# Den Europæiske Unions C 95/23.

| | ISSN 1977-0871 |
| --- | --- |
| Den Europæiske Unions
  Tidende | C 95 |
| | |
| Dansk udgave | Meddelelser og oplysninger | 63. årgang23. marts 2020 |

ISSN 1977-0871

Den Europæiske Unions

Tidende

C 95

Dansk udgave

Meddelelser og oplysninger

63. årgang23. marts 2020

---

| Indhold | Side |
| --- | --- |
| | IV   Oplysninger |
| | OPLYSNINGER FRA DEN EUROPÆISKE UNIONS INSTITUTIONER, ORGANER, KONTORER OG AGENTURER |
| | Den Europæiske Unions Domstol |
| 2020/C 95/01 | Den Europæiske Unions Domstols seneste offentliggørelser i Den Europæiske Unions Tidende | 1 |
| | Domstolen |
| 2020/C 95/02 | Domstolens afgørelse af 11. februar 2020 vedrørende lovbestemte fri- og helligdage og retsferier | 2 |
| | Retten |
| 2020/C 95/03 | Rettens afgørelse af 12. februar 2020 vedrørende retsferierne | 4 |

Indhold

Side

IV   Oplysninger

OPLYSNINGER FRA DEN EUROPÆISKE UNIONS INSTITUTIONER, ORGANER, KONTORER OG AGENTURER

Den Europæiske Unions Domstol

2020/C 95/01

Den Europæiske Unions Domstols seneste offentliggørelser i Den Europæiske Unions Tidende

Den Europæiske Unions Tidende

1

Domstolen

2020/C 95/02

Domstolens afgørelse af 11. februar 2020 vedrørende lovbestemte fri- og helligdage og retsferier

2

Retten

2020/C 95/03

Rettens afgørelse af 12. februar 2020 vedrørende retsferierne

4

---

| | V   Øvrige meddelelser |
| --- | --- |
| | RETSLIGE PROCEDURER |
| | Domstolen |
| 2020/C 95/04 | Sag C-428/19: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Gyulai Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Ungarn) den 4. juni 2019 — OL m.fl. mod Rapidsped Fuvarozási és Szállítmányozási Zrt. | 5 |
| 2020/C 95/05 | Sag C-564/19: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Pesti Központi Kerületi Bíróság (Ungarn) den 24. juli 2019 — straffesag mod IS | 6 |
| 2020/C 95/06 | Sag C-610/19: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Ungarn) den 13. august 2019 — Vikingo Fővállalkozó Kft. mod Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága | 7 |
| 2020/C 95/07 | Sag C-611/19: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Ungarn) den 13. august 2019 — Crewprint Kft. mod Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága | 9 |
| 2020/C 95/08 | Sag C-631/19 P: Appel iværksat den 23. august 2019 af Sigrid Dickmanns til prøvelse af kendelse afsagt af Retten (Sjette Afdeling) den 11. juni 2019 i sag T-538/18 — Sigrid Dickmanns mod Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret | 10 |
| 2020/C 95/09 | Sag C-656/19: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Szegedi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Ungarn) den 4. september 2019 — BAKATI PLUS Kereskedelmi és Szolgáltató Kft. mod Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága | 10 |
| 2020/C 95/10 | Sag C-717/19: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Munkaügyi Bíróság (Ungarn) den 27. september 2019 — Boehringer Ingelheim RCV GmbH & Co. KG Magyarországi Fióktelepe mod Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága | 11 |
| 2020/C 95/11 | Sag C-740/19: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Ungarn) den 9. november 2019 — NJ mod Országos Idegenrendészeti Főigazgatóság | 12 |
| 2020/C 95/12 | Sag C-819/19: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Rechtbank Amsterdam (Nederlandene) den 6. november 2019 — Stichting Cartel Compensation og Equilib Netherlands BV mod Koninklijke Luchtvaart Maatschappij NV m.fl. | 13 |
| 2020/C 95/13 | Sag C-867/19 P: Appel iværksat den 25. november 2019 af Confédération nationale du Crédit Mutuel til prøvelse af dom afsagt af Retten (Anden Afdeling) den 24. september 2019 i sag T-13/18 — Crédit mutuel Arkéa mod EUIPO — Confédération nationale du Crédit mutuel (Crédit Mutuel) | 13 |
| 2020/C 95/14 | Sag C-887/19 P: Appel iværksat den 4. december 2019 af Susanne Rutzinger-Kurpas til prøvelse af dom afsagt af Retten (Tredje Afdeling) den 3. oktober 2019 i sag T-491/18 — Vafo Praha mod EUIPO — Rutzinger-Kurpas | 14 |
| 2020/C 95/15 | Sag C-910/19: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunal Supremo (Spanien) den 12. december 2019 — Bankia S.A. mod Unión Mutua Asistencial de Seguros (UMAS) | 14 |
| 2020/C 95/16 | Sag C-912/19: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Oberlandesgericht Düsseldorf (Tyskland) den 13. december 2019 — Agrimotion S.A. mod ADAMA Deutschland GmbH | 15 |
| 2020/C 95/17 | Sag C-915/19: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Consiglio di Stato (Italien) den 12. december 2019 — Eco Fox Srl mod Fallimento Mythen Spa m.fl. | 15 |
| 2020/C 95/18 | Sag C-916/19: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Consiglio di Stato (Italien) den 12. december 2019 — Alpha Trading SpA unipersonale mod Ministero dell’Economia e delle Finanze m.fl. | 16 |
| 2020/C 95/19 | Sag C-917/19: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Consiglio di Stato (Italien) den 12. december 2019 — Novaol Srl mod Ministero dell’Economia e delle Finanze, Ministero dell’Ambiente e della Tutela del Territorio e del Mare, Ministero delle Politiche Agricole, Alimentari e Forestali e del Turismo og Ministero dello Sviluppo Economico | 17 |
| 2020/C 95/20 | Sag C-918/19: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Landgericht Hamburg (Tyskland) den 16. december 2019 — GDVI Verbraucherhilfe GmbH mod Swiss International Air Lines AG | 17 |
| 2020/C 95/21 | Sag C-937/19: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Amtsgericht Köln (Tyskland) den 23. december 2019 — KA | 18 |
| 2020/C 95/22 | Sag C-20/20: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Conseil d’État (Belgien) den 17. januar 2020 — E. M. T. mod Commissaire général aux réfugiés et aux apatrides | 19 |
| 2020/C 95/23 | Sag C-21/20: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Administrativen sad Sofia-grad (Bulgarien) den 17. januar 2020 — Balgarska natsionalna televizia mod Direktor na Direktsia Obzhalvane i danachno-osiguritelna praktika — Sofia pri Zentralno upravlenie na Natsionalnata Agentsia za Prihodite | 19 |
| 2020/C 95/24 | Sag C-23/20: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Klagenævnet for Udbud (Danmark) den 17. januar 2020, Simonsen & Weel A/S mod Region Nordjylland og Region Syddanmark | 20 |
| 2020/C 95/25 | Sag C-27/20: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunal de grande instance de Rennes (Frankrig) den 21. januar 2020 — PF og QG mod Caisse d’allocations familiales d’Ille et Vilaine (CAF) | 21 |
| 2020/C 95/26 | Sag C-28/20: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Attunda tingsrätt (Sverige) den 21. januar 2020 — Airhelp Ltd mod Scandinavian Airlines System SAS | 22 |
| | Retten |
| 2020/C 95/27 | Sag T-320/18: Rettens dom af 12. februar 2020 — WD mod EFSA (Personalesag – midlertidigt ansatte – tidsbegrænset kontrakt – afgørelse om ikke at omklassificere – ingen bedømmelsesrapport – tildeling af omklassificeringspoint ved overførsel – åbenbart urigtigt skøn – afgørelse om ikke-forlængelse – omsorgspligt – åbenbart urigtigt skøn – magtfordrejning – berettiget forventning – begrundelsespligt – ret til at blive hørt – ansvar) | 23 |
| 2020/C 95/28 | Sag T-485/18: Rettens dom af 6. februar 2020 — Compañia de Tranvías de la Coruña mod Kommissionen (Aktindsigt – forordning (EF) nr. 1049/2001 – Kommissionens dokumenter vedrørende fortolkningen af en EU-retlig bestemmelse – dokumenter hidrørende fra tredjemand – dokumenter, der hidrører fra en medlemsstat – forordning (EF) nr. 1370/2007 – delvist afslag på aktindsigt – fuldstændigt afslag på aktindsigt – begrundelsespligt – undtagelse vedrørende beskyttelsen af retslige procedurer – tungtvejende offentlig interesse) | 23 |
| 2020/C 95/29 | Sag T-487/18: Rettens dom af 11. februar 2020 — Stada Arzneimittel mod EUIPO (ViruProtect) [EU-varemærker – ansøgning om EU-ordmærket ViruProtect – absolut registreringshindring – beskrivende karakter – artikel 7, stk. 1, litra c), i forordning (EF) nr. 207/2009 [nu artikel 7, stk. 1, litra c), i forordning (EU) 2017/1001] – begrundelsespligt] | 24 |
| 2020/C 95/30 | Sag T-505/18: Rettens dom af 12. februar 2020 — Ungarn mod Kommissionen (EGFL og ELFUL – udgifter udelukket fra finansiering – støtte til udvikling af landdistrikterne – støtte, der bevilges til producentsammenslutninger – udgifter, der er afholdt af Ungarn – artikel 35 i forordning (EU) nr. 1698/2005 – kvalificeret anerkendelse – støttemodtagerens støtteberettigelse – beregnet finansiel korrektion – artikel 52, stk. 2, i forordning (EU) nr. 1306/2013 – loyalt samarbejde – beskyttelse af den berettigede forventning – proportionalitet – retssikkerhed – ikke-støtteberettigede beløb) | 25 |
| 2020/C 95/31 | Sag T-573/18: Rettens dom af 5. februar 2020 — Hickies mod EUIPO (Formen på et snørebånd til fodtøj) [EU-varemærker – ansøgning om et tredimensionalt EU-varemærke – formen på et snørebånd til fodtøj – absolut registreringshindring – mangel på fornødent særpræg – artikel 7, stk. 1, litra b), i forordning (EU) 2017/1001 – beskyttelse af en rettighed til et tidligere design – beviser fremlagt for første gang for Retten] | 25 |
| 2020/C 95/32 | Sag T-732/18: Rettens dom af 11. februar 2020 — Dalasa mod EUIPO — Charité — Universitätsmedizin Berlin (charantea) [EU-varemærker – indsigelsessag – ansøgning om EU-ordmærket charantea – det ældre EU-figurmærke CHARITÉ – relativ registreringshindring – ingen risiko for forveksling – artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EU) 2017/1001] | 26 |
| 2020/C 95/33 | Sag T-733/18: Rettens dom af 11. februar 2020 — Dalasa mod EUIPO — Charité — Universitätsmedizin Berlin (charantea) [EU-varemærker – indsigelsessag – ansøgning om EU-figurmærket charantea – det ældre EU- figurmærke CHARITÉ – relativ registreringshindring – ingen risiko for forveksling – artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EU) 2017/1001] | 27 |
| 2020/C 95/34 | Sag T-44/19: Rettens dom af 5. febreuar 2020 — Globalia Corporación Empresarial mod EUIPO — Touring Club Italiano (TC Touring Club) [EU-varemærker – indsigelsessag – ansøgning om EU-figurmærket TC Touring Club – det ældre EU-ordmærke TOURING CLUB ITALIANO – relativ registreringshindring – risiko for forveksling – artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EU) 2017/1001 – reel brug af det ældre varemærke – artikel 47, stk. 2, i forordning 2017/1001 – supplerende beviser fremlagt for første gang for appelkammeret – artikel 95, stk. 2, i forordning 2017/1001 – kontrasøgsmål] | 28 |
| 2020/C 95/35 | Sag T-135/19: Rettens dom af 6. februar 2020 — Corporació Catalana de Mitjans Audiovisuals mod EUIPO [EU-varemærker – indsigelsessag – ansøgning om EU-ordmærket LaTV3D – det ældre nationale ordmærke TV3 – relativ registreringshindring – risiko for forveksling – tjenesteydelser af lignende art – lighed mellem tegnene – fornødent særpræg – artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EU) 2017/1001] | 28 |
| 2020/C 95/36 | Sag T-248/19: Rettens dom af 12. februar 2020 — Bilde mod Parlamentet (Privilegier og immuniteter – medlem af Europa-Parlamentet – afgørelse om ophævelse af parlamentarisk immunitet – åbenbart urigtigt skøn – electa una via – princippet om ne bis in idem – magtfordrejning) | 29 |
| 2020/C 95/37 | Sag T-262/19: Rettens dom af 11. februar 2020 — Jakober mod EUIPO (formen på en kop) (EU-varemærker – ansøgning om tredimensionalt EU-varemærke – formen på en kop – afvisning af sagen ved appelkammeret) | 30 |
| 2020/C 95/38 | Sag T-331/19: Rettens dom af 5. februar 2020 — Pierre Balmain mod EUIPO (Gengivelse af et løvehoved omkranset af ringe, der danner en kæde) [EU-varemærker – ansøgning om EU-figurmærke, som gengiver et løvehoved omkranset af ringe, der danner en kæde – absolut registreringshindring – mangel på fornødent særpræg – artikel 7, stk. 1, litra b), i forordning (EU) 2017/1001] | 30 |
| 2020/C 95/39 | Sag T-332/19: Rettens dom af 5. februar 2020 — Pierre Balmain mod EUIPO (Gengivelse af et løvehoved omkranset af ringe, der danner en kæde) [EU-varemærker – ansøgning om et EU-figurmærke, som gengiver et løvehoved omkranset af ringe, der danner en kæde – absolut registreringshindring – mangel på fornødent særpræg – artikel 7, stk. 1, litra b), i forordning (EU) 2017/1001] | 31 |
| 2020/C 95/40 | Sag T-293/18: Rettens kendelse af 30. januar 2020 — Letland mod Kommissionen (Annullationssøgsmål – fælles fiskeripolitik – Paristraktaten om øgruppen Spitsbergen (Norge) – muligheder for at fiske arktiske krabber i området omkring Svalbard (Norge) – forordning (EU) 2017/127 – fartøjer, der er indregistreret i EU, med tilladelse til at fiske – tilbageholdelse af et lettisk fartøj – artikel 265 TEUF – opfordring til at handle – Kommissionens stillingtagen – akt, der ikke har retligt bindende virkninger – afvisning) | 31 |
| 2020/C 95/41 | Sag T-541/19: Rettens kendelse af 29. januar 2020 — Shindler m.fl. mod Rådet (Passivitetssøgsmål – regler for institutionerne – Det Forenede Kongeriges udtræden af Den Europæiske Union – Det Forenede Kongeriges borgere, der er bosiddende i en anden EU-medlemsstat – valg til Europa-Parlamentet i 2019 – anmodning om udsættelse af valg til Europa-Parlamentet – manglende søgsmålskompetence – afvisning) | 32 |
| 2020/C 95/42 | Sag T-627/19 R: Kendelse afsagt af Rettens præsident den 31. januar 2020 — Shindler m.fl. mod Kommissionen (Særlige rettergangsformer – område med frihed, sikkerhed og retfærdighed – Det Forenede Kongeriges udtræden af Den Europæiske Union – Det Forenede Kongeriges borgere, der er bosiddende i en anden EU-medlemsstat – tab af EU-borgerskab – passivitetssøgsmål – afvisning af begæringen om foreløbige forholdsregler) | 33 |
| 2020/C 95/43 | Sag T-808/19 R: Kendelse afsagt af Rettens præsident den 29. januar 2020 — Silgan International og Silgan Closures mod Kommissionen (Særlige rettergangsformer – konkurrence – begæring om oplysninger – artikel 18, stk. 3, i forordning (EF) nr. 1/2003 – begæring om udsættelse af gennemførelse – ingen uopsættelighed) | 33 |
| 2020/C 95/44 | Sag T-13/20: Sag anlagt den 8. januar 2020 — Valiante mod Kommissionen | 34 |
| 2020/C 95/45 | Sag T-14/20: Sag anlagt den 8. januar 2020 — Tratkowski mod Kommissionen | 35 |
| 2020/C 95/46 | Sag T-20/20: Sag anlagt den 14. januar 2020 — Intertranslations (Intertransleïsions) Metafraseis mod Europa-Parlamentet | 35 |
| 2020/C 95/47 | Sag T-28/20: Sag anlagt den 16. januar 2020 — ID mod EU-Udenrigstjenesten | 37 |
| 2020/C 95/48 | Sag T-37/20: Sag anlagt den 22. januar 2020 — Det Forenede Kongerige mod Kommissionen | 38 |
| 2020/C 95/49 | Sag T-52/20: Sag anlagt den 30. januar 2020 — CX mod Kommissionen | 39 |
| 2020/C 95/50 | Sag T-58/20: Sag anlagt den 3. februar 2020 — NetCologne mod Kommissionen | 41 |
| 2020/C 95/51 | Sag T-64/20: Sag anlagt den 3. februar 2020 — Deutsche Telekom mod Kommissionen | 42 |
| 2020/C 95/52 | Sag T-66/20: Sag anlagt den 4. februar 2020 — Hauz 1929 mod EUIPO — Houzz (HAUZ LONDON) | 43 |
| 2020/C 95/53 | Sag T-67/20: Sag anlagt den 3. februar 2020 — Hauz 1929 mod EUIPO — Houzz (HAUZ NEW YORK) | 44 |
| 2020/C 95/54 | Sag T-68/20: Sag anlagt den 4. februar 2020 — Hauz 1929 mod EUIPO — Houzz (HAUZ EST 1929) | 44 |
| 2020/C 95/55 | Sag T-69/20: Sag anlagt den 4. februar 2020 — Tele Columbus mod Kommissionen | 45 |

V   Øvrige meddelelser

RETSLIGE PROCEDURER

Domstolen

2020/C 95/04

Sag C-428/19: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Gyulai Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Ungarn) den 4. juni 2019 — OL m.fl. mod Rapidsped Fuvarozási és Szállítmányozási Zrt.

5

2020/C 95/05

Sag C-564/19: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Pesti Központi Kerületi Bíróság (Ungarn) den 24. juli 2019 — straffesag mod IS

6

2020/C 95/06

Sag C-610/19: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Ungarn) den 13. august 2019 — Vikingo Fővállalkozó Kft. mod Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága

7

2020/C 95/07

Sag C-611/19: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Ungarn) den 13. august 2019 — Crewprint Kft. mod Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága

9

2020/C 95/08

Sag C-631/19 P: Appel iværksat den 23. august 2019 af Sigrid Dickmanns til prøvelse af kendelse afsagt af Retten (Sjette Afdeling) den 11. juni 2019 i sag T-538/18 — Sigrid Dickmanns mod Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret

10

2020/C 95/09

Sag C-656/19: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Szegedi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Ungarn) den 4. september 2019 — BAKATI PLUS Kereskedelmi és Szolgáltató Kft. mod Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága

10

2020/C 95/10

Sag C-717/19: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Munkaügyi Bíróság (Ungarn) den 27. september 2019 — Boehringer Ingelheim RCV GmbH & Co. KG Magyarországi Fióktelepe mod Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága

11

2020/C 95/11

Sag C-740/19: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Ungarn) den 9. november 2019 — NJ mod Országos Idegenrendészeti Főigazgatóság

12

2020/C 95/12

Sag C-819/19: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Rechtbank Amsterdam (Nederlandene) den 6. november 2019 — Stichting Cartel Compensation og Equilib Netherlands BV mod Koninklijke Luchtvaart Maatschappij NV m.fl.

13

2020/C 95/13

Sag C-867/19 P: Appel iværksat den 25. november 2019 af Confédération nationale du Crédit Mutuel til prøvelse af dom afsagt af Retten (Anden Afdeling) den 24. september 2019 i sag T-13/18 — Crédit mutuel Arkéa mod EUIPO — Confédération nationale du Crédit mutuel (Crédit Mutuel)

13

2020/C 95/14

Sag C-887/19 P: Appel iværksat den 4. december 2019 af Susanne Rutzinger-Kurpas til prøvelse af dom afsagt af Retten (Tredje Afdeling) den 3. oktober 2019 i sag T-491/18 — Vafo Praha mod EUIPO — Rutzinger-Kurpas

14

2020/C 95/15

Sag C-910/19: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunal Supremo (Spanien) den 12. december 2019 — Bankia S.A. mod Unión Mutua Asistencial de Seguros (UMAS)

14

2020/C 95/16

Sag C-912/19: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Oberlandesgericht Düsseldorf (Tyskland) den 13. december 2019 — Agrimotion S.A. mod ADAMA Deutschland GmbH

15

2020/C 95/17

Sag C-915/19: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Consiglio di Stato (Italien) den 12. december 2019 — Eco Fox Srl mod Fallimento Mythen Spa m.fl.

15

2020/C 95/18

Sag C-916/19: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Consiglio di Stato (Italien) den 12. december 2019 — Alpha Trading SpA unipersonale mod Ministero dell’Economia e delle Finanze m.fl.

16

2020/C 95/19

Sag C-917/19: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Consiglio di Stato (Italien) den 12. december 2019 — Novaol Srl mod Ministero dell’Economia e delle Finanze, Ministero dell’Ambiente e della Tutela del Territorio e del Mare, Ministero delle Politiche Agricole, Alimentari e Forestali e del Turismo og Ministero dello Sviluppo Economico

17

2020/C 95/20

Sag C-918/19: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Landgericht Hamburg (Tyskland) den 16. december 2019 — GDVI Verbraucherhilfe GmbH mod Swiss International Air Lines AG

17

2020/C 95/21

Sag C-937/19: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Amtsgericht Köln (Tyskland) den 23. december 2019 — KA

18

2020/C 95/22

Sag C-20/20: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Conseil d’État (Belgien) den 17. januar 2020 — E. M. T. mod Commissaire général aux réfugiés et aux apatrides

19

2020/C 95/23

Sag C-21/20: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Administrativen sad Sofia-grad (Bulgarien) den 17. januar 2020 — Balgarska natsionalna televizia mod Direktor na Direktsia Obzhalvane i danachno-osiguritelna praktika — Sofia pri Zentralno upravlenie na Natsionalnata Agentsia za Prihodite

19

2020/C 95/24

Sag C-23/20: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Klagenævnet for Udbud (Danmark) den 17. januar 2020, Simonsen & Weel A/S mod Region Nordjylland og Region Syddanmark

20

2020/C 95/25

Sag C-27/20: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunal de grande instance de Rennes (Frankrig) den 21. januar 2020 — PF og QG mod Caisse d’allocations familiales d’Ille et Vilaine (CAF)

21

2020/C 95/26

Sag C-28/20: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Attunda tingsrätt (Sverige) den 21. januar 2020 — Airhelp Ltd mod Scandinavian Airlines System SAS

22

Retten

2020/C 95/27

Sag T-320/18: Rettens dom af 12. februar 2020 — WD mod EFSA (Personalesag – midlertidigt ansatte – tidsbegrænset kontrakt – afgørelse om ikke at omklassificere – ingen bedømmelsesrapport – tildeling af omklassificeringspoint ved overførsel – åbenbart urigtigt skøn – afgørelse om ikke-forlængelse – omsorgspligt – åbenbart urigtigt skøn – magtfordrejning – berettiget forventning – begrundelsespligt – ret til at blive hørt – ansvar)

23

2020/C 95/28

Sag T-485/18: Rettens dom af 6. februar 2020 — Compañia de Tranvías de la Coruña mod Kommissionen (Aktindsigt – forordning (EF) nr. 1049/2001 – Kommissionens dokumenter vedrørende fortolkningen af en EU-retlig bestemmelse – dokumenter hidrørende fra tredjemand – dokumenter, der hidrører fra en medlemsstat – forordning (EF) nr. 1370/2007 – delvist afslag på aktindsigt – fuldstændigt afslag på aktindsigt – begrundelsespligt – undtagelse vedrørende beskyttelsen af retslige procedurer – tungtvejende offentlig interesse)

23

2020/C 95/29

Sag T-487/18: Rettens dom af 11. februar 2020 — Stada Arzneimittel mod EUIPO (ViruProtect) [EU-varemærker – ansøgning om EU-ordmærket ViruProtect – absolut registreringshindring – beskrivende karakter – artikel 7, stk. 1, litra c), i forordning (EF) nr. 207/2009 [nu artikel 7, stk. 1, litra c), i forordning (EU) 2017/1001] – begrundelsespligt]

24

2020/C 95/30

Sag T-505/18: Rettens dom af 12. februar 2020 — Ungarn mod Kommissionen (EGFL og ELFUL – udgifter udelukket fra finansiering – støtte til udvikling af landdistrikterne – støtte, der bevilges til producentsammenslutninger – udgifter, der er afholdt af Ungarn – artikel 35 i forordning (EU) nr. 1698/2005 – kvalificeret anerkendelse – støttemodtagerens støtteberettigelse – beregnet finansiel korrektion – artikel 52, stk. 2, i forordning (EU) nr. 1306/2013 – loyalt samarbejde – beskyttelse af den berettigede forventning – proportionalitet – retssikkerhed – ikke-støtteberettigede beløb)

25

2020/C 95/31

Sag T-573/18: Rettens dom af 5. februar 2020 — Hickies mod EUIPO (Formen på et snørebånd til fodtøj) [EU-varemærker – ansøgning om et tredimensionalt EU-varemærke – formen på et snørebånd til fodtøj – absolut registreringshindring – mangel på fornødent særpræg – artikel 7, stk. 1, litra b), i forordning (EU) 2017/1001 – beskyttelse af en rettighed til et tidligere design – beviser fremlagt for første gang for Retten]

25

2020/C 95/32

Sag T-732/18: Rettens dom af 11. februar 2020 — Dalasa mod EUIPO — Charité — Universitätsmedizin Berlin (charantea) [EU-varemærker – indsigelsessag – ansøgning om EU-ordmærket charantea – det ældre EU-figurmærke CHARITÉ – relativ registreringshindring – ingen risiko for forveksling – artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EU) 2017/1001]

26

2020/C 95/33

Sag T-733/18: Rettens dom af 11. februar 2020 — Dalasa mod EUIPO — Charité — Universitätsmedizin Berlin (charantea) [EU-varemærker – indsigelsessag – ansøgning om EU-figurmærket charantea – det ældre EU- figurmærke CHARITÉ – relativ registreringshindring – ingen risiko for forveksling – artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EU) 2017/1001]

27

2020/C 95/34

Sag T-44/19: Rettens dom af 5. febreuar 2020 — Globalia Corporación Empresarial mod EUIPO — Touring Club Italiano (TC Touring Club) [EU-varemærker – indsigelsessag – ansøgning om EU-figurmærket TC Touring Club – det ældre EU-ordmærke TOURING CLUB ITALIANO – relativ registreringshindring – risiko for forveksling – artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EU) 2017/1001 – reel brug af det ældre varemærke – artikel 47, stk. 2, i forordning 2017/1001 – supplerende beviser fremlagt for første gang for appelkammeret – artikel 95, stk. 2, i forordning 2017/1001 – kontrasøgsmål]

28

2020/C 95/35

Sag T-135/19: Rettens dom af 6. februar 2020 — Corporació Catalana de Mitjans Audiovisuals mod EUIPO [EU-varemærker – indsigelsessag – ansøgning om EU-ordmærket LaTV3D – det ældre nationale ordmærke TV3 – relativ registreringshindring – risiko for forveksling – tjenesteydelser af lignende art – lighed mellem tegnene – fornødent særpræg – artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EU) 2017/1001]

28

2020/C 95/36

Sag T-248/19: Rettens dom af 12. februar 2020 — Bilde mod Parlamentet (Privilegier og immuniteter – medlem af Europa-Parlamentet – afgørelse om ophævelse af parlamentarisk immunitet – åbenbart urigtigt skøn – electa una via – princippet om ne bis in idem – magtfordrejning)

29

2020/C 95/37

Sag T-262/19: Rettens dom af 11. februar 2020 — Jakober mod EUIPO (formen på en kop) (EU-varemærker – ansøgning om tredimensionalt EU-varemærke – formen på en kop – afvisning af sagen ved appelkammeret)

30

2020/C 95/38

Sag T-331/19: Rettens dom af 5. februar 2020 — Pierre Balmain mod EUIPO (Gengivelse af et løvehoved omkranset af ringe, der danner en kæde) [EU-varemærker – ansøgning om EU-figurmærke, som gengiver et løvehoved omkranset af ringe, der danner en kæde – absolut registreringshindring – mangel på fornødent særpræg – artikel 7, stk. 1, litra b), i forordning (EU) 2017/1001]

30

2020/C 95/39

Sag T-332/19: Rettens dom af 5. februar 2020 — Pierre Balmain mod EUIPO (Gengivelse af et løvehoved omkranset af ringe, der danner en kæde) [EU-varemærker – ansøgning om et EU-figurmærke, som gengiver et løvehoved omkranset af ringe, der danner en kæde – absolut registreringshindring – mangel på fornødent særpræg – artikel 7, stk. 1, litra b), i forordning (EU) 2017/1001]

31

2020/C 95/40

Sag T-293/18: Rettens kendelse af 30. januar 2020 — Letland mod Kommissionen (Annullationssøgsmål – fælles fiskeripolitik – Paristraktaten om øgruppen Spitsbergen (Norge) – muligheder for at fiske arktiske krabber i området omkring Svalbard (Norge) – forordning (EU) 2017/127 – fartøjer, der er indregistreret i EU, med tilladelse til at fiske – tilbageholdelse af et lettisk fartøj – artikel 265 TEUF – opfordring til at handle – Kommissionens stillingtagen – akt, der ikke har retligt bindende virkninger – afvisning)

31

2020/C 95/41

Sag T-541/19: Rettens kendelse af 29. januar 2020 — Shindler m.fl. mod Rådet (Passivitetssøgsmål – regler for institutionerne – Det Forenede Kongeriges udtræden af Den Europæiske Union – Det Forenede Kongeriges borgere, der er bosiddende i en anden EU-medlemsstat – valg til Europa-Parlamentet i 2019 – anmodning om udsættelse af valg til Europa-Parlamentet – manglende søgsmålskompetence – afvisning)

32

2020/C 95/42

Sag T-627/19 R: Kendelse afsagt af Rettens præsident den 31. januar 2020 — Shindler m.fl. mod Kommissionen (Særlige rettergangsformer – område med frihed, sikkerhed og retfærdighed – Det Forenede Kongeriges udtræden af Den Europæiske Union – Det Forenede Kongeriges borgere, der er bosiddende i en anden EU-medlemsstat – tab af EU-borgerskab – passivitetssøgsmål – afvisning af begæringen om foreløbige forholdsregler)

33

2020/C 95/43

Sag T-808/19 R: Kendelse afsagt af Rettens præsident den 29. januar 2020 — Silgan International og Silgan Closures mod Kommissionen (Særlige rettergangsformer – konkurrence – begæring om oplysninger – artikel 18, stk. 3, i forordning (EF) nr. 1/2003 – begæring om udsættelse af gennemførelse – ingen uopsættelighed)

33

2020/C 95/44

Sag T-13/20: Sag anlagt den 8. januar 2020 — Valiante mod Kommissionen

34

2020/C 95/45

Sag T-14/20: Sag anlagt den 8. januar 2020 — Tratkowski mod Kommissionen

35

2020/C 95/46

Sag T-20/20: Sag anlagt den 14. januar 2020 — Intertranslations (Intertransleïsions) Metafraseis mod Europa-Parlamentet

35

2020/C 95/47

Sag T-28/20: Sag anlagt den 16. januar 2020 — ID mod EU-Udenrigstjenesten

37

2020/C 95/48

Sag T-37/20: Sag anlagt den 22. januar 2020 — Det Forenede Kongerige mod Kommissionen

38

2020/C 95/49

Sag T-52/20: Sag anlagt den 30. januar 2020 — CX mod Kommissionen

39

2020/C 95/50

Sag T-58/20: Sag anlagt den 3. februar 2020 — NetCologne mod Kommissionen

41

2020/C 95/51

Sag T-64/20: Sag anlagt den 3. februar 2020 — Deutsche Telekom mod Kommissionen

42

2020/C 95/52

Sag T-66/20: Sag anlagt den 4. februar 2020 — Hauz 1929 mod EUIPO — Houzz (HAUZ LONDON)

43

2020/C 95/53

Sag T-67/20: Sag anlagt den 3. februar 2020 — Hauz 1929 mod EUIPO — Houzz (HAUZ NEW YORK)

44

2020/C 95/54

Sag T-68/20: Sag anlagt den 4. februar 2020 — Hauz 1929 mod EUIPO — Houzz (HAUZ EST 1929)

44

2020/C 95/55

Sag T-69/20: Sag anlagt den 4. februar 2020 — Tele Columbus mod Kommissionen

45

---

| DA | |
| --- | --- |

DA

---

IV Oplysninger

OPLYSNINGER FRA DEN EUROPÆISKE UNIONS INSTITUTIONER, ORGANER, KONTORER OG AGENTURER

Den Europæiske Unions Domstol

| 23.3.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 95/1 |
| --- | --- | --- | --- |

23.3.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 95/1

---

Den Europæiske Unions Domstols seneste offentliggørelser i Den Europæiske Unions Tidende

(2020/C 95/01)

Seneste offentliggørelse

EUT C 87 af 16.3.2020

Liste over tidligere offentliggørelser

EUT C 77 af 9.3.2020

EUT C 68 af 2.3.2020

EUT C 61 af 24.2.2020

EUT C 54 af 17.2.2020

EUT C 45 af 10.2.2020

EUT C 36 af 3.2.2020

Teksterne er tilgængelige på:

EUR-Lex: http://eur-lex.europa.eu

---

Domstolen

| 23.3.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 95/2 |
| --- | --- | --- | --- |

23.3.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 95/2

---

DOMSTOLENS AFGØRELSE

af 11. februar 2020

vedrørende lovbestemte fri- og helligdage og retsferier

(2020/C 95/02)

DOMSTOLEN HAR —

under henvisning til procesreglementets artikel 24, stk. 2, 4 og 6,

og idet der i medfør af denne bestemmelse skal udarbejdes en liste over lovbestemte fri- og helligdage og fastsættes retsferier,

VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:

Artikel 1

Den i procesreglementets artikel 24, stk. 4 og 6, omhandlede liste over lovbestemte fri- og helligdage fastsættes som følger:

| — | nytårsdag |
| --- | --- |

—

nytårsdag

| — | anden påskedag |
| --- | --- |

—

anden påskedag

| — | den 1. maj |
| --- | --- |

—

den 1. maj

| — | den 9. maj |
| --- | --- |

—

den 9. maj

| — | Kristi Himmelfartsdag |
| --- | --- |

—

Kristi Himmelfartsdag

| — | anden pinsedag |
| --- | --- |

—

anden pinsedag

| — | den 23. juni |
| --- | --- |

—

den 23. juni

| — | den 15. august |
| --- | --- |

—

den 15. august

| — | den 1. november |
| --- | --- |

—

den 1. november

| — | den 25. december |
| --- | --- |

—

den 25. december

| — | den 26. december. |
| --- | --- |

—

den 26. december.

Artikel 2

For perioden fra den 1. november 2020 til den 31. oktober 2021 fastsættes de i procesreglementets artikel 24, stk. 2 og 6, omhandlede datoer for retsferierne som følger:

| — | julen 2020: fra mandag den 21. december 2020 til og med søndag den 10. januar 2021 |
| --- | --- |

—

julen 2020: fra mandag den 21. december 2020 til og med søndag den 10. januar 2021

| — | påsken 2021: fra mandag den 29. marts 2021 til og med søndag den 11. april 2021 |
| --- | --- |

—

påsken 2021: fra mandag den 29. marts 2021 til og med søndag den 11. april 2021

| — | sommeren 2021: fra fredag den 16. juli 2021 til og med tirsdag den 31. august 2021. |
| --- | --- |

—

sommeren 2021: fra fredag den 16. juli 2021 til og med tirsdag den 31. august 2021.

Artikel 3

Denne afgørelse træder i kraft på dagen for offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.

Udfærdiget i Luxembourg den 11. februar 2020.

A. CALOT ESCOBAR

Justitssekretær

K. LENAERTS

Præsident

---

Retten

| 23.3.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 95/4 |
| --- | --- | --- | --- |

23.3.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 95/4

---

RETTENS AFGØRELSE

af 12. februar 2020

vedrørende retsferierne

(2020/C 95/03)

RETTEN HAR

under henvisning til procesreglementets artikel 41, stk. 2,

VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:

Artikel 1

For det retsår, der begynder den 1. september 2020, er datoerne for retsferierne som omhandlet i procesreglementets artikel 41, stk. 2 og 6, fastsat således:

| — | Jul 2020: fra mandag den 21. december 2020 til og med søndag den 10. januar 2021 |
| --- | --- |

—

Jul 2020: fra mandag den 21. december 2020 til og med søndag den 10. januar 2021

| — | Påske 2021: fra mandag den 29. marts 2021 til og med søndag den 11. april 2021 |
| --- | --- |

—

Påske 2021: fra mandag den 29. marts 2021 til og med søndag den 11. april 2021

| — | Sommer 2021: fra fredag den 16. juli 2021 til og med tirsdag den 31. august 2021. |
| --- | --- |

—

Sommer 2021: fra fredag den 16. juli 2021 til og med tirsdag den 31. august 2021.

Artikel 2

Denne afgørelse træder i kraft på datoen for offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.

Udfærdiget i Luxembourg, den 12. februar 2020.

E. COULON

Justitssekretær

M. VAN DER WOUDE

Præsident

---

V Øvrige meddelelser

RETSLIGE PROCEDURER

Domstolen

| 23.3.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 95/5 |
| --- | --- | --- | --- |

23.3.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 95/5

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Gyulai Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Ungarn) den 4. juni 2019 — OL m.fl. mod Rapidsped Fuvarozási és Szállítmányozási Zrt.

(Sag C-428/19)

(2020/C 95/04)

Processprog: ungarsk

Den forelæggende ret

Gyulai Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

Parter i hovedsagen

Sagsøger: OL, PM og RO

Sagsøgt: Rapidsped Fuvarozási és Szállítmányozási Zrt.

Præjudicielle spørgsmål

| 1) | Skal artikel 1, stk. 1, i direktiv 96/71/EF (1), sammenholdt med artikel 3 og 5 i samme direktiv og arbejdslovens § 285 og § 299, fortolkes således, at ungarske arbejdstagere kan indlede en sag mod deres ungarske arbejdsgivere ved de ungarske domstole med påstand om overtrædelse af direktivet og af den franske lovgivning om mindsteløn? |
| --- | --- |

1)

Skal artikel 1, stk. 1, i direktiv 96/71/EF (1), sammenholdt med artikel 3 og 5 i samme direktiv og arbejdslovens § 285 og § 299, fortolkes således, at ungarske arbejdstagere kan indlede en sag mod deres ungarske arbejdsgivere ved de ungarske domstole med påstand om overtrædelse af direktivet og af den franske lovgivning om mindsteløn?

| 2) | Skal diæter, som er bestemt til at dække udgifter i forbindelse med en arbejdstagers udstationering til udlandet, anses for at udgøre en del af lønnen? |
| --- | --- |

2)

Skal diæter, som er bestemt til at dække udgifter i forbindelse med en arbejdstagers udstationering til udlandet, anses for at udgøre en del af lønnen?

| 3) | Er en praksis, hvorefter arbejdsgiveren, når der er opnået en besparelse beregnet ud fra den tilbagelagte strækning og brændstofforbruget, i henhold til et skema betaler føreren af en transportvogn et tillæg, som ikke er en del af den løn, der er fastsat i den pågældendes ansættelseskontrakt, og af hvilket der ikke betales skat eller sociale bidrag, i strid med artikel 10 i forordning nr. 561/2006/EF (2)?
  Brændstofbesparelsen tilskynder imidlertid førere af transportvogne til at køre på en måde, som kan bringe færdselssikkerheden i fare (f.eks. ved at køre i frigear så længe som muligt i nedadgående retning). |
| --- | --- |

3)

Er en praksis, hvorefter arbejdsgiveren, når der er opnået en besparelse beregnet ud fra den tilbagelagte strækning og brændstofforbruget, i henhold til et skema betaler føreren af en transportvogn et tillæg, som ikke er en del af den løn, der er fastsat i den pågældendes ansættelseskontrakt, og af hvilket der ikke betales skat eller sociale bidrag, i strid med artikel 10 i forordning nr. 561/2006/EF (2)?

Brændstofbesparelsen tilskynder imidlertid førere af transportvogne til at køre på en måde, som kan bringe færdselssikkerheden i fare (f.eks. ved at køre i frigear så længe som muligt i nedadgående retning).

| 4) | Finder direktiv 96/71/EF anvendelse på international godstransport, navnlig henset til at Europa-Kommissionen har indledt en traktatbrudsprocedure mod Frankrig og Tyskland for anvendelse af lovgivningen om mindsteløn på vejtransportsektoren? |
| --- | --- |

4)

Finder direktiv 96/71/EF anvendelse på international godstransport, navnlig henset til at Europa-Kommissionen har indledt en traktatbrudsprocedure mod Frankrig og Tyskland for anvendelse af lovgivningen om mindsteløn på vejtransportsektoren?

| 5) | Såfremt et direktiv ikke er blevet gennemført i den nationale lovgivning, kan det da i sig selv skabe forpligtelser for privatpersoner og dermed i sig selv udgøre grundlaget for et søgsmål mod en privatperson i en tvist, som er anlagt ved en national domstol? |
| --- | --- |

5)

Såfremt et direktiv ikke er blevet gennemført i den nationale lovgivning, kan det da i sig selv skabe forpligtelser for privatpersoner og dermed i sig selv udgøre grundlaget for et søgsmål mod en privatperson i en tvist, som er anlagt ved en national domstol?

---

(1)  Europa-Parlamentet og Rådets Direktiv 96/71/EF af 16.12.1996 om udstationering af arbejdstagere som led i udveksling af tjenesteydelser (EFT 1997, L 18, s. 1).

(2)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 561/2006 af 15.3.2006 om harmonisering af visse sociale bestemmelser inden for vejtransport og om ændring af Rådets forordning (EØF) nr. 3821/85 og (EF) nr. 2135/98 samt ophævelse af Rådets forordning (EØF) nr. 3820/85 (EUT 2006, L. 102, s. 1).

---

| 23.3.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 95/6 |
| --- | --- | --- | --- |

23.3.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 95/6

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Pesti Központi Kerületi Bíróság (Ungarn) den 24. juli 2019 — straffesag mod IS

(Sag C-564/19)

(2020/C 95/05)

Processprog: ungarsk

Den forelæggende ret

Pesti Központi Kerületi Bíróság

Tiltalt i straffesagen

Tiltalt: IS

Præjudicielle spørgsmål

| 1/A | Skal artikel 6, stk. 1, TEU og artikel 5, stk. 2, i direktiv 2010/64/EU (1) fortolkes således, at medlemsstaten for at kunne sikre retten til en retfærdig rettergang for tiltalte, som ikke er bekendte med processproget, skal oprette et register over uafhængige tolke og oversættere, som er behørigt kvalificerede, eller — i mangel heraf — på anden vis skal sikre, at kvaliteten af sprogtolkningen under retsforhandlingerne kan kontrolleres? |
| --- | --- |

1/A

Skal artikel 6, stk. 1, TEU og artikel 5, stk. 2, i direktiv 2010/64/EU (1) fortolkes således, at medlemsstaten for at kunne sikre retten til en retfærdig rettergang for tiltalte, som ikke er bekendte med processproget, skal oprette et register over uafhængige tolke og oversættere, som er behørigt kvalificerede, eller — i mangel heraf — på anden vis skal sikre, at kvaliteten af sprogtolkningen under retsforhandlingerne kan kontrolleres?

| 1/B | Såfremt det foregående spørgsmål besvares bekræftende, og det i den pågældende sag som følge af en utilstrækkelig kvalitet af sprogtolkningen ikke kan fastslås, om den tiltalte er blevet gjort bekendt med genstanden for den rejste sigtelse eller tiltale mod vedkommende, skal artikel 6, stk. 1, TEU samt artikel 4, stk. 5, og artikel 6, stk. 1, i direktiv 2012/13/EU (2) da fortolkes således, at sagen under disse omstændigheder ikke kan fortsætte som en udeblivelsessag? |
| --- | --- |

1/B

Såfremt det foregående spørgsmål besvares bekræftende, og det i den pågældende sag som følge af en utilstrækkelig kvalitet af sprogtolkningen ikke kan fastslås, om den tiltalte er blevet gjort bekendt med genstanden for den rejste sigtelse eller tiltale mod vedkommende, skal artikel 6, stk. 1, TEU samt artikel 4, stk. 5, og artikel 6, stk. 1, i direktiv 2012/13/EU (2) da fortolkes således, at sagen under disse omstændigheder ikke kan fortsætte som en udeblivelsessag?

| 2/A | Skal princippet om domstolenes uafhængighed, som er fastsat i artikel 19, stk. 1, andet afsnit, TEU, artikel 47 i chartret om grundlæggende rettigheder og i Den Europæiske Unions Domstols faste praksis fortolkes således, at princippet bliver tilsidesat, såfremt præsidenten for den nationale domstolsmyndighed, som har ansvaret for den centrale forvaltning af domstolene, og som er udnævnt af parlamentet, der er den eneste instans, som præsidenten står til ansvar for, og som kan afsætte vedkommende, besætter stillingen som formand for en domstol — idet denne formand bl.a. har beføjelser på området for sagernes fordeling, indledning af disciplinærsager mod dommere samt evaluering af dommere — ved en direkte midlertidig udnævnelse, hvor proceduren med indkaldelse af ansøgninger er omgået, og hvor der konsekvent er set bort fra domstolenes kompetente selvstyrende organers standpunkter? |
| --- | --- |

2/A

Skal princippet om domstolenes uafhængighed, som er fastsat i artikel 19, stk. 1, andet afsnit, TEU, artikel 47 i chartret om grundlæggende rettigheder og i Den Europæiske Unions Domstols faste praksis fortolkes således, at princippet bliver tilsidesat, såfremt præsidenten for den nationale domstolsmyndighed, som har ansvaret for den centrale forvaltning af domstolene, og som er udnævnt af parlamentet, der er den eneste instans, som præsidenten står til ansvar for, og som kan afsætte vedkommende, besætter stillingen som formand for en domstol — idet denne formand bl.a. har beføjelser på området for sagernes fordeling, indledning af disciplinærsager mod dommere samt evaluering af dommere — ved en direkte midlertidig udnævnelse, hvor proceduren med indkaldelse af ansøgninger er omgået, og hvor der konsekvent er set bort fra domstolenes kompetente selvstyrende organers standpunkter?

| 2/B | Såfremt det foregående spørgsmål besvares bekræftende, og såfremt den dommer, der behandler den pågældende sag, har rimelig grund til at frygte, at det i urimelig grad vil være ham til last som følge af hans judicielle og administrative virksomhed, skal det nævnte princip da fortolkes således, at en retfærdig rettergang ikke er sikret i den foreliggende sag? |
| --- | --- |

2/B

Såfremt det foregående spørgsmål besvares bekræftende, og såfremt den dommer, der behandler den pågældende sag, har rimelig grund til at frygte, at det i urimelig grad vil være ham til last som følge af hans judicielle og administrative virksomhed, skal det nævnte princip da fortolkes således, at en retfærdig rettergang ikke er sikret i den foreliggende sag?

| 3/A | Skal princippet om domstolenes uafhængighed, som er fastsat i artikel 19, stk. 1, andet afsnit, TEU, artikel 47 i chartret om grundlæggende rettigheder og i Den Europæiske Unions Domstols faste praksis fortolkes således, at en situation, hvor de ungarske dommere siden den 1. september 2018 — til forskel fra den praksis, der er blevet fulgt i de forudgående årtier — i henhold til loven har oppebåret en lavere løn end de offentlige anklagere i den tilsvarende kategori, som ligger på samme løntrin og har samme anciennitet, og hvor deres lønninger i betragtning af landets økonomiske situation generelt ikke er i overensstemmelse med vigtigheden af de hverv, som de udøver, ikke er foreneligt med dette princip, navnlig når der henses til den praksis, der følges af personer i højere retslige embeder med hensyn til udbetaling af skønsmæssige gratialer? |
| --- | --- |

3/A

Skal princippet om domstolenes uafhængighed, som er fastsat i artikel 19, stk. 1, andet afsnit, TEU, artikel 47 i chartret om grundlæggende rettigheder og i Den Europæiske Unions Domstols faste praksis fortolkes således, at en situation, hvor de ungarske dommere siden den 1. september 2018 — til forskel fra den praksis, der er blevet fulgt i de forudgående årtier — i henhold til loven har oppebåret en lavere løn end de offentlige anklagere i den tilsvarende kategori, som ligger på samme løntrin og har samme anciennitet, og hvor deres lønninger i betragtning af landets økonomiske situation generelt ikke er i overensstemmelse med vigtigheden af de hverv, som de udøver, ikke er foreneligt med dette princip, navnlig når der henses til den praksis, der følges af personer i højere retslige embeder med hensyn til udbetaling af skønsmæssige gratialer?

| 3/B | Såfremt det foregående spørgsmål besvares bekræftende, skal det nævnte princip om domstolenes uafhængighed da fortolkes således, at retten til en retfærdig rettergang ikke kan sikres under sådanne omstændigheder? |
| --- | --- |

3/B

Såfremt det foregående spørgsmål besvares bekræftende, skal det nævnte princip om domstolenes uafhængighed da fortolkes således, at retten til en retfærdig rettergang ikke kan sikres under sådanne omstændigheder?

| 4/A. | Skal artikel 267 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (TEUF) fortolkes således, at denne bestemmelse er til hinder for en afgørelse i henhold til national retspraksis, i medfør af hvilken den øverste dømmende myndighed, inden for rammerne af en procedure, der skal sikre ensartetheden i medlemsstatens retspraksis, uden at påvirke retsvirkningerne af den omhandlede kendelse, kvalificerer en kendelse, der er afsagt af en lavere retsinstans, og hvorved den præjudicielle procedure er blevet indledt, som ulovlig? |
| --- | --- |

4/A.

Skal artikel 267 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (TEUF) fortolkes således, at denne bestemmelse er til hinder for en afgørelse i henhold til national retspraksis, i medfør af hvilken den øverste dømmende myndighed, inden for rammerne af en procedure, der skal sikre ensartetheden i medlemsstatens retspraksis, uden at påvirke retsvirkningerne af den omhandlede kendelse, kvalificerer en kendelse, der er afsagt af en lavere retsinstans, og hvorved den præjudicielle procedure er blevet indledt, som ulovlig?

| 4/B. | Såfremt spørgsmål 4/A besvares bekræftende, skal artikel 267 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (TEUF) da fortolkes således, at den forelæggende ret skal se bort fra modsatrettede afgørelser fra den højere retsinstans, og fra principielle standpunkter, der er indtaget af hensyn til rettens enhed? |
| --- | --- |

4/B.

Såfremt spørgsmål 4/A besvares bekræftende, skal artikel 267 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (TEUF) da fortolkes således, at den forelæggende ret skal se bort fra modsatrettede afgørelser fra den højere retsinstans, og fra principielle standpunkter, der er indtaget af hensyn til rettens enhed?

| 4/C. | Såfremt spørgsmål 4/A besvares benægtende, kan behandlingen af den straffesag, der er blevet udsat, da i et sådant tilfælde fortsættes, mens den præjudicielle procedure er i gang? |
| --- | --- |

4/C.

Såfremt spørgsmål 4/A besvares benægtende, kan behandlingen af den straffesag, der er blevet udsat, da i et sådant tilfælde fortsættes, mens den præjudicielle procedure er i gang?

| 5. | Skal princippet om domstolenes uafhængighed, som er fastsat i artikel 19, stk. 1, andet afsnit, TEU, artikel 47 i chartret om grundlæggende rettigheder og i Den Europæiske Unions Domstols praksis fortolkes således, at princippet, i lyset af artikel 267 TEUF, bliver tilsidesat, når der indledes en disciplinærsag mod en dommer med den begrundelse, at vedkommende har indledt en præjudiciel procedure? |
| --- | --- |

5.

Skal princippet om domstolenes uafhængighed, som er fastsat i artikel 19, stk. 1, andet afsnit, TEU, artikel 47 i chartret om grundlæggende rettigheder og i Den Europæiske Unions Domstols praksis fortolkes således, at princippet, i lyset af artikel 267 TEUF, bliver tilsidesat, når der indledes en disciplinærsag mod en dommer med den begrundelse, at vedkommende har indledt en præjudiciel procedure?

---

(1)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2010/64/EU af 20.10.2010 om retten til tolke- og oversætterbistand i straffesager (EUT 2010, L 280, s. 1).

(2)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2012/13/EU af 22.5.2012 om ret til information under straffesager (EUT 2012, L 142, s. 1).

---

| 23.3.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 95/7 |
| --- | --- | --- | --- |

23.3.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 95/7

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Ungarn) den 13. august 2019 — Vikingo Fővállalkozó Kft. mod Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága

(Sag C-610/19)

(2020/C 95/06)

Processprog: ungarsk

Den forelæggende ret

Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Vikingo Fővállalkozó Kft.

Sagsøgt: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága

Præjudicielle spørgsmål

| 1) | Er en national retlig fortolkning og praksis, hvorefter det, når de materielle betingelser for at fradrage afgiften er opfyldt, ikke er tilstrækkeligt blot at være i besiddelse af en faktura, hvis indhold er i overensstemmelse med artikel 226 i Rådets direktiv 2006/112/EF (1) af 28. november 2006 om det fælles merværdiafgiftssystem, men den afgiftspligtige person derimod for at udøve retten til at fradrage afgiften på grundlag af den pågældende faktura derudover skal være i besiddelse af yderligere dokumentation, som ikke blot skal være i overensstemmelse med bestemmelserne i direktiv 2006/112, men ligeledes skal være i overensstemmelse med nationalretlige principper om regnskabsføring og specifikke bestemmelser om dokumentation, hvorefter det kræves, at hver enkelt aktør i transaktionskæden samstemmende husker og gengiver alle detaljer ved den økonomiske transaktion, som fremgår af denne dokumentation, i overensstemmelse med artikel 168, litra a), og artikel 178, litra a), i førnævnte direktiv, sammenholdt med artikel 220, litra a), og artikel 226 i samme direktiv, og med effektivitetsprincippet? |
| --- | --- |

1)

Er en national retlig fortolkning og praksis, hvorefter det, når de materielle betingelser for at fradrage afgiften er opfyldt, ikke er tilstrækkeligt blot at være i besiddelse af en faktura, hvis indhold er i overensstemmelse med artikel 226 i Rådets direktiv 2006/112/EF (1) af 28. november 2006 om det fælles merværdiafgiftssystem, men den afgiftspligtige person derimod for at udøve retten til at fradrage afgiften på grundlag af den pågældende faktura derudover skal være i besiddelse af yderligere dokumentation, som ikke blot skal være i overensstemmelse med bestemmelserne i direktiv 2006/112, men ligeledes skal være i overensstemmelse med nationalretlige principper om regnskabsføring og specifikke bestemmelser om dokumentation, hvorefter det kræves, at hver enkelt aktør i transaktionskæden samstemmende husker og gengiver alle detaljer ved den økonomiske transaktion, som fremgår af denne dokumentation, i overensstemmelse med artikel 168, litra a), og artikel 178, litra a), i førnævnte direktiv, sammenholdt med artikel 220, litra a), og artikel 226 i samme direktiv, og med effektivitetsprincippet?

| 2) | Er en national retlig fortolkning og praksis, hvorefter det i forbindelse med en transaktionskæde, uanset de øvrige omstændigheder, blot fordi transaktionen har denne karakter, kræves, at hver enkelt aktør i transaktionskæden kontrollerer de elementer af den økonomiske transaktion, som de pågældende har gennemført, og drager konsekvenser af denne kontrol for så vidt angår en afgiftspligtig person, der befinder sig i den anden ende af kæden, og den afgiftspligtige person nægtes retten [til at fradrage moms], idet det gøres gældende, at denne kædes sammensætning, som imidlertid ikke er forbudt i henhold til national ret, ikke var [rimeligt] begrundet ud fra et økonomisk synspunkt, i overensstemmelse med bestemmelserne i direktiv 2006/112 om retten [til fradrag for moms] og princippet om afgiftsneutralitet og effektivitetsprincippet? Er det i denne forbindelse — i forbindelse med en transaktionskæde ved en undersøgelse af de objektive forhold, der kan begrunde en nægtelse af retten [til at fradrage moms] ved fastlæggelsen og vurderingen af relevansen og beviskraften af de beviser, som nægtelsen af retten til at fradrage moms støttes på — udelukkende muligt at anvende bestemmelserne i direktiv 2006/112 og i national ret om fradrag for afgiften som materielle bestemmelser, der præciserer de relevante faktiske omstændigheder med hensyn til fastlæggelsen af den faktuelle ramme, eller skal den omhandlede medlemsstats regnskabsregler ligeledes anvendes, idet de udgør særlige regler? |
| --- | --- |

2)

Er en national retlig fortolkning og praksis, hvorefter det i forbindelse med en transaktionskæde, uanset de øvrige omstændigheder, blot fordi transaktionen har denne karakter, kræves, at hver enkelt aktør i transaktionskæden kontrollerer de elementer af den økonomiske transaktion, som de pågældende har gennemført, og drager konsekvenser af denne kontrol for så vidt angår en afgiftspligtig person, der befinder sig i den anden ende af kæden, og den afgiftspligtige person nægtes retten [til at fradrage moms], idet det gøres gældende, at denne kædes sammensætning, som imidlertid ikke er forbudt i henhold til national ret, ikke var [rimeligt] begrundet ud fra et økonomisk synspunkt, i overensstemmelse med bestemmelserne i direktiv 2006/112 om retten [til fradrag for moms] og princippet om afgiftsneutralitet og effektivitetsprincippet? Er det i denne forbindelse — i forbindelse med en transaktionskæde ved en undersøgelse af de objektive forhold, der kan begrunde en nægtelse af retten [til at fradrage moms] ved fastlæggelsen og vurderingen af relevansen og beviskraften af de beviser, som nægtelsen af retten til at fradrage moms støttes på — udelukkende muligt at anvende bestemmelserne i direktiv 2006/112 og i national ret om fradrag for afgiften som materielle bestemmelser, der præciserer de relevante faktiske omstændigheder med hensyn til fastlæggelsen af den faktuelle ramme, eller skal den omhandlede medlemsstats regnskabsregler ligeledes anvendes, idet de udgør særlige regler?

| 3) | Er en national retlig fortolkning og praksis, hvorefter en afgiftspligtig person, som anvender varerne i forbindelse med sine afgiftspligtige transaktioner i den medlemsstat, hvor den pågældende gennemfører dem, og som er i besiddelse af en faktura i overensstemmelse med direktiv 2006/112, nægtes retten [til at fradrage moms], idet det gøres gældende, at den pågældende ikke har kendskab til samtlige elementer [af den transaktion], der er blevet gennemført af aktørerne i kæden, eller der påberåbes forhold, der er knyttet til de aktører i kæden, der befinder sig på et tidligere stadie end udstederen af fakturaen, og som den afgiftspligtige person ikke kunne udøve indflydelse på, hvilket ikke kan tilskrives den pågældende, og retten [til at fradrage moms] betinges af, at den afgiftspligtige person i forbindelse med de foranstaltninger, som det med rimelighed påhviler den pågældende at træffe, overholder en generel kontrolforpligtelse, som ikke blot skal opfyldes inden indgåelsen af aftalen, men også under aftalens gennemførelse og selv efter dens gennemførelse, i overensstemmelse med bestemmelserne i direktiv 2006/112 om [fradrag for moms] og princippet om afgiftsneutralitet og effektivitetsprincippet? Er den afgiftspligtige person i denne forbindelse forpligtet til at undlade at udøve retten [til at fradrage moms], når den pågældende i forbindelse med et hvilket som helst element af den økonomiske transaktion, der fremgår af fakturaen, på et tidspunkt efter indgåelsen af aftalen, under aftalens gennemførelse eller efter dens gennemførelse, bemærker en uregelmæssighed eller får kendskab til et forhold, der medfører, at retten [til at fradrage moms] nægtes i henhold til afgiftsmyndighedens praksis? |
| --- | --- |

3)

Er en national retlig fortolkning og praksis, hvorefter en afgiftspligtig person, som anvender varerne i forbindelse med sine afgiftspligtige transaktioner i den medlemsstat, hvor den pågældende gennemfører dem, og som er i besiddelse af en faktura i overensstemmelse med direktiv 2006/112, nægtes retten [til at fradrage moms], idet det gøres gældende, at den pågældende ikke har kendskab til samtlige elementer [af den transaktion], der er blevet gennemført af aktørerne i kæden, eller der påberåbes forhold, der er knyttet til de aktører i kæden, der befinder sig på et tidligere stadie end udstederen af fakturaen, og som den afgiftspligtige person ikke kunne udøve indflydelse på, hvilket ikke kan tilskrives den pågældende, og retten [til at fradrage moms] betinges af, at den afgiftspligtige person i forbindelse med de foranstaltninger, som det med rimelighed påhviler den pågældende at træffe, overholder en generel kontrolforpligtelse, som ikke blot skal opfyldes inden indgåelsen af aftalen, men også under aftalens gennemførelse og selv efter dens gennemførelse, i overensstemmelse med bestemmelserne i direktiv 2006/112 om [fradrag for moms] og princippet om afgiftsneutralitet og effektivitetsprincippet? Er den afgiftspligtige person i denne forbindelse forpligtet til at undlade at udøve retten [til at fradrage moms], når den pågældende i forbindelse med et hvilket som helst element af den økonomiske transaktion, der fremgår af fakturaen, på et tidspunkt efter indgåelsen af aftalen, under aftalens gennemførelse eller efter dens gennemførelse, bemærker en uregelmæssighed eller får kendskab til et forhold, der medfører, at retten [til at fradrage moms] nægtes i henhold til afgiftsmyndighedens praksis?

| 4) | Er afgiftsmyndigheden henset til bestemmelserne i direktiv 2006/112 om [fradrag for moms] og effektivitetsprincippet forpligtet til at præcisere, hvori afgiftssviget består? Er afgiftsmyndighedens fremgangsmåde, hvorefter fejl og uregelmæssigheder, som ikke har en rimelig årsagsforbindelse til retten [til at fradrage moms], som er begået af aktørerne i kæden, anses for beviser for afgiftssvig, i hvilken forbindelse det gøres gældende, at den afgiftspligtige person havde kendskab eller burde have kendskab til afgiftssviget, idet disse fejl og uregelmæssigheder medfører, at indholdet af fakturaen bliver usandsynligt, passende? Såfremt der er tale om afgiftssvig, begrunder denne omstændighed da, at det kræves, at den afgiftspligtige person gennemfører kontrollen med førnævnte rækkevidde, grundighed og omfang, eller overskrider denne pligt, hvad der kræves i henhold til effektivitetsprincippet? |
| --- | --- |

4)

Er afgiftsmyndigheden henset til bestemmelserne i direktiv 2006/112 om [fradrag for moms] og effektivitetsprincippet forpligtet til at præcisere, hvori afgiftssviget består? Er afgiftsmyndighedens fremgangsmåde, hvorefter fejl og uregelmæssigheder, som ikke har en rimelig årsagsforbindelse til retten [til at fradrage moms], som er begået af aktørerne i kæden, anses for beviser for afgiftssvig, i hvilken forbindelse det gøres gældende, at den afgiftspligtige person havde kendskab eller burde have kendskab til afgiftssviget, idet disse fejl og uregelmæssigheder medfører, at indholdet af fakturaen bliver usandsynligt, passende? Såfremt der er tale om afgiftssvig, begrunder denne omstændighed da, at det kræves, at den afgiftspligtige person gennemfører kontrollen med førnævnte rækkevidde, grundighed og omfang, eller overskrider denne pligt, hvad der kræves i henhold til effektivitetsprincippet?

| 5) | Er en sanktion, som indebærer, at retten [til at fradrage moms] nægtes, og som består i en pligt til at betale en afgiftsbøde svarende til 200 % af afgiftsforskellen, når den statskasse, der er direkte forbundet med den afgiftspligtige persons ret [til at fradrage moms], ikke er blevet påført et indkomsttab, forholdsmæssig? Kan det fastslås, at nogle af de i § 170, stk. 1, tredje punktum, i az adózás rendjéről szóló 2003. évi XCII. törvény (lov XCII af 2003 om almindelige skatte- og afgiftsprocedurer, herefter »lov om almindelige skatte- og afgiftsprocedurer«) omhandlede omstændigheder foreligger, når den afgiftspligtige person har forelagt afgiftsmyndigheden alle de dokumenter, som den pågældende var i besiddelse af, og i forbindelse med sin afgiftsangivelse har vedlagt de udstedte fakturaer? |
| --- | --- |

5)

Er en sanktion, som indebærer, at retten [til at fradrage moms] nægtes, og som består i en pligt til at betale en afgiftsbøde svarende til 200 % af afgiftsforskellen, når den statskasse, der er direkte forbundet med den afgiftspligtige persons ret [til at fradrage moms], ikke er blevet påført et indkomsttab, forholdsmæssig? Kan det fastslås, at nogle af de i § 170, stk. 1, tredje punktum, i az adózás rendjéről szóló 2003. évi XCII. törvény (lov XCII af 2003 om almindelige skatte- og afgiftsprocedurer, herefter »lov om almindelige skatte- og afgiftsprocedurer«) omhandlede omstændigheder foreligger, når den afgiftspligtige person har forelagt afgiftsmyndigheden alle de dokumenter, som den pågældende var i besiddelse af, og i forbindelse med sin afgiftsangivelse har vedlagt de udstedte fakturaer?

| 6) | Hvis det på baggrund af svarene på de forelagte præjudicielle spørgsmål kan fastslås, at den fortolkning af den nationale retlige bestemmelse, som blev anlagt efter den sag, der gav anledning til kendelse af 10. november 2016, Signum Alfa Sped (C-446/15, EU:C:2016:869 [ikke trykt i Sml.]), og den praksis, der blev vedtaget på dette grundlag, ikke er forenelige med bestemmelserne i direktiv 2006/112 om retten [til fradrag for moms], og i betragtning af at retten i første instans ikke kan forelægge Den Europæiske Unions Domstol en anmodning om præjudiciel afgørelse i alle sager, kan det på grundlag af artikel 47 i chartret om grundlæggende rettigheder da fastslås, at afgiftspligtige personers ret til at anlægge en retssag om skadeserstatning sikrer dem den adgang til effektive retsmidler og til en upartisk domstol, som er sikret ved ovennævnte artikel? Kan der i denne forbindelse anlægges en fortolkning, hvorefter den afgørelse, der blev truffet i sagen Signum Alfa Sped, indebærer, at spørgsmålet er blevet reguleret af EU-retten og er blevet afklaret af Den Europæiske Unions Domstols praksis, og at det dermed var indlysende, eller betyder dette, eftersom der blev indledt en ny procedure, at spørgsmålet ikke var blevet endeligt afklaret, og at det dermed fortsat var nødvendigt at anmode Domstolen om at træffe præjudiciel afgørelse? |
| --- | --- |

6)

Hvis det på baggrund af svarene på de forelagte præjudicielle spørgsmål kan fastslås, at den fortolkning af den nationale retlige bestemmelse, som blev anlagt efter den sag, der gav anledning til kendelse af 10. november 2016, Signum Alfa Sped (C-446/15, EU:C:2016:869 [ikke trykt i Sml.]), og den praksis, der blev vedtaget på dette grundlag, ikke er forenelige med bestemmelserne i direktiv 2006/112 om retten [til fradrag for moms], og i betragtning af at retten i første instans ikke kan forelægge Den Europæiske Unions Domstol en anmodning om præjudiciel afgørelse i alle sager, kan det på grundlag af artikel 47 i chartret om grundlæggende rettigheder da fastslås, at afgiftspligtige personers ret til at anlægge en retssag om skadeserstatning sikrer dem den adgang til effektive retsmidler og til en upartisk domstol, som er sikret ved ovennævnte artikel? Kan der i denne forbindelse anlægges en fortolkning, hvorefter den afgørelse, der blev truffet i sagen Signum Alfa Sped, indebærer, at spørgsmålet er blevet reguleret af EU-retten og er blevet afklaret af Den Europæiske Unions Domstols praksis, og at det dermed var indlysende, eller betyder dette, eftersom der blev indledt en ny procedure, at spørgsmålet ikke var blevet endeligt afklaret, og at det dermed fortsat var nødvendigt at anmode Domstolen om at træffe præjudiciel afgørelse?

---

(1)  Rådets direktiv 2006/112/EF af 28.11.2006 om det fælles merværdiafgiftssystem (EUT 2006, L 347, s. 1).

---

| 23.3.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 95/9 |
| --- | --- | --- | --- |

23.3.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 95/9

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Ungarn) den 13. august 2019 — Crewprint Kft. mod Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága

(Sag C-611/19)

(2020/C 95/07)

Processprog: ungarsk

Den forelæggende ret

Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Crewprint Kft.

Sagsøgt: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága

Præjudicielle spørgsmål

| 1) | Er en national fortolkning og praksis, hvorefter afgiftsmyndigheden nægter retten [til at fradrage moms] i forbindelse med en økonomisk transaktion mellem parterne på det grundlag, at denne myndighed anser retsforholdet mellem disse parter (en arbejdskontrakt) for at være svigagtigt, fordi det medfører en fradragsret, og derfor kvalificerer det i overensstemmelse med § 1, stk. 7, i [lov om almindelige skatte- og afgiftsprocedurer] som en aktivitet (formidlingsvirksomhed), der ikke medfører en fradragsret, idet førnævnte myndighed er af den opfattelse, at parternes adfærd har til formål at begå skatteunddragelse, eftersom den aktivitet, som modtageren af fakturaen udøver, ikke nødvendigvis skal antage [denne form for erhvervsvirksomhed], idet den pågældende ligeledes kunne have udøvet den i egenskab af formidler, i overensstemmelse med de relevante bestemmelser [om momsfradrag] i direktiv 2006/112 (1) og med princippet om afgiftsneutralitet? Har afgiftspligtige personer i denne forbindelse, som et krav for at anvende [momsfradraget], en afgiftsmæssig forpligtelse til at vælge den form for økonomisk aktivitet, som medfører den største afgiftsbyrde, eller udgør den omstændighed, at de under udøvelsen af den aftalefrihed, som de er tillagt, og med formål, der ikke er knyttet til skattelovgivningen, vælger en kontraktform for den økonomiske aktivitet, der finder sted mellem dem, som også har en virkning, som de ikke forfølger, som består i retten til at fradrage moms, et misbrug? |
| --- | --- |

1)

Er en national fortolkning og praksis, hvorefter afgiftsmyndigheden nægter retten [til at fradrage moms] i forbindelse med en økonomisk transaktion mellem parterne på det grundlag, at denne myndighed anser retsforholdet mellem disse parter (en arbejdskontrakt) for at være svigagtigt, fordi det medfører en fradragsret, og derfor kvalificerer det i overensstemmelse med § 1, stk. 7, i [lov om almindelige skatte- og afgiftsprocedurer] som en aktivitet (formidlingsvirksomhed), der ikke medfører en fradragsret, idet førnævnte myndighed er af den opfattelse, at parternes adfærd har til formål at begå skatteunddragelse, eftersom den aktivitet, som modtageren af fakturaen udøver, ikke nødvendigvis skal antage [denne form for erhvervsvirksomhed], idet den pågældende ligeledes kunne have udøvet den i egenskab af formidler, i overensstemmelse med de relevante bestemmelser [om momsfradrag] i direktiv 2006/112 (1) og med princippet om afgiftsneutralitet? Har afgiftspligtige personer i denne forbindelse, som et krav for at anvende [momsfradraget], en afgiftsmæssig forpligtelse til at vælge den form for økonomisk aktivitet, som medfører den største afgiftsbyrde, eller udgør den omstændighed, at de under udøvelsen af den aftalefrihed, som de er tillagt, og med formål, der ikke er knyttet til skattelovgivningen, vælger en kontraktform for den økonomiske aktivitet, der finder sted mellem dem, som også har en virkning, som de ikke forfølger, som består i retten til at fradrage moms, et misbrug?

| 2) | Er en national fortolkning og praksis, hvorefter afgiftsmyndigheden, når den afgiftspligtige person, der ønsker at udøve retten [til at fradrage moms], opfylder alle de materielle og formelle betingelser [for dette fradrag] og har truffet de påkrævede foranstaltninger inden indgåelsen af kontrakten, nægter retten til at fradrage moms på det grundlag, at denne myndighed er af den opfattelse, at oprettelsen af en kæde er unødvendig ud fra et økonomisk synspunkt og dermed udgør et misbrug, fordi underleverandøren, selv om denne er i stand til at forestå leveringen af ydelser, lader andre underleverandører forestå leveringen af grunde, der ikke er knyttet til afgiften, og fordi den afgiftspligtige person, som ønsker at udøve retten [til at fradrage moms], ved accepten af ordren vidste, at dennes underleverandør, på grund af manglende personelle og materielle ressourcer, ville levere ydelsen under anvendelse af sine egne underleverandører, i overensstemmelse med de relevante bestemmelser [om momsfradrag] i direktiv 2006/112 og med princippet om afgiftsneutralitet? Er det af betydning for besvarelsen, at den afgiftspligtige person eller dennes underleverandør har medtaget en underleverandør i kæden, som den pågældende har en direkte forbindelse til, eller som den pågældende er knyttet til på et personligt eller organisatorisk plan (personligt kendskab, slægtskab eller samme indehaver)? |
| --- | --- |

2)

Er en national fortolkning og praksis, hvorefter afgiftsmyndigheden, når den afgiftspligtige person, der ønsker at udøve retten [til at fradrage moms], opfylder alle de materielle og formelle betingelser [for dette fradrag] og har truffet de påkrævede foranstaltninger inden indgåelsen af kontrakten, nægter retten til at fradrage moms på det grundlag, at denne myndighed er af den opfattelse, at oprettelsen af en kæde er unødvendig ud fra et økonomisk synspunkt og dermed udgør et misbrug, fordi underleverandøren, selv om denne er i stand til at forestå leveringen af ydelser, lader andre underleverandører forestå leveringen af grunde, der ikke er knyttet til afgiften, og fordi den afgiftspligtige person, som ønsker at udøve retten [til at fradrage moms], ved accepten af ordren vidste, at dennes underleverandør, på grund af manglende personelle og materielle ressourcer, ville levere ydelsen under anvendelse af sine egne underleverandører, i overensstemmelse med de relevante bestemmelser [om momsfradrag] i direktiv 2006/112 og med princippet om afgiftsneutralitet? Er det af betydning for besvarelsen, at den afgiftspligtige person eller dennes underleverandør har medtaget en underleverandør i kæden, som den pågældende har en direkte forbindelse til, eller som den pågældende er knyttet til på et personligt eller organisatorisk plan (personligt kendskab, slægtskab eller samme indehaver)?

| 3) | Såfremt det foregående spørgsmål besvares bekræftende, er kravet om, at de faktiske omstændigheder skal fastlægges på grundlag af objektive forhold, da opfyldt under en sag, hvor afgiftsmyndigheden er af den opfattelse, at den økonomiske forbindelse mellem den afgiftspligtige person, der ønsker at udøve retten [til at fradrage moms], og dennes underleverandør er irrationel og ubegrundet, hvilket forhold udelukkende støttes på et udsagn fra nogle af underleverandørens ansatte, uden at den økonomiske aktivitet, som udgør kontraktens genstand, de nærmere omstændigheder og den omhandlede økonomiske kontekst fastlægges på baggrund af objektive forhold og uden høring af direktørerne for den afgiftspligtige person og for de underleverandører, der indgår i kæden, som har beslutningskompetencer, og er det i denne henseende relevant, om den afgiftspligtige person eller aktørerne i kæden har kapacitet til at levere ydelserne, og er det nødvendigt, at en sagkyndig intervenerer i denne forbindelse? |
| --- | --- |

3)

Såfremt det foregående spørgsmål besvares bekræftende, er kravet om, at de faktiske omstændigheder skal fastlægges på grundlag af objektive forhold, da opfyldt under en sag, hvor afgiftsmyndigheden er af den opfattelse, at den økonomiske forbindelse mellem den afgiftspligtige person, der ønsker at udøve retten [til at fradrage moms], og dennes underleverandør er irrationel og ubegrundet, hvilket forhold udelukkende støttes på et udsagn fra nogle af underleverandørens ansatte, uden at den økonomiske aktivitet, som udgør kontraktens genstand, de nærmere omstændigheder og den omhandlede økonomiske kontekst fastlægges på baggrund af objektive forhold og uden høring af direktørerne for den afgiftspligtige person og for de underleverandører, der indgår i kæden, som har beslutningskompetencer, og er det i denne henseende relevant, om den afgiftspligtige person eller aktørerne i kæden har kapacitet til at levere ydelserne, og er det nødvendigt, at en sagkyndig intervenerer i denne forbindelse?

| 4) | Er en national fortolkning og praksis, hvorefter afgiftsmyndigheden, hvis de materielle og formelle betingelser [for at fradrage moms] er opfyldt, og de foranstaltninger, der [med rimelighed] kan kræves, er truffet, på grundlag af forhold, som ifølge Domstolens domme ikke berettiger [nægtelse af momsfradrag] og ikke er objektive, anser afgiftssviget for at være dokumenteret og nægter retten [til at fradrage moms], alene fordi disse forhold som helhed gør sig gældende for et tilstrækkeligt stort antal af de undersøgte aktører i den identificerede kæde, i overensstemmelse med bestemmelserne i direktiv 2006/112 og med princippet om afgiftsneutralitet? |
| --- | --- |

4)

Er en national fortolkning og praksis, hvorefter afgiftsmyndigheden, hvis de materielle og formelle betingelser [for at fradrage moms] er opfyldt, og de foranstaltninger, der [med rimelighed] kan kræves, er truffet, på grundlag af forhold, som ifølge Domstolens domme ikke berettiger [nægtelse af momsfradrag] og ikke er objektive, anser afgiftssviget for at være dokumenteret og nægter retten [til at fradrage moms], alene fordi disse forhold som helhed gør sig gældende for et tilstrækkeligt stort antal af de undersøgte aktører i den identificerede kæde, i overensstemmelse med bestemmelserne i direktiv 2006/112 og med princippet om afgiftsneutralitet?

---

(1)  Rådets direktiv 2006/112/EF af 28.11.2006 om det fælles merværdiafgiftssystem (EUT 2006, L 347., s. 1.)

---

| 23.3.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 95/10 |
| --- | --- | --- | --- |

23.3.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 95/10

---

Appel iværksat den 23. august 2019 af Sigrid Dickmanns til prøvelse af kendelse afsagt af Retten (Sjette Afdeling) den 11. juni 2019 i sag T-538/18 — Sigrid Dickmanns mod Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret

(Sag C-631/19 P)

(2020/C 95/08)

Processprog: tysk

Parter

Appellant: Sigrid Dickmanns (ved Rechstanwalt H. Tettenborn)

Den anden part i appelsagen: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret

Den Europæiske Unions Domstol (Sjette Afdeling) har ved kendelse af 5. februar 2020 forkastet appellen og bestemt, at Sigrid Dickmanns bærer sine egne omkostninger.

---

| 23.3.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 95/10 |
| --- | --- | --- | --- |

23.3.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 95/10

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Szegedi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Ungarn) den 4. september 2019 — BAKATI PLUS Kereskedelmi és Szolgáltató Kft. mod Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága

(Sag C-656/19)

(2020/C 95/09)

Processprog: ungarsk

Den forelæggende ret

Szegedi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

Parter i hovedsagen

Sagsøger: BAKATI PLUS Kereskedelmi és Szolgáltató Kft.

Sagsøgt: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága

Præjudicielle spørgsmål

| 1) | Er en medlemsstats praksis, hvorefter begrebet »personlig bagage«, som er fastlagt som en begrebsmæssig bestanddel af levering af varer til udenlandske rejsende, som er fritaget for merværdiafgift, sidestilles med begrebet personlige ejendele, som anvendes i Konventionen om toldlettelser for turisttrafik, undertegnet i New York den 4. juni 1954 og tillægsprotokollen hertil, og med begrebet »bagage« som defineret i artikel 1, nr. 5), i Kommissionens delegerede forordning (EU) 2015/2446 til supplering af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 952/2013 med nærmere regler angående visse bestemmelser i EU-toldkodeksen, forenelig med artikel 147 i Rådets direktiv 2006/112/EF af 28. november 2006 om det fælles merværdiafgiftssystem (1) (herefter »momsdirektivet«)? |
| --- | --- |

1)

Er en medlemsstats praksis, hvorefter begrebet »personlig bagage«, som er fastlagt som en begrebsmæssig bestanddel af levering af varer til udenlandske rejsende, som er fritaget for merværdiafgift, sidestilles med begrebet personlige ejendele, som anvendes i Konventionen om toldlettelser for turisttrafik, undertegnet i New York den 4. juni 1954 og tillægsprotokollen hertil, og med begrebet »bagage« som defineret i artikel 1, nr. 5), i Kommissionens delegerede forordning (EU) 2015/2446 til supplering af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 952/2013 med nærmere regler angående visse bestemmelser i EU-toldkodeksen, forenelig med artikel 147 i Rådets direktiv 2006/112/EF af 28. november 2006 om det fælles merværdiafgiftssystem (1) (herefter »momsdirektivet«)?

| 2) | Såfremt det foregående spørgsmål besvares benægtende, hvordan skal begrebet »personlig bagage« i momsdirektivets artikel 147 da defineres i betragtning af, at dette direktiv ikke definerer det? Er den nationale praksis, hvorefter en medlemsstats afgiftsmyndigheder udelukkende tager »den almindelige betydning af ordene« i betragtning, forenelig med EU-rettens bestemmelser? |
| --- | --- |

2)

Såfremt det foregående spørgsmål besvares benægtende, hvordan skal begrebet »personlig bagage« i momsdirektivets artikel 147 da defineres i betragtning af, at dette direktiv ikke definerer det? Er den nationale praksis, hvorefter en medlemsstats afgiftsmyndigheder udelukkende tager »den almindelige betydning af ordene« i betragtning, forenelig med EU-rettens bestemmelser?

| 3) | Skal momsdirektivets artikel 146 og 147 fortolkes således, at det, når en afgiftspligtig person ikke har ret til fritagelse for levering af varer til udenlandske rejsende i henhold til dette direktivs artikel 147, skal undersøges, om fritagelsen for levering af varer med henblik på udførsel i henhold til samme direktivs artikel 146 eventuelt finder anvendelse, selv når de toldformaliteter, der er fastlagt i EU-toldkodeksen og i den delegerede retsakt, ikke er blevet udført? |
| --- | --- |

3)

Skal momsdirektivets artikel 146 og 147 fortolkes således, at det, når en afgiftspligtig person ikke har ret til fritagelse for levering af varer til udenlandske rejsende i henhold til dette direktivs artikel 147, skal undersøges, om fritagelsen for levering af varer med henblik på udførsel i henhold til samme direktivs artikel 146 eventuelt finder anvendelse, selv når de toldformaliteter, der er fastlagt i EU-toldkodeksen og i den delegerede retsakt, ikke er blevet udført?

| 4) | Hvis det foregående præjudicielle spørgsmål besvares således, at transaktionen, når fritagelsen for udenlandske rejsende ikke finder anvendelse, kan være omfattet af en momsfritagelse i forbindelse med udførsel, kan en juridisk transaktion da kvalificeres som en momsfritaget levering af varer med henblik på udførsel i modstrid med den hensigt, som kunden udtrykkeligt gav udtryk for, da denne afgav sin bestilling? |
| --- | --- |

4)

Hvis det foregående præjudicielle spørgsmål besvares således, at transaktionen, når fritagelsen for udenlandske rejsende ikke finder anvendelse, kan være omfattet af en momsfritagelse i forbindelse med udførsel, kan en juridisk transaktion da kvalificeres som en momsfritaget levering af varer med henblik på udførsel i modstrid med den hensigt, som kunden udtrykkeligt gav udtryk for, da denne afgav sin bestilling?

| 5) | Såfremt det tredje og det fjerde præjudicielle spørgsmål besvares bekræftende, er en medlemsstats praksis, hvorefter afgiftsmyndigheden afviser at tilbagebetale en afgift, der fejlagtigt er blevet angivet og betalt for levering af varer til udenlandske rejsende, uden at kvalificere disse transaktioner som levering af varer med henblik på udførsel og uden at foretage den nødvendige korrektion, selv om det er ubestrideligt, at varerne forlod Ungarn som rejsendes bagage, i en situation som den i hovedsagen omhandlede, hvor udstederen af fakturaerne ved leveringen af varerne vidste, at disse varer var blevet købt med henblik på videresalg, men at den udenlandske køber ikke desto mindre ønskede at føre dem ud af området under ordningen for udenlandske rejsende, og udstederen af fakturaerne dermed handlede i ond tro, idet den pågældende udleverede formularen til ansøgning om tilbagebetaling af den for denne ordning fastsatte afgift og tilbagebetalte den opkrævede afgift i overensstemmelse med en fritagelse for udenlandske rejsende, forenelig med momsdirektivets artikel 146 og 147 og med det EU-retlige princip om afgiftsneutralitet og det EU-retlige proportionalitetsprincip? |
| --- | --- |

5)

Såfremt det tredje og det fjerde præjudicielle spørgsmål besvares bekræftende, er en medlemsstats praksis, hvorefter afgiftsmyndigheden afviser at tilbagebetale en afgift, der fejlagtigt er blevet angivet og betalt for levering af varer til udenlandske rejsende, uden at kvalificere disse transaktioner som levering af varer med henblik på udførsel og uden at foretage den nødvendige korrektion, selv om det er ubestrideligt, at varerne forlod Ungarn som rejsendes bagage, i en situation som den i hovedsagen omhandlede, hvor udstederen af fakturaerne ved leveringen af varerne vidste, at disse varer var blevet købt med henblik på videresalg, men at den udenlandske køber ikke desto mindre ønskede at føre dem ud af området under ordningen for udenlandske rejsende, og udstederen af fakturaerne dermed handlede i ond tro, idet den pågældende udleverede formularen til ansøgning om tilbagebetaling af den for denne ordning fastsatte afgift og tilbagebetalte den opkrævede afgift i overensstemmelse med en fritagelse for udenlandske rejsende, forenelig med momsdirektivets artikel 146 og 147 og med det EU-retlige princip om afgiftsneutralitet og det EU-retlige proportionalitetsprincip?

---

(1)  EUT 2006, L 347, s. 1.

---

| 23.3.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 95/11 |
| --- | --- | --- | --- |

23.3.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 95/11

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Munkaügyi Bíróság (Ungarn) den 27. september 2019 — Boehringer Ingelheim RCV GmbH & Co. KG Magyarországi Fióktelepe mod Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága

(Sag C-717/19)

(2020/C 95/10)

Processprog: ungarsk

Den forelæggende ret

Munkaügyi Bíróság

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Boehringer Ingelheim RCV GmbH & Co. KG Magyarországi Fióktelepe

Sagsøgt: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága

Præjudicielle spørgsmål

| 1) | Skal artikel 90, stk. 1, i Rådets direktiv 2006/112/EF af 28. november 2006 om det fælles merværdiafgiftssystem (1) fortolkes således, at den er til hinder for en national lovgivning som den i hovedsagen omtvistede, hvorefter en medicinalvirksomhed, som i henhold til en aftale, hvis indgåelse ikke er obligatorisk, foretager betalinger til den statslige sygeforsikringsinstitution på grundlag af den omsætning, der er opnået med farmaceutiske produkter, og som dermed ikke beholder den fulde modydelse for disse produkter, ikke har ret til efterfølgende at nedsætte sit afgiftsgrundlag alene på grund af den omstændighed, at betalingerne hverken sker på den måde, der er fastlagt i medicinalvirksomhedens forretningspolitik, eller hovedsageligt i reklameøjemed? |
| --- | --- |

1)

Skal artikel 90, stk. 1, i Rådets direktiv 2006/112/EF af 28. november 2006 om det fælles merværdiafgiftssystem (1) fortolkes således, at den er til hinder for en national lovgivning som den i hovedsagen omtvistede, hvorefter en medicinalvirksomhed, som i henhold til en aftale, hvis indgåelse ikke er obligatorisk, foretager betalinger til den statslige sygeforsikringsinstitution på grundlag af den omsætning, der er opnået med farmaceutiske produkter, og som dermed ikke beholder den fulde modydelse for disse produkter, ikke har ret til efterfølgende at nedsætte sit afgiftsgrundlag alene på grund af den omstændighed, at betalingerne hverken sker på den måde, der er fastlagt i medicinalvirksomhedens forretningspolitik, eller hovedsageligt i reklameøjemed?

| 2) | Såfremt det første spørgsmål besvares bekræftende, skal artikel 273 i Rådets direktiv 2006/112/EF af 28. november 2006 om det fælles merværdiafgiftssystem da fortolkes således, at den er til hinder for en national lovgivning som den i hovedsagen omtvistede, hvorefter der med henblik på en efterfølgende nedsættelse af afgiftsgrundlaget kræves en faktura udstedt i navnet på den person, der har ret til tilbagebetaling, som dokumenterer gennemførelsen af den transaktion, der giver ret til denne tilbagebetaling, når den transaktion, der giver mulighed for den efterfølgende nedsættelse af afgiftsgrundlaget, i øvrigt er behørigt dokumenteret og kan kontrolleres efterfølgende, delvist bygger på offentlige og officielle oplysninger og sikrer korrekt opkrævning af afgiften? |
| --- | --- |

2)

Såfremt det første spørgsmål besvares bekræftende, skal artikel 273 i Rådets direktiv 2006/112/EF af 28. november 2006 om det fælles merværdiafgiftssystem da fortolkes således, at den er til hinder for en national lovgivning som den i hovedsagen omtvistede, hvorefter der med henblik på en efterfølgende nedsættelse af afgiftsgrundlaget kræves en faktura udstedt i navnet på den person, der har ret til tilbagebetaling, som dokumenterer gennemførelsen af den transaktion, der giver ret til denne tilbagebetaling, når den transaktion, der giver mulighed for den efterfølgende nedsættelse af afgiftsgrundlaget, i øvrigt er behørigt dokumenteret og kan kontrolleres efterfølgende, delvist bygger på offentlige og officielle oplysninger og sikrer korrekt opkrævning af afgiften?

---

(1)  EFT 2006, L 347, S. 1.

---

| 23.3.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 95/12 |
| --- | --- | --- | --- |

23.3.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 95/12

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Ungarn) den 9. november 2019 — NJ mod Országos Idegenrendészeti Főigazgatóság

(Sag C-740/19)

(2020/C 95/11)

Processprog: ungarsk

Den forelæggende ret

Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

Parter i hovedsagen

Sagsøger: NJ

Sagsøgt: Országos Idegenrendészeti Főigazgatóság

Præjudicielle spørgsmål

| 1) | Skal artikel 47 i chartret om grundlæggende rettigheder og artikel 31 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2013/32/EU (1) (benævnt »asylproceduredirektivet«), set i lyset af bestemmelserne i artikel 6 og 13 i Den Europæiske Menneskerettighedskonvention, fortolkes således, at det er muligt for en medlemsstat at sikre adgangen til effektive retsmidler, selv i de tilfælde, hvor medlemsstatens retsinstanser ikke kan omgøre afgørelser afsagt i forbindelse med asylprocedurer, men alene har mulighed for at annullere disse og bestemme, at der skal indledes en ny procedure? |
| --- | --- |

1)

Skal artikel 47 i chartret om grundlæggende rettigheder og artikel 31 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2013/32/EU (1) (benævnt »asylproceduredirektivet«), set i lyset af bestemmelserne i artikel 6 og 13 i Den Europæiske Menneskerettighedskonvention, fortolkes således, at det er muligt for en medlemsstat at sikre adgangen til effektive retsmidler, selv i de tilfælde, hvor medlemsstatens retsinstanser ikke kan omgøre afgørelser afsagt i forbindelse med asylprocedurer, men alene har mulighed for at annullere disse og bestemme, at der skal indledes en ny procedure?

| 2) | Skal artikel 47 i chartret om grundlæggende rettigheder og artikel 31 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2013/32/EU (benævnt »asylproceduredirektivet«), ligeledes set i lyset af bestemmelserne i artikel 6 og 13 i Den Europæiske Menneskerettighedskonvention, fortolkes således, at en medlemsstats lovgivning, hvori der fastsættes en fast og ufravigelig frist for asylprocedurer på i alt 60 dage uden at tage hensyn til personlige forhold, særlige omstændigheder ved sagen eller mulige vanskeligheder for så vidt angår bevisførelsen, er i overensstemmelse med disse retsforskrifter? |
| --- | --- |

2)

Skal artikel 47 i chartret om grundlæggende rettigheder og artikel 31 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2013/32/EU (benævnt »asylproceduredirektivet«), ligeledes set i lyset af bestemmelserne i artikel 6 og 13 i Den Europæiske Menneskerettighedskonvention, fortolkes således, at en medlemsstats lovgivning, hvori der fastsættes en fast og ufravigelig frist for asylprocedurer på i alt 60 dage uden at tage hensyn til personlige forhold, særlige omstændigheder ved sagen eller mulige vanskeligheder for så vidt angår bevisførelsen, er i overensstemmelse med disse retsforskrifter?

---

(1)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2013/32/EU af 26.6.2013 om fælles procedurer for tildeling og fratagelse af international beskyttelse (EUT 2013, L 180, s. 60).

---

| 23.3.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 95/13 |
| --- | --- | --- | --- |

23.3.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 95/13

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Rechtbank Amsterdam (Nederlandene) den 6. november 2019 — Stichting Cartel Compensation og Equilib Netherlands BV mod Koninklijke Luchtvaart Maatschappij NV m.fl.

(Sag C-819/19)

(2020/C 95/12)

Processprog: nederlandsk

Den forelæggende ret

Rechtbank Amsterdam

Parter i hovedsagen

Sagsøgere: Stichting Cartel Compensation, Equilib Netherlands BV og Equilib Netherlands BV

Sagsøgte: Koninklijke Luchtvaart Maatschappij NV, Martinair Holland NV, Deutsche Lufthansa AG, Lufthansa Cargo AG, British Airways plc, Société Air France SA, Singapore Airlines Ltd, Singapore Airlines Cargo Pte Ltd, Koninklijke Luchtvaart Maatschappij NV, Martinair Holland NV, Société Air France SA, Singapore Airlines Cargo Pte Ltd, Singapore Airlines Ltd, Lufthansa Cargo AG, Deutsche Lufthansa AG, Swiss International Air Lines AG, British Airways plc, Air Canada, Cathay Pacific Airways Ltd, SAS AB, Scandinavian Airlines System Denmark-Norway-Sweden, SAS Cargo Group A/S, Koninklijke Luchtvaart Maatschappij NV, Martinair Holland NV, Société Air France SA, Lufthansa Cargo AG, Deutsche Lufthansa AG British Airways plc

Præjudicielt spørgsmål

Er en national ret i en tvist mellem skadelidte parter (i dette tilfælde bortfragtere, modtagere af luftfragttjenesteydelser) og luftfartsselskaber beføjet til — enten i medfør af den direkte virkning af artikel 101 TEUF, eller i al fald af EØS-aftalens artikel 53, eller i medfør af (den umiddelbare virkning af) artikel 6 i forordning 1/2003 (1) — at anvende artikel 101 TEUF, eller i al fald EØS-aftalens artikel 53, i fuldt omfang på aftaler/samordnet praksis mellem luftfartsselskaberne vedrørende fragttjenesteydelser på flyvninger gennemført før den 1. maj 2004 på ruter mellem lufthavne i EU og lufthavne uden for EØS, henholdsvis før den 19. maj 2005 på ruter mellem Island, Liechtenstein, Norge og lufthavne uden for EØS, henholdsvis på flyvninger gennemført før den 1. juni 2002 mellem lufthavne i EU og Schweiz, også i den periode, hvor overgangsordningen i henhold til artikel 104 TEUF og 105 TEUF var gældende, eller er overgangsordningen til hinder herfor?

---

(1)  Rådets forordning (EF) nr. 1/2003 af 16.12.2002 om gennemførelse af konkurrencereglerne i traktatens artikel 81 og 82 (EFT 2003, L 1, s. 1).

---

| 23.3.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 95/13 |
| --- | --- | --- | --- |

23.3.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 95/13

---

Appel iværksat den 25. november 2019 af Confédération nationale du Crédit Mutuel til prøvelse af dom afsagt af Retten (Anden Afdeling) den 24. september 2019 i sag T-13/18 — Crédit mutuel Arkéa mod EUIPO — Confédération nationale du Crédit mutuel (Crédit Mutuel)

(Sag C-867/19 P)

(2020/C 95/13)

Processprog: fransk

Parter

Appellant: Confédération nationale du Crédit Mutuel (ved avocats B. Moreau-Margotin, M. Merli, C. Thomas-Raquin og M. Le Guerer)

De andre parter i appelsagen: Crédit Mutuel Arkéa og Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO)

Den Europæiske Unions Domstol (Afdelingen for bevilling af appel) har ved kendelse af 13. februar 2020 besluttet, at appellen ikke admitteres.

---

| 23.3.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 95/14 |
| --- | --- | --- | --- |

23.3.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 95/14

---

Appel iværksat den 4. december 2019 af Susanne Rutzinger-Kurpas til prøvelse af dom afsagt af Retten (Tredje Afdeling) den 3. oktober 2019 i sag T-491/18 — Vafo Praha mod EUIPO — Rutzinger-Kurpas

(Sag C-887/19 P)

(2020/C 95/14)

Processprog: engelsk

Parter

Appellant: Susanne Rutzinger-Kurpas (ved Rechtsanwalt F. Lichtnecker)

De andre parter i appelsagen: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret og Vafo Praha s.r.o.

Den Europæiske Unions Domstol (Afdelingen for bevilling af appel) har ved kendelse af 11. februar 2020 besluttet, at appellen ikke admitteres, og truffet afgørelse om, at Susanne Rutzinger-Kurpas bærer sine egne omkostninger.

---

| 23.3.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 95/14 |
| --- | --- | --- | --- |

23.3.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 95/14

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunal Supremo (Spanien) den 12. december 2019 — Bankia S.A. mod Unión Mutua Asistencial de Seguros (UMAS)

(Sag C-910/19)

(2020/C 95/15)

Processprog: spansk

Den forelæggende ret

Tribunal Supremo

Parter i hovedsagen

Appellant: Bankia S.A.

Indstævnt: Unión Mutua Asistencial de Seguros (UMAS)

Præjudicielle spørgsmål

Med henblik på fortolkning af artikel 3, [stk.] 2, og artikel 6 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/71/EF (1) af 4. november 2003 om det prospekt, der skal offentliggøres, når værdipapirer udbydes til offentligheden eller optages til handel, og om ændring af direktiv 2001/34/EF:

| 1) | Når et udbud til offentligheden på tegning af aktier både er rettet mod detailinvestorer og kvalificerede investorer, og der udstedes et prospekt til detailinvestorer, er det da muligt for begge typer af investorer eller kun for detailinvestorer at anlægge et søgsmål med påstand om ansvar i tilknytning til prospektet? |
| --- | --- |

1)

Når et udbud til offentligheden på tegning af aktier både er rettet mod detailinvestorer og kvalificerede investorer, og der udstedes et prospekt til detailinvestorer, er det da muligt for begge typer af investorer eller kun for detailinvestorer at anlægge et søgsmål med påstand om ansvar i tilknytning til prospektet?

| 2) | I tilfælde af, at svaret på det foregående spørgsmål er, at det også er muligt for kvalificerede investorer at anlægge et sådant søgsmål, er det da muligt at vurdere deres grad af kendskab til den økonomiske situation i det selskab, som har udstedt udbuddet til offentligheden på tegning af aktier, ud over prospektet, som følge af deres juridiske eller handelsmæssige relationer med den nævnte udsteder (som aktionær i selskabet, medlem af dets bestyrelsesorganer osv.)? |
| --- | --- |

2)

I tilfælde af, at svaret på det foregående spørgsmål er, at det også er muligt for kvalificerede investorer at anlægge et sådant søgsmål, er det da muligt at vurdere deres grad af kendskab til den økonomiske situation i det selskab, som har udstedt udbuddet til offentligheden på tegning af aktier, ud over prospektet, som følge af deres juridiske eller handelsmæssige relationer med den nævnte udsteder (som aktionær i selskabet, medlem af dets bestyrelsesorganer osv.)?

---

(1)  EUT 2003, L 345, s. 64.

---

| 23.3.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 95/15 |
| --- | --- | --- | --- |

23.3.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 95/15

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Oberlandesgericht Düsseldorf (Tyskland) den 13. december 2019 — Agrimotion S.A. mod ADAMA Deutschland GmbH

(Sag C-912/19)

(2020/C 95/16)

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Oberlandesgericht Düsseldorf

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Agrimotion S.A.

Sagsøgt: ADAMA Deutschland GmbH

Præjudicielt spørgsmål

Kan en virksomhed, som i indførselsmedlemsstaten markedsfører et plantebeskyttelsesmiddel, der er godkendt i oprindelsesmedlemsstaten, påberåbe sig en tilladelse til parallelhandel, som de kompetente myndigheder i indførselsmedlemsstaten har udstedt til en tredjevirksomhed, når der både henvises til indehaveren af tilladelsen og importvirksomheden på de dunke, som plantebeskyttelsesmidlet er fyldt på, og hvori dette markedsføres i indførselsmedlemsstaten? Såfremt der gælder yderligere krav, hvilke krav er der da tale om? (1)

---

(1)  I henhold til artikel 52 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1107/2009 af 21.10.2009 om markedsføring af plantebeskyttelsesmidler og om ophævelse af Rådets direktiv 79/117/EØF og 91/414/EØF (EUT 2009, L 309, s. 1).

---

| 23.3.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 95/15 |
| --- | --- | --- | --- |

23.3.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 95/15

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Consiglio di Stato (Italien) den 12. december 2019 — Eco Fox Srl mod Fallimento Mythen Spa m.fl.

(Sag C-915/19)

(2020/C 95/17)

Processprog: italiensk

Den forelæggende ret

Consiglio di Stato

Parter i hovedsagen

Appellant: Eco Fox Srl

Indstævnte: Fallimento Mythen Spa, Ministero dell’Economia e delle Finanze, Ministero dell’Ambiente e della Tutela del Territorio e del Mare, Ministero delle Politiche agricole, alimentari e forestali, Ministero dello Sviluppo Economico og Agenzia delle Dogane e dei Monopoli

Præjudicielt spørgsmål

Udgør en sekundær retsakt, såsom det med ministerielt dekret nr. 37/2015 vedtagne reglement, som er anfægtet i den foreliggende sag, og som — ved direkte anvendelse af domme fra Consiglio di Stato om delvis annullation af tidligere reglementer, som allerede var anmeldt til Kommissionen — »med tilbagevirkende kraft« har reguleret anvendelsen af en lavere punktafgift på biodiesel, idet det med tilbagevirkende kraft har ændret kriterierne for opdeling af lettelsen blandt de ansøgende virksomheder, uden at forlænge afgiftslettelsens varighed, en statsstøtteforanstaltning, der forudgående skal anmeldes til Europa-Kommissionen i henhold til artikel 107 TEUF og 108 TEUF, Rådets forordning (EF) nr. 659/1999 af 22. marts 1999 (1), med ændringer, Kommissionens forordning (EF) nr. 794/2004 af 21. april 2004 (2) og andre eventuelt relevante [EU-retlige] bestemmelser?

---

(1)  Rådets forordning (EF) nr. 659/1999 af 22.3.1999 om fastlæggelse af regler for anvendelsen af EF-traktatens artikel 93 (EFT 1999, L 83, s. 1).

(2)  Kommissionens forordning (EF) nr. 794/2004 af 21.4.2004 om gennemførelse af Rådets forordning (EF) nr. 659/1999 om fastlæggelse af regler for anvendelsen af EF-traktatens artikel 93 (EUT 2004, L 140, s. 1).

---

| 23.3.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 95/16 |
| --- | --- | --- | --- |

23.3.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 95/16

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Consiglio di Stato (Italien) den 12. december 2019 — Alpha Trading SpA unipersonale mod Ministero dell’Economia e delle Finanze m.fl.

(Sag C-916/19)

(2020/C 95/18)

Processprog: italiensk

Den forelæggende ret

Consiglio di Stato

Parter i hovedsagen

Appellant: Alpha Trading SpA unipersonale

Indstævnte: Ministero dell’Economia e delle Finanze, Ministero dell’Ambiente e della Tutela del Territorio e del Mare, Ministero delle Politiche agricole, alimentari e forestali og Ministero dello Sviluppo Economico

Præjudicielt spørgsmål

Udgør en sekundær retsakt, såsom det med ministerielt dekret nr. 37/2015 vedtagne reglement, som er anfægtet i den foreliggende sag, og som — ved direkte anvendelse af domme fra Consiglio di Stato om delvis annullation af tidligere reglementer, som allerede var anmeldt til Kommissionen — »med tilbagevirkende kraft« har reguleret anvendelsen af en lavere punktafgift på biodiesel, idet det med tilbagevirkende kraft har ændret kriterierne for opdeling af lettelsen blandt de ansøgende virksomheder, uden at forlænge afgiftslettelsens varighed, en statsstøtteforanstaltning, der forudgående skal anmeldes til Europa-Kommissionen i henhold til artikel 107 TEUF og 108 TEUF, Rådets forordning (EF) nr. 659/1999 af 22. marts 1999 (1), med ændringer, Kommissionens forordning (EF) nr. 794/2004 af 21. april 2004 (2) og andre eventuelt relevante [EU-retlige] bestemmelser?

---

(1)  Rådets forordning (EF) nr. 659/1999 af 22.3.1999 om fastlæggelse af regler for anvendelsen af EF-traktatens artikel 93 (EFT 1999, L 83, s. 1).

(2)  Kommissionens forordning (EF) nr. 794/2004 af 21.4.2004 om gennemførelse af Rådets forordning (EF) nr. 659/1999 om fastlæggelse af regler for anvendelsen af EF-traktatens artikel 93 (EUT 2004, L 140, s. 1).

---

| 23.3.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 95/17 |
| --- | --- | --- | --- |

23.3.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 95/17

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Consiglio di Stato (Italien) den 12. december 2019 — Novaol Srl mod Ministero dell’Economia e delle Finanze, Ministero dell’Ambiente e della Tutela del Territorio e del Mare, Ministero delle Politiche Agricole, Alimentari e Forestali e del Turismo og Ministero dello Sviluppo Economico

(Sag C-917/19)

(2020/C 95/19)

Processprog: italiensk

Den forelæggende ret

Consiglio di Stato

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Novaol Srl

Sagsøgte: Ministero dell’Economia e delle Finanze, Ministero dell’Ambiente e della Tutela del Territorio e del Mare, Ministero delle Politiche Agricole, Alimentari e Forestali e del Turismo og Ministero dello Sviluppo Economico

Præjudicielt spørgsmål

Udgør en sekundær retsakt, såsom det med ministerielt dekret nr. 37/2015 vedtagne reglement, som er anfægtet i den foreliggende sag, og som — ved direkte anvendelse af domme fra Consiglio di Stato om delvis annullation af tidligere reglementer, som allerede var anmeldt til Kommissionen — »med tilbagevirkende kraft« har reguleret anvendelsen af en lavere punktafgift på biodiesel, idet det med tilbagevirkende kraft har ændret kriterierne for opdeling af lettelsen blandt de ansøgende virksomheder, uden at forlænge afgiftslettelsens varighed, en statsstøtteforanstaltning, der forudgående skal anmeldes til Europa-Kommissionen i henhold til artikel 107 TEUF og 108 TEUF, Rådets forordning (EF) nr. 659/1999 af 22. marts 1999 (1), med ændringer, Kommissionens forordning (EF) nr. 794/2004 af 21. april 2004 (2) og andre eventuelt relevante EU-retlige bestemmelser?

---

(1)  Rådets forordning (EF) nr. 659/1999 af 22.3.1999 om fastlæggelse af regler for anvendelsen af EF-traktatens artikel 9 (EFT 1999, L 83, s. 1).

(2)  Kommissionens forordning (EF) nr. 794/2004 af 21.4.2004 om gennemførelse af Rådets forordning (EF) nr. 659/1999 om fastlæggelse af regler for anvendelsen af EF-traktatens artikel 93 (EUT 2004, L 140, s. 1).

---

| 23.3.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 95/17 |
| --- | --- | --- | --- |

23.3.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 95/17

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Landgericht Hamburg (Tyskland) den 16. december 2019 — GDVI Verbraucherhilfe GmbH mod Swiss International Air Lines AG

(Sag C-918/19)

(2020/C 95/20)

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Landgericht Hamburg

Parter i hovedsagen

Sagsøger: GDVI Verbraucherhilfe GmbH

Sagsøgt: Swiss International Air Lines AG

Præjudicielle spørgsmål

| 1) | Skal aftalen mellem Det Europæiske Fællesskab og Det Schweiziske Forbund af 21. juni 1999 (1) om luftfart, som ændret ved afgørelse nr. 2/2010 (2) truffet af Luftfartsudvalget Fællesskabet/Schweiz af 26. november 2010 fortolkes således, at Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 261/2004 af 11. februar 2004 om fælles bestemmelser om kompensation og bistand til luftfartspassagerer ved boardingafvisning og ved aflysning eller lange forsinkelser og om ophævelse af forordning (EØF) nr. 295/91 (3) i overensstemmelse med forordningens artikel 3, stk. 1, litra b), også gælder for luftfartspassagerer, der efter en flyvning fra et tredjeland ankommer til en lufthavn i Schweiz for derefter at påbegynde en flyvning til en medlemsstat? |
| --- | --- |

1)

Skal aftalen mellem Det Europæiske Fællesskab og Det Schweiziske Forbund af 21. juni 1999 (1) om luftfart, som ændret ved afgørelse nr. 2/2010 (2) truffet af Luftfartsudvalget Fællesskabet/Schweiz af 26. november 2010 fortolkes således, at Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 261/2004 af 11. februar 2004 om fælles bestemmelser om kompensation og bistand til luftfartspassagerer ved boardingafvisning og ved aflysning eller lange forsinkelser og om ophævelse af forordning (EØF) nr. 295/91 (3) i overensstemmelse med forordningens artikel 3, stk. 1, litra b), også gælder for luftfartspassagerer, der efter en flyvning fra et tredjeland ankommer til en lufthavn i Schweiz for derefter at påbegynde en flyvning til en medlemsstat?

| 2) | Såfremt det første spørgsmål besvares bekræftende: Omfatter denne anvendelighed for retter i en medlemsstat også EU-Domstolens praksis, hvorefter passagerer på forsinkede flyafgange kan sidestilles med passagerer på aflyste flyafgange i forhold til anvendelsen af retten til kompensation (Domstolens dom af 19.11.2009, forenede sager C-402/07 og C-432/07, Sturgeon m.fl. (4))? |
| --- | --- |

2)

Såfremt det første spørgsmål besvares bekræftende: Omfatter denne anvendelighed for retter i en medlemsstat også EU-Domstolens praksis, hvorefter passagerer på forsinkede flyafgange kan sidestilles med passagerer på aflyste flyafgange i forhold til anvendelsen af retten til kompensation (Domstolens dom af 19.11.2009, forenede sager C-402/07 og C-432/07, Sturgeon m.fl. (4))?

| 3) | Kan der også foreligge en kompensationsret i henhold til forordningens artikel 7, når en luftfartspassager som følge af en relativt kort forsinkelse i forhold til det planlagte ankomsttidspunkt ikke når en direkte tilsluttet flyforbindelse, og dette medfører en forsinket ankomst til det endelige bestemmelsessted på tre timer eller mere, men de to flyvninger blev varetaget af forskellige luftfartsselskaber, og reservationsbekræftelsen blev foretaget af en rejsearrangør, der havde sammensat flyvningerne for sine kunder? |
| --- | --- |

3)

Kan der også foreligge en kompensationsret i henhold til forordningens artikel 7, når en luftfartspassager som følge af en relativt kort forsinkelse i forhold til det planlagte ankomsttidspunkt ikke når en direkte tilsluttet flyforbindelse, og dette medfører en forsinket ankomst til det endelige bestemmelsessted på tre timer eller mere, men de to flyvninger blev varetaget af forskellige luftfartsselskaber, og reservationsbekræftelsen blev foretaget af en rejsearrangør, der havde sammensat flyvningerne for sine kunder?

---

(1)  EFT 2002, L 114, s. 73.

(2)  EUT 2010, L 347, s. 54.

(3)  EUT 2004, L 46, s. 1.

(4)  EU:C:2009:716.

---

| 23.3.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 95/18 |
| --- | --- | --- | --- |

23.3.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 95/18

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Amtsgericht Köln (Tyskland) den 23. december 2019 — KA

(Sag C-937/19)

(2020/C 95/21)

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Amtsgericht Köln

Parter i hovedsagen

Den berørte part: KA

Procesdeltagere: Staatsanwaltschaft Köln og Bundesamt für Güterverkehr

Præjudicielt spørgsmål

Skal artikel 8, stk. 2, første punktum, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1072/2009 (1) af 21. oktober 2009 fortolkes således, at der også foreligger en international transport i den nævnte bestemmelses forstand, når denne transport finder sted inden for rammerne af en transport i henhold til artikel 1, stk. 5, litra d), i forordning (EF) nr. 1072/2009?

---

(1)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1072/2009 af 21.10 2009 om fælles regler for adgang til markedet for international godskørsel (EUT 2009, L 300, s. 72).

---

| 23.3.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 95/19 |
| --- | --- | --- | --- |

23.3.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 95/19

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Conseil d’État (Belgien) den 17. januar 2020 — E. M. T. mod Commissaire général aux réfugiés et aux apatrides

(Sag C-20/20)

(2020/C 95/22)

Processprog: fransk

Den forelæggende ret

Conseil d’État

Parter i hovedsagen

Sagsøger: E.M.T.

Sagsøgt: Commissaire général aux réfugiés et aux apatrides

Præjudicielt spørgsmål

Skal artikel 46 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2013/32/EU af 26. juni 2013 om fælles procedurer for tildeling og fratagelse af international beskyttelse (1) (omarbejdning), hvorefter ansøgere skal have adgang til effektive retsmidler til prøvelse af afgørelser »om deres ansøgning om international beskyttelse«, og artikel 47 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder sammenholdt med artikel 20 og 26 i ovennævnte direktiv 2013/32/EU fortolkes således, at de er til hinder for en national procedureregel, såsom artikel 39/57 i lov af 15. december 1980 om udlændinges indrejse, ophold, etablering og udsendelse, hvorved fristen for anlæggelse af et søgsmål til prøvelse af en afgørelse om afvisning af en efterfølgende ansøgning om international beskyttelse fastsættes til ti »kalenderdage« fra forkyndelsen af forvaltningsafgørelsen, når »udlændingen på tidspunktet for indgivelsen af sin ansøgning befinder sig på et bestemt sted, jf. [samme lovs] artikel 74/8 og 74/9, eller er i myndighedernes varetægt, navnlig når sagsøger efter forkyndelsen af ovennævnte forvaltningsafgørelse skal finde en ny juridisk rådgiver inden for ordningen for gratis retshjælp for at iværksætte klageproceduren?

---

(1)  EUT 2013, L 180, s. 60.

---

| 23.3.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 95/19 |
| --- | --- | --- | --- |

23.3.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 95/19

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Administrativen sad Sofia-grad (Bulgarien) den 17. januar 2020 — Balgarska natsionalna televizia mod Direktor na Direktsia »Obzhalvane i danachno-osiguritelna praktika« — Sofia pri Zentralno upravlenie na Natsionalnata Agentsia za Prihodite

(Sag C-21/20)

(2020/C 95/23)

Processprog: bulgarsk

Den forelæggende ret

Administrativen sad Sofia-grad

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Balgarska natsionalna televizia

Sagsøgt: Direktor na Direktsia »Obzhalvane i danachno-osiguritelna praktika« — Sofia pri Zentralno upravlenie na Natsionalnata Agentsia za Prihodite

Præjudicielle spørgsmål

| 1) | Kan en public service-tv-stations levering af audiovisuelle medietjenester til seerne anses for en ydelse leveret mod vederlag som omhandlet i artikel 2, stk. 1, litra c), i direktiv 2006/112/EF, når den finansieres af staten i form af tilskud, idet seerne ikke betaler gebyrer for transmissionen, eller udgør den ikke en ydelse leveret mod vederlag i denne bestemmelses forstand og er ikke omfattet af dette direktivs anvendelsesområde? |
| --- | --- |

1)

Kan en public service-tv-stations levering af audiovisuelle medietjenester til seerne anses for en ydelse leveret mod vederlag som omhandlet i artikel 2, stk. 1, litra c), i direktiv 2006/112/EF, når den finansieres af staten i form af tilskud, idet seerne ikke betaler gebyrer for transmissionen, eller udgør den ikke en ydelse leveret mod vederlag i denne bestemmelses forstand og er ikke omfattet af dette direktivs anvendelsesområde?

| 2) | Såfremt svaret herpå er, at public service-tv-stationers audiovisuelle medietjenester til seerne er omfattet af anvendelsesområdet for artikel 2, stk. 1, litra c), i direktiv 2006/112/EF, skal det da lægges til grund, at det drejer sig om fritagne leveringer som omhandlet i direktivets artikel 132, stk. 1, litra q), og er en national bestemmelse lovlig, som fritager denne aktivitet alene på grund af det modtagne statstilskud, som public service-tv-stationen modtager, uanset om denne virksomhed også er kommerciel? |
| --- | --- |

2)

Såfremt svaret herpå er, at public service-tv-stationers audiovisuelle medietjenester til seerne er omfattet af anvendelsesområdet for artikel 2, stk. 1, litra c), i direktiv 2006/112/EF, skal det da lægges til grund, at det drejer sig om fritagne leveringer som omhandlet i direktivets artikel 132, stk. 1, litra q), og er en national bestemmelse lovlig, som fritager denne aktivitet alene på grund af det modtagne statstilskud, som public service-tv-stationen modtager, uanset om denne virksomhed også er kommerciel?

| 3) | Er en praksis, som gør retten til fradrag af indgående moms for erhvervelser afhængig af ikke alene anvendelsen af erhvervelserne (til afgiftspligtig eller ikke afgiftspligtig virksomhed), men også af finansieringen af disse erhvervelser, nemlig for det første af egne indtægter (reklameydelser m.v.) og for det andet af statstilskud, og som kun indrømmer ret til fradrag for erhvervelser, der er finansieret ved egne indtægter, og ikke for dem, der er finansieret ved statstilskud, idet der kræves en afgrænsning af disse, tilladt i henhold til artikel 168 i direktiv 2006/112/EF (1)? |
| --- | --- |

3)

Er en praksis, som gør retten til fradrag af indgående moms for erhvervelser afhængig af ikke alene anvendelsen af erhvervelserne (til afgiftspligtig eller ikke afgiftspligtig virksomhed), men også af finansieringen af disse erhvervelser, nemlig for det første af egne indtægter (reklameydelser m.v.) og for det andet af statstilskud, og som kun indrømmer ret til fradrag for erhvervelser, der er finansieret ved egne indtægter, og ikke for dem, der er finansieret ved statstilskud, idet der kræves en afgrænsning af disse, tilladt i henhold til artikel 168 i direktiv 2006/112/EF (1)?

| 4) | Såfremt det lægges til grund, at public service-tv-stationers virksomhed består af afgiftspligtige og fritagne leveringer, og under hensyntagen til den blandede finansiering af disse: Hvilket omfang har fradragsretten for disse erhvervelser, og hvilke kriterier skal der anvendes ved fastsættelsen? |
| --- | --- |

4)

Såfremt det lægges til grund, at public service-tv-stationers virksomhed består af afgiftspligtige og fritagne leveringer, og under hensyntagen til den blandede finansiering af disse: Hvilket omfang har fradragsretten for disse erhvervelser, og hvilke kriterier skal der anvendes ved fastsættelsen?

---

(1)  Rådets direktiv 2006/112/EF af 28.11.2006 om det fælles merværdiafgiftssystem (EUT 2006, L 347, s. 1).

---

| 23.3.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 95/20 |
| --- | --- | --- | --- |

23.3.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 95/20

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Klagenævnet for Udbud (Danmark) den 17. januar 2020, Simonsen & Weel A/S mod Region Nordjylland og Region Syddanmark

(Sag C-23/20)

(2020/C 95/24)

Processprog: dansk

Den forelæggende ret

Klagenævnet for Udbud

Parter

Klager: Simonsen & Weel A/S

Indklagede: Region Nordjylland og Region Syddanmark

Præjudicielle spørgsmål

| 1) | Skal ligebehandlings- og gennemsigtighedsprincippet i udbudsdirektivets (1) artikel 18, stk. 1, og bestemmelsen i udbudsdirektivets artikel 49, sammenholdt med direktivets bilag V, afsnit C, punkt 7 og 10a, fortolkes således, at udbudsbekendtgørelsen i en sag som den foreliggende skal indeholde oplysning om den anslåede mængde og/eller den anslåede værdi af de varer, der skal leveres i henhold til den udbudte rammeaftale?
  Såfremt spørgsmålet besvares bekræftende, anmodes Domstolen om tillige at oplyse, om de nævnte bestemmelser da skal fortolkes således, at oplysningerne skal angives for rammeaftalen a) samlet og/eller b) for den oprindelige ordregivende myndighed, der har tilkendegivet, at den ønsker at indgå en aftale på grundlag af udbuddet (her: Region Nordjylland) og/eller c) for den oprindelige ordregivende myndighed, som alene har tilkendegivet, at den deltager på en option (her: Region Syddanmark). |
| --- | --- |

1)

Skal ligebehandlings- og gennemsigtighedsprincippet i udbudsdirektivets (1) artikel 18, stk. 1, og bestemmelsen i udbudsdirektivets artikel 49, sammenholdt med direktivets bilag V, afsnit C, punkt 7 og 10a, fortolkes således, at udbudsbekendtgørelsen i en sag som den foreliggende skal indeholde oplysning om den anslåede mængde og/eller den anslåede værdi af de varer, der skal leveres i henhold til den udbudte rammeaftale?

Såfremt spørgsmålet besvares bekræftende, anmodes Domstolen om tillige at oplyse, om de nævnte bestemmelser da skal fortolkes således, at oplysningerne skal angives for rammeaftalen a) samlet og/eller b) for den oprindelige ordregivende myndighed, der har tilkendegivet, at den ønsker at indgå en aftale på grundlag af udbuddet (her: Region Nordjylland) og/eller c) for den oprindelige ordregivende myndighed, som alene har tilkendegivet, at den deltager på en option (her: Region Syddanmark).

| 2) | Skal ligebehandlings- og gennemsigtighedsprincippet i udbudsdirektivets artikel 18, stk. 1, og bestemmelserne i udbudsdirektivets artikel 33 og 49 sammenholdt med direktivets bilag V, afsnit C, punkt 7 og 10a, fortolkes således, at der i enten udbudsbekendtgørelsen eller udbudsbetingelserne skal fastsættes en maksimal mængde og/eller en maksimal værdi af de varer, der skal leveres i henhold til den udbudte rammeaftale, således at den pågældende rammeaftale vil have udtømt sine virkninger, når denne grænse er nået?
  Såfremt spørgsmålet besvares bekræftende, anmodes Domstolen om tillige at oplyse, om de nævnte bestemmelser skal fortolkes således, at den nævnte maksimale grænse da skal angives for rammeaftalen a) samlet og/eller b) for den oprindelige ordregivende myndighed, der har tilkendegivet, at den ønsker at indgå en aftale på grundlag af udbuddet (her: Region Nordjylland) og/eller c) for den oprindelige ordregivende myndighed, som alene har tilkendegivet, at den deltager på en option (her: Region Syddanmark).
  Såfremt spørgsmål 1 og/eller spørgsmål 2 er besvaret bekræftende, anmodes Domstolen endvidere om — i det omfang det efter indholdet af de nævnte besvarelser er aktuelt — at besvare følgende spørgsmål: |
| --- | --- |

2)

Skal ligebehandlings- og gennemsigtighedsprincippet i udbudsdirektivets artikel 18, stk. 1, og bestemmelserne i udbudsdirektivets artikel 33 og 49 sammenholdt med direktivets bilag V, afsnit C, punkt 7 og 10a, fortolkes således, at der i enten udbudsbekendtgørelsen eller udbudsbetingelserne skal fastsættes en maksimal mængde og/eller en maksimal værdi af de varer, der skal leveres i henhold til den udbudte rammeaftale, således at den pågældende rammeaftale vil have udtømt sine virkninger, når denne grænse er nået?

Såfremt spørgsmålet besvares bekræftende, anmodes Domstolen om tillige at oplyse, om de nævnte bestemmelser skal fortolkes således, at den nævnte maksimale grænse da skal angives for rammeaftalen a) samlet og/eller b) for den oprindelige ordregivende myndighed, der har tilkendegivet, at den ønsker at indgå en aftale på grundlag af udbuddet (her: Region Nordjylland) og/eller c) for den oprindelige ordregivende myndighed, som alene har tilkendegivet, at den deltager på en option (her: Region Syddanmark).

Såfremt spørgsmål 1 og/eller spørgsmål 2 er besvaret bekræftende, anmodes Domstolen endvidere om — i det omfang det efter indholdet af de nævnte besvarelser er aktuelt — at besvare følgende spørgsmål:

| 3) | Skal artikel 2d, stk. 1, litra a, i kontroldirektivet læst i sammenhæng med udbudsdirektivets artikel 33 og 49 sammenholdt med direktivets bilag V, afsnit C, punkt 7 og 10a, fortolkes således, at betingelsen om, at den »ordregivende enhed har tildelt en kontrakt uden forudgående offentliggørelse af en bekendtgørelse i Den Europæiske Unions Tidende«, omfatter et tilfælde som det foreliggende, hvor ordregiven har offentliggjort en udbudsbekendtgørelse i Den Europæiske Unions Tidende om den påtænkte rammeaftale, men






  a) | hvor udbudsbekendtgørelsen ikke lever op til kravet om at oplyse den anslåede mængde og/eller den anslåede værdi af de varer, der skal leveres i henhold til den udbudte rammeaftale, idet der dog af udbudsbetingelserne fremgår et estimat herom, og |
| --- | --- | --- |

3)

Skal artikel 2d, stk. 1, litra a, i kontroldirektivet læst i sammenhæng med udbudsdirektivets artikel 33 og 49 sammenholdt med direktivets bilag V, afsnit C, punkt 7 og 10a, fortolkes således, at betingelsen om, at den »ordregivende enhed har tildelt en kontrakt uden forudgående offentliggørelse af en bekendtgørelse i Den Europæiske Unions Tidende«, omfatter et tilfælde som det foreliggende, hvor ordregiven har offentliggjort en udbudsbekendtgørelse i Den Europæiske Unions Tidende om den påtænkte rammeaftale, men

a)

hvor udbudsbekendtgørelsen ikke lever op til kravet om at oplyse den anslåede mængde og/eller den anslåede værdi af de varer, der skal leveres i henhold til den udbudte rammeaftale, idet der dog af udbudsbetingelserne fremgår et estimat herom, og

| b) | hvor ordregiveren har tilsidesat pligten til i udbudsbekendtgørelsen eller udbudsbetingelserne at fastsætte en maksimal mængde og/eller en maksimal værdi af de varer, der skal leveres i henhold til den udbudte rammeaftale? |
| --- | --- |

b)

hvor ordregiveren har tilsidesat pligten til i udbudsbekendtgørelsen eller udbudsbetingelserne at fastsætte en maksimal mængde og/eller en maksimal værdi af de varer, der skal leveres i henhold til den udbudte rammeaftale?

---

(1)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2014/24/EU af 26. februar 2014 om offentlige udbud og om ophævelse af direktiv 2004/18/EF EØS-relevant tekst (EUT 2014, L 94, s. 65)

---

| 23.3.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 95/21 |
| --- | --- | --- | --- |

23.3.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 95/21

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunal de grande instance de Rennes (Frankrig) den 21. januar 2020 — PF og QG mod Caisse d’allocations familiales d’Ille et Vilaine (CAF)

(Sag C-27/20)

(2020/C 95/25)

Processprog: fransk

Den forelæggende ret

Tribunal de grande instance de Rennes

Parter i hovedsagen

Sagsøgere: PF og QG

Sagsøgt: Caisse d’allocations familiales d’Ille et Vilaine (CAF)

Præjudicielt spørgsmål

Skal EU-retten, særlig artikel 20 og 45 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, og artikel 4 i forordning nr. 883/2004 (1) og artikel 7 i forordning nr. 492/2011 (2), fortolkes således, at den er til hinder for en national bestemmelse som artikel R 532-3 i code de la sécurité sociale, som fastsætter referencekalenderåret for beregning af børnetilskud til det næstsidste år forud for betalingsperioden, hvilket resulterer i en situation, hvor modtageren, efter en væsentlig stigning i sine indtægter i en anden medlemsstat oplever et fald i disse indtægter som følge af sin tilbagevenden til hjemlandet, hvorfor modtageren til forskel fra statsborgere, der ikke har benyttet sig af deres ret til fri bevægelighed, delvist fratages retten til børnetilskud?

---

(1)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 883/2004 af 29.4.2004 om koordinering af de sociale sikringsordninger (EUT 2004, L 166, s. 1).

(2)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 492/2011 af 5.4.2011 om arbejdskraftens frie bevægelighed inden for Unionen (EUT 2011, L 141, s. 1).

---

| 23.3.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 95/22 |
| --- | --- | --- | --- |

23.3.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 95/22

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Attunda tingsrätt (Sverige) den 21. januar 2020 — Airhelp Ltd mod Scandinavian Airlines System SAS

(Sag C-28/20)

(2020/C 95/26)

Processprog: svensk

Den forelæggende ret

Attunda tingsrätt

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Airhelp Ltd

Sagsøgt: Scandinavian Airlines System SAS

Præjudicielle spørgsmål

| 1) | Udgør en strejke blandt flypiloter, som er ansat af et luftfartsselskab, og som er nødvendige for at udføre en flyvning, en »usædvanlig omstændighed« som omhandlet i artikel 5, stk. 3, i forordning nr. 261/2004 (1), hvis strejken ikke gennemføres i forbindelse med en foranstaltning [org. s. 4], som luftfartsselskabet har truffet beslutning eller givet meddelelse om, men er en varslet strejke, der af arbejdstagerorganisationer lovligt er iværksat som en faglig aktion med det formål at tilskynde luftfartsselskabet til at forhøje lønninger, indrømme fordele eller ændre arbejdsforhold for at imødekomme organisationernes krav? |
| --- | --- |

1)

Udgør en strejke blandt flypiloter, som er ansat af et luftfartsselskab, og som er nødvendige for at udføre en flyvning, en »usædvanlig omstændighed« som omhandlet i artikel 5, stk. 3, i forordning nr. 261/2004 (1), hvis strejken ikke gennemføres i forbindelse med en foranstaltning [org. s. 4], som luftfartsselskabet har truffet beslutning eller givet meddelelse om, men er en varslet strejke, der af arbejdstagerorganisationer lovligt er iværksat som en faglig aktion med det formål at tilskynde luftfartsselskabet til at forhøje lønninger, indrømme fordele eller ændre arbejdsforhold for at imødekomme organisationernes krav?

| 2) | Hvilken betydning, om nogen, har rimeligheden i arbejdstagerorganisationernes krav og navnlig det forhold, at den krævede lønstigning er væsentligt højere end de lønstigninger, der generelt gælder for de pågældende nationale arbejdsmarkeder? |
| --- | --- |

2)

Hvilken betydning, om nogen, har rimeligheden i arbejdstagerorganisationernes krav og navnlig det forhold, at den krævede lønstigning er væsentligt højere end de lønstigninger, der generelt gælder for de pågældende nationale arbejdsmarkeder?

| 3) | Hvilken betydning, om nogen, har det forhold, at luftfartsselskabet for at undgå en strejke accepterer et forligsforslag fra en national instans, der er ansvarlig for at mægle i arbejdskonflikter, men arbejdstagerorganisationerne ikke accepterer forslaget? |
| --- | --- |

3)

Hvilken betydning, om nogen, har det forhold, at luftfartsselskabet for at undgå en strejke accepterer et forligsforslag fra en national instans, der er ansvarlig for at mægle i arbejdskonflikter, men arbejdstagerorganisationerne ikke accepterer forslaget?

---

(1)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 261/2004 af 11.2.2004 om fælles bestemmelser om kompensation og bistand til luftfartspassagerer ved boardingafvisning og ved aflysning eller lange forsinkelser og om ophævelse af forordning (EØF) nr. 295/91 (EUT 2004, L 46, s. 1).

---

Retten

| 23.3.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 95/23 |
| --- | --- | --- | --- |

23.3.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 95/23

---

Rettens dom af 12. februar 2020 — WD mod EFSA

(Sag T-320/18) (1)

(Personalesag - midlertidigt ansatte - tidsbegrænset kontrakt - afgørelse om ikke at omklassificere - ingen bedømmelsesrapport - tildeling af omklassificeringspoint ved overførsel - åbenbart urigtigt skøn - afgørelse om ikke-forlængelse - omsorgspligt - åbenbart urigtigt skøn - magtfordrejning - berettiget forventning - begrundelsespligt - ret til at blive hørt - ansvar)

(2020/C 95/27)

Processprog: fransk

Parter

Sagsøger: WD (ved advokaterne L. Levi og A. Blot)

Sagsøgt: Den Europæiske Fødevaresikkerhedsautoritet (EFSA) (ved D. Detken og F. Volpi, som befuldmægtigede, bistået af advokaterne D. Waelbroeck, A. Duron og C. Dekemexhe)

Sagens genstand

Søgsmål støttet på artikel 270 TEUF med påstand dels om annullation af EFSA’s afgørelse af 14. juli 2017 om ikke at omklassificere sagsøgeren til lønklasse AST 6 i forbindelse med omklassificeringen for 2017, af EFSA’s afgørelse af 9. august 2017 om ikke at forlænge hans kontrakt og af afgørelserne af 9. februar 2018 og af 12. marts 2018 om afslag på klagerne over disse to afgørelser, dels om tildeling af erstatning for det økonomiske og ikke-økonomiske tab, sagsøgeren angiveligt har lidt som følge af disse afgørelser.

Konklusion

| 1) | Den Europæiske Fødevaresikkerhedsautoritet frifindes. |
| --- | --- |

1)

Den Europæiske Fødevaresikkerhedsautoritet frifindes.

| 2) | WD betaler sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

2)

WD betaler sagsomkostningerne.

---

(1)  EUT C 259 af 23.7.2018.

---

| 23.3.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 95/23 |
| --- | --- | --- | --- |

23.3.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 95/23

---

Rettens dom af 6. februar 2020 — Compañia de Tranvías de la Coruña mod Kommissionen

(Sag T-485/18) (1)

(Aktindsigt - forordning (EF) nr. 1049/2001 - Kommissionens dokumenter vedrørende fortolkningen af en EU-retlig bestemmelse - dokumenter hidrørende fra tredjemand - dokumenter, der hidrører fra en medlemsstat - forordning (EF) nr. 1370/2007 - delvist afslag på aktindsigt - fuldstændigt afslag på aktindsigt - begrundelsespligt - undtagelse vedrørende beskyttelsen af retslige procedurer - tungtvejende offentlig interesse)

(2020/C 95/28)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøger: Compañía de Tranvías de la Coruña, SA (La Corogne, Spanien) (ved advokat J. Monrabà Bagan)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved W. Mölls og C. Ehrbar, som befuldmægtigede)

Sagens genstand

Søgsmål støttet på artikel 263 TEUF med påstand om annullation af Kommissionens afgørelse af 7. juni 2018 om delvist eller fuldstændigt afslag på at give sagsøgeren aktindsigt i dokumenter vedrørende Kommissionens udtalelse til Den Franske Republik om, at aftalen om metrolinjer er gyldig indtil 2039.

Konklusion

| 1) | Europa-Kommissionens afgørelse af 7. juni 2018 om delvist eller fuldstændigt afslag på at give Compañía de Tranvías de la Coruña, SA aktindsigt i dokumenter vedrørende Kommissionens udtalelse til Den Franske Republik om, at aftalen om metrolinjer er gyldig indtil 2039, annulleres, for så vidt som der hermed gives delvist afslag på aktindsigt i andre oplysninger end de personoplysninger, som fremgår af Kommissionens skrivelse af 25. oktober 2010 til de franske myndigheder og af skrivelserne fra Siim Kallas, næstformand i Kommissionen, af 27. juli 2012 og 5. juni 2013 til RATP. |
| --- | --- |

1)

Europa-Kommissionens afgørelse af 7. juni 2018 om delvist eller fuldstændigt afslag på at give Compañía de Tranvías de la Coruña, SA aktindsigt i dokumenter vedrørende Kommissionens udtalelse til Den Franske Republik om, at aftalen om metrolinjer er gyldig indtil 2039, annulleres, for så vidt som der hermed gives delvist afslag på aktindsigt i andre oplysninger end de personoplysninger, som fremgår af Kommissionens skrivelse af 25. oktober 2010 til de franske myndigheder og af skrivelserne fra Siim Kallas, næstformand i Kommissionen, af 27. juli 2012 og 5. juni 2013 til RATP.

| 2) | I øvrigt frifindes Europa-Kommissionen. |
| --- | --- |

2)

I øvrigt frifindes Europa-Kommissionen.

| 3) | Kommissionen bærer sine egne omkostninger og betaler en femtedel af de af Compañía de Tranvías de la Coruña afholdte omkostninger. |
| --- | --- |

3)

Kommissionen bærer sine egne omkostninger og betaler en femtedel af de af Compañía de Tranvías de la Coruña afholdte omkostninger.

| 4) | Compañía de Tranvías de la Coruña bærer fire femtedele af sine egne omkostninger. |
| --- | --- |

4)

Compañía de Tranvías de la Coruña bærer fire femtedele af sine egne omkostninger.

---

(1)  EUT C 381 af 22.10.2018.

---

| 23.3.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 95/24 |
| --- | --- | --- | --- |

23.3.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 95/24

---

Rettens dom af 11. februar 2020 — Stada Arzneimittel mod EUIPO (ViruProtect)

(Sag T-487/18) (1)

(EU-varemærker - ansøgning om EU-ordmærket ViruProtect - absolut registreringshindring - beskrivende karakter - artikel 7, stk. 1, litra c), i forordning (EF) nr. 207/2009 [nu artikel 7, stk. 1, litra c), i forordning (EU) 2017/1001] - begrundelsespligt)

(2020/C 95/29)

Processprog: tysk

Parter

Sagsøger: Stada Arzneimittel AG (Bad Vilbel, Tyskland) (ved advokaterne J.-C. Plate og R. Kaase)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) (ved S. Hanne, som befuldmægtiget)

Sagens genstand

Søgsmål anlagt til prøvelse af afgørelse truffet den 4. juni 2018 af Femte Appelkammer ved EUIPO (sag R 1886/2017-5) vedrørende en ansøgning om registrering af ordtegnet ViruProtect som EU-varemærke.

Konklusion

| 1) | Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) frifindes. |
| --- | --- |

1)

Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) frifindes.

| 2) | Stada Arzneimittel AG betaler sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

2)

Stada Arzneimittel AG betaler sagsomkostningerne.

---

(1)  EUT C 352 af 1.10.2018.

---

| 23.3.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 95/25 |
| --- | --- | --- | --- |

23.3.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 95/25

---

Rettens dom af 12. februar 2020 — Ungarn mod Kommissionen

(Sag T-505/18) (1)

(EGFL og ELFUL - udgifter udelukket fra finansiering - støtte til udvikling af landdistrikterne - støtte, der bevilges til producentsammenslutninger - udgifter, der er afholdt af Ungarn - artikel 35 i forordning (EU) nr. 1698/2005 - kvalificeret anerkendelse - støttemodtagerens støtteberettigelse - beregnet finansiel korrektion - artikel 52, stk. 2, i forordning (EU) nr. 1306/2013 - loyalt samarbejde - beskyttelse af den berettigede forventning - proportionalitet - retssikkerhed - ikke-støtteberettigede beløb)

(2020/C 95/30)

Processprog: ungarsk

Parter

Sagsøger: Ungarn (ved M. Fehér, M. Tátrai, A. Pokoraczki og G. Koós, som befuldmægtigede)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved V. Bottka og J. Aquilina, sim befuldmægtigede)

Sagens genstand

Søgsmål anlagt i henhold til artikel 263 TEUF med påstand om delvis annullation af Kommissionens gennemførelsesafgørelse (EU) 2018/873 af 13. juni 2018 om udelukkelse fra EU-finansiering af visse udgifter, som medlemsstaterne har afholdt inden for rammerne af Den Europæiske Garantifond for Landbruget (EGFL) og Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne (ELFUL) (EUT 2018, L 152, s. 29).

Konklusion

| 1) | Europa-Kommissionen frifindes. |
| --- | --- |

1)

Europa-Kommissionen frifindes.

| 2) | Ungarn betaler sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

2)

Ungarn betaler sagsomkostningerne.

---

(1)  EUT C 399 af 5.11.2018.

---

| 23.3.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 95/25 |
| --- | --- | --- | --- |

23.3.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 95/25

---

Rettens dom af 5. februar 2020 — Hickies mod EUIPO (Formen på et snørebånd til fodtøj)

(Sag T-573/18) (1)

(EU-varemærker - ansøgning om et tredimensionalt EU-varemærke - formen på et snørebånd til fodtøj - absolut registreringshindring - mangel på fornødent særpræg - artikel 7, stk. 1, litra b), i forordning (EU) 2017/1001 - beskyttelse af en rettighed til et tidligere design - beviser fremlagt for første gang for Retten)

(2020/C 95/31)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøger: Hickies, Inc. (New York, New York, De Forenede Stater) (ved solicitor I. Fowler og advokat S. Petivlasova)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (ved H. O’Neill, som befuldmægtiget)

Sagens genstand

Søgsmål anlagt til prøvelse af afgørelse truffet den 28. juni 2018 af Femte Appelkammer ved EUIPO (sag 2693/2017-5) vedrørende en ansøgning om registrering af et tredimensionalt tegn, der udgøres af formen på et snørebånd til fodtøj, som EU-varemærke.

Konklusion

| 1) | Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) frifindes. |
| --- | --- |

1)

Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) frifindes.

| 2) | Hickies, Inc. betaler sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

2)

Hickies, Inc. betaler sagsomkostningerne.

---

(1)  EUT C 408 af 12.11.2018.

---

| 23.3.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 95/26 |
| --- | --- | --- | --- |

23.3.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 95/26

---

Rettens dom af 11. februar 2020 — Dalasa mod EUIPO — Charité — Universitätsmedizin Berlin (charantea)

(Sag T-732/18) (1)

(EU-varemærker - indsigelsessag - ansøgning om EU-ordmærket charantea - det ældre EU-figurmærke CHARITÉ - relativ registreringshindring - ingen risiko for forveksling - artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EU) 2017/1001)

(2020/C 95/32)

Processprog: tysk

Parter

Sagsøger: Dalasa Handelsgesellschaft mbH (Wien, Østrig) (ved advokat I. Hödl)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) (ved A. Söder, som befuldmægtiget)

Den anden part i sagen for appelkammeret ved EUIPO og intervenient ved Retten: Charité — Universitätsmedizin Berlin, Gliedkörperschaft Öffentlichen Rechts (Berlin, Tyskland) (ved advokaterne A. Wulff og K. Schmidt Hern)

Sagens genstand

Søgsmål anlagt til prøvelse af afgørelse truffet den 15. oktober 2018 af Fjerde Appelkammer ved EUIPO (sag R 539/2018-4) vedrørende en indsigelsessag mellem Charité og Dalasa.

Konklusion

| 1) | Afgørelsen truffet den 15. oktober 2018 af Fjerde Appelkammer ved Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) (sag R 539/2018-4) annulleres. |
| --- | --- |

1)

Afgørelsen truffet den 15. oktober 2018 af Fjerde Appelkammer ved Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) (sag R 539/2018-4) annulleres.

| 2) | EUIPO bærer sine egen omkostninger og betaler de af Dalasa Handelsgesellschaft mbH afholdte omkostninger i forbindelse med sagens behandling for Retten. |
| --- | --- |

2)

EUIPO bærer sine egen omkostninger og betaler de af Dalasa Handelsgesellschaft mbH afholdte omkostninger i forbindelse med sagens behandling for Retten.

| 3) | Charité — Universitätsmedizin Berlin, Gliedkörperschaft Öffentlichen Rechts bærer sine egne omkostninger i forbindelse med sagens behandling for Retten. |
| --- | --- |

3)

Charité — Universitätsmedizin Berlin, Gliedkörperschaft Öffentlichen Rechts bærer sine egne omkostninger i forbindelse med sagens behandling for Retten.

| 4) | I øvrigt frifindes EUIPO. |
| --- | --- |

4)

I øvrigt frifindes EUIPO.

---

(1)  EUT C 54 af 11.2.2019.

---

| 23.3.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 95/27 |
| --- | --- | --- | --- |

23.3.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 95/27

---

Rettens dom af 11. februar 2020 — Dalasa mod EUIPO — Charité — Universitätsmedizin Berlin (charantea)

(Sag T-733/18) (1)

(EU-varemærker - indsigelsessag - ansøgning om EU-figurmærket charantea - det ældre EU- figurmærke CHARITÉ - relativ registreringshindring - ingen risiko for forveksling - artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EU) 2017/1001)

(2020/C 95/33)

Processprog: tysk

Parter

Sagsøger: Dalasa Handelsgesellschaft mbH (Wien, Østrig) (ved advokat I. Hödl)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) (ved A. Söder, som befuldmægtiget)

Den anden part i sagen for appelkammeret ved EUIPO og intervenient ved Retten: Charité — Universitätsmedizin Berlin, Gliedkörperschaft Öffentlichen Rechts (Berlin, Tyskland) (ved advokaterne A. Wulff og K. Schmidt Hern)

Sagens genstand

Søgsmål anlagt til prøvelse af afgørelse truffet den 15. oktober 2018 af Fjerde Appelkammer ved EUIPO (sag R 540/2018-4) vedrørende en indsigelsessag mellem Charité og Dalasa.

Konklusion

| 1) | Afgørelsen truffet den 15. oktober 2018 af Fjerde Appelkammer ved Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) (sag R 540/2018-4) annulleres. |
| --- | --- |

1)

Afgørelsen truffet den 15. oktober 2018 af Fjerde Appelkammer ved Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) (sag R 540/2018-4) annulleres.

| 2) | EUIPO bærer sine egne omkostninger og betaler de af Dalasa Handelsgesellschaft mbH afholdte omkostninger i forbindelse med sagens behandling for Retten. |
| --- | --- |

2)

EUIPO bærer sine egne omkostninger og betaler de af Dalasa Handelsgesellschaft mbH afholdte omkostninger i forbindelse med sagens behandling for Retten.

| 3) | Charité — Universitätsmedizin Berlin, Gliedkörperschaft Öffentlichen Rechts bærer sine egne omkostninger i forbindelse med sagens behandling for Retten. |
| --- | --- |

3)

Charité — Universitätsmedizin Berlin, Gliedkörperschaft Öffentlichen Rechts bærer sine egne omkostninger i forbindelse med sagens behandling for Retten.

| 4) | I øvrigt frifindes EUIPO. |
| --- | --- |

4)

I øvrigt frifindes EUIPO.

---

(1)  EUT C 54 af 11.2.2019.

---

| 23.3.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 95/28 |
| --- | --- | --- | --- |

23.3.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 95/28

---

Rettens dom af 5. febreuar 2020 — Globalia Corporación Empresarial mod EUIPO — Touring Club Italiano (TC Touring Club)

(Sag T-44/19) (1)

(EU-varemærker - indsigelsessag - ansøgning om EU-figurmærket TC Touring Club - det ældre EU-ordmærke TOURING CLUB ITALIANO - relativ registreringshindring - risiko for forveksling - artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EU) 2017/1001 - reel brug af det ældre varemærke - artikel 47, stk. 2, i forordning 2017/1001 - supplerende beviser fremlagt for første gang for appelkammeret - artikel 95, stk. 2, i forordning 2017/1001 - kontrasøgsmål)

(2020/C 95/34)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøger: Globalia Corporación Empresarial, SA (Llucmajor, Spanien) (ved advokat A. Gómez López)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) (ved A. Kusturovic, J.F. Crespo Carrillo og H. O’Neill, som befuldmægtigede)

Den anden part i sagen for appelkammeret ved EUIPO og intervenient ved Retten: Touring Club Italiano (Milano, Italien) (ved advokat G. Guglielmetti)

Sagens genstand

Søgsmål anlagt til prøvelse af afgørelse truffet den 9. november 2018 af Fjerde Appelkammer ved EUIPO (sag R 448/2018-4) vedrørende en indsigelsessag mellem Touring Club Italiano og Globalia Corporación Empresarial.

Konklusion

| 1) | Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) frifindes. |
| --- | --- |

1)

Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) frifindes.

| 2) | Kontrasøgsmålet afvises. |
| --- | --- |

2)

Kontrasøgsmålet afvises.

| 3) | I hovedsøgsmålet bærer Globalia Corporación Empresarial, SA sine egne omkostninger og betaler de af Touring Club Italiano afholdte omkostninger i forbindelse med sagen for appelkammeret. |
| --- | --- |

3)

I hovedsøgsmålet bærer Globalia Corporación Empresarial, SA sine egne omkostninger og betaler de af Touring Club Italiano afholdte omkostninger i forbindelse med sagen for appelkammeret.

| 4) | I kontrasøgsmålet bærer Touring Club Italiano sine egne omkostninger og betaler de af Globalia Corporación Empresarial og EUIPO afholdte omkostninger. |
| --- | --- |

4)

I kontrasøgsmålet bærer Touring Club Italiano sine egne omkostninger og betaler de af Globalia Corporación Empresarial og EUIPO afholdte omkostninger.

---

(1)  EUT C 93 af 11.3.2019.

---

| 23.3.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 95/28 |
| --- | --- | --- | --- |

23.3.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 95/28

---

Rettens dom af 6. februar 2020 — Corporació Catalana de Mitjans Audiovisuals mod EUIPO

(Sag T-135/19) (1)

(EU-varemærker - indsigelsessag - ansøgning om EU-ordmærket LaTV3D - det ældre nationale ordmærke TV3 - relativ registreringshindring - risiko for forveksling - tjenesteydelser af lignende art - lighed mellem tegnene - fornødent særpræg - artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EU) 2017/1001)

(2020/C 95/35)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøger: Corporació Catalana de Mitjans Audiovisuals, SA (Barcelona, Spanien) (ved advokat J. Erdozain López)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (ved H. O’Neill, som befuldmægtiget)

Den anden part i sagen for appelkammeret ved EUIPO: Stéphane Dalmat (Paris, Frankrig)

Sagens genstand

Søgsmål anlagt til prøvelse af afgørelse truffet den 13. december 2018 af Andet Appelkammer ved EUIPO (sag R 874/2018-2) vedrørende en indsigelsessag mellem Corporació Catalana de Mitjans Audiovisuals og Stéphane Dalmat.

Konklusion

| 1) | Afgørelsen truffet den 13. december 2018 af Andet Appelkammer ved Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) (sag R 874/2018-2) annulleres, for så vidt som den fastslår, at der ikke foreligger risiko for forveksling vedrørende andre tjenesteydelser end tjenesteydelserne »tolkning og oversættelse« i klasse 41 som omhandlet i Nicearrangementet af 15. juni 1957 vedrørende international klassificering af varer og tjenesteydelser til brug ved registrering af varemærker, som revideret og ændret. |
| --- | --- |

1)

Afgørelsen truffet den 13. december 2018 af Andet Appelkammer ved Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) (sag R 874/2018-2) annulleres, for så vidt som den fastslår, at der ikke foreligger risiko for forveksling vedrørende andre tjenesteydelser end tjenesteydelserne »tolkning og oversættelse« i klasse 41 som omhandlet i Nicearrangementet af 15. juni 1957 vedrørende international klassificering af varer og tjenesteydelser til brug ved registrering af varemærker, som revideret og ændret.

| 2) | I øvrigt frifindes EUIPO. |
| --- | --- |

2)

I øvrigt frifindes EUIPO.

| 3) | Hver part bærer sine egne omkostninger. |
| --- | --- |

3)

Hver part bærer sine egne omkostninger.

---

(1)  EUT C 148 af 29.4.2019.

---

| 23.3.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 95/29 |
| --- | --- | --- | --- |

23.3.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 95/29

---

Rettens dom af 12. februar 2020 — Bilde mod Parlamentet

(Sag T-248/19) (1)

(Privilegier og immuniteter - medlem af Europa-Parlamentet - afgørelse om ophævelse af parlamentarisk immunitet - åbenbart urigtigt skøn - electa una via - princippet om ne bis in idem - magtfordrejning)

(2020/C 95/36)

Processprog: fransk

Parter

Sagsøger: Dominique Bilde (Lagarde, Frankrig) (ved advokat F. Wagner)

Sagsøgt: Europa-Parlamentet (ved N. Görlitz og C. Burgos, som befuldmægtigede)

Sagens genstand

Søgsmål støttet på artikel 263 TEUF med påstand om annullation af Parlamentets afgørelse P8_TA(2019)0137 af 12. marts 2019 om ophævelse af sagsøgerens parlamentariske immunitet.

Konklusion

| 1) | Europa-Parlamentet frifindes. |
| --- | --- |

1)

Europa-Parlamentet frifindes.

| 2) | Dominique Bilde bærer sine egne omkostninger og betaler de af Europa-Parlamentet afholdte omkostninger. |
| --- | --- |

2)

Dominique Bilde bærer sine egne omkostninger og betaler de af Europa-Parlamentet afholdte omkostninger.

---

(1)  EUT C 213 af 24.6.2019.

---

| 23.3.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 95/30 |
| --- | --- | --- | --- |

23.3.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 95/30

---

Rettens dom af 11. februar 2020 — Jakober mod EUIPO (formen på en kop)

(Sag T-262/19) (1)

(EU-varemærker - ansøgning om tredimensionalt EU-varemærke - formen på en kop - afvisning af sagen ved appelkammeret)

(2020/C 95/37)

Processprog: tysk

Parter

Sagsøger: Philip Jakober (Stuttgart, Tyskland) (ved advokat J. Klink)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) (ved M. Fischer, som befuldmægtiget)

Sagens genstand

Søgsmål anlagt til prøvelse af afgørelse truffet den 11. februar 2019 af Fjerde Appelkammer ved EUIPO (sag R 1153/2018-4) vedrørende en ansøgning om registrering af det tredimensionale tegn, der udgøres af formen på en kop, som EU-varemærke.

Konklusion

| 1) | Afgørelsen truffet den 11. februar 2019 af Fjerde Appelkammer ved Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) (sag R 1153/2018-4) annulleres. |
| --- | --- |

1)

Afgørelsen truffet den 11. februar 2019 af Fjerde Appelkammer ved Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) (sag R 1153/2018-4) annulleres.

| 2) | EUIPO betaler sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

2)

EUIPO betaler sagsomkostningerne.

---

(1)  EUT C 206 af 17.6.2019.

---

| 23.3.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 95/30 |
| --- | --- | --- | --- |

23.3.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 95/30

---

Rettens dom af 5. februar 2020 — Pierre Balmain mod EUIPO (Gengivelse af et løvehoved omkranset af ringe, der danner en kæde)

(Sag T-331/19) (1)

(EU-varemærker - ansøgning om EU-figurmærke, som gengiver et løvehoved omkranset af ringe, der danner en kæde - absolut registreringshindring - mangel på fornødent særpræg - artikel 7, stk. 1, litra b), i forordning (EU) 2017/1001)

(2020/C 95/38)

Processprog: fransk

Parter

Sagsøger: Pierre Balmain (Paris, Frankrig) (ved advokaterne J.M. Iglesias Monravá og S. Mainar Roger)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) (ved V. Ruzek, som befuldmægtiget)

Sagens genstand

Søgsmål anlagt til prøvelse af afgørelse truffet den 21. marts 2019 af Femte Appelkammer ved EUIPO (sag R 1223/2018-5) vedrørende en ansøgning om registrering af et figurtegn, som gengiver et løvehoved omkranset af ringe, der danner en kæde, som EU-varemærke.

Konklusion

| 1) | Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) frifindes. |
| --- | --- |

1)

Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) frifindes.

| 2) | Pierre Balmain betaler sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

2)

Pierre Balmain betaler sagsomkostningerne.

---

(1)  EUT C 246 af 22.7.2019.

---

| 23.3.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 95/31 |
| --- | --- | --- | --- |

23.3.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 95/31

---

Rettens dom af 5. februar 2020 — Pierre Balmain mod EUIPO (Gengivelse af et løvehoved omkranset af ringe, der danner en kæde)

(Sag T-332/19) (1)

(EU-varemærker - ansøgning om et EU-figurmærke, som gengiver et løvehoved omkranset af ringe, der danner en kæde - absolut registreringshindring - mangel på fornødent særpræg - artikel 7, stk. 1, litra b), i forordning (EU) 2017/1001)

(2020/C 95/39)

Processprog: fransk

Parter

Sagsøger: Pierre Balmain (Paris, Frankrig) (ved advokaterne J.M. Iglesias Monravá og S. Mainar Roger)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) (ved V. Ruzek, som befuldmægtiget)

Sagens genstand

Søgsmål anlagt til prøvelse af afgørelse truffet den 21. marts 2019 af Femte Appelkammer ved EUIPO (sag R 1224/2018–5) vedrørende en ansøgning om registrering af et figurtegn, som gengiver et løvehoved omkranset af ringe, der danner en kæde, som EU-varemærke.

Konklusion

| 1) | Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) frifindes. |
| --- | --- |

1)

Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) frifindes.

| 2) | Pierre Balmain betaler sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

2)

Pierre Balmain betaler sagsomkostningerne.

---

(1)  EUT C 246 af 22.7.2019.

---

| 23.3.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 95/31 |
| --- | --- | --- | --- |

23.3.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 95/31

---

Rettens kendelse af 30. januar 2020 — Letland mod Kommissionen

(Sag T-293/18) (1)

(Annullationssøgsmål - fælles fiskeripolitik - Paristraktaten om øgruppen Spitsbergen (Norge) - muligheder for at fiske arktiske krabber i området omkring Svalbard (Norge) - forordning (EU) 2017/127 - fartøjer, der er indregistreret i EU, med tilladelse til at fiske - tilbageholdelse af et lettisk fartøj - artikel 265 TEUF - opfordring til at handle - Kommissionens stillingtagen - akt, der ikke har retligt bindende virkninger - afvisning)

(2020/C 95/40)

Processprog: lettisk

Parter

Sagsøger: Republikken Letland (ved V. Soņeca, som befuldmægtiget)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved A. Bouquet, E. Paasivirta, I. Naglis og A. Sauka, som befuldmægtigede)

Sagens genstand

Søgsmål støttet på artikel 263 TEUF med påstand dels om annullation af Kommissionens skrivelse af 12. marts 2018, hvorved Kommissionen fastlagde sin holdning til den opfordring til at handle, som Republikken Letland ved skrivelse af 22. december 2017 havde tilsendt den i henhold til artikel 265 TEUF, og som i det væsentlige gik ud på, at Kommissionen skulle træffe foranstaltninger til forsvar af fiskerirettigheder og Den Europæiske Unions interesser i fiskeriområdet Svalbard (Norge), dels om, at Kommissionen pålægges at fastlægge en holdning i denne forbindelse, som ikke har negative retsvirkninger for Republikken Letland.

Konklusion

| 1) | Sagen afvises. |
| --- | --- |

1)

Sagen afvises.

| 2) | Det er ufornødent at træffe afgørelse om Kongeriget Spaniens anmodning om intervention. |
| --- | --- |

2)

Det er ufornødent at træffe afgørelse om Kongeriget Spaniens anmodning om intervention.

| 3) | Republikken Letland bærer sine egne omkostninger og betaler de af Europa-Kommissionens afholdte omkostninger med undtagelse af de omkostninger, der vedrører begæringen om intervention. |
| --- | --- |

3)

Republikken Letland bærer sine egne omkostninger og betaler de af Europa-Kommissionens afholdte omkostninger med undtagelse af de omkostninger, der vedrører begæringen om intervention.

| 4) | Kongeriget Spanien, Republikken Letland og Kommissionen bærer hver deres egne omkostninger i forbindelse med begæringen om intervention. |
| --- | --- |

4)

Kongeriget Spanien, Republikken Letland og Kommissionen bærer hver deres egne omkostninger i forbindelse med begæringen om intervention.

---

(1)  EUT C 240 af 9.7.2018.

---

| 23.3.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 95/32 |
| --- | --- | --- | --- |

23.3.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 95/32

---

Rettens kendelse af 29. januar 2020 — Shindler m.fl. mod Rådet

(Sag T-541/19) (1)

(Passivitetssøgsmål - regler for institutionerne - Det Forenede Kongeriges udtræden af Den Europæiske Union - Det Forenede Kongeriges borgere, der er bosiddende i en anden EU-medlemsstat - valg til Europa-Parlamentet i 2019 - anmodning om udsættelse af valg til Europa-Parlamentet - manglende søgsmålskompetence - afvisning)

(2020/C 95/41)

Processprog: fransk

Parter

Sagsøgere: Harry Shindler (Porto d’Ascoli, Italien) og fem andre sagsøgere, hvis navne er anført i bilaget til kendelsen (ved advokat J. Fouchet)

Sagsøgt: Rådet for Den Europæiske Union (ved M. Bauer og R. Meyer, som befuldmægtigede)

Sagens genstand

Søgsmål anlagt i henhold til artikel 265 TEUF med påstand om, at det fastslås, at Rådet på ulovlig vis undlod at træffe en afgørelse om udsættelse af valget til Europa-Parlamentet i 2019 med henblik på at muliggøre sagsøgernes deltages i valgprocessen.

Konklusion

| 1) | Sagen afvises. |
| --- | --- |

1)

Sagen afvises.

| 2) | Harry Shindler og de andre sagsøgere, hvis navne er opført i bilaget til dommen, betaler sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

2)

Harry Shindler og de andre sagsøgere, hvis navne er opført i bilaget til dommen, betaler sagsomkostningerne.

---

(1)  EUT C 337 af 7.10.2019.

---

| 23.3.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 95/33 |
| --- | --- | --- | --- |

23.3.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 95/33

---

Kendelse afsagt af Rettens præsident den 31. januar 2020 — Shindler m.fl. mod Kommissionen

(Sag T-627/19 R)

(Særlige rettergangsformer - område med frihed, sikkerhed og retfærdighed - Det Forenede Kongeriges udtræden af Den Europæiske Union - Det Forenede Kongeriges borgere, der er bosiddende i en anden EU-medlemsstat - tab af EU-borgerskab - passivitetssøgsmål - afvisning af begæringen om foreløbige forholdsregler)

(2020/C 95/42)

Processprog: fransk

Parter

Sagsøgere: Harry Shindler (Porto d’Ascoli, Italien) og 5 andre sagsøgere, hvis navne er anført i bilaget til kendelsen (ved advokat J. Fouchet)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved F. Erlbacher, C. Giolito og E. Montaguti, som befuldmægtigede)

Sagens genstand

Søgsmål anlagt i henhold til artikel 279 TEUF og artikel 156 i Rettens procesreglement med påstand om dels at suspendere Kommissionens udtrykkelige afslag af 13. september 2019 på at anerkende, at den har undladt at træffe afgørelse, dels at pålægge Kommissionen at træffe visse foreløbige foranstaltninger for at bevare sagsøgernes EU-borgerskab efter datoen for Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirlands udtræden af Den Europæiske Union og vedtage en foreløbig afgørelse om en alternativ status i forhold til det nævnte EU-borgerskab, som er sammensat af forskellige foranstaltninger vedrørende indrejse, ophold, sociale rettigheder og erhvervsudøvelse i tilfælde af, at der ikke nås en aftale om Det Forenede Kongeriges udtræden af Den Europæiske Union.

Konklusion

| 1) | Begæringen om foreløbige forholdsregler forkastes. |
| --- | --- |

1)

Begæringen om foreløbige forholdsregler forkastes.

| 2) | Afgørelsen om sagsomkostningerne udsættes. |
| --- | --- |

2)

Afgørelsen om sagsomkostningerne udsættes.

---

| 23.3.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 95/33 |
| --- | --- | --- | --- |

23.3.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 95/33

---

Kendelse afsagt af Rettens præsident den 29. januar 2020 — Silgan International og Silgan Closures mod Kommissionen

(Sag T-808/19 R)

(Særlige rettergangsformer - konkurrence - begæring om oplysninger - artikel 18, stk. 3, i forordning (EF) nr. 1/2003 - begæring om udsættelse af gennemførelse - ingen uopsættelighed)

(2020/C 95/43)

Processprog: tysk

Parter

Sagsøgere: Silgan International Holdings BV (Amsterdam, Nederlandene) og Silgan Closures GmbH (München, Tyskland) (ved advokaterne D. Seeliger, H. Wollmann, R. Grafunder, B. Meyring og E. Venot)

Sagsøgt: Europa- Kommissionen (ved B. Ernst, L. Wildpanner, A. Keidel og G. Meessen, som befuldmægtigede)

Sagens genstand

Begæring indgivet på grundlag af artikel 278 TEUF og 279 TEUF om udsættelse af gennemførelsen af Kommissionens afgørelse C (2019) 8501 final af 20. november 2019 vedrørende en procedure i henhold til artikel 18, stk. 3, og artikel 24, stk. 1, i Rådets forordning (EF) nr. 1/2003 (sag AT.40522 — Metal Packaging).

Konklusion

| 1) | Anmodningen om foreløbige forholdsregler forkastes. |
| --- | --- |

1)

Anmodningen om foreløbige forholdsregler forkastes.

| 2) | Afgørelsen om sagsomkostningerne udsættes. |
| --- | --- |

2)

Afgørelsen om sagsomkostningerne udsættes.

---

| 23.3.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 95/34 |
| --- | --- | --- | --- |

23.3.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 95/34

---

Sag anlagt den 8. januar 2020 — Valiante mod Kommissionen

(Sag T-13/20)

(2020/C 95/44)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøger: Diego Valiante (Antwerp-Berchem, Belgien) (ved advokat R. Wardyn)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen

Sagsøgerens påstande

| — | Annullation af Kommissionens afgørelse af 14. marts 2019 om afslag på sagsøgerens ansøgning om adgang til den interne udvælgelsesprøve COM/1/AD10/18 (AD10). |
| --- | --- |

—

Annullation af Kommissionens afgørelse af 14. marts 2019 om afslag på sagsøgerens ansøgning om adgang til den interne udvælgelsesprøve COM/1/AD10/18 (AD10).

| — | Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

—

Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren anført tre anbringender.

| 1. | Første anbringende om tilsidesættelse af tjenestemandsvedtægtens artikel 27 ved afgørelsen om at nægte sagsøgeren adgang til den interne udvælgelsesprøve på grund af manglende minimumslønklasse.






  — | Sagsøgeren har gjort gældende, at en minimumslønklasse ikke er en rigtig indikator for kompetencer. Som følge heraf forhindrer kravet om en minimumslønklasse ansættelse af erfarne og kvalificerede ansøgere. |
| --- | --- | --- |

1.

Første anbringende om tilsidesættelse af tjenestemandsvedtægtens artikel 27 ved afgørelsen om at nægte sagsøgeren adgang til den interne udvælgelsesprøve på grund af manglende minimumslønklasse.

—

Sagsøgeren har gjort gældende, at en minimumslønklasse ikke er en rigtig indikator for kompetencer. Som følge heraf forhindrer kravet om en minimumslønklasse ansættelse af erfarne og kvalificerede ansøgere.

| 2. | Andet anbringende om tilsidesættelse af ligebehandlingsprincippet og af tjenestemandsvedtægtens artikel 27 med kravet om en minimumslønklasse, som ikke berører øvrige ansatte og tjenestemænd på samme måde. |
| --- | --- |

2.

Andet anbringende om tilsidesættelse af ligebehandlingsprincippet og af tjenestemandsvedtægtens artikel 27 med kravet om en minimumslønklasse, som ikke berører øvrige ansatte og tjenestemænd på samme måde.

| 3. | Tredje anbringende om tilsidesættelse af tjenestemandsvedtægtens artikel 27 med kravet om kun at ansøge på et enkelt område, hvilket forhindrer ansættelse baseret på de bedst kvalificerede tjenestemænd med hensyn til kompetence, arbejdsindsats og integritet på det bredest mulige grundlag. |
| --- | --- |

3.

Tredje anbringende om tilsidesættelse af tjenestemandsvedtægtens artikel 27 med kravet om kun at ansøge på et enkelt område, hvilket forhindrer ansættelse baseret på de bedst kvalificerede tjenestemænd med hensyn til kompetence, arbejdsindsats og integritet på det bredest mulige grundlag.

---

| 23.3.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 95/35 |
| --- | --- | --- | --- |

23.3.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 95/35

---

Sag anlagt den 8. januar 2020 — Tratkowski mod Kommissionen

(Sag T-14/20)

(2020/C 95/45)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøger: Michal Tratkowski (Brussels, Belgien) (ved advokat R. Wardyn)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen

Sagsøgerens påstande

| — | Annullation af Kommissionens afgørelse af 14. marts 2019 om afslag på sagsøgerens ansøgning om at få adgang til den interne udvælgelsesprøve COM/2/AD12/18. |
| --- | --- |

—

Annullation af Kommissionens afgørelse af 14. marts 2019 om afslag på sagsøgerens ansøgning om at få adgang til den interne udvælgelsesprøve COM/2/AD12/18.

| — | Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

—

Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren anført tre anbringender.

| 1. | Første anbringende om, at afgørelsen om at nægte at give sagsøgeren adgang til den interne udvælgelsesprøve på grund af manglende minimumslønklasse udgør en tilsidesættelse af tjenestemandsvedtægtens artikel 27. Sagsøgeren har gjort gældende, at en minimumslønklasse ikke er den reelle indikator for kompetencer. Som følge heraf forhindrer kravet om en minimumslønklasse ansættelse af erfarne og kvalificerede ansøgere. |
| --- | --- |

1.

Første anbringende om, at afgørelsen om at nægte at give sagsøgeren adgang til den interne udvælgelsesprøve på grund af manglende minimumslønklasse udgør en tilsidesættelse af tjenestemandsvedtægtens artikel 27. Sagsøgeren har gjort gældende, at en minimumslønklasse ikke er den reelle indikator for kompetencer. Som følge heraf forhindrer kravet om en minimumslønklasse ansættelse af erfarne og kvalificerede ansøgere.

| 2. | Andet anbringende om tilsidesættelse af ligebehandlingsprincippet og af tjenestemandsvedtægtens artikel 27 med kravet om en minimumslønklasse, som ikke berører midlertidigt ansatte og tjenestemænd på samme måde. |
| --- | --- |

2.

Andet anbringende om tilsidesættelse af ligebehandlingsprincippet og af tjenestemandsvedtægtens artikel 27 med kravet om en minimumslønklasse, som ikke berører midlertidigt ansatte og tjenestemænd på samme måde.

| 3. | Tredje anbringende om tilsidesættelse af tjenestemandsvedtægtens artikel 27 med kravet om, at der kun kan ansøges inden for et enkelt område, som forhindrer ansættelse baseret på de bedste kvalifikationer med hensyn til kompetence, arbejdsindsats og integritet og på det bredest mulige grundlag. |
| --- | --- |

3.

Tredje anbringende om tilsidesættelse af tjenestemandsvedtægtens artikel 27 med kravet om, at der kun kan ansøges inden for et enkelt område, som forhindrer ansættelse baseret på de bedste kvalifikationer med hensyn til kompetence, arbejdsindsats og integritet og på det bredest mulige grundlag.

---

| 23.3.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 95/35 |
| --- | --- | --- | --- |

23.3.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 95/35

---

Sag anlagt den 14. januar 2020 — Intertranslations (Intertransleïsions) Metafraseis mod Europa-Parlamentet

(Sag T-20/20)

(2020/C 95/46)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøger: Intertranslations (Intertransleïsions) Metafraseis AE (Kallithea Attikis, Grækenland) (ved advokat N. Korogiannakis)

Sagsøgt: Europa-Parlamentet

Sagsøgerens påstande

| — | Annullation af Europa-Parlamentets afgørelse af 5. december 2019 om at tildele virksomheden andenpladsen i udbud TRA/EU19/2019: Translation services lot 5 (oversættelse til engelsk). |
| --- | --- |

—

Annullation af Europa-Parlamentets afgørelse af 5. december 2019 om at tildele virksomheden andenpladsen i udbud TRA/EU19/2019: Translation services lot 5 (oversættelse til engelsk).

| — | Europa-Parlamentet tilpligtes at erstatte det tab, som sagsøgeren har lidt som følge af den mistede kontrakt. |
| --- | --- |

—

Europa-Parlamentet tilpligtes at erstatte det tab, som sagsøgeren har lidt som følge af den mistede kontrakt.

| — | Subsidiært tilpligtes Europa-Parlamentet at erstatte det tab, som sagsøgeren har lidt som følge af fortabelsen af en mulighed. |
| --- | --- |

—

Subsidiært tilpligtes Europa-Parlamentet at erstatte det tab, som sagsøgeren har lidt som følge af fortabelsen af en mulighed.

| — | Europa-Parlamentet tilpligtes at betale sagsøgerens sagsomkostninger og andre udgifter i forbindelse med dette søgsmål, også selv om sagsøgeren ikke gives medhold i søgsmålet. |
| --- | --- |

—

Europa-Parlamentet tilpligtes at betale sagsøgerens sagsomkostninger og andre udgifter i forbindelse med dette søgsmål, også selv om sagsøgeren ikke gives medhold i søgsmålet.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren anført fem anbringender.

| 1. | Første anbringende om utilstrækkelig begrundelse — tilsidesættelse af begrundelsespligten, tilsidesættelse af artikel 296 TEUF, af bilag I, kapitel I, Fælles bestemmelser, Afdeling 1, punkt 31 i finansforordning (EU) 2018/1046 (1) og af artikel 89 i den delegerede forordning (EU) 2019/715 (2) — tilsidesættelse af et væsentligt processuelt krav og af retten til adgang til effektive retsmidler.






  — | Sagsøgeren har gjort gældende, at den fremsendte begrundelsse er utilstrækkelig in concreto, da det ikke specifikt fremgår, hvilken mangel i forbindelse med hvert underkriterium, der svarer til de fratrukne point for hver påstået individuel oversætterfejl. Derfor kan sagsøgeren ikke vide, hvad fejlen præcist vedrører, og er heller ikke i stand til at analysere og modargumentere i fornødent omfang. |
| --- | --- | --- |

1.

Første anbringende om utilstrækkelig begrundelse — tilsidesættelse af begrundelsespligten, tilsidesættelse af artikel 296 TEUF, af bilag I, kapitel I, Fælles bestemmelser, Afdeling 1, punkt 31 i finansforordning (EU) 2018/1046 (1) og af artikel 89 i den delegerede forordning (EU) 2019/715 (2) — tilsidesættelse af et væsentligt processuelt krav og af retten til adgang til effektive retsmidler.

—

Sagsøgeren har gjort gældende, at den fremsendte begrundelsse er utilstrækkelig in concreto, da det ikke specifikt fremgår, hvilken mangel i forbindelse med hvert underkriterium, der svarer til de fratrukne point for hver påstået individuel oversætterfejl. Derfor kan sagsøgeren ikke vide, hvad fejlen præcist vedrører, og er heller ikke i stand til at analysere og modargumentere i fornødent omfang.

| 2. | Andet anbringende om anlæggelse af åbenbart urigtige skøn.






  — | Bedømmelsen indeholder et antal åbenbart urigtige skøn i relation til underkriterierne »Style — Clarity«, »Fluency — Punctuation« samt »presentation and accuracy« og »mistranslation«. |
| --- | --- | --- |

2.

Andet anbringende om anlæggelse af åbenbart urigtige skøn.

—

Bedømmelsen indeholder et antal åbenbart urigtige skøn i relation til underkriterierne »Style — Clarity«, »Fluency — Punctuation« samt »presentation and accuracy« og »mistranslation«.

| 3. | Tredje anbringende om uklare bedømmelseskriterier — brug af samme kriterium to gange — tildeling af point for samme karakteristika vedrørende udbuddet i henhold til to forskellige bedømmelseskriterier.






  — | En fejltype er uklar, eftersom ingen specifik analyse er indeholdt i udbudsspecifikationens ordliste og ikke udgør en teknisk term i hvervet som oversætter. Udbudsspecifikationerne åbner ligeledes mulighed for en undersøgelse af samme emner i to forskellige kriterier og medfører således, at bedømmelsesresultatet bliver forkert. |
| --- | --- | --- |

3.

Tredje anbringende om uklare bedømmelseskriterier — brug af samme kriterium to gange — tildeling af point for samme karakteristika vedrørende udbuddet i henhold til to forskellige bedømmelseskriterier.

—

En fejltype er uklar, eftersom ingen specifik analyse er indeholdt i udbudsspecifikationens ordliste og ikke udgør en teknisk term i hvervet som oversætter. Udbudsspecifikationerne åbner ligeledes mulighed for en undersøgelse af samme emner i to forskellige kriterier og medfører således, at bedømmelsesresultatet bliver forkert.

| 4. | Fjerde anbringende om tilsidesættelse af artikel 21.2 i bilag I til finansforordning (EU) 2018/1046 — Utilstrækkelig vægtning af tildelingsskriterier.






  — | Da prisen kun tæller 33 %, mens kvaliteten tæller 66 %, lægges der meget lidt vægt på prisen og således neutraliseres betydningen af omkostningerne i tildelingsprocessen, hvilket tilskynder køb af urimeligt dyre tjenesteydelser og fører til en usund økonomisk forvaltning. |
| --- | --- | --- |

4.

Fjerde anbringende om tilsidesættelse af artikel 21.2 i bilag I til finansforordning (EU) 2018/1046 — Utilstrækkelig vægtning af tildelingsskriterier.

—

Da prisen kun tæller 33 %, mens kvaliteten tæller 66 %, lægges der meget lidt vægt på prisen og således neutraliseres betydningen af omkostningerne i tildelingsprocessen, hvilket tilskynder køb af urimeligt dyre tjenesteydelser og fører til en usund økonomisk forvaltning.

| 5. | Femte anbringende om tilsidesættelse af udbudsspecifikationerne og af artikel 175 i finansforordning (EU) 2018/1046 vedrørende standstillperioden.






  — | Uanset Europa-Parlamentets udmelding vedrørende suspension af underskrivelsen af den omhandlede kontrakt indeholdt Den Europæiske Unions Tidende en meddelelse om, at kontrakten allerede var blevet underskrevet den 4. december 2019, og der er ikke offentliggjort nogen rettelse, hvilket således udgør en tilsidesættelse af udbudsspecifikationerne og af artikel 175 i finansforordning nr. 2018/1046 vedrørende standstillperioden. |
| --- | --- | --- |

5.

Femte anbringende om tilsidesættelse af udbudsspecifikationerne og af artikel 175 i finansforordning (EU) 2018/1046 vedrørende standstillperioden.

—

Uanset Europa-Parlamentets udmelding vedrørende suspension af underskrivelsen af den omhandlede kontrakt indeholdt Den Europæiske Unions Tidende en meddelelse om, at kontrakten allerede var blevet underskrevet den 4. december 2019, og der er ikke offentliggjort nogen rettelse, hvilket således udgør en tilsidesættelse af udbudsspecifikationerne og af artikel 175 i finansforordning nr. 2018/1046 vedrørende standstillperioden.

---

(1)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU, Euratom) 2018/1046 af 18.7.2018 om de finansielle regler vedrørende Unionens almindelige budget, om ændring af forordning (EU) nr. 1296/2013, (EU) nr. 1301/2013, (EU) nr. 1303/2013, (EU) nr. 1304/2013, (EU) nr. 1309/2013, (EU) nr. 1316/2013, (EU) nr. 223/2014, (EU) nr. 283/2014 og afgørelse nr. 541/2014/EU og om ophævelse af forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012 (EUT 2018, L 193, s. 1).

(2)  Kommissionens delegerede forordning (EU) 2019/715 af 18.12.2018 om rammefinansforordningen for de organer, der er nedsat i henhold til TEUF og Euratomtraktaten og omhandlet i artikel 70 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU, Euratom) 2018/1046 (EUT 2019, L 122, s. 1).

---

| 23.3.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 95/37 |
| --- | --- | --- | --- |

23.3.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 95/37

---

Sag anlagt den 16. januar 2020 — ID mod EU-Udenrigstjenesten

(Sag T-28/20)

(2020/C 95/47)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøger: ID (ved advokat C. Bernard-Glanz)

Sagsøgt: Tjenesten for EU’s Optræden Udadtil (EU-Udenrigstjenesten)

Sagsøgerens påstande

| — | Søgsmålet fremmes til realitetsbehandling. |
| --- | --- |

—

Søgsmålet fremmes til realitetsbehandling.

| — | Annullation af den anfægtede afgørelse og, om fornødent, af afgørelsen om afslag på klagen. |
| --- | --- |

—

Annullation af den anfægtede afgørelse og, om fornødent, af afgørelsen om afslag på klagen.

| — | Sagsøgte tilpligtes at betale et beløb på 449 397,05 EUR i erstatning for det lidte økonomiske tab, med tillæg af lovbestemte morarenter indtil fuld betaling sker. |
| --- | --- |

—

Sagsøgte tilpligtes at betale et beløb på 449 397,05 EUR i erstatning for det lidte økonomiske tab, med tillæg af lovbestemte morarenter indtil fuld betaling sker.

| — | Sagsøgte tilpligtes at betale et beløb på 20 000 EUR i erstatning for det lidte ikke-økonomiske tab, med tillæg af lovbestemte morarenter indtil fuld betaling sker. |
| --- | --- |

—

Sagsøgte tilpligtes at betale et beløb på 20 000 EUR i erstatning for det lidte ikke-økonomiske tab, med tillæg af lovbestemte morarenter indtil fuld betaling sker.

| — | Tjenesten for EU’s optræden udadtil tilpligtes at betale sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

—

Tjenesten for EU’s optræden udadtil tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren anført tre anbringender.

| 1. | Første anbringende om tilsidesættelse af artikel 84 i ansættelsesvilkårene for de øvrige ansatte i Den Europæiske Union:






  — | for så vidt angår de forhold, på grundlag af hvilke der skal foreligge en utilfredsstillende arbejdsindsats som begrundelse for afskedigelse inden prøveperiodens udløb. |
| --- | --- | --- |

1.

Første anbringende om tilsidesættelse af artikel 84 i ansættelsesvilkårene for de øvrige ansatte i Den Europæiske Union:

—

for så vidt angår de forhold, på grundlag af hvilke der skal foreligge en utilfredsstillende arbejdsindsats som begrundelse for afskedigelse inden prøveperiodens udløb.

| — | for så vidt angår det niveau for utilfredsstillende arbejdsindsats, som skal være opfyldt med henblik på at begrunde en afskedigelse inden prøveperiodens udløb. |
| --- | --- |

—

for så vidt angår det niveau for utilfredsstillende arbejdsindsats, som skal være opfyldt med henblik på at begrunde en afskedigelse inden prøveperiodens udløb.

| 2. | Andet anbringende om utilstrækkelig begrundelse og anlæggelse af et åbenbart urigtigt skøn:






  — | for så vidt som der ikke foreligger en tilstrækkelig begrundelse og er anlagt et åbenbart urigtigt skøn. |
| --- | --- | --- |

2.

Andet anbringende om utilstrækkelig begrundelse og anlæggelse af et åbenbart urigtigt skøn:

—

for så vidt som der ikke foreligger en tilstrækkelig begrundelse og er anlagt et åbenbart urigtigt skøn.

| — | for så vidt angår bedømmelsen af de faktiske omstændigheder, som kan begrunde, at der foreligger en åbenbart utilfredsstillende arbejdsindsats. |
| --- | --- |

—

for så vidt angår bedømmelsen af de faktiske omstændigheder, som kan begrunde, at der foreligger en åbenbart utilfredsstillende arbejdsindsats.

| 3. | Tredje anbringende om magtmisbrug. |
| --- | --- |

3.

Tredje anbringende om magtmisbrug.

---

| 23.3.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 95/38 |
| --- | --- | --- | --- |

23.3.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 95/38

---

Sag anlagt den 22. januar 2020 — Det Forenede Kongerige mod Kommissionen

(Sag T-37/20)

(2020/C 95/48)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøger: Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland (ved Z. Lavery, som befuldmægtiget og barrister T. Buley)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen

Sagsøgerens påstande

| — | Kommissionens gennemførelsesafgørelse (EU) 2019/1835 (1) annulleres, for så vidt som den udelukker visse udgifter, som er blevet afholdt af Det Forenede Kongeriges godkendte betalingsorganer inden for rammerne af Den Europæiske Garantifond for Landbruget (EGFL) og Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne (ELFUL), fra EU-finansiering som følge af en svaghed i definitionen af en aktiv landbruger — tilknyttede virksomheder, og |
| --- | --- |

—

Kommissionens gennemførelsesafgørelse (EU) 2019/1835 (1) annulleres, for så vidt som den udelukker visse udgifter, som er blevet afholdt af Det Forenede Kongeriges godkendte betalingsorganer inden for rammerne af Den Europæiske Garantifond for Landbruget (EGFL) og Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne (ELFUL), fra EU-finansiering som følge af en svaghed i definitionen af en aktiv landbruger — tilknyttede virksomheder, og

| — | Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

—

Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Sagsøgeren har til støtte for sit søgsmål fremsat et anbringende vedrørende en fejlagtig fortolkning af artikel 9, stk. 2, litra a), i forordning nr. 1307/2013 (2).

Til støtte for dette anbringende har sagsøgeren fremført syv argumenter.

| 1. | For det første begik Kommissionen en fejl ved sin fortolkning af ordlyden af artikel 9, stk. 2, litra a). Den udelukker ikke udbetaling til en ansøger, udelukkende fordi ansøgeren er en del af en større gruppe selskaber, hvoraf nogle af medlemmerne udøver aktiviteter, der er på negativlisten. |
| --- | --- |

1.

For det første begik Kommissionen en fejl ved sin fortolkning af ordlyden af artikel 9, stk. 2, litra a). Den udelukker ikke udbetaling til en ansøger, udelukkende fordi ansøgeren er en del af en større gruppe selskaber, hvoraf nogle af medlemmerne udøver aktiviteter, der er på negativlisten.

| 2. | For det andet har sagsøgeren gjort gældende, at ordlyden af den pågældende bestemmelse ikke kan have den betydning, som Kommissionen har givet den. Ud fra syntaksen er det åbenbart, at det, der er forbudt, er, at sammenslutningen selv udøver den omhandlede aktivitet. Denne betingelse er ikke opfyldt, såfremt ansøgeren om den direkte betaling er et selskab, som (i og af sig selv) opfylder definitionen på en landbruger i artikel 4, stk. 1, litra a), men som ikke (i og af sig selv) udøver en relevant aktivitet. |
| --- | --- |

2.

For det andet har sagsøgeren gjort gældende, at ordlyden af den pågældende bestemmelse ikke kan have den betydning, som Kommissionen har givet den. Ud fra syntaksen er det åbenbart, at det, der er forbudt, er, at sammenslutningen selv udøver den omhandlede aktivitet. Denne betingelse er ikke opfyldt, såfremt ansøgeren om den direkte betaling er et selskab, som (i og af sig selv) opfylder definitionen på en landbruger i artikel 4, stk. 1, litra a), men som ikke (i og af sig selv) udøver en relevant aktivitet.

| 3. | For det tredje understøttes Det Forenede Kongeriges fortolkning af den omstændighed, at ordlyden af artikel 9, stk. 2, litra a), er sammenfaldende med ordlyden af artikel 4, stk. 1, litra a), der definerer begrebet »landbruger«. En »landbruger« kan være enten a) en enkelt (fysisk eller juridisk) person, som udøver en landbrugsaktivitet, eller b) en sammenslutning af sådanne personer. I sidstnævnte tilfælde vil en enkelt »landbruger« som omhandlet i artikel 4, stk. 1, litra a), være omfattet af et kollektiv af fysiske eller juridiske personer. Sætningen skal ikke læses således, at den indfører »forbundne enheder« i artikel 4, stk. 1, litra a). Artikel 9, stk. 2, litra a), skal derfor ikke gives denne betydning. |
| --- | --- |

3.

For det tredje understøttes Det Forenede Kongeriges fortolkning af den omstændighed, at ordlyden af artikel 9, stk. 2, litra a), er sammenfaldende med ordlyden af artikel 4, stk. 1, litra a), der definerer begrebet »landbruger«. En »landbruger« kan være enten a) en enkelt (fysisk eller juridisk) person, som udøver en landbrugsaktivitet, eller b) en sammenslutning af sådanne personer. I sidstnævnte tilfælde vil en enkelt »landbruger« som omhandlet i artikel 4, stk. 1, litra a), være omfattet af et kollektiv af fysiske eller juridiske personer. Sætningen skal ikke læses således, at den indfører »forbundne enheder« i artikel 4, stk. 1, litra a). Artikel 9, stk. 2, litra a), skal derfor ikke gives denne betydning.

| 4. | For det fjerde forekommer begrebet »sammenslutninger af fysiske eller juridiske personer« også andre steder i forordningen, Kommissionen synes dog ikke at foretage en ensartet fortolkning, der er i overensstemmelse med dens fortolkning i artikel 9, stk. 2, litra a). Det Forenede Kongerige har gjort gældende, at den pågældende vending skal fortolkes ensartet i hele forordning nr. 1307/13. |
| --- | --- |

4.

For det fjerde forekommer begrebet »sammenslutninger af fysiske eller juridiske personer« også andre steder i forordningen, Kommissionen synes dog ikke at foretage en ensartet fortolkning, der er i overensstemmelse med dens fortolkning i artikel 9, stk. 2, litra a). Det Forenede Kongerige har gjort gældende, at den pågældende vending skal fortolkes ensartet i hele forordning nr. 1307/13.

| 5. | For det femte har Det Forenede Kongerige også gjort gældende, at foreligger et yderligere sprogligt problem med Kommissionens fortolkning. Henvisningen til en »fysisk« person i den pågældende vending er overflødig. Det vil nemlig være tilstrækkeligt at henvise udelukkende til »sammenslutninger af juridiske personer«. En fysisk person kan aldrig være ejet af en anden fysisk eller juridisk person, og kan heller ikke blive associeret med en sådan anden person på en måde, hvor et selskab kan være forbundet med et andet selskab. |
| --- | --- |

5.

For det femte har Det Forenede Kongerige også gjort gældende, at foreligger et yderligere sprogligt problem med Kommissionens fortolkning. Henvisningen til en »fysisk« person i den pågældende vending er overflødig. Det vil nemlig være tilstrækkeligt at henvise udelukkende til »sammenslutninger af juridiske personer«. En fysisk person kan aldrig være ejet af en anden fysisk eller juridisk person, og kan heller ikke blive associeret med en sådan anden person på en måde, hvor et selskab kan være forbundet med et andet selskab.

| 6. | For det sjette støtter yderligere formålsbestemte eller teleologiske betragtninger Det Forenede Kongeriges standpunkt og underminerer Kommissionens standpunkt. I henhold til 10. betragtning bør der ikke bevilges direkte betalinger til »fysiske og juridiske personer, medmindre sådanne personer kan godtgøre, at deres landbrugsaktivitet ikke er marginal«. Denne tilgang er fuldstændigt i overensstemmelse med Det Forenede Kongeriges fortolkning af artikel 9, stk. 2, litra a), og er i strid med Kommissionens fortolkning. |
| --- | --- |

6.

For det sjette støtter yderligere formålsbestemte eller teleologiske betragtninger Det Forenede Kongeriges standpunkt og underminerer Kommissionens standpunkt. I henhold til 10. betragtning bør der ikke bevilges direkte betalinger til »fysiske og juridiske personer, medmindre sådanne personer kan godtgøre, at deres landbrugsaktivitet ikke er marginal«. Denne tilgang er fuldstændigt i overensstemmelse med Det Forenede Kongeriges fortolkning af artikel 9, stk. 2, litra a), og er i strid med Kommissionens fortolkning.

| 7. | Endelig tillader artikel 9, stk. 2, litra c), en undtagelse til forbuddet i artikel 9, stk. 2, litra a), i det tilfælde at landbrugeren (hvad enten en enkelt person eller en sammenslutning) er omfattet af litra a) — c). Såfremt ansøgeren kan godtgøre, at deres landbrugsaktiviteter »ikke er ubetydelige« omfattes de af litra b). Det er derfor åbenbart, at der ikke foreligger nogen hensigt fra lovgivers side om som sådan at udelukke betalinger til personer, der udøver aktiviteter på negativlisten. |
| --- | --- |

7.

Endelig tillader artikel 9, stk. 2, litra c), en undtagelse til forbuddet i artikel 9, stk. 2, litra a), i det tilfælde at landbrugeren (hvad enten en enkelt person eller en sammenslutning) er omfattet af litra a) — c). Såfremt ansøgeren kan godtgøre, at deres landbrugsaktiviteter »ikke er ubetydelige« omfattes de af litra b). Det er derfor åbenbart, at der ikke foreligger nogen hensigt fra lovgivers side om som sådan at udelukke betalinger til personer, der udøver aktiviteter på negativlisten.

---

(1)  Kommissionens gennemførelsesafgørelse (EU) 2019/1835 af 30.10.2019 om udelukkelse fra EU-finansiering af visse udgifter, som medlemsstaterne har afholdt inden for rammerne af Den Europæiske Garantifond for Landbruget (EGFL) og Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne (ELFUL) (EUT 2019, L 279, s. 98).

(2)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1307/2013 af 17.12.2013 om fastsættelse af regler for direkte betalinger til landbrugere under støtteordninger inden for rammerne af den fælles landsbrugspolitik og om ophævelse af Rådet forordning (EF) nr. 637/2008 og Rådet forordning (EF) nr. 73/2009 (EUT 2013, L 347, s. 608).

---

| 23.3.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 95/39 |
| --- | --- | --- | --- |

23.3.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 95/39

---

Sag anlagt den 30. januar 2020 — CX mod Kommissionen

(Sag T-52/20)

(2020/C 95/49)

Processprog: fransk

Parter

Sagsøger: CX (ved advokat É. Boigelot)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen

Sagsøgerens påstande

| — | Sagen antages til realitetsbehandling, og sagsøgeren gives medhold. |
| --- | --- |

—

Sagen antages til realitetsbehandling, og sagsøgeren gives medhold.

Følgelig:

| — | Annullation af afgørelsen af 21. marts 2019, med ref. nr. Ares(2019)1889562, om at genindsætte sagsøgeren i lønklasse AD 8/5. |
| --- | --- |

—

Annullation af afgørelsen af 21. marts 2019, med ref. nr. Ares(2019)1889562, om at genindsætte sagsøgeren i lønklasse AD 8/5.

| — | Annullation af afgørelsen af 21. oktober 2019, med ref. nr. Ares(2019)6485832, meddelt samme dato, hvorved ansættelsesmyndigheden afslog sagsøgerens klage, som han havde indgivet den 21, juni 2019, med ref. nr. R/348/19, over den anfægtede afgørelse. |
| --- | --- |

—

Annullation af afgørelsen af 21. oktober 2019, med ref. nr. Ares(2019)6485832, meddelt samme dato, hvorved ansættelsesmyndigheden afslog sagsøgerens klage, som han havde indgivet den 21, juni 2019, med ref. nr. R/348/19, over den anfægtede afgørelse.

| — | Retten giver sagsøgeren medhold i de tab, der følger af den fortabte mulighed for forfremmelse og af fratagelsen af retten til at forblive i tjenesten; i denne forbindelse tilpligtes Kommissionen at betale en godtgørelse, som foreløbigt er opgjort til 300 000 (tre hundrede tusinde) EUR, med forbehold for forhøjelse eller nedsættelse under sagen. |
| --- | --- |

—

Retten giver sagsøgeren medhold i de tab, der følger af den fortabte mulighed for forfremmelse og af fratagelsen af retten til at forblive i tjenesten; i denne forbindelse tilpligtes Kommissionen at betale en godtgørelse, som foreløbigt er opgjort til 300 000 (tre hundrede tusinde) EUR, med forbehold for forhøjelse eller nedsættelse under sagen.

| — | Sagsøgte tilpligtes at betale sagsomkostningerne i overensstemmelse med Den Europæiske Unions Rets procesreglement. |
| --- | --- |

—

Sagsøgte tilpligtes at betale sagsomkostningerne i overensstemmelse med Den Europæiske Unions Rets procesreglement.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren anført fire anbringender.

| 1. | Første anbringende om tilsidesættelse af forpligtelsen til at opfylde Rettens domme i medfør af artikel 266 TEUF, samt om tilsidesættelse af princippet om beskyttelse af den berettigede forventning og af princippet om god tro. Sagsøgeren har fremhævet, at Kommissionen, som den selv har erkendt, ikke har foretaget en genoprettelse af hans karriere, som den var forpligtet til til opfyldelse af dom af 13. december 2018, CX mod Kommissionen (T-743/16 RENV, ikke trykt i Sml., EU:T:2018:937). Han har tilføjet, at Kommissionen ikke har foretaget nogen fornyet undersøgelse af hans situation og ingen sammenligning af hans fortjenester med fortjenesterne hos de andre forfremmelsesværdige tjenestemænd. Sagsøgeren er endelig af den opfattelse, at førnævnte dom fra Retten, som annullerede afgørelsen om fjernelse fra tjenesten, udgjorde en forsikring, som kunne give ham en berettiget forventning om, at hans karriere ville blive genoprettet af ansættelsesmyndigheden med god tro, loyalitet og oprigtighed og under overholdelse af gældende bestemmelser og principper. |
| --- | --- |

1.

Første anbringende om tilsidesættelse af forpligtelsen til at opfylde Rettens domme i medfør af artikel 266 TEUF, samt om tilsidesættelse af princippet om beskyttelse af den berettigede forventning og af princippet om god tro. Sagsøgeren har fremhævet, at Kommissionen, som den selv har erkendt, ikke har foretaget en genoprettelse af hans karriere, som den var forpligtet til til opfyldelse af dom af 13. december 2018, CX mod Kommissionen (T-743/16 RENV, ikke trykt i Sml., EU:T:2018:937). Han har tilføjet, at Kommissionen ikke har foretaget nogen fornyet undersøgelse af hans situation og ingen sammenligning af hans fortjenester med fortjenesterne hos de andre forfremmelsesværdige tjenestemænd. Sagsøgeren er endelig af den opfattelse, at førnævnte dom fra Retten, som annullerede afgørelsen om fjernelse fra tjenesten, udgjorde en forsikring, som kunne give ham en berettiget forventning om, at hans karriere ville blive genoprettet af ansættelsesmyndigheden med god tro, loyalitet og oprigtighed og under overholdelse af gældende bestemmelser og principper.

| 2. | Andet anbringende om tilsidesættelse af begrundelsespligten og om manglende begrundelse. Sagsøgeren har i denne forbindelse gjort gældende, at den anfægtede skrivelse ikke indeholder nogen begrundelse hvad angår afgørelsen om at indplacere ham i lønklasse AD 8, løntrin 5. Der er ifølge ham tale om en »bebyrdende afgørelse« og ikke om en »rent bekræftende afgørelse«, eftersom denne skrivelse gennemfører og fremsender en afgørelse fra Kommissionen, som er bebyrdende, selv om den var stiltiende og ikke tidligere var blevet fremsendt til sagsøgeren. |
| --- | --- |

2.

Andet anbringende om tilsidesættelse af begrundelsespligten og om manglende begrundelse. Sagsøgeren har i denne forbindelse gjort gældende, at den anfægtede skrivelse ikke indeholder nogen begrundelse hvad angår afgørelsen om at indplacere ham i lønklasse AD 8, løntrin 5. Der er ifølge ham tale om en »bebyrdende afgørelse« og ikke om en »rent bekræftende afgørelse«, eftersom denne skrivelse gennemfører og fremsender en afgørelse fra Kommissionen, som er bebyrdende, selv om den var stiltiende og ikke tidligere var blevet fremsendt til sagsøgeren.

| 3. | Tredje anbringende om en materiel fejl, om anlæggelse af et åbenbart urigtigt skøn, om tilsidesættelse af de almindelige gennemførelsesbestemmelser i artikel 45 i vedtægten for tjenestemænd i Den Europæiske Union (herefter »vedtægten«) og om processuelle fejl. Sagsøgeren er af den opfattelse, at det ikke er fastsat noget sted i vedtægten, at en disciplinær afgørelse om degradering ex officio har forrang for en efterfølgende afgørelse om forfremmelse, når adressaten for de to afgørelser er den samme tjenestemand og når forfremmelse ved sin karakter er en retsakt, som ikke tillader nogen betingelse, hverken opsættende eller retsophævende, eller nogen tidsbegrænsning. Kommissionen burde derfor på tidspunktet for genoprettelsen af sagsøgerens karriere have taget hensyn til, at han siden den 1. januar 2010 havde været indplaceret i lønklasse AD 10. Sagsøgeren har desuden gjort gældende, at Kommissionen efter Rettens annullation af afgørelsen om fjernelse fra tjenesten og henset til hans genindsættelse og genopretningen af hans karriere ligeledes havde pligt til at genoptage forfremmelsesproceduren på det tidspunkt, hvor den i henhold til vedtægten var blevet suspenderet i medfør af de almindelige gennemførelsesbestemmelser i vedtægtens artikel 45. Endelig var Kommissionen ifølge sagsøgeren forpligtet til, med henblik på en loyal og seriøs genopretning af karrieren i god tro, i henhold til princippet om god forvaltning detaljeret at analysere samtlige elementer, som gør det muligt at nå frem til en begrundet afgørelse hvad angår den lønklasse, som han burde have været genindsat i. Dette gjorde Kommissionen imidlertid ikke, ligesom den heller ikke hørte sagsøgeren, inden den traf sin afgørelse. |
| --- | --- |

3.

Tredje anbringende om en materiel fejl, om anlæggelse af et åbenbart urigtigt skøn, om tilsidesættelse af de almindelige gennemførelsesbestemmelser i artikel 45 i vedtægten for tjenestemænd i Den Europæiske Union (herefter »vedtægten«) og om processuelle fejl. Sagsøgeren er af den opfattelse, at det ikke er fastsat noget sted i vedtægten, at en disciplinær afgørelse om degradering ex officio har forrang for en efterfølgende afgørelse om forfremmelse, når adressaten for de to afgørelser er den samme tjenestemand og når forfremmelse ved sin karakter er en retsakt, som ikke tillader nogen betingelse, hverken opsættende eller retsophævende, eller nogen tidsbegrænsning. Kommissionen burde derfor på tidspunktet for genoprettelsen af sagsøgerens karriere have taget hensyn til, at han siden den 1. januar 2010 havde været indplaceret i lønklasse AD 10. Sagsøgeren har desuden gjort gældende, at Kommissionen efter Rettens annullation af afgørelsen om fjernelse fra tjenesten og henset til hans genindsættelse og genopretningen af hans karriere ligeledes havde pligt til at genoptage forfremmelsesproceduren på det tidspunkt, hvor den i henhold til vedtægten var blevet suspenderet i medfør af de almindelige gennemførelsesbestemmelser i vedtægtens artikel 45. Endelig var Kommissionen ifølge sagsøgeren forpligtet til, med henblik på en loyal og seriøs genopretning af karrieren i god tro, i henhold til princippet om god forvaltning detaljeret at analysere samtlige elementer, som gør det muligt at nå frem til en begrundet afgørelse hvad angår den lønklasse, som han burde have været genindsat i. Dette gjorde Kommissionen imidlertid ikke, ligesom den heller ikke hørte sagsøgeren, inden den traf sin afgørelse.

| 4. | Fjerde anbringende om tilsidesættelse af princippet om lige muligheder for og ligebehandling af tjenestemænd og af princippet om ret til en karriere. Sagsøgeren har gjort gældende, at princippet om ret til en karriere, som er en særlig form af det ligebehandlingsprincip, som finder anvendelse på tjenestemænd, blev tilsidesat derved, at administrationen i perioden fra den 1. januar 2010 til den 1. maj 2019 ignorerede såvel dette princip om ret til en karriere som vedtægtens artikel 5, stk. 5, sammenholdt med bestemmelserne i bilag I, punkt B og med vedtægtsbestemmelserne om forfremmelse af tjenestemænd, som fastslår, at sagsøgeren kunne have været forfremmet til lønklasse AD 11 den 1. januar 2014 og dernæst til lønklasse AD 12 den 1. januar 2018. Samme betragtninger fører desuden til, at det må konkluderes, at der er sket tilsidesættelse af princippet om lige muligheder for og ligebehandling af tjenestemænd, eftersom sagsøgeren ikke er blevet behandlet på samme måde som de øvrige tjenestemænd. |
| --- | --- |

4.

Fjerde anbringende om tilsidesættelse af princippet om lige muligheder for og ligebehandling af tjenestemænd og af princippet om ret til en karriere. Sagsøgeren har gjort gældende, at princippet om ret til en karriere, som er en særlig form af det ligebehandlingsprincip, som finder anvendelse på tjenestemænd, blev tilsidesat derved, at administrationen i perioden fra den 1. januar 2010 til den 1. maj 2019 ignorerede såvel dette princip om ret til en karriere som vedtægtens artikel 5, stk. 5, sammenholdt med bestemmelserne i bilag I, punkt B og med vedtægtsbestemmelserne om forfremmelse af tjenestemænd, som fastslår, at sagsøgeren kunne have været forfremmet til lønklasse AD 11 den 1. januar 2014 og dernæst til lønklasse AD 12 den 1. januar 2018. Samme betragtninger fører desuden til, at det må konkluderes, at der er sket tilsidesættelse af princippet om lige muligheder for og ligebehandling af tjenestemænd, eftersom sagsøgeren ikke er blevet behandlet på samme måde som de øvrige tjenestemænd.

---

| 23.3.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 95/41 |
| --- | --- | --- | --- |

23.3.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 95/41

---

Sag anlagt den 3. februar 2020 — NetCologne mod Kommissionen

(Sag T-58/20)

(2020/C 95/50)

Processprog: tysk

Parter

Sagsøger: NetCologne Gesellschaft für Telekommunikation mbH (Köln, Tyskland) (ved advokaterne M. Geppert, P. Schmitz og J. Schulze zur Wiesche)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen

Sagsøgerens påstande

| — | Afgørelse C(2019) 5187 final af 18. juli 2019, hvorved Kommissionen erklærede fusionen i sag M.8864 — Vodafone/Certain Liberty Global Assets forenelig med det indre marked og EØS-aftalen, annulleres. |
| --- | --- |

—

Afgørelse C(2019) 5187 final af 18. juli 2019, hvorved Kommissionen erklærede fusionen i sag M.8864 — Vodafone/Certain Liberty Global Assets forenelig med det indre marked og EØS-aftalen, annulleres.

| — | Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

—

Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren anført følgende anbringender.

| 1. | Første anbringende om, at Kommissionen har anlagt et åbenbart urigtigt skøn og tilsidesat begrundelsespligten og sin pligt til at udvise omhu, idet den har afvist, at der skulle foreligge væsentlige hindringer for en effektiv konkurrence på markedet for »detailudbud af transmission af TV-signaler til kunder i boligbyggeri« med henblik på:






  — | antagelsen om, at deltagerne i fusionen ikke er direkte konkurrenter, |
| --- | --- | --- |

1.

Første anbringende om, at Kommissionen har anlagt et åbenbart urigtigt skøn og tilsidesat begrundelsespligten og sin pligt til at udvise omhu, idet den har afvist, at der skulle foreligge væsentlige hindringer for en effektiv konkurrence på markedet for »detailudbud af transmission af TV-signaler til kunder i boligbyggeri« med henblik på:

—

antagelsen om, at deltagerne i fusionen ikke er direkte konkurrenter,

| — | antagelsen om, at deltagerne i fusionen ikke er potentielle konkurrenter og |
| --- | --- |

—

antagelsen om, at deltagerne i fusionen ikke er potentielle konkurrenter og

| — | de negative virkninger, som fusionen vil have på konkurrenterne. |
| --- | --- |

—

de negative virkninger, som fusionen vil have på konkurrenterne.

| 2. | Andet anbringende om, at Kommissionen har anlagt et åbenbart urigtigt skøn og tilsidesat begrundelsespligten og sin pligt til at udvise omhu, idet den har afvist, at der skulle foreligge væsentlige hindringer for en effektiv konkurrence på markedet for »detailudbud af transmission af TV-signaler til kunder i enfamiliehuse« med henblik på antagelsen om, at deltagerne i fusionen hverken er direkte eller potentielle konkurrenter |
| --- | --- |

2.

Andet anbringende om, at Kommissionen har anlagt et åbenbart urigtigt skøn og tilsidesat begrundelsespligten og sin pligt til at udvise omhu, idet den har afvist, at der skulle foreligge væsentlige hindringer for en effektiv konkurrence på markedet for »detailudbud af transmission af TV-signaler til kunder i enfamiliehuse« med henblik på antagelsen om, at deltagerne i fusionen hverken er direkte eller potentielle konkurrenter

| 3. | Tredje anbringende om, at Kommissionen har anlagt et åbenbart urigtigt skøn og tilsidesat artikel 2 og 8 i Rådets forordning nr. 139/2004 (1) i forbindelse med afgrænsningen af markedet og ved bedømmelsen af den konkurrencemæssige virkning af udbuddet af produkter med flere anvendelsesmuligheder, herunder udbuddet af fastnettelekommunikation i kombination med mobiltelekommunikation (»udbud af fastnet/mobil)«. |
| --- | --- |

3.

Tredje anbringende om, at Kommissionen har anlagt et åbenbart urigtigt skøn og tilsidesat artikel 2 og 8 i Rådets forordning nr. 139/2004 (1) i forbindelse med afgrænsningen af markedet og ved bedømmelsen af den konkurrencemæssige virkning af udbuddet af produkter med flere anvendelsesmuligheder, herunder udbuddet af fastnettelekommunikation i kombination med mobiltelekommunikation (»udbud af fastnet/mobil)«.

| 4. | Fjerde anbringende om, at Kommissionen har anlagt et åbenbart urigtigt skøn og tilsidesat artikel 2 og 8 i forordning nr. 139/2004, sin begrundelsespligt og sin pligt til at udvise omhu ved bedømmelsen af og antagelsen om, at der foreligger bredbåndsadgang på engrosniveau eller i forbindelse med afgivelse af tilsagn. |
| --- | --- |

4.

Fjerde anbringende om, at Kommissionen har anlagt et åbenbart urigtigt skøn og tilsidesat artikel 2 og 8 i forordning nr. 139/2004, sin begrundelsespligt og sin pligt til at udvise omhu ved bedømmelsen af og antagelsen om, at der foreligger bredbåndsadgang på engrosniveau eller i forbindelse med afgivelse af tilsagn.

---

(1)  Rådets forordning (EF) nr. 139/2004 af 20.1.2004 om kontrol med fusioner og virksomhedsovertagelser (»EF-fusionsforordningen«) (EUT 2004, L 24, s. 1).

---

| 23.3.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 95/42 |
| --- | --- | --- | --- |

23.3.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 95/42

---

Sag anlagt den 3. februar 2020 — Deutsche Telekom mod Kommissionen

(Sag T-64/20)

(2020/C 95/51)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøger: Deutsche Telekom AG (Bonn, Tyskland) (ved advokaterne C. von Köckritz, U. Soltész og M. Wirtz)

Sagsøgt Europa-Kommissionen

Sagsøgerens påstande

| — | Kommissionens afgørelse C (2019) 5187 final af 18. juli 2019 i sag M.8864 — Vodafone/visse Liberty Global-aktiver annulleres. |
| --- | --- |

—

Kommissionens afgørelse C (2019) 5187 final af 18. juli 2019 i sag M.8864 — Vodafone/visse Liberty Global-aktiver annulleres.

| — | Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

—

Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren fremsat fem anbringender.

| 1. | Med det første anbringende gøres det gældende, at Kommissionen tilsidesatte artikel 2, stk. 2 og 3, i EF-fusionsforordningen (1), idet den godkendte en transaktion, der gav den fusionerede enhed en dominerende stilling og indebar en betydelig hindring for en effektiv konkurrence på det tyske marked for detailudbuddet af transmission af TV-signaler til kunder i boligbyggeri. Kommissionens konklusion om, at parterne hverken var aktuelle (direkte/indirekte) eller potentielle konkurrenter forud for transaktionen, og at transaktionen ikke ville medføre en væsentlig forringelse af konkurrencevilkårene, er behæftet med åbenbart urigtige skøn. Kommissionen undlod navnlig at tage hensyn til de negative virkninger af den fusionerede enheds større markedskraft på markederne for udbud og erhvervelse af TV-kanaler på engrosniveau og for udbud af transmission af TV-signaler på engrosniveau (herefter »TV-engrosmarkederne«) på markedet for kunder i boligbyggeri. |
| --- | --- |

1.

Med det første anbringende gøres det gældende, at Kommissionen tilsidesatte artikel 2, stk. 2 og 3, i EF-fusionsforordningen (1), idet den godkendte en transaktion, der gav den fusionerede enhed en dominerende stilling og indebar en betydelig hindring for en effektiv konkurrence på det tyske marked for detailudbuddet af transmission af TV-signaler til kunder i boligbyggeri. Kommissionens konklusion om, at parterne hverken var aktuelle (direkte/indirekte) eller potentielle konkurrenter forud for transaktionen, og at transaktionen ikke ville medføre en væsentlig forringelse af konkurrencevilkårene, er behæftet med åbenbart urigtige skøn. Kommissionen undlod navnlig at tage hensyn til de negative virkninger af den fusionerede enheds større markedskraft på markederne for udbud og erhvervelse af TV-kanaler på engrosniveau og for udbud af transmission af TV-signaler på engrosniveau (herefter »TV-engrosmarkederne«) på markedet for kunder i boligbyggeri.

| 2. | Med det andet anbringende gøres det gældende, at Kommissionens konklusion om, at der ikke forelå en betydelig hindring for en effektiv konkurrence på markedet for kunder i enfamiliehuse, ligeledes er behæftet med åbenbart urigtige skøn, navnlig eftersom den ligeledes er støttet på det angivelige fravær af et betydeligt konkurrenceforhold mellem parterne forud for fusionen. Transaktionen medfører en dominerende stilling, som skaber en betydelig hindring for en effektiv konkurrence på markedet for kunder i boligbyggeri, herunder for kabel- og IPTV-tjenester. |
| --- | --- |

2.

Med det andet anbringende gøres det gældende, at Kommissionens konklusion om, at der ikke forelå en betydelig hindring for en effektiv konkurrence på markedet for kunder i enfamiliehuse, ligeledes er behæftet med åbenbart urigtige skøn, navnlig eftersom den ligeledes er støttet på det angivelige fravær af et betydeligt konkurrenceforhold mellem parterne forud for fusionen. Transaktionen medfører en dominerende stilling, som skaber en betydelig hindring for en effektiv konkurrence på markedet for kunder i boligbyggeri, herunder for kabel- og IPTV-tjenester.

| 3. | Med det tredje anbringende gøres det gældende, at Kommissionens konklusion om den fusionerede enheds evne og incitamenter til at skade Tele Columbus og andre detailudbydere af TV-signaler, der afhænger af den fusionerede enheds levering af TV-signaler som mellemled, er behæftet med retlige fejl og åbenbart urigtige skøn. |
| --- | --- |

3.

Med det tredje anbringende gøres det gældende, at Kommissionens konklusion om den fusionerede enheds evne og incitamenter til at skade Tele Columbus og andre detailudbydere af TV-signaler, der afhænger af den fusionerede enheds levering af TV-signaler som mellemled, er behæftet med retlige fejl og åbenbart urigtige skøn.

| 4. | Med det fjerde anbringende gøres det gældende, at Kommissionens vurdering af transaktionens negative virkninger på TV-engrosmarkederne er ufuldstændig og åbenbart urigtig. Kommissionen fastslog navnlig med urette, at den fusionerede enhed ikke ville have incitament til at afskærme den fusionerede enheds konkurrenters adgang til indhold, og at en sådan afskærmning ikke ville have væsentlige negative virkninger for downstream-markederne for detailudbud af TV-signaler til kunder i boligbyggeri og kunder i enfamiliehuse. Kommissionen foretog heller ikke, og til skade for kunderne, en vurdering af den fusionerede enheds evne og incitament til at skade downstream-konkurrenter ved på anden made end gennem fuldstændig afskærmning (»delvis afskærmning«) at vanskeliggøre deres adgangsvilkår til TV-indhold med digitale funktioner (dvs. instant restart, pause osv.). |
| --- | --- |

4.

Med det fjerde anbringende gøres det gældende, at Kommissionens vurdering af transaktionens negative virkninger på TV-engrosmarkederne er ufuldstændig og åbenbart urigtig. Kommissionen fastslog navnlig med urette, at den fusionerede enhed ikke ville have incitament til at afskærme den fusionerede enheds konkurrenters adgang til indhold, og at en sådan afskærmning ikke ville have væsentlige negative virkninger for downstream-markederne for detailudbud af TV-signaler til kunder i boligbyggeri og kunder i enfamiliehuse. Kommissionen foretog heller ikke, og til skade for kunderne, en vurdering af den fusionerede enheds evne og incitament til at skade downstream-konkurrenter ved på anden made end gennem fuldstændig afskærmning (»delvis afskærmning«) at vanskeliggøre deres adgangsvilkår til TV-indhold med digitale funktioner (dvs. instant restart, pause osv.).

| 5. | Med det femte anbringende gøres det gældende, at Kommissionen anlagde et åbenbart urigtigt skøn ved at fastslå, at transaktionen, som ændret med de af Vodafone foreslåede tilsagn, ikke medfører en betydelig hindring for en effektiv konkurrence på TV-engrosmarkederne. Eftersom tilsagnene ikke opfyldte kravene i Kommissionens meddelelse om acceptable løsninger og var utilstrækkelige til at afhjælpe transaktionens betydelige hindring for en effektiv konkurrence på disse og andre markeder, er Kommissionens godkendelsesafgørelse, hvorved disse tilsagn blev accepteret, i strid med EF-fusionsforordningens artikel 2, stk. 3. |
| --- | --- |

5.

Med det femte anbringende gøres det gældende, at Kommissionen anlagde et åbenbart urigtigt skøn ved at fastslå, at transaktionen, som ændret med de af Vodafone foreslåede tilsagn, ikke medfører en betydelig hindring for en effektiv konkurrence på TV-engrosmarkederne. Eftersom tilsagnene ikke opfyldte kravene i Kommissionens meddelelse om acceptable løsninger og var utilstrækkelige til at afhjælpe transaktionens betydelige hindring for en effektiv konkurrence på disse og andre markeder, er Kommissionens godkendelsesafgørelse, hvorved disse tilsagn blev accepteret, i strid med EF-fusionsforordningens artikel 2, stk. 3.

---

(1)  Rådets forordning (EF) nr. 139/2004 af 20.1.2004 om kontrol med fusioner og virksomhedsovertagelser (EUT L 24 af 29.1.2004, s. 1-22).

---

| 23.3.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 95/43 |
| --- | --- | --- | --- |

23.3.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 95/43

---

Sag anlagt den 4. februar 2020 — Hauz 1929 mod EUIPO — Houzz (HAUZ LONDON)

(Sag T-66/20)

(2020/C 95/52)

Stævningen er affattet på engelsk

Parter

Sagsøger: Hauz 1929 Ltd (London, Det Forenede Kongerige) (ved advokat N. Lyberis)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO)

Den anden part i sagen for appelkammeret: Houzz, Inc. (Palo Alto, Californien, De Forenede Stater)

Oplysninger vedrørende sagen for EUIPO

Ansøger af det omtvistede varemærke: Hauz 1929 Ltd

Det omtvistede varemærke: Ansøgning om EU-figurmærket HAUZ LONDON — registreringsansøgning nr. 17 593 823

Sagen for EUIPO: Indsigelsessag

Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 19. november 2019 af Femte Appelkammer ved EUIPO (sag R 884/2019-5)

Påstande

| — | Den anfægtede afgørelse annulleres delvist. |
| --- | --- |

—

Den anfægtede afgørelse annulleres delvist.

| — | EUIPO og den anden part i sagen for appelkammeret betaler de af sagsøgeren afholdte omkostninger, herunder omkostningerne afholdt i forbindelse med sagens behandling ved EUIPO. |
| --- | --- |

—

EUIPO og den anden part i sagen for appelkammeret betaler de af sagsøgeren afholdte omkostninger, herunder omkostningerne afholdt i forbindelse med sagens behandling ved EUIPO.

Anbringende

| — | Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001. |
| --- | --- |

—

Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001.

---

| 23.3.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 95/44 |
| --- | --- | --- | --- |

23.3.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 95/44

---

Sag anlagt den 3. februar 2020 — Hauz 1929 mod EUIPO — Houzz (HAUZ NEW YORK)

(Sag T-67/20)

(2020/C 95/53)

Stævningen er affattet på engelsk

Parter

Sagsøger: Hauz 1929 Ltd (London, Det Forenede Kongerige) (ved advokat N. Lyberis)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO)

Den anden part i sagen for appelkammeret: Houzz, Inc. (Palo Alto, Californien, De Forenede Stater)

Oplysninger vedrørende sagen for EUIPO

Ansøger af det omtvistede varemærke: Hauz 1929 Ltd

Det omtvistede varemærke: Ansøgning om EU-figurmærket HAUZ NEW YORK — registreringsansøgning nr. 17 593 807

Sagen for EUIPO: Indsigelsessag

Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 19. november 2019 af Femte Appelkammer ved EUIPO (sag R 886/2019-5)

Påstande

| — | Den anfægtede afgørelse annulleres. |
| --- | --- |

—

Den anfægtede afgørelse annulleres.

| — | EUIPO og den anden part i sagen for appelkammeret betaler de af sagsøgeren afholdte omkostninger, herunder omkostningerne afholdt i forbindelse med sagens behandling ved EUIPO. |
| --- | --- |

—

EUIPO og den anden part i sagen for appelkammeret betaler de af sagsøgeren afholdte omkostninger, herunder omkostningerne afholdt i forbindelse med sagens behandling ved EUIPO.

Anbringende

| — | Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001. |
| --- | --- |

—

Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001.

---

| 23.3.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 95/44 |
| --- | --- | --- | --- |

23.3.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 95/44

---

Sag anlagt den 4. februar 2020 — Hauz 1929 mod EUIPO — Houzz (HAUZ EST 1929)

(Sag T-68/20)

(2020/C 95/54)

Stævningen er affattet på engelsk

Parter

Sagsøger: Hauz 1929 Ltd (London, Det Forenede Kongerige) (ved advokat N. Lyberis)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO)

Den anden part i sagen for appelkammeret: Houzz, Inc. (Palo Alto, Californien, De Forenede Stater)

Oplysninger vedrørende sagen for EUIPO

Ansøger af det omtvistede varemærke: Hauz 1929 Ltd

Det omtvistede varemærke: Ansøgning om EU-figurmærket HAUZ EST 1929 — registreringsansøgning nr. 17 636 119

Sagen for EUIPO: Indsigelsessag

Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 19. november 2019 af Femte Appelkammer ved EUIPO (sag R 885/2019-5)

Påstande

| — | Den anfægtede afgørelse annulleres. |
| --- | --- |

—

Den anfægtede afgørelse annulleres.

| — | EUIPO og den anden part i sagen for appelkammeret tilpligtes at betale sagsøgerens omkostninger, herunder dem, der er afholdt i forbindelse med sagens behandling for appelkammeret. |
| --- | --- |

—

EUIPO og den anden part i sagen for appelkammeret tilpligtes at betale sagsøgerens omkostninger, herunder dem, der er afholdt i forbindelse med sagens behandling for appelkammeret.

Anbringende

| — | Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001. |
| --- | --- |

—

Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001.

---

| 23.3.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 95/45 |
| --- | --- | --- | --- |

23.3.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 95/45

---

Sag anlagt den 4. februar 2020 — Tele Columbus mod Kommissionen

(Sag T-69/20)

(2020/C 95/55)

Processprog: tysk

Parter

Sagsøger: Tele Columbus AG (Berlin, Tyskland) (ved advokat C. Wagner og J. Hackl)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen

Sagsøgerens påstande

| — | Kommissionens afgørelse C(2019) 5187 af 18. juli 2019 (M.8864 — VODAFONE/CERTAIN LIBERTY GLOBAL ASSETS) annulleres. |
| --- | --- |

—

Kommissionens afgørelse C(2019) 5187 af 18. juli 2019 (M.8864 — VODAFONE/CERTAIN LIBERTY GLOBAL ASSETS) annulleres.

| — | Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

—

Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren fremsat fem anbringender.

| 1. | Første anbringende vedrører et åbenbart urigtigt skøn og en procedurefejl i forbindelse med undersøgelsen af, om der forelå en væsentlig hindring for en effektiv konkurrence som følge af ikke-koordinerede horisontale virkninger på det tyske »marked for udbud af transmission af kabel-TV-signaler til husstande i boligbyggeri (kunder i boligbyggeri)« (herefter »MDU-markedet«) |
| --- | --- |

1.

Første anbringende vedrører et åbenbart urigtigt skøn og en procedurefejl i forbindelse med undersøgelsen af, om der forelå en væsentlig hindring for en effektiv konkurrence som følge af ikke-koordinerede horisontale virkninger på det tyske »marked for udbud af transmission af kabel-TV-signaler til husstande i boligbyggeri (kunder i boligbyggeri)« (herefter »MDU-markedet«)

| 2. | Andet anbringende vedrører et åbenbart urigtigt skøn i forbindelse med undersøgelsen af, om der forelå en væsentlig hindring for en effektiv konkurrence som følge af ikke-koordinerede horisontale virkninger på det tyske »marked for udbud af transmission af TV-signaler til husstande i enfamiliehuse (kunder i enfamiliehuse)«. |
| --- | --- |

2.

Andet anbringende vedrører et åbenbart urigtigt skøn i forbindelse med undersøgelsen af, om der forelå en væsentlig hindring for en effektiv konkurrence som følge af ikke-koordinerede horisontale virkninger på det tyske »marked for udbud af transmission af TV-signaler til husstande i enfamiliehuse (kunder i enfamiliehuse)«.

| 3. | Tredje anbringende vedrører et åbenbart urigtigt skøn og en procedurefejl i forbindelse med undersøgelsen af, om der forelå en væsentlig hindring for en effektiv konkurrence som følge af ikke-koordinerede vertikale virkninger på det tyske marked for signaldistribution og det dermed forbundne MDU-marked i Tyskland |
| --- | --- |

3.

Tredje anbringende vedrører et åbenbart urigtigt skøn og en procedurefejl i forbindelse med undersøgelsen af, om der forelå en væsentlig hindring for en effektiv konkurrence som følge af ikke-koordinerede vertikale virkninger på det tyske marked for signaldistribution og det dermed forbundne MDU-marked i Tyskland

| 4. | Fjerde anbringende vedrører et åbenbart urigtigt skøn i forbindelse med undersøgelsen af, om der forelå en væsentlig hindring for en effektiv konkurrence som følge af ikke-koordinerede horisontale virkninger på det såkaldte inputmarked i Tyskland |
| --- | --- |

4.

Fjerde anbringende vedrører et åbenbart urigtigt skøn i forbindelse med undersøgelsen af, om der forelå en væsentlig hindring for en effektiv konkurrence som følge af ikke-koordinerede horisontale virkninger på det såkaldte inputmarked i Tyskland

| 5. | Femte anbringende vedrører et åbenbart urigtigt skøn og en procedurefejl i forbindelse med undersøgelsen af tilsagn, for så vidt som Kommissionen accepterede en tilsagnspakke, som på forhånd ikke — strukturelt — var egnet til at kompensere for de væsentlige konkurrencebegrænsninger, som fulgte af fusionen. |
| --- | --- |

5.

Femte anbringende vedrører et åbenbart urigtigt skøn og en procedurefejl i forbindelse med undersøgelsen af tilsagn, for så vidt som Kommissionen accepterede en tilsagnspakke, som på forhånd ikke — strukturelt — var egnet til at kompensere for de væsentlige konkurrencebegrænsninger, som fulgte af fusionen.

---