# Den Europæiske Unions C 39/2020

| | ISSN 1977-0871 |
| --- | --- |
| Den Europæiske Unions
  Tidende | C 39 |
| | |
| Dansk udgave | Meddelelser og oplysninger | 63. årgang5. februar 2020 |

ISSN 1977-0871

Den Europæiske Unions

Tidende

C 39

Dansk udgave

Meddelelser og oplysninger

63. årgang5. februar 2020

---

| Indhold | Side |
| --- | --- |
| | I   Beslutninger og resolutioner, henstillinger og udtalelser |
| | BESLUTNINGER OG RESOLUTIONER |
| | Regionsudvalget |
| 2020/C 39/01 | Det Europæiske Regionsudvalgs resolution — Udviklingen i de interinstitutionelle forhandlinger om den flerårige finansielle ramme 2021-2027 | 1 |
| | BESLUTNINGER OG RESOLUTIONER |
| 2020/C 39/02 | Det Europæiske Regionsudvalgs resolution — Det europæiske semester 2019 og med henblik på den årlige vækstundersøgelse 2020 | 7 |
| | UDTALELSER |
| | Regionsudvalget |
| 2020/C 39/03 | Det Europæiske Regionsudvalgs udtalelse — Anbefalinger om en vellykket udformning af regionale udviklingsstrategier efter 2020 | 11 |
| | UDTALELSER |
| 2020/C 39/04 | Det Europæiske Regionsudvalgs udtalelse — Bedre kommunikation om samhørighedspolitikken | 16 |
| 2020/C 39/05 | Det Europæiske Regionsudvalgs udtalelse — RU's bidrag til den reviderede territoriale dagsorden med særlig vægt på lokaludvikling styret af lokalsamfundet | 21 |
| 2020/C 39/06 | Det Europæiske Regionsudvalgs udtalelse — Et bæredygtigt Europa i 2030: Opfølgning på FN's mål for bæredygtig udvikling, på den økologiske omstilling og på Parisaftalen om klimaændringer | 27 |
| 2020/C 39/07 | Det Europæiske Regionsudvalgs udtalelse — Gennemførelse af pakken om ren energi: de nationale energi- og klimaplaner som et instrument til en lokal og regional tilgang til klima, aktiv og passiv energi | 33 |
| 2020/C 39/08 | Det Europæiske Regionsudvalgs udtalelse — Regioners og byers bidrag til EU's nye politiske ramme for SMV'er | 38 |
| 2020/C 39/09 | Det Europæiske Regionsudvalgs udtalelse — Rapport om gennemførelsen af direktiverne om offentlige udbud | 43 |
| 2020/C 39/10 | Det Europæiske Regionsudvalgs udtalelse — Bedre regulering: Vi gør status og fastholder engagementet | 48 |
| 2020/C 39/11 | Det Europæiske Regionsudvalgs udtalelse — Aktiv og sund aldring | 53 |
| 2020/C 39/12 | Det Europæiske Regionsudvalgs udtalelse — Socioøkonomisk strukturomstilling af kulregioner i Europa | 58 |
| 2020/C 39/13 | Det Europæiske Regionsudvalgs udtalelse — Afrikansk svinepest og EU's svinekødsmarked | 62 |
| 2020/C 39/14 | Det Europæiske Regionsudvalgs udtalelse — Pastoralisme | 65 |
| 2020/C 39/15 | Det Europæiske Regionsudvalgs udtalelse — Forskningsinfrastruktur: Fremtiden for det europæiske forskningsrum i et regionalt og grænseoverskridende perspektiv | 68 |
| 2020/C 39/16 | Det Europæiske Regionsudvalgs udtalelse — Gennemførelse af Parisaftalen gennem innovativ og bæredygtig energiomstilling på regionalt og lokalt plan | 72 |
| 2020/C 39/17 | Det Europæiske Regionsudvalgs udtalelse — Intelligente byer: nye udfordringer i forbindelse med en retfærdig omstilling til klimaneutralitet — hvordan gennemføres målene for bæredygtig udvikling i praksis? | 78 |
| 2020/C 39/18 | Det Europæiske Regionsudvalgs udtalelse — Et digitalt Europa for alle — tilvejebringelse af intelligente og inklusive løsninger på lokalt plan | 83 |

Indhold

Side

I   Beslutninger og resolutioner, henstillinger og udtalelser

BESLUTNINGER OG RESOLUTIONER

Regionsudvalget

2020/C 39/01

Det Europæiske Regionsudvalgs resolution — Udviklingen i de interinstitutionelle forhandlinger om den flerårige finansielle ramme 2021-2027

1

BESLUTNINGER OG RESOLUTIONER

2020/C 39/02

Det Europæiske Regionsudvalgs resolution — Det europæiske semester 2019 og med henblik på den årlige vækstundersøgelse 2020

7

UDTALELSER

Regionsudvalget

2020/C 39/03

Det Europæiske Regionsudvalgs udtalelse — Anbefalinger om en vellykket udformning af regionale udviklingsstrategier efter 2020

11

UDTALELSER

2020/C 39/04

Det Europæiske Regionsudvalgs udtalelse — Bedre kommunikation om samhørighedspolitikken

16

2020/C 39/05

Det Europæiske Regionsudvalgs udtalelse — RU's bidrag til den reviderede territoriale dagsorden med særlig vægt på lokaludvikling styret af lokalsamfundet

21

2020/C 39/06

Det Europæiske Regionsudvalgs udtalelse — Et bæredygtigt Europa i 2030: Opfølgning på FN's mål for bæredygtig udvikling, på den økologiske omstilling og på Parisaftalen om klimaændringer

27

2020/C 39/07

Det Europæiske Regionsudvalgs udtalelse — Gennemførelse af pakken om ren energi: de nationale energi- og klimaplaner som et instrument til en lokal og regional tilgang til klima, aktiv og passiv energi

33

2020/C 39/08

Det Europæiske Regionsudvalgs udtalelse — Regioners og byers bidrag til EU's nye politiske ramme for SMV'er

38

2020/C 39/09

Det Europæiske Regionsudvalgs udtalelse — Rapport om gennemførelsen af direktiverne om offentlige udbud

43

2020/C 39/10

Det Europæiske Regionsudvalgs udtalelse — Bedre regulering: Vi gør status og fastholder engagementet

48

2020/C 39/11

Det Europæiske Regionsudvalgs udtalelse — Aktiv og sund aldring

53

2020/C 39/12

Det Europæiske Regionsudvalgs udtalelse — Socioøkonomisk strukturomstilling af kulregioner i Europa

58

2020/C 39/13

Det Europæiske Regionsudvalgs udtalelse — Afrikansk svinepest og EU's svinekødsmarked

62

2020/C 39/14

Det Europæiske Regionsudvalgs udtalelse — Pastoralisme

65

2020/C 39/15

Det Europæiske Regionsudvalgs udtalelse — Forskningsinfrastruktur: Fremtiden for det europæiske forskningsrum i et regionalt og grænseoverskridende perspektiv

68

2020/C 39/16

Det Europæiske Regionsudvalgs udtalelse — Gennemførelse af Parisaftalen gennem innovativ og bæredygtig energiomstilling på regionalt og lokalt plan

72

2020/C 39/17

Det Europæiske Regionsudvalgs udtalelse — Intelligente byer: nye udfordringer i forbindelse med en retfærdig omstilling til klimaneutralitet — hvordan gennemføres målene for bæredygtig udvikling i praksis?

78

2020/C 39/18

Det Europæiske Regionsudvalgs udtalelse — Et digitalt Europa for alle — tilvejebringelse af intelligente og inklusive løsninger på lokalt plan

83

---

| DA | |
| --- | --- |

DA

---

I Beslutninger og resolutioner, henstillinger og udtalelser

BESLUTNINGER OG RESOLUTIONER

Regionsudvalget

| 5.2.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 39/1 |
| --- | --- | --- | --- |

5.2.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 39/1

---

Det Europæiske Regionsudvalgs resolution — Udviklingen i de interinstitutionelle forhandlinger om den flerårige finansielle ramme 2021-2027

(2020/C 39/01)

I.   ANBEFALEDE ÆNDRINGER

COM(2018) 375 final

Anbefalet ændring 1

Artikel 32

| Kommissionens forslag | RU's ændringsforslag |
| --- | --- |
| Som supplement til artikel 31 kan medlemsstaten foreslå at iværksætte yderligere aktioner vedrørende tekniske bistand for at styrke den kapacitet hos medlemsstaternes myndigheder, støttemodtagere og relevante partnere, som er nødvendig med henblik på en effektiv forvaltning og anvendelse af fondene. (...) | Som supplement til artikel 31 kan medlemsstaten foreslå at iværksætte yderligere aktioner vedrørende tekniske bistand for at styrke den kapacitet hos medlemsstaternes myndigheder, støttemodtagere og relevante partnere, som er nødvendig med henblik på en effektiv forvaltning og anvendelse af fondene
  samt en styrkelse af de lokale og regionale myndigheders institutionelle og administrative kapacitet, herunder supplerende investering i udstyr
  . (...) |

Kommissionens forslag

RU's ændringsforslag

Som supplement til artikel 31 kan medlemsstaten foreslå at iværksætte yderligere aktioner vedrørende tekniske bistand for at styrke den kapacitet hos medlemsstaternes myndigheder, støttemodtagere og relevante partnere, som er nødvendig med henblik på en effektiv forvaltning og anvendelse af fondene. (...)

Som supplement til artikel 31 kan medlemsstaten foreslå at iværksætte yderligere aktioner vedrørende tekniske bistand for at styrke den kapacitet hos medlemsstaternes myndigheder, støttemodtagere og relevante partnere, som er nødvendig med henblik på en effektiv forvaltning og anvendelse af fondene
  samt en styrkelse af de lokale og regionale myndigheders institutionelle og administrative kapacitet, herunder supplerende investering i udstyr
  . (...)

Begrundelse

Eftersom det tematiske mål 11 ikke videreføres, finder RU det vigtigt at sikre støtte til kapacitetsopbygning hos de lokale og regionale myndigheder gennem tematisk mål 11-lignende tiltag i samtlige programmer.

COM(2018) 383 final/2

Anbefalet ændring 2

Artikel 2, stk. 1

| Kommissionens forslag | RU's ændringsforslag |
| --- | --- |
| 1.   Det overordnede mål med programmet er at beskytte og fremme de rettigheder og værdier, der er forankret i EU's traktater, herunder ved at støtte civilsamfundsorganisationer med henblik på at bevare åbne, demokratiske og inklusive samfund. | 1.   Det overordnede mål med programmet er at beskytte og fremme de rettigheder og værdier, der er forankret i EU's traktater, herunder ved at støtte civilsamfundsorganisationer,
  lokale og regionale myndigheder og deres repræsentative organisationer
  med henblik på at bevare åbne, demokratiske,
  ligestillede
  og inklusive samfund. |

Kommissionens forslag

RU's ændringsforslag

1.   Det overordnede mål med programmet er at beskytte og fremme de rettigheder og værdier, der er forankret i EU's traktater, herunder ved at støtte civilsamfundsorganisationer med henblik på at bevare åbne, demokratiske og inklusive samfund.

1.   Det overordnede mål med programmet er at beskytte og fremme de rettigheder og værdier, der er forankret i EU's traktater, herunder ved at støtte civilsamfundsorganisationer,
  lokale og regionale myndigheder og deres repræsentative organisationer
  med henblik på at bevare åbne, demokratiske,
  ligestillede
  og inklusive samfund.

Begrundelse

Begrundelse

De lokale og regionale myndigheder modtager midler fra programmet og spiller en vigtig rolle, navnlig i relation til borgernes rettigheder og det aktive medborgerskab.

COM(2018) 383 final/2

COM(2018) 383 final/2

Anbefalet ændring 3

Anbefalet ændring 3

Artikel 18, stk. 2

| Kommissionens forslag | RU's ændringsforslag |
| --- | --- |
| 2   Kommissionen gennemfører informations- og kommunikationstiltag vedrørende programmet, dets foranstaltninger og resultater. De finansielle midler, der er afsat til programmet, skal også bidrage til den interne kommunikation om Unionens politiske prioriteter, for så vidt som de vedrører målene i artikel 2. | 2.   Kommissionen gennemfører informations- og kommunikationstiltag vedrørende programmet, dets foranstaltninger og resultater,
  navnlig gennem netværket af Europe Direct-informationscentre
  . De finansielle midler, der er afsat til programmet, skal også bidrage til den interne kommunikation om Unionens politiske prioriteter, for så vidt som de vedrører målene i artikel 2.




  3.
     
  EU informerer bedst muligt alle de mulige støttemodtagere om mulighederne for finansiering for at sikre inddragelse af en bred vifte af organisationer i de forskellige medlemsstater og partnerlande. Ansøgerne får adgang til et kontaktpunkt, der kan yde dem støtte, svare på deres spørgsmål om ansøgningsproceduren og verificere, at deres ansøgning er komplet, før den afsendes. |

Kommissionens forslag

RU's ændringsforslag

2   Kommissionen gennemfører informations- og kommunikationstiltag vedrørende programmet, dets foranstaltninger og resultater. De finansielle midler, der er afsat til programmet, skal også bidrage til den interne kommunikation om Unionens politiske prioriteter, for så vidt som de vedrører målene i artikel 2.

2.   Kommissionen gennemfører informations- og kommunikationstiltag vedrørende programmet, dets foranstaltninger og resultater,
  navnlig gennem netværket af Europe Direct-informationscentre
  . De finansielle midler, der er afsat til programmet, skal også bidrage til den interne kommunikation om Unionens politiske prioriteter, for så vidt som de vedrører målene i artikel 2.

3.
     
  EU informerer bedst muligt alle de mulige støttemodtagere om mulighederne for finansiering for at sikre inddragelse af en bred vifte af organisationer i de forskellige medlemsstater og partnerlande. Ansøgerne får adgang til et kontaktpunkt, der kan yde dem støtte, svare på deres spørgsmål om ansøgningsproceduren og verificere, at deres ansøgning er komplet, før den afsendes.

Begrundelse

Begrundelse

Det er vigtigt at informere så meget som muligt om de tilbudte muligheder til alle de lokale og regionale myndigheder og til alle andre interesserede parter, så det undgås, at det kun er EU's privilegerede partnere eller de bedst informerede organisationer, der drager fordel af støtten.

II.   POLITISKE ANBEFALINGER

POLITISKE ANBEFALINGER

DET EUROPÆISKE REGIONSUDVALG (RU)

| 1. | beklager på ny den foreslåede størrelse for den næste FFR, som kunne udvande visse EU-politikkers endelige effekt. RU modsætter sig på det kraftigste de foreslåede budgetnedskæringer i samhørighedspolitikken og den fælles landbrugspolitik, hvilket vil have en skadelig indvirkning på udviklingen af EU's regioner og byer. Udvalget opfordrer derfor endnu en gang på det kraftigste til, at den fremtidige FFR fastsættes til mindst 1,3 % af EU-27's BNI for at sikre et budget, der svarer til EU-borgernes behov, forventninger og bekymringer; |
| --- | --- |

1.

beklager på ny den foreslåede størrelse for den næste FFR, som kunne udvande visse EU-politikkers endelige effekt. RU modsætter sig på det kraftigste de foreslåede budgetnedskæringer i samhørighedspolitikken og den fælles landbrugspolitik, hvilket vil have en skadelig indvirkning på udviklingen af EU's regioner og byer. Udvalget opfordrer derfor endnu en gang på det kraftigste til, at den fremtidige FFR fastsættes til mindst 1,3 % af EU-27's BNI for at sikre et budget, der svarer til EU-borgernes behov, forventninger og bekymringer;

| 2. | er dybt bekymret over de langsomme fremskridt med drøftelserne om FFR 2021-2027 i Rådet og sætter spørgsmålstegn ved, hvorvidt den tidsplan, som lederne fastsatte i juni om at have afsluttet FFR-forhandlingerne inden udgangen af 2019, stadig kan overholdes. Udvalget opfordrer Kommissionen til hurtigt at fremsætte en beredskabsplan for at undgå, at programmer afbrydes i tilfælde af en senere vedtagelse af FFR; |
| --- | --- |

2.

er dybt bekymret over de langsomme fremskridt med drøftelserne om FFR 2021-2027 i Rådet og sætter spørgsmålstegn ved, hvorvidt den tidsplan, som lederne fastsatte i juni om at have afsluttet FFR-forhandlingerne inden udgangen af 2019, stadig kan overholdes. Udvalget opfordrer Kommissionen til hurtigt at fremsætte en beredskabsplan for at undgå, at programmer afbrydes i tilfælde af en senere vedtagelse af FFR;

| 3. | understreger, at en stærk FFR forudsætter pålidelige og stabile egne indtægter. Udvalget går ind for at forenkle indtægtssiden af EU's budget, navnlig forslaget om at udfase alle rabatter, der er knyttet til medlemsstaterne, og for at strømline de momsbaserede indtægter. Udvalget minder om, at der ikke kan opnås enighed om FFR's udgiftsside, medmindre der sker tilsvarende fremskridt på indtægtssiden; |
| --- | --- |

3.

understreger, at en stærk FFR forudsætter pålidelige og stabile egne indtægter. Udvalget går ind for at forenkle indtægtssiden af EU's budget, navnlig forslaget om at udfase alle rabatter, der er knyttet til medlemsstaterne, og for at strømline de momsbaserede indtægter. Udvalget minder om, at der ikke kan opnås enighed om FFR's udgiftsside, medmindre der sker tilsvarende fremskridt på indtægtssiden;

| 4. | bifalder Kommissionens bestræbelser på at indføre effektive mekanismer til at sikre, at retsstatsprincippet overholdes, herunder den nylige handlingsplan, der tager udgangspunkt i 3 søjler (1. opbygning af viden og en fælles retsstatskultur, 2. forebyggelse gennem samarbejde og støtte for på nationalt plan at styrke retsstatsprincippet, 3. reaktion gennem håndhævelse på EU-plan, når nationale mekanismer vakler). Udvalget understreger på den baggrund, at de lokale og regionale myndigheder som lokalt valgte organer spiller en central rolle med hensyn til at fremme retsstatsprincippet og identificere de risici, som det udsættes for, ved at inddrage borgerne i et deltagelsesdemokrati, opbygge en retsstatskultur og bakke op om organisationer, der er væsentlige i dette øjemed, herunder frie og uafhængige medier. De lokale og regionale myndigheders rolle i strukturen med de tre søjler bør derfor styrkes. Udvalget glæder sig over Kommissionens forsikringer om, at den vil sikre en smidig finansiering for de endelige støttemodtagere i EU, hvis der anlægges sag mod en medlemsstat, men det er fortsat imod konditionalitet, som begrænser de regionale og lokale myndigheders adgang til finansiering under samhørighedspolitikken på grund af manglende opretholdelse af retsstatsprincippet eller de demokratiske principper på nationalt plan. RU forventer derfor, at Kommissionen udvikler yderligere tiltag for at beskytte de endelige støttemodtageres interesser, og gentager sin tidligere opfordring til, at der fastsættes klare kriterier for, hvad der udgør en generaliseret mangel for så vidt angår retsstatsprincippet; |
| --- | --- |

4.

bifalder Kommissionens bestræbelser på at indføre effektive mekanismer til at sikre, at retsstatsprincippet overholdes, herunder den nylige handlingsplan, der tager udgangspunkt i 3 søjler (1. opbygning af viden og en fælles retsstatskultur, 2. forebyggelse gennem samarbejde og støtte for på nationalt plan at styrke retsstatsprincippet, 3. reaktion gennem håndhævelse på EU-plan, når nationale mekanismer vakler). Udvalget understreger på den baggrund, at de lokale og regionale myndigheder som lokalt valgte organer spiller en central rolle med hensyn til at fremme retsstatsprincippet og identificere de risici, som det udsættes for, ved at inddrage borgerne i et deltagelsesdemokrati, opbygge en retsstatskultur og bakke op om organisationer, der er væsentlige i dette øjemed, herunder frie og uafhængige medier. De lokale og regionale myndigheders rolle i strukturen med de tre søjler bør derfor styrkes. Udvalget glæder sig over Kommissionens forsikringer om, at den vil sikre en smidig finansiering for de endelige støttemodtagere i EU, hvis der anlægges sag mod en medlemsstat, men det er fortsat imod konditionalitet, som begrænser de regionale og lokale myndigheders adgang til finansiering under samhørighedspolitikken på grund af manglende opretholdelse af retsstatsprincippet eller de demokratiske principper på nationalt plan. RU forventer derfor, at Kommissionen udvikler yderligere tiltag for at beskytte de endelige støttemodtageres interesser, og gentager sin tidligere opfordring til, at der fastsættes klare kriterier for, hvad der udgør en generaliseret mangel for så vidt angår retsstatsprincippet;

| 5. | bifalder Kommissionens forslag om at gøre FFR mere fleksibel og tage fat på nye og uforudsete udfordringer i god tid, men modsætter sig forslaget om et fælles margeninstrument som fremsat af Rådet i forhandlingsrammen. Udvalget understreger behovet for at finde en balance mellem større fleksibilitet og langsigtet planlægningssikkerhed for programmer, navnlig dem, der forvaltes i fællesskab; |
| --- | --- |

5.

bifalder Kommissionens forslag om at gøre FFR mere fleksibel og tage fat på nye og uforudsete udfordringer i god tid, men modsætter sig forslaget om et fælles margeninstrument som fremsat af Rådet i forhandlingsrammen. Udvalget understreger behovet for at finde en balance mellem større fleksibilitet og langsigtet planlægningssikkerhed for programmer, navnlig dem, der forvaltes i fællesskab;

| 6. | tilslutter sig Europa-Parlamentets opfordring til, at der foretages en gennemgribende midtvejsevaluering af FFR, hvilket vil bane vejen for en grundig analyse af opnåelsen af de vigtigste mål, særligt for klimaforandringer og strømligning af målene for bæredygtig udvikling, anvendelse af samtlige fleksibilitetsinstrumenter og en eventuel omlægning af dem og, i sidste ende, en fornuftig tilpasning af FFR's udgiftsområder, herunder en eventuel oprettelse af nye udgiftsområder og lofter; |
| --- | --- |

6.

tilslutter sig Europa-Parlamentets opfordring til, at der foretages en gennemgribende midtvejsevaluering af FFR, hvilket vil bane vejen for en grundig analyse af opnåelsen af de vigtigste mål, særligt for klimaforandringer og strømligning af målene for bæredygtig udvikling, anvendelse af samtlige fleksibilitetsinstrumenter og en eventuel omlægning af dem og, i sidste ende, en fornuftig tilpasning af FFR's udgiftsområder, herunder en eventuel oprettelse af nye udgiftsområder og lofter;

| 7. | glæder sig over, at forhandlingsrammen nu indeholder bestemmelser om, at ligestilling skal integreres i alle foranstaltninger, der finansieres af EU's langsigtede budget. Endvidere bør kønsbudgettering uddybes, udbredes og systematiseres, og der bør hurtigst muligt vedtages en ny langsigtet strategi for ligestilling mellem mænd og kvinder; |
| --- | --- |

7.

glæder sig over, at forhandlingsrammen nu indeholder bestemmelser om, at ligestilling skal integreres i alle foranstaltninger, der finansieres af EU's langsigtede budget. Endvidere bør kønsbudgettering uddybes, udbredes og systematiseres, og der bør hurtigst muligt vedtages en ny langsigtet strategi for ligestilling mellem mænd og kvinder;

| 8. | bemærker, at nogle regioner som følge af deres geografi, karakter og/eller omfanget af deres handelsforbindelser i højere grad vil kunne mærke konsekvenserne af Det Forenede Kongeriges udtræden af EU end andre. Det er derfor ifølge udvalget vigtigt at finde praktiske løsninger, som kan bidrage til at håndtere udfordringerne for de berørte regioner efter Det Forenede Kongeriges udtræden. Udvalget opfordrer Kommissionen, Europa-Parlamentet og Rådet til at sikre, at omstruktureringer som følge af et Brexit uden en aftale, ligeledes berettiger en ad hoc-anvendelse af Den Europæiske Fond for Tilpasning til Globaliseringen (EGF), Den Europæiske Socialfond og Den Europæiske Socialfond Plus (ESF +), og anmoder på ny Kommissionen om at undersøge, om der er behov for en mere struktureret mellem- og langsigtet reaktion i form af en stabiliseringsfond for de regioner, der er hårdest ramt af Det Forenede Kongeriges udtræden af EU, hvilket bør baseres på yderligere ressourcer og ikke på bekostning af samhørighedspolitikken; |
| --- | --- |

8.

bemærker, at nogle regioner som følge af deres geografi, karakter og/eller omfanget af deres handelsforbindelser i højere grad vil kunne mærke konsekvenserne af Det Forenede Kongeriges udtræden af EU end andre. Det er derfor ifølge udvalget vigtigt at finde praktiske løsninger, som kan bidrage til at håndtere udfordringerne for de berørte regioner efter Det Forenede Kongeriges udtræden. Udvalget opfordrer Kommissionen, Europa-Parlamentet og Rådet til at sikre, at omstruktureringer som følge af et Brexit uden en aftale, ligeledes berettiger en ad hoc-anvendelse af Den Europæiske Fond for Tilpasning til Globaliseringen (EGF), Den Europæiske Socialfond og Den Europæiske Socialfond Plus (ESF +), og anmoder på ny Kommissionen om at undersøge, om der er behov for en mere struktureret mellem- og langsigtet reaktion i form af en stabiliseringsfond for de regioner, der er hårdest ramt af Det Forenede Kongeriges udtræden af EU, hvilket bør baseres på yderligere ressourcer og ikke på bekostning af samhørighedspolitikken;

| 9. | sætter endnu en gang spørgsmålstegn ved fjernelsen af Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne (ELFUL) fra forordningen om fælles bestemmelser, hvilket risikerer at underminere struktur- og investeringsfondenes integrerede tilgang i landdistrikterne. Udvalget slår derfor til lyd for, at ELFUL genindføjes i forordningen om fælles bestemmelser; |
| --- | --- |

9.

sætter endnu en gang spørgsmålstegn ved fjernelsen af Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne (ELFUL) fra forordningen om fælles bestemmelser, hvilket risikerer at underminere struktur- og investeringsfondenes integrerede tilgang i landdistrikterne. Udvalget slår derfor til lyd for, at ELFUL genindføjes i forordningen om fælles bestemmelser;

| 10. | minder om, at ESF+ som et vigtigt redskab til gennemførelsen af den europæiske søjle for sociale rettigheder fortsat skal være en del af samhørighedspolitikken, og bifalder i den henseende Rådets forslag — som fremsat i det nuværende udkast til en forhandlingsramme — om at oprette et særskilt udgiftsområde for økonomisk, social og territorial samhørighed; |
| --- | --- |

10.

minder om, at ESF+ som et vigtigt redskab til gennemførelsen af den europæiske søjle for sociale rettigheder fortsat skal være en del af samhørighedspolitikken, og bifalder i den henseende Rådets forslag — som fremsat i det nuværende udkast til en forhandlingsramme — om at oprette et særskilt udgiftsområde for økonomisk, social og territorial samhørighed;

| 11. | understreger betydningen af principperne om partnerskab og flerniveaustyring og udtrykker sin stærke modstand mod ethvert forsøg på at udvande bestemmelserne i artikel 6 i forslaget til forordning om fælles bestemmelser. Udvalget opfordrer desuden til fuld gennemførelse af adfærdskodeksen som led i forberedelsen og gennemførelsen af partnerskabsaftalerne og har til hensigt at sikre, at de lokale og regionale myndigheder inddrages i et fuldgyldigt partnerskab; |
| --- | --- |

11.

understreger betydningen af principperne om partnerskab og flerniveaustyring og udtrykker sin stærke modstand mod ethvert forsøg på at udvande bestemmelserne i artikel 6 i forslaget til forordning om fælles bestemmelser. Udvalget opfordrer desuden til fuld gennemførelse af adfærdskodeksen som led i forberedelsen og gennemførelsen af partnerskabsaftalerne og har til hensigt at sikre, at de lokale og regionale myndigheder inddrages i et fuldgyldigt partnerskab;

| 12. | fremhæver betydningen af partnerskabsaftalerne om strategisk koordinering mellem fondene og om inddragelse af de lokale og regionale myndigheder og andre partnere på et tidligt tidspunkt i processen. Udvalget opfordrer derfor til, at partnerskabsaftalerne forbliver obligatoriske uanset mængden af ressourcer fra fondene eller antallet af programmer; |
| --- | --- |

12.

fremhæver betydningen af partnerskabsaftalerne om strategisk koordinering mellem fondene og om inddragelse af de lokale og regionale myndigheder og andre partnere på et tidligt tidspunkt i processen. Udvalget opfordrer derfor til, at partnerskabsaftalerne forbliver obligatoriske uanset mængden af ressourcer fra fondene eller antallet af programmer;

| 13. | gentager sin modstand mod en negativ model for makroøkonomisk konditionalitet, hvor de regionale og kommunale myndigheder »straffes« for forsømmelser på nationalt niveau som følge af forbindelsen mellem ESI-fondene og den økonomiske styring. I den sammenhæng støtter udvalget fuldt ud Europa-Parlamentets forslag om at lade artikel 15 i forordningen om fælles bestemmelser udgå; |
| --- | --- |

13.

gentager sin modstand mod en negativ model for makroøkonomisk konditionalitet, hvor de regionale og kommunale myndigheder »straffes« for forsømmelser på nationalt niveau som følge af forbindelsen mellem ESI-fondene og den økonomiske styring. I den sammenhæng støtter udvalget fuldt ud Europa-Parlamentets forslag om at lade artikel 15 i forordningen om fælles bestemmelser udgå;

| 14. | fastholder, for så vidt angår artikel 21 i forordningen om fælles bestemmelser, at overførsler mellem fondene eller fra fondene til andre EU-instrumenter under direkte eller indirekte forvaltning bør begrænses til højst 5 % af programmets finansielle tildelinger og skal ske i samråd med de berørte forvaltningsmyndigheder, være af relevans for samhørighedspolitikkens mål, overholde nærhedsprincippet og principperne for flerniveaustyring til fulde, og at de ikke må svække fondenes stedbaserede tilgang; |
| --- | --- |

14.

fastholder, for så vidt angår artikel 21 i forordningen om fælles bestemmelser, at overførsler mellem fondene eller fra fondene til andre EU-instrumenter under direkte eller indirekte forvaltning bør begrænses til højst 5 % af programmets finansielle tildelinger og skal ske i samråd med de berørte forvaltningsmyndigheder, være af relevans for samhørighedspolitikkens mål, overholde nærhedsprincippet og principperne for flerniveaustyring til fulde, og at de ikke må svække fondenes stedbaserede tilgang;

| 15. | I overensstemmelse med Europa-Parlamentets holdning bør bevillingerne til regionerne, som nedjusteres for 2021-2027, i det mindste fastholdes på niveauet for tildelingerne for 2014-2020; |
| --- | --- |

15.

I overensstemmelse med Europa-Parlamentets holdning bør bevillingerne til regionerne, som nedjusteres for 2021-2027, i det mindste fastholdes på niveauet for tildelingerne for 2014-2020;

| 16. | forkaster Rådets forslag vedrørende artikel 22 i forordningen om fælles bestemmelser, som overlader det til medlemsstaterne at beslutte, om de vil anvende integrerede territoriale instrumenter. Udvalget opfordrer i stedet til langt mere udbredt brug af territoriale instrumenter i medlemsstaterne og obligatorisk øremærkning af midler fra alle fonde for at nå målene for den reviderede territoriale dagsorden og samhørighed; |
| --- | --- |

16.

forkaster Rådets forslag vedrørende artikel 22 i forordningen om fælles bestemmelser, som overlader det til medlemsstaterne at beslutte, om de vil anvende integrerede territoriale instrumenter. Udvalget opfordrer i stedet til langt mere udbredt brug af territoriale instrumenter i medlemsstaterne og obligatorisk øremærkning af midler fra alle fonde for at nå målene for den reviderede territoriale dagsorden og samhørighed;

| 17. | understreger, at det er nødvendigt at tage hensyn til de særlige forhold og behov i områder med naturbetingede og demografiske ulemper, herunder i øregioner, i både partnerskabsaftalerne og -programmerne i overensstemmelse med EUF-traktatens artikel 174; |
| --- | --- |

17.

understreger, at det er nødvendigt at tage hensyn til de særlige forhold og behov i områder med naturbetingede og demografiske ulemper, herunder i øregioner, i både partnerskabsaftalerne og -programmerne i overensstemmelse med EUF-traktatens artikel 174;

| 18. | bekræfter sin holdning til de bestemmelser i forordningen om fælles bestemmelser, som Rådet har medtaget i forhandlingsrammen, navnlig dem vedrørende regionernes støtteberettigelse, det regionale sikkerhedsnet, medfinansieringssatser, forfinansiering, frigørelsesreglerne og budgettet for traditionelt territorialt samarbejde; |
| --- | --- |

18.

bekræfter sin holdning til de bestemmelser i forordningen om fælles bestemmelser, som Rådet har medtaget i forhandlingsrammen, navnlig dem vedrørende regionernes støtteberettigelse, det regionale sikkerhedsnet, medfinansieringssatser, forfinansiering, frigørelsesreglerne og budgettet for traditionelt territorialt samarbejde;

| 19. | fremhæver nødvendigheden af at forbedre de lokale og regionale myndigheders administrative og institutionelle kapacitet, hvilket understreges af, at 17 medlemsstater i 2019 har modtaget landespecifikke henstillinger vedrørende administrativ kapacitet på regionalt og lokalt plan. Udvalget foreslår i betragtning af risikoen for, at ressourcerne til kapacitetsopbyggende foranstaltninger, som er direkte tilgængelige for de lokale og regionale myndigheder, indskrænkes under delt forvaltning, at artikel 32 i forslaget til forordning om fælles bestemmelser eller artikel 2 i forslaget til forordning om EFRU/Samhørighedsfonden revideres, således at der i den nuværende FFR kan gennemføres foranstaltninger, der svarer til dem, der finansieres under samhørighedspolitikkens tematiske mål 11, i samtlige operationelle programmer; |
| --- | --- |

19.

fremhæver nødvendigheden af at forbedre de lokale og regionale myndigheders administrative og institutionelle kapacitet, hvilket understreges af, at 17 medlemsstater i 2019 har modtaget landespecifikke henstillinger vedrørende administrativ kapacitet på regionalt og lokalt plan. Udvalget foreslår i betragtning af risikoen for, at ressourcerne til kapacitetsopbyggende foranstaltninger, som er direkte tilgængelige for de lokale og regionale myndigheder, indskrænkes under delt forvaltning, at artikel 32 i forslaget til forordning om fælles bestemmelser eller artikel 2 i forslaget til forordning om EFRU/Samhørighedsfonden revideres, således at der i den nuværende FFR kan gennemføres foranstaltninger, der svarer til dem, der finansieres under samhørighedspolitikkens tematiske mål 11, i samtlige operationelle programmer;

| 20. | fastholder, for så vidt angår de programmer, som gennemføres under EFRU, at ressourcerne i alle medlemsstater koncentreres om områdekategorier, som klassificeres efter de af Kommissionen foreslåede parametre, og er enig med Europa-Parlamentet i, at medlemsstaterne i samråd med de berørte regioner i behørigt begrundede tilfælde, f.eks. i forbindelse med regionerne i den yderste periferi, skal kunne anmode om en reduktion af procentsatsen for tematisk koncentration på niveauet for områdekategorier. Alle områdekategorier bør afsætte mindst 30 % af deres midler til at nå det politiske mål om et »grønnere og kulstoffattigt Europa« med henblik på fuldt ud at gennemføre EU's forpligtelser i henhold til Parisaftalen; |
| --- | --- |

20.

fastholder, for så vidt angår de programmer, som gennemføres under EFRU, at ressourcerne i alle medlemsstater koncentreres om områdekategorier, som klassificeres efter de af Kommissionen foreslåede parametre, og er enig med Europa-Parlamentet i, at medlemsstaterne i samråd med de berørte regioner i behørigt begrundede tilfælde, f.eks. i forbindelse med regionerne i den yderste periferi, skal kunne anmode om en reduktion af procentsatsen for tematisk koncentration på niveauet for områdekategorier. Alle områdekategorier bør afsætte mindst 30 % af deres midler til at nå det politiske mål om et »grønnere og kulstoffattigt Europa« med henblik på fuldt ud at gennemføre EU's forpligtelser i henhold til Parisaftalen;

| 21. | er enig med Europa-Parlamentet i, at mindst 5 % af EFRU-midlerne på nationalt plan skal tildeles integreret territorial udvikling for ikke-bymæssige områder med naturbetingede, geografiske eller demografiske ulemper eller med problemer i henhold til definitionerne i den nye artikel 10, litra a). Disse strategier kan også drage fordel af en flerfondstilgang, navnlig for integrerede projekter inden for rammerne af pagten om intelligente byer; |
| --- | --- |

21.

er enig med Europa-Parlamentet i, at mindst 5 % af EFRU-midlerne på nationalt plan skal tildeles integreret territorial udvikling for ikke-bymæssige områder med naturbetingede, geografiske eller demografiske ulemper eller med problemer i henhold til definitionerne i den nye artikel 10, litra a). Disse strategier kan også drage fordel af en flerfondstilgang, navnlig for integrerede projekter inden for rammerne af pagten om intelligente byer;

| 22. | gentager, at det beklager Kommissionens forslag om at reducere det europæiske samhørighedssamarbejdes andel af samhørighedsbudgettet fra 2,75 % til 2,5 %, og modsætter sig kraftigt beslutningen om at flytte samarbejde på tværs af søgrænser fra element 1 »grænseoverskridende« til element 2 »tværnationalt«. Udvalget bakker derfor kraftigt op om Europa-Parlamentets forslag om at ændre de forpligtelser, der er fastsat i artikel 104, stk. 7, i forordningen om fælles bestemmelser, med henblik på at øge budgettet for traditionelt territorialt samarbejde (element 1 og 4) til ca. 3 % af samhørighedsbudgettet; |
| --- | --- |

22.

gentager, at det beklager Kommissionens forslag om at reducere det europæiske samhørighedssamarbejdes andel af samhørighedsbudgettet fra 2,75 % til 2,5 %, og modsætter sig kraftigt beslutningen om at flytte samarbejde på tværs af søgrænser fra element 1 »grænseoverskridende« til element 2 »tværnationalt«. Udvalget bakker derfor kraftigt op om Europa-Parlamentets forslag om at ændre de forpligtelser, der er fastsat i artikel 104, stk. 7, i forordningen om fælles bestemmelser, med henblik på at øge budgettet for traditionelt territorialt samarbejde (element 1 og 4) til ca. 3 % af samhørighedsbudgettet;

| 23. | fremhæver betydningen af Interregprogrammet, der har vist sig at være uundværligt for mange regionale myndigheder, ikke alene for udvekslingen af ekspertise i og bedste praksis for håndtering af vigtige udfordringer, men også for opbygningen af mellemfolkelige forbindelser og udviklingen af en europæisk identitet; |
| --- | --- |

23.

fremhæver betydningen af Interregprogrammet, der har vist sig at være uundværligt for mange regionale myndigheder, ikke alene for udvekslingen af ekspertise i og bedste praksis for håndtering af vigtige udfordringer, men også for opbygningen af mellemfolkelige forbindelser og udviklingen af en europæisk identitet;

| 24. | går ind for, at der afsættes et ekstra budget på 970 mio. EUR til interregionale innovationsinvesteringer, der prioriterer topekspertise, men også styrker den territoriale samhørighed ved at inddrage mindre innovative regioner i den europæiske interregionale innovationsdynamik. De begrænsede Interregmidler bør under ingen omstændigheder reduceres yderligere; |
| --- | --- |

24.

går ind for, at der afsættes et ekstra budget på 970 mio. EUR til interregionale innovationsinvesteringer, der prioriterer topekspertise, men også styrker den territoriale samhørighed ved at inddrage mindre innovative regioner i den europæiske interregionale innovationsdynamik. De begrænsede Interregmidler bør under ingen omstændigheder reduceres yderligere;

| 25. | mener i lyset af behovet for at finansiere en fremspirende blå økonomi, maritim overvågning og beskyttelse af havmiljøet, ud over fiskeri, at EHFF's samlede budget burde have været øget til minimum 1 % af den flerårige finansielle ramme 2021-2027; |
| --- | --- |

25.

mener i lyset af behovet for at finansiere en fremspirende blå økonomi, maritim overvågning og beskyttelse af havmiljøet, ud over fiskeri, at EHFF's samlede budget burde have været øget til minimum 1 % af den flerårige finansielle ramme 2021-2027;

| 26. | gentager sin holdning om, at EHFF bør støtte den integrerede havpolitik og den blå økonomis vækst gennem udvikling af regionale platforme for finansiering af innovative projekter, og at de nationale operationelle programmer under EHFF skal omfatte et regionalt operationelt program for de kompetente subnationale myndigheder for fiskeri og maritime anliggender; |
| --- | --- |

26.

gentager sin holdning om, at EHFF bør støtte den integrerede havpolitik og den blå økonomis vækst gennem udvikling af regionale platforme for finansiering af innovative projekter, og at de nationale operationelle programmer under EHFF skal omfatte et regionalt operationelt program for de kompetente subnationale myndigheder for fiskeri og maritime anliggender;

| 27. | foreslår at styrke EU's samlede økonomiske støtte til udvikling af landdistrikterne, som er faldet betydeligt i forhold til den foregående programmeringsperiode, og afviser derfor den foreslåede nedskæring på 28 % i budgettet for udvikling af landdistrikterne under den fælles landbrugspolitik. Udvalget er desuden imod en overførsel fra anden til første søjle i den fælles landbrugspolitik; |
| --- | --- |

27.

foreslår at styrke EU's samlede økonomiske støtte til udvikling af landdistrikterne, som er faldet betydeligt i forhold til den foregående programmeringsperiode, og afviser derfor den foreslåede nedskæring på 28 % i budgettet for udvikling af landdistrikterne under den fælles landbrugspolitik. Udvalget er desuden imod en overførsel fra anden til første søjle i den fælles landbrugspolitik;

| 28. | mener, at kun en betydelig forhøjelse af EU-budgettet kan berettige en revurdering af Horisont Europa-tildelingen, der efterfølgende må koncentreres om søjle III og delen »Styrkelse af det europæiske forskningsrum« ved at støtte en bredere deltagelse; |
| --- | --- |

28.

mener, at kun en betydelig forhøjelse af EU-budgettet kan berettige en revurdering af Horisont Europa-tildelingen, der efterfølgende må koncentreres om søjle III og delen »Styrkelse af det europæiske forskningsrum« ved at støtte en bredere deltagelse;

| 29. | mener, at en udvidelse af Erasmus+-programmet er nødvendig for at styrke samhørigheden i EU og for at forbedre accepten af den europæiske integration samt forbedre kontakten til de unge europæiske borgere; |
| --- | --- |

29.

mener, at en udvidelse af Erasmus+-programmet er nødvendig for at styrke samhørigheden i EU og for at forbedre accepten af den europæiske integration samt forbedre kontakten til de unge europæiske borgere;

| 30. | finder det absolut nødvendigt at udstikke en præcis ramme for synergierne mellem de respektive fonde og rammeprogrammet og understreger den altafgørende betydning af en effektiv fælles opbygning, navnlig med henblik på iværksættelsen af kvalitetsmærket; |
| --- | --- |

30.

finder det absolut nødvendigt at udstikke en præcis ramme for synergierne mellem de respektive fonde og rammeprogrammet og understreger den altafgørende betydning af en effektiv fælles opbygning, navnlig med henblik på iværksættelsen af kvalitetsmærket;

| 31. | modsætter sig kraftigt, at medlemsstaterne kan afgøre, hvorvidt en del af midlerne fra samhørighedspolitikken kan overføres til Horisont Europa-programmet, i stedet for den berørte forvaltningsmyndighed. Bestemmelserne om anvendelsen af disse midler bør aftales mellem denne myndighed og Kommissionen og sikre, at midlerne sendes tilbage til det berørte geografiske område; |
| --- | --- |

31.

modsætter sig kraftigt, at medlemsstaterne kan afgøre, hvorvidt en del af midlerne fra samhørighedspolitikken kan overføres til Horisont Europa-programmet, i stedet for den berørte forvaltningsmyndighed. Bestemmelserne om anvendelsen af disse midler bør aftales mellem denne myndighed og Kommissionen og sikre, at midlerne sendes tilbage til det berørte geografiske område;

| 32. | fremhæver den rolle, som en god gennemførelse af EGF-foranstaltninger kan spille ved at afbøde konsekvenserne af uforudsete begivenheder, der følger i kølvandet på en omfattende omstrukturering, og er fuldt ud enig med Europa-Parlamentet i, at den planlagte evaluering af den økonomiske støtte fra EGF bør omfatte en efterfølgende konsekvensanalyse af dens anvendelse på nationalt, regionalt og lokalt plan; |
| --- | --- |

32.

fremhæver den rolle, som en god gennemførelse af EGF-foranstaltninger kan spille ved at afbøde konsekvenserne af uforudsete begivenheder, der følger i kølvandet på en omfattende omstrukturering, og er fuldt ud enig med Europa-Parlamentet i, at den planlagte evaluering af den økonomiske støtte fra EGF bør omfatte en efterfølgende konsekvensanalyse af dens anvendelse på nationalt, regionalt og lokalt plan;

| 33. | glæder sig over den foreslåede udvidelse af EGF's opgaver og dens bredere anvendelsesområde, der skal håndtere alle former for uforudsete større omstruktureringer, men opfordrer Europa-Parlamentet og Rådet til at blive enige om lavere tærskler for afskedigelser og længere referenceperioder end dem, der indgår i Kommissionens forslag; |
| --- | --- |

33.

glæder sig over den foreslåede udvidelse af EGF's opgaver og dens bredere anvendelsesområde, der skal håndtere alle former for uforudsete større omstruktureringer, men opfordrer Europa-Parlamentet og Rådet til at blive enige om lavere tærskler for afskedigelser og længere referenceperioder end dem, der indgår i Kommissionens forslag;

| 34. | glæder sig over Eurogruppens »Term sheet for budgetinstrumentet for konvergens og konkurrenceevne« (14. juni 2019), og at den valgte kommissionsformand har til hensigt at oprette et sådant instrument for euroområdet med henblik på at støtte medlemsstaternes vækstreformer og investeringer i euroområdet og for EU-lande, som ønsker at tiltræde euroområdet. Udvalget forventer dog med henblik på overholdelse af nærhedsprincippet, at Kommissionen først og fremmest foreslår en definition af, hvilke »strukturreformer« der er berettigede til finansiel EU-støtte. Sådanne reformer bør have en europæisk merværdi, være relevante for EU's kompetenceområder, bidrage til gennemførelsen af traktaternes samhørighedsmål og have til formål at fremme langsigtede investeringer, herunder forbedringer af kvaliteten af den offentlige forvaltning. De lokale og regionale myndigheder bør have direkte adgang til dette instrument til støtte for deres investerings- og reformprojekter og inddrages som partnere i udformningen og gennemførelsen af dette instruments interventioner; |
| --- | --- |

34.

glæder sig over Eurogruppens »Term sheet for budgetinstrumentet for konvergens og konkurrenceevne« (14. juni 2019), og at den valgte kommissionsformand har til hensigt at oprette et sådant instrument for euroområdet med henblik på at støtte medlemsstaternes vækstreformer og investeringer i euroområdet og for EU-lande, som ønsker at tiltræde euroområdet. Udvalget forventer dog med henblik på overholdelse af nærhedsprincippet, at Kommissionen først og fremmest foreslår en definition af, hvilke »strukturreformer« der er berettigede til finansiel EU-støtte. Sådanne reformer bør have en europæisk merværdi, være relevante for EU's kompetenceområder, bidrage til gennemførelsen af traktaternes samhørighedsmål og have til formål at fremme langsigtede investeringer, herunder forbedringer af kvaliteten af den offentlige forvaltning. De lokale og regionale myndigheder bør have direkte adgang til dette instrument til støtte for deres investerings- og reformprojekter og inddrages som partnere i udformningen og gennemførelsen af dette instruments interventioner;

| 35. | glæder sig over, at den valgte kommissionsformand har til hensigt at omlægge det europæiske semester til et instrument, der integrerer FN's mål for bæredygtig udvikling. Med afsæt i sit oplæg bør Kommissionen inden for de første 100 dage af sit mandat fremlægge en langsigtet vækst- og beskæftigelsesstrategi, som omfatter opnåelse af målene for bæredygtig udvikling, i hvis udformning og gennemførelse de lokale og regionale myndigheder bør inddrages som partnere; |
| --- | --- |

35.

glæder sig over, at den valgte kommissionsformand har til hensigt at omlægge det europæiske semester til et instrument, der integrerer FN's mål for bæredygtig udvikling. Med afsæt i sit oplæg bør Kommissionen inden for de første 100 dage af sit mandat fremlægge en langsigtet vækst- og beskæftigelsesstrategi, som omfatter opnåelse af målene for bæredygtig udvikling, i hvis udformning og gennemførelse de lokale og regionale myndigheder bør inddrages som partnere;

| 36. | fastholder sin overbevisning om, at forpligtelsen til at bruge 25 % af EU's budget til bekæmpelse af klimaændringer synes utilstrækkelig til at nå målene i Parisaftalen. For den kommende FFR bør det tilstræbes at øge andelen af udgifter til dekarbonisering af energisektoren, industrien og transportsystemet samt til overgangen til en cirkulær økonomi med mere end 30 %. Samtidig bør EU-budgettets CO2-fodaftryk forbedres bl.a. ved at afskaffe statsstøtten til fossile brændstoffer; |
| --- | --- |

36.

fastholder sin overbevisning om, at forpligtelsen til at bruge 25 % af EU's budget til bekæmpelse af klimaændringer synes utilstrækkelig til at nå målene i Parisaftalen. For den kommende FFR bør det tilstræbes at øge andelen af udgifter til dekarbonisering af energisektoren, industrien og transportsystemet samt til overgangen til en cirkulær økonomi med mere end 30 %. Samtidig bør EU-budgettets CO2

| 37. | bifalder den valgte kommissionsformands fokus på at fremme EU's omstilling til klimaneutralitet senest i 2050 ved hjælp af hensigtsmæssige industristrategier og støtte til de mennesker og regioner, der er mest berørt af de sociale, socioøkonomiske og miljømæssige konsekvenser af strukturelle ændringer i de europæiske kulregioner, gennem en ny fond for retfærdig omstilling med en bevilling på 4,8 mia. EUR. Udvalget slår til lyd for, at en sådan fond navnlig skal være tæt knyttet til samhørighedspolitikken, men finansieres ved hjælp af yderligere ressourcer og ikke på bekostning af samhørighedspolitikken, og at regionerne bør have et tilstrækkeligt råderum, hvad angår konkurrencepolitikkens bestemmelser; |
| --- | --- |

37.

bifalder den valgte kommissionsformands fokus på at fremme EU's omstilling til klimaneutralitet senest i 2050 ved hjælp af hensigtsmæssige industristrategier og støtte til de mennesker og regioner, der er mest berørt af de sociale, socioøkonomiske og miljømæssige konsekvenser af strukturelle ændringer i de europæiske kulregioner, gennem en ny fond for retfærdig omstilling med en bevilling på 4,8 mia. EUR. Udvalget slår til lyd for, at en sådan fond navnlig skal være tæt knyttet til samhørighedspolitikken, men finansieres ved hjælp af yderligere ressourcer og ikke på bekostning af samhørighedspolitikken, og at regionerne bør have et tilstrækkeligt råderum, hvad angår konkurrencepolitikkens bestemmelser;

| 38. | bemærker, at Europa-Parlamentet i budgetproceduren for 2020 foreslår to forberedende foranstaltninger vedrørende kulregioner under omstilling. Udvalget mener på denne baggrund, at det haster med at forberede grundlaget for en fond for retfærdig omstilling med henblik på at sikre den mest effektiv, decentraliserede finansielle og politiske støtte efter 2020; |
| --- | --- |

38.

bemærker, at Europa-Parlamentet i budgetproceduren for 2020 foreslår to forberedende foranstaltninger vedrørende kulregioner under omstilling. Udvalget mener på denne baggrund, at det haster med at forberede grundlaget for en fond for retfærdig omstilling med henblik på at sikre den mest effektiv, decentraliserede finansielle og politiske støtte efter 2020;

| 39. | understreger med hensyn til det næste program for Et kreativt Europa, at det er nødvendigt at sikre en god balance mellem tildelingen af ressourcer til større, omfattende projekter på den ene side og finansiering af bl.a. SMV'ers foranstaltninger og aktiviteter, der fokuserer på det lokale og regionale niveau, på den anden. Udvalget understreger desuden, at der er behov for at integrere kultur og kulturarv bedre i prioriteterne for den næste flerårige finansielle ramme gennem både integrering og synergier med andre programmer og politikker; |
| --- | --- |

39.

understreger med hensyn til det næste program for Et kreativt Europa, at det er nødvendigt at sikre en god balance mellem tildelingen af ressourcer til større, omfattende projekter på den ene side og finansiering af bl.a. SMV'ers foranstaltninger og aktiviteter, der fokuserer på det lokale og regionale niveau, på den anden. Udvalget understreger desuden, at der er behov for at integrere kultur og kulturarv bedre i prioriteterne for den næste flerårige finansielle ramme gennem både integrering og synergier med andre programmer og politikker;

| 40. | peger på, at der i den nuværende programmeringsperiode er afsat 14 mia. EUR fra de europæiske struktur- og investeringsfonde (ESI) til oprettelse af bredbåndstjenester. Dette udelukker ikke en udvidelse af finansieringsinstrumenterne (f.eks. lånefinansiering) i samarbejde med Den Europæiske Investeringsbank og andre erhvervsfremmende banker; |
| --- | --- |

40.

peger på, at der i den nuværende programmeringsperiode er afsat 14 mia. EUR fra de europæiske struktur- og investeringsfonde (ESI) til oprettelse af bredbåndstjenester. Dette udelukker ikke en udvidelse af finansieringsinstrumenterne (f.eks. lånefinansiering) i samarbejde med Den Europæiske Investeringsbank og andre erhvervsfremmende banker;

| 41. | betragter Kommissionens forslag om 9,2 mia. EUR til programmet »Digitalt Europa« for perioden 2021-2027 som et absolut minimum, eftersom digital samhørighed hænger uløseligt sammen med territorial samhørighed som defineret i EU-traktaten. Det er derfor nødvendigt at afhjælpe manglen på digitale færdigheder og digitale infrastrukturer i EU, og udvalget påpeger, at der bør stilles betydelige finansielle midler til rådighed til udvikling af kunstig intelligens; |
| --- | --- |

41.

betragter Kommissionens forslag om 9,2 mia. EUR til programmet »Digitalt Europa« for perioden 2021-2027 som et absolut minimum, eftersom digital samhørighed hænger uløseligt sammen med territorial samhørighed som defineret i EU-traktaten. Det er derfor nødvendigt at afhjælpe manglen på digitale færdigheder og digitale infrastrukturer i EU, og udvalget påpeger, at der bør stilles betydelige finansielle midler til rådighed til udvikling af kunstig intelligens;

| 42. | opfordrer endvidere til, at de europæiske institutioner sammen med medlemsstaterne i forbindelse med programmet Rettigheder og værdier arbejder for at skabe et netværk af europæiske kontaktpersoner med henblik på at informere de lokale folkevalgte om den aktuelle situation i EU og forsyne dem med redskaber, så de bedst muligt kan opfylde borgernes forventninger. Dette vil bidrage til at bekæmpe borgernes afstandtagen til EU-spørgsmål; |
| --- | --- |

42.

opfordrer endvidere til, at de europæiske institutioner sammen med medlemsstaterne i forbindelse med programmet Rettigheder og værdier arbejder for at skabe et netværk af europæiske kontaktpersoner med henblik på at informere de lokale folkevalgte om den aktuelle situation i EU og forsyne dem med redskaber, så de bedst muligt kan opfylde borgernes forventninger. Dette vil bidrage til at bekæmpe borgernes afstandtagen til EU-spørgsmål;

| 43. | opfordrer endnu en gang — i tråd med Europa-Parlamentets holdning til forslaget til forordning om oprettelse af Asyl- og Migrationsfonden — til, at de lokale og regionale myndigheder og deres repræsentative organisationer får direkte adgang til finansiering fra efterfølgerfonden til den nuværende Asyl-, Migrations- og Integrationsfond, og understreger på ny betydningen af en konsekvent anvendelse af partnerskabsprincippet. Udvalget understreger, at det haster med at øge den samlede finansieringsramme for denne fond for at sikre tilstrækkelig finansiering til at nå dens mål og en afbalanceret tilgang til alle migrations- og integrationsrelaterede foranstaltninger og politikker; |
| --- | --- |

43.

opfordrer endnu en gang — i tråd med Europa-Parlamentets holdning til forslaget til forordning om oprettelse af Asyl- og Migrationsfonden — til, at de lokale og regionale myndigheder og deres repræsentative organisationer får direkte adgang til finansiering fra efterfølgerfonden til den nuværende Asyl-, Migrations- og Integrationsfond, og understreger på ny betydningen af en konsekvent anvendelse af partnerskabsprincippet. Udvalget understreger, at det haster med at øge den samlede finansieringsramme for denne fond for at sikre tilstrækkelig finansiering til at nå dens mål og en afbalanceret tilgang til alle migrations- og integrationsrelaterede foranstaltninger og politikker;

| 44. | opfordrer i tråd med Europa-Parlamentets holdning til forslaget til forordning om oprettelse af instrumentet for naboskab, udviklingssamarbejde og internationalt samarbejde til, at de lokale og regionale myndigheder inddrages ved at give dem en fremtrædende plads på linje med civilsamfundet inden for instrumentets tematiske program med et særligt øremærket budget på 500 mio. EUR; |
| --- | --- |

44.

opfordrer i tråd med Europa-Parlamentets holdning til forslaget til forordning om oprettelse af instrumentet for naboskab, udviklingssamarbejde og internationalt samarbejde til, at de lokale og regionale myndigheder inddrages ved at give dem en fremtrædende plads på linje med civilsamfundet inden for instrumentets tematiske program med et særligt øremærket budget på 500 mio. EUR;

| 45. | pålægger sin formand at fremsende denne resolution til Kommissionen, Europa-Parlamentet, det finske formandskab for Rådet og formanden for Det Europæiske Råd. |
| --- | --- |

45.

pålægger sin formand at fremsende denne resolution til Kommissionen, Europa-Parlamentet, det finske formandskab for Rådet og formanden for Det Europæiske Råd.

Bruxelles, den 8. oktober 2019.

Karl-Heinz LAMBERTZ

Formand

for Det Europæiske Regionsudvalg

---

BESLUTNINGER OG RESOLUTIONER

| 5.2.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 39/7 |
| --- | --- | --- | --- |

5.2.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 39/7

---

Det Europæiske Regionsudvalgs resolution — Det europæiske semester 2019 og med henblik på den årlige vækstundersøgelse 2020

(2020/C 39/02)

Fremlagt af de politiske grupper EPP, PES, Renew Europe, EA og ECR

DET EUROPÆISKE REGIONSUDVALG

| — | der henviser til Kommissionens meddelelse om den årlige vækstundersøgelse 2019 (1) og det europæiske semester 2019; |
| --- | --- |

—

der henviser til Kommissionens meddelelse om den årlige vækstundersøgelse 2019 (1) og det europæiske semester 2019;

| — | der henviser til sin resolution af 10. oktober 2018 om den økonomiske politik i euroområdet og med henblik på den årlige vækstundersøgelse 2019 (2) og sin udtalelse af 10. april 2019»Det europæiske semester og samhørighedspolitikken: tilpasning af strukturreformer til langsigtede investeringer«; |
| --- | --- |

—

der henviser til sin resolution af 10. oktober 2018 om den økonomiske politik i euroområdet og med henblik på den årlige vækstundersøgelse 2019 (2) og sin udtalelse af 10. april 2019»Det europæiske semester og samhørighedspolitikken: tilpasning af strukturreformer til langsigtede investeringer«;

| — | der henviser til Europa-Parlamentets beslutning af 13. marts 2019 om det »Det europæiske semester for samordning af de økonomiske politikker: den årlige vækstundersøgelse for 2019« (3); |
| --- | --- |

—

der henviser til Europa-Parlamentets beslutning af 13. marts 2019 om det »Det europæiske semester for samordning af de økonomiske politikker: den årlige vækstundersøgelse for 2019« (3);

| 1. | glæder sig over den årlige vækstundersøgelse 2019, der fokuserer på investeringer og reformer, der fremmer bæredygtig og inklusiv vækst som et middel til at forbedre konkurrenceevnen og samhørigheden mellem og inden for medlemsstaterne og regionerne og til at koordinere alle EU's investeringspolitikker, herunder samhørighedspolitikken; |
| --- | --- |

1.

| 2. | insisterer på, at de lokale og regionale myndigheder for at sikre ejerskab og effektivitet af strukturreformerne i processen med det europæiske semester formelt bør tilknyttes denne på grundlag af principperne om partnerskab og flerniveaustyring (4) og med udgangspunkt i RU's forslag til en »adfærdskodeks for inddragelse af de lokale og regionale myndigheder i det europæiske semester« (5); |
| --- | --- |

2.

| 3. | bemærker, at væksten er aftagende, og at de handelsmæssige spændinger og risikoen for et Brexit uden en aftale skaber usikkerhed, hvilket hæmmer investeringer. Udvalget opfordrer derfor EU til at overveje at fremrykke foranstaltninger, der kan styrke EU's investeringsprogrammer og støtte de områder, der kan blive hårdest ramt af et Brexit uden en aftale; |
| --- | --- |

3.

| 4. | understreger, at de offentlige investeringer på landeniveau er faldet betydeligt og fortsat er for lave, især i de lande, der blev hårdest ramt af krisen. Udvalget bemærker, at de løbende udgifter i en tid med alvorlige budgetbegrænsninger ikke blev beskåret nær så meget som investeringerne. Udvalget understreger, at de subnationale myndigheder, der er ansvarlige for over halvdelen af de offentlige investeringer i EU, måtte foretage en uforholdsmæssig nedskæring af deres investeringer (6); |
| --- | --- |

4.

| 5. | anmoder Kommissionen om forud for den planlagte reform af stabilitets- og vækstpagten i 2020 at forelægge en vurdering af anvendelsen af fleksibilitetsbestemmelserne i stabilitets- og vækstpagten siden 2015. Udvalget mener, at reformen af stabilitets- og vækstpagten bør føre til klarere regler, der kan bidrage til at undgå en procyklisk finanspolitik, give mulighed for en fornuftig og bæredygtig nedbringelse af gælden for de mest sårbare økonomier i en situation med lav inflation, fjerne den nationale medfinansiering af samhørighedspolitikkens programmer fra den regnskabsmæssige behandling af stabilitets- og vækstpagtens lofter og indføre en »gylden regel« for offentlige regnskaber, der giver offentlige myndigheder på alle niveauer det finanspolitiske råderum, der er nødvendigt for at foretage de langsigtede investeringer, der er nødvendige for at sikre en bæredygtig udvikling; |
| --- | --- |

5.

| 6. | understreger, at medlemsstater med disponibelt finanspolitisk råderum bør deltage i de offentlige investeringer, der er nødvendige for at fremme langsigtet vækst, hvilket vil reducere de makroøkonomiske ubalancer i EU og euroområdet; |
| --- | --- |

6.

| 7. | støtter kraftigt den valgte kommissionsformands vilje til at omlægge det europæiske semester til et instrument, der integrerer FN's mål for bæredygtig udvikling; |
| --- | --- |

7.

| 8. | glæder sig i princippet over, at den valgte kommissionsformand agter at fremlægge en investeringsplan for et bæredygtigt Europa for at støtte investeringer på 1 billion EUR over det næste årti i hver eneste afkrog af EU, men forventer en yderligere afklaring af, hvordan denne plan især vedrører InvestEU-programmet, og hvordan den forventes at påvirke investeringerne i EU's regioner og byer. Udvalget støtter også den valgte kommissionsformands hensigt om at fremlægge en strategi for grøn finansiering; |
| --- | --- |

8.

| 9. | bifalder den valgte kommissionsformands fokus på at fremme EU's omstilling til klimaneutralitet senest i 2050 ved hjælp af hensigtsmæssige industristrategier og støtte til de mennesker og regioner, der er mest berørt, gennem en ny fond for retfærdig omstilling. Udvalget slår til lyd for, at en sådan fond navnlig skal være med til at afbøde de samfundsmæssige, socioøkonomiske og miljømæssige konsekvenser af strukturændringerne i de europæiske kulregioner; |
| --- | --- |

9.

| 10. | understreger, at handelsaftaler, der forhandles og indgås af Den Europæiske Union, bør bidrage til at nå målene for bæredygtig udvikling; |
| --- | --- |

10.

| 11. | bemærker, at gennemførelsesraten for de landespecifikke henstillinger fortsat er lav og ujævn, og mener, dette også skyldes manglende ejerskab og utilstrækkelig administrativ og institutionel kapacitet. Udvalget fremhæver, at 137 af de individuelle henstillinger i de bredere landespecifikke henstillinger (delhenstillinger) i 2019 enten direkte eller indirekte var rettet mod de lokale og regionale myndigheder eller havde en territorial indvirkning, hvilket er en stigning fra 120 i 2018, som i øjeblikket udgør 62 % af alle 2019 delhenstillinger (7). 112 af disse delhenstillinger tog fat på hindringer for investeringer, hvilket er en stigning fra 79 i 2018 som følge af det europæiske semesters stærkere fokus på investeringer i år, mens 26 omhandlede forbedring af de lokale og regionale myndigheders administrative kapacitet og var rettet mod 17 medlemsstater. Udvalget understreger, at disse resultater understreger de lokale og regionale myndigheders rolle i gennemførelsen af det europæiske semesters mål, hvilket ikke er tilstrækkeligt anerkendt i forbindelse med forvaltningen af det europæiske semester; |
| --- | --- |

11.

| 12. | understreger, at 55 delhenstillinger i de landespecifikke henstillinger for 2019 vedrørte de lokale og regionale myndigheders rolle i gennemførelsen af den europæiske søjle for sociale rettigheder. Da de sociale forskelle ofte er rodfæstet i regionale forskelle, bør de analyseres grundigt i landerapporterne og de nationale reformprogrammer. Udvalget minder om, at RU i samarbejde med Eurostat har bidraget til en metodologisk undersøgelse af, hvordan der kan udvikles en europæisk regional resultattavle for sociale anliggender, som i forbindelse med det europæiske semester kan anvendes til at overvåge fremskridtene i den europæiske søjle for sociale rettigheder, og opfordrer den kommende Kommission til at støtte denne proces yderligere; |
| --- | --- |

12.

| 13. | anerkender Kommissionens flerårige vurdering af gennemførelsen af de landespecifikke henstillinger, som viser, at mere end to tredjedele af de landespecifikke henstillinger, der blev udstedt frem til 2018, er blevet gennemført med i det mindste »visse fremskridt« (8), men beklager endnu en gang den vedvarende mangel på gennemsigtighed med hensyn til de kriterier, som en sådan vurdering er baseret på; |
| --- | --- |

13.

| 14. | glæder sig over retningslinjerne for programmeringen for 2021-2027 af ESI-fondene, der indgår i landerapporterne (bilag D). Udvalget bemærker imidlertid, at den underliggende analyse af de regionale forskelle stadig ikke er tilstrækkelig, bl.a. fordi de lokale og regionale myndigheder ikke inddrages i forberedelsen, hvilket blev afsløret i en undersøgelse gennemført af RU umiddelbart efter offentliggørelsen af landerapporterne; |
| --- | --- |

14.

| 15. | understreger, at det europæiske semester på årsbasis bør evaluere, hvor langt man er nået med gennemførelsen af investeringspolitikkerne. Udvalget fremhæver, at de lokale og regionale myndigheder gennem deres repræsentative organisationer bør involveres i denne evaluering fra offentliggørelsen af landerapporterne, herunder i dialogen mellem Kommissions ansvarlige næstformand og medlemsstaterne; |
| --- | --- |

15.

| 16. | understreger, at manglen på struktureret og vedvarende inddragelse af de lokale og regionale myndigheder i hele det europæiske semester, navnlig i udformningen og gennemførelsen af de nationale reformprogrammer, skaber en asymmetri mellem det europæiske semester, som er centraliseret og topstyret, og samhørighedspolitikken, som er under delt forvaltning og decentraliseret. Udvalget foreslår at behandle dette spørgsmål hurtigst muligt ved at udvide den nuværende adfærdskodeks for partnerskaber til at dække den politiske proces i det europæiske semester; |
| --- | --- |

16.

| 17. | påpeger, at det nationale reformprogram også er det eneste dokument, hvormed hver enkelt medlemsstat i Den Europæiske Union hvert år forelægger Kommissionen de specifikke politikker, som den har til hensigt at gennemføre med henblik på forfølgelse af fælles mål, bæredygtige offentlige finanser og strukturreformer sammen med forslag til gennemførelse af vækst- og beskæftigelsesmålene i overensstemmelse med henstillingerne i det europæiske semester og de ti årlige mål, der er fastsat i Europa 2020-strategien. Regionerne bør derfor i fuld overensstemmelse med princippet om forvaltning på flere myndighedsniveauer inddrages i udformningen af de nationale reformprogrammer. Flere medlemsstater er allerede i gang med at gøre dette ved hjælp af det nationale reformprogram som en mekanisme til integreret planlægning af tiltag på stedet, herunder i lyset af de innovative elementer i EU's forordninger om programmeringsperioden 2021-2027, som har til formål at bringe den i overensstemmelse med det europæiske semester. Udvalget minder på denne baggrund om, at RU har udarbejdet en europæisk regional resultattavle for sociale anliggender (9)og glæder sig over Kommissionens forslag om at tilføje en regional dimension til den sociale resultattavle i processen med det europæiske semester og ser frem til en hurtig gennemførelse heraf; |
| --- | --- |

17.

| 18. | gentager sin bekymring over, at Kommissionen endnu ikke har givet nogen definition af »strukturreformer« i forbindelse med EU's økonomiske styring og mulig støtte gennem EU-programmer såsom det foreslåede reformstøtteprogram. I henhold til nærhedsprincippet bør strukturelle reformer, der kan komme i betragtning til EU-støtte, kun være mulige på de områder, der er strategiske og relevante for gennemførelsen af målene i EU-traktaten og direkte vedrører EU's kompetenceområder; |
| --- | --- |

18.

| 19. | forventer, at det europæiske semester tilvejebringer en bred, koordineret og integreret EU-løsning på de forstyrrende virkninger af geografiske forandringer, navnlig ved at forbedre samhørighedspolitikkens effektivitet og fremme regionale strategier, især strategier, der sigter mod at udvikle intelligente og konkurrencedygtige landdistrikter; |
| --- | --- |

19.

| 20. | bemærker, at de landespecifikke henstillinger identificerer boligmarkedet som afgørende for den finansielle stabilitet, og at manglen på passende og økonomisk overkommelige boliger er et voksende problem i flere medlemsstater. Denne analyse styrker argumenterne for at evaluere behovet for en europæisk boligdagsorden, som giver medlemsstaterne vide skønsbeføjelser inden for deres ansvarsområde (10); |
| --- | --- |

20.

| 21. | fremhæver, at multilateralisme og en regelbaseret verdensorden er i EU's interesse og skal forsvares. Udvalget glæder sig derfor over initiativer, der har til hensigt at kæmpe for lige vilkår og indtage en hård holdning over for de stater, der konkurrerer gennem dumping, deregulering eller subsidiering. Udvalget advarer dog om, at EU's interne konkurrenceregler er meget strammere end på internationalt plan og risikerer derfor at stille europæiske virksomheder ringere på globalt plan; |
| --- | --- |

21.

| 22. | mener, at forhandlingerne om frihandelsaftaler blandt andet bør baseres på regionale konsekvensanalyser, da de vil gøre det lettere at foretage en tidlig identifikation og kvantificering af eventuelle asymmetriske følgevirkninger i de europæiske regioner, så der hurtigt kan findes en politisk løsning; |
| --- | --- |

22.

| 23. | støtter Det Europæiske Råds opfordring (11) til en integreret politisk tilgang til uddybning og styrkelse af det indre marked, udformning af en industripolitik, der er gearet til fremtiden, og som tager fat på den digitale revolution og sikrer en retfærdig og effektiv beskatning; |
| --- | --- |

23.

| 24. | glæder sig over rapporten fra Kommissionens gruppe på højt plan om den europæiske industris fremtid (12), hvori der skitseres en langsigtet vision for en europæisk industristrategi, og hvori der lægges vægt på den regionale dimension af en sådan strategi; |
| --- | --- |

24.

| 25. | gentager sin opfordring til styrket EU-støtte til paneuropæisk og interregionalt samarbejde, der fokuserer på at udvikle synergier og opnå en kritisk masse via fælles investeringer med henblik på at gennemføre innovationer i de industrielle værdikæder i hele Europa, samt på at realisere potentialet i den cirkulære og kulstofneutrale økonomi; |
| --- | --- |

25.

| 26. | anerkender, at den europæiske økonomis og industris konkurrenceevne er baseret på SMV'ernes iværksætter- og innovationspotentiale. Udvalget opfordrer Kommissionen og Rådet til at tage højde for SMV'ernes særlige behov i udarbejdelsen af EU's langsigtede økonomiske strategier herunder foranstaltninger til at fjerne eksisterende hindringer for den frie bevægelighed for varer og tjenesteydelser i EU's indre marked, som navnlig lægger en dæmper på SMV'ernes vækst; |
| --- | --- |

26.

| 27. | understreger, at en forbedring af de lokale og regionale offentlige indkøb vil medføre en betydelig forbedring af konkurrenceevnen og effektiviteten. Dette bekræftes af RU's analytiske arbejde, der viser, at kompleksiteten af de nuværende regler for offentlige indkøb og tendensen til overregulering i mange medlemsstater øger sandsynligheden for fejl og den deraf følgende risiko for sagsanlæg, hvilket igen fører til, at mange lokale og regionale myndigheder følger en alt for risikosky indkøbsstrategi; |
| --- | --- |

27.

| 28. | pålægger sin formand at fremsende denne resolution til Kommissionen, Europa-Parlamentet, det finske formandskab for Rådet og formanden for Det Europæiske Råd. |
| --- | --- |

28.

Bruxelles, den 9. oktober 2019.

Karl-Heinz LAMBERTZ

Formand

for Det Europæiske Regionsudvalg

---

(1)  Kommissionens meddelelse af 21. november 2018 med titlen Årlig vækstundersøgelse 2019: For et stærkere Europa i en tid med global usikkerhed (COM(2018) 770).

1

Årlig vækstundersøgelse 2019

For et stærkere Europa i en tid med global usikkerhed

(2)  https://webapi2016.cor.europa.eu/v1/documents/cor-2018-03900-00-00-res-tra-da.docx/content

2

(3)  http://www.europarl.europa.eu/doceo/document/TA-8-2019-0201_DA.html

3

(4)  Vedrørende det europæiske semester og samhørighedspolitik: tilpasning af strukturreformer til langsigtede investeringer, vedtaget enstemmigt på RU's plenarforsamling den 10. april 2019 https://webapi2016.cor.europa.eu/v1/documents/cor-2018-05504-00-00-ac-tra-da.docx/content.

4

(5)  https://webapi2016.cor.europa.eu/v1/documents/cor-2016-05386-00-00-ac-tra-da.docx/content

5

(6)  https://www.eib.org/attachments/efs/economic_investment_report_2018_key_findings_en.pdf

6

(7)  RU 2019 Det Europæiske Semester Territorial analyse af de landespecifikke henstillinger

7

2019 Det Europæiske Semester Territorial analyse af de landespecifikke henstillinger

(https://portal.cor.europa.eu/europe2020/Pages/welcome.aspx#).

(8)  Kommissionens meddelelse om de landespecifikke henstillinger for 2019, s. 3.

8

https://eur-lex.europa.eu/legal-content/DA/TXT/?qid=1560257977630&uri=CELEX%3A52019DC0500.

(9)  https://cor.europa.eu/en/engage/studies/Documents/European%20Regional%20Social%20Scoreboard/European-Regional-Social-Scoreboard.pdf?_cldee=bWF0dGhpZXUuaG9ybnVuZ0Bjb3IuZXVyb3BhLmV1&recipientid=contact-09d0f0455cf2e4118a29005056a05119-28d790990cbf4dcc890968d369dec000&esid=8685471a-6dd4-e911-8116-005056a043ea

9

(10)  Punkt 20 i RU's resolution om forslagene til det nye lovgivningsmandat for Den Europæiske Union af 27. juni 2019 https://webapi2016.cor.europa.eu/v1/documents/cor-2019-02550-00-01-res-tra-da.docx/content.

10

(11)  Jf. konklusionerne af 20. juni 2019 https://www.consilium.europa.eu/media/39922/20-21-euco-final-conclusions-en.pdf.

11

(12)  Offentliggjort den 26. juni 2019 https://ec.europa.eu/growth/industry/policy/industry-2030_en#vision2030.

12

---

UDTALELSER

Regionsudvalget

| 5.2.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 39/11 |
| --- | --- | --- | --- |

5.2.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 39/11

---

Det Europæiske Regionsudvalgs udtalelse — Anbefalinger om en vellykket udformning af regionale udviklingsstrategier efter 2020

(2020/C 39/03)

| Ordfører | : | Adam Struzik (PL/EPP), formand for Mazowieckie-regionen |
| --- | --- | --- |

Ordfører

:

Adam Struzik (PL/EPP), formand for Mazowieckie-regionen

POLITISKE ANBEFALINGER

DET EUROPÆISKE REGIONSUDVALG

Generelle bemærkninger

| 1. | kommer med anbefalinger til en effektiv udformning af regionale udviklingsstrategier for perioden efter 2020, idet der trækkes på analyser af de faktorer, der er relevante for regionernes strategiske situation. Udvalget tager hensyn til de udfordringer, som regionerne står over for og udnytter de erfaringer, der hidtil er gjort med samhørighedspolitikken; |
| --- | --- |

1.

| 2. | fremhæver, at disse anbefalinger kun vedrører investeringsprioriteterne og rammevilkårene for effektive regionale udviklingsstrategier; |
| --- | --- |

2.

| 3. | påpeger, at de lokale og regionale myndigheder på baggrund af de faktiske behov har brug for klart definerede mellem- og langsigtede udviklingsstrategier, der er baseret på både tendenser og udfordringer og på de særlige forhold, der gør sig gældende i de enkelte områder; |
| --- | --- |

3.

| 4. | minder om, at optimeringen af de lokale og regionale myndigheders funktion (regioner, distrikter og kommuner) og deres udvikling ved hjælp af en afbalanceret udnyttelse af regionale faktorer og ressourcer til produktion af varer og tjenesteydelser udgør det vigtigste aspekt af den territoriale strategiske planlægning; |
| --- | --- |

4.

| 5. | gør opmærksom på, at udviklingsstrategier er et af de vigtigste instrumenter for den regionale og lokale forvaltning. Disse strategier fastlægger retningslinjer for beslutninger og foranstaltninger indeholdende mål og prioriteter, der stemmer overens med visionen for Europas fremtidige udvikling; |
| --- | --- |

5.

| 6. | påpeger, at regionale udviklingsstrategier og strategier for intelligent specialisering derfor er vigtige instrumenter, der kan sikre synergier og komplementaritet mellem de forskellige sektorspecifikke instrumenter. De sørger også for en passende inddragelse af interessenterne i overensstemmelse med den tilgang, der er valgt for den økonomiske, sociale og territoriale udvikling af det enkelte område; |
| --- | --- |

6.

| 7. | gør opmærksom på uoverensstemmelserne mellem det europæiske semester og målene for samhørighedspolitikken. Samhørighedspolitikken er en selvstændig politik, og traktatens mål (økonomisk, social og territorial samhørighed) skal til enhver tid opretholdes. Dette kræver fokus på graden af sammenhæng mellem de landespecifikke henstillinger og samhørighedsprogrammerne og betydningen af samarbejde mellem nationale, regionale og lokale myndigheder, for så vidt angår både de nationale reformprogrammer og samhørighedsprogrammerne. |
| --- | --- |

7.

Anbefaling 1: Strategisk regional planlægning som udgangspunkt for en vellykket udvikling

| 8. | gør opmærksom på, at en styrkelse af den økonomiske, sociale og territoriale samhørighed i EU er et af de vigtigste mål ifølge traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (TEUF); |
| --- | --- |

8.

| 9. | fremhæver, at samhørighedspolitikken bør forbinde de strategiske mål for håndteringen af de europæiske og globale udfordringer med de langsigtede udviklingsstrategier på regionalt og lokalt niveau i medlemsstaterne og deres gennemførelse i praksis; |
| --- | --- |

9.

| 10. | understreger desuden, at de talrige udfordringer, som byer og regioner står over for, har en stærk territorial dimension, og er kendetegnet ved, at de påvirker flere områder og overskrider forvaltningsmæssige grænser. Udvalget gør opmærksom på, at udfordringerne på udviklingsområdet ikke kan imødegås, hvis de enkelte områder handler alene, men at det er op til dem hver især at udstikke de politiske retningslinjer for udviklingen i og fremtiden for deres respektive samfund i tråd med nærhedsprincippet som fastsat i EU-traktatens artikel 5, stk. 3; |
| --- | --- |

10.

| 11. | fremhæver de territoriale strategiers betydning for en integreret og koordineret forvaltning af investeringer, hvor »integreret« betyder, at alle forvaltningsniveauer — fra lokalt til europæisk — arbejder sammen om at nå målene for hvert område, og »koordineret« skal forstås på den måde, at de enkelte finansieringskilder supplerer hinanden og bidrager til opfyldelsen af de samme territoriale mål; |
| --- | --- |

11.

| 12. | understreger, at det er yderst vigtigt at basere de økonomiske og strategiske beslutninger på de aktuelle socioøkonomiske udviklingsindikatorer. Forslagene til de finansielle overslag for 2021-2027 er baseret på data for perioden 2014-2016, hvilket resulterer i en ret misvisende fremstilling af den nuværende socioøkonomiske situation i regionerne. I analyserne bør der kun benyttes indikatorer, der vedrører en periode, som ikke går længere tilbage end tre år før finansieringsperioden, det vil i dette tilfælde sige indikatorer for årene 2017-2019; |
| --- | --- |

12.

| 13. | fremhæver, at der ved udformningen af den fremtidige udviklingspolitik, og især i forbindelse med EU's flerårige finansielle ramme (FFR) og de finansielle overslag for perioden 2021-2027 og senere, skal tages højde for de nuværende statistiske klassifikationer. Udvalget opfordrer derfor Kommissionen til principielt at genoverveje sin tilgang til ovennævnte politikområde ved udarbejdelsen af FFR; |
| --- | --- |

13.

| 14. | påpeger, at Eurostat skal inddrages i udformningen af den nye strategi og gennemførelsen af anbefalingerne. Derudover bør Eurostat intensivere sine bestræbelser på at optimere systemet til indsamling og behandling af data, der kan bidrage til at opfylde de nye behov og forbedre samarbejdet. Dataindsamlingsprocessen bør ligeledes forbedres; |
| --- | --- |

14.

| 15. | minder om, at BNP måler produktionen og ikke kan anvendes til at måle økologisk bæredygtighed, effektiv ressourceudnyttelse, social integration og generelle sociale fremskridt. Udvalget gør i den forbindelse opmærksom på behovet for at medtage yderligere indikatorer til måling af livskvalitet på en mere retfærdig og klarere måde og som supplement til BNP; |
| --- | --- |

15.

| 16. | tilskynder til, at der udvikles entydige og målbare indikatorer, der kan tage højde for klimaændringer, biodiversitet, ressourceeffektivitet og social inklusion. Udvalget er desuden fortaler for, at der udvikles indikatorer, som i højere grad har fokus på private husstande og afspejler deres indkomstforhold, forbrug og formue. |
| --- | --- |

16.

Anbefaling 2: Målene for bæredygtig udvikling som grundlag for byers og regioners langsigtede strategier

| 17. | påpeger, at både Europa 2020-strategien og den fælles strategiske ramme har opstillet en ramme og retningslinjer for udarbejdelsen af partnerskabsaftaler og programmer under samhørighedspolitikken i perioden 2014-2020 og navnlig har sikret en koordinering mellem de europæiske struktur- og investeringsfonde og andre instrumenter; |
| --- | --- |

17.

| 18. | henleder opmærksomheden på behovet for, at der i opfølgeren til Europa 2020-strategien fastlægges en ramme for EU's langsigtede politiske kurs, der gør det muligt at udvikle nationale og regionale/lokale strategier, som kan bidrage til opfyldelsen af målene for bæredygtig udvikling, idet der også tages hensyn til fordelene ved at etablere et grænseoverskridende partnerskab med henblik på at tackle fælles udfordringer; |
| --- | --- |

18.

| 19. | bifalder, at oplægget »Vejen til et bæredygtigt Europa inden 2030« har givet startskuddet til en debat og opfordrer Kommissionen og Det Europæiske Råd til at anerkende gennemførelsen af 2030-dagsordenen for bæredygtig udvikling og dens 17-mål som en politisk prioritet og det overordnede mål for EU's næste strategiske dagsorden for perioden 2019-2024 og derefter; |
| --- | --- |

19.

| 20. | mener, at gennemførelsen af målene for bæredygtig udvikling og de relaterede politiske strategier bør sikres i tråd med princippet om flerniveaustyring, der involverer alle forvaltningsniveauer og interessenter, og som gør det muligt at opstille forskellige mål på nationalt, regionalt og lokalt plan; |
| --- | --- |

20.

| 21. | påpeger, at de 17 mål for bæredygtig udvikling ikke omfatter et specifikt regionalt mål, som tager højde for de mål i TEUF, der taler om at sikre en afbalanceret regional udvikling i EU og mindske forskellene i udviklingsniveau mellem regionerne, så det sikres, at intet område lades i stikken; |
| --- | --- |

21.

| 22. | anbefaler, at byer og regioner anvender målene for bæredygtig udvikling som vejledende principper for udviklingen af deres regionale og lokale udviklingsstrategier, navnlig eftersom 2030-dagsordenen for et bæredygtigt Europa endnu ikke foreligger. Derfor er det nødvendigt, at byer og regioner, som det beslutningsniveau, der er tættest på borgerne, virksomhederne og lokalsamfundene, tilpasser målene for bæredygtig udvikling til de faktiske forhold på stedet. |
| --- | --- |

22.

Anbefaling 3: Byer og regioner bør basere deres regionale udviklingsstrategier på en grundig analyse af fremtidsperspektiverne

| 23. | understreger behovet for at tage højde for fremtidige tendenser i forbindelse med udviklingen af effektive regionale udviklingsstrategier. Langsigtet planlægning, prognoser og andre strategiske prognosticeringsmetoder er derfor vigtige instrumenter ved udformningen af den fremtidige regionalpolitik; |
| --- | --- |

23.

| 24. | understreger nødvendigheden af, at de regionale udviklingsstrategier for perioden efter 2020 afstemmes med den nye territoriale dagsorden, så der kan opnås resultater i hele EU; |
| --- | --- |

24.

| 25. | påpeger, at fremtidens vigtigste udviklingsopgaver, som der skal tages hensyn til i de regionale strategier, er forbundet med megatendenser og forandringer på miljøområdet, hvilket betyder at de vil have store konsekvenser for økonomien og befolkningen i alle EU's regioner; |
| --- | --- |

25.

| 26. | understreger, at de teknologiske ændringer som følge af automatisering og maskinlæring kan have en betydelig indvirkning på arbejdsmarkederne, hvilket også vil påvirke den socioøkonomiske udvikling. Mange af de nye teknologier kan imidlertid være til fordel for landdistrikterne ved at mindske problemerne som følge af lav befolkningstæthed og lange afstande; |
| --- | --- |

26.

| 27. | påpeger, at det er afgørende at etablere den grundlæggende tekniske infrastruktur, så de nye teknologier kan udnyttes. Mange af fordelene ved de nye teknologier kommer ikke af sig selv, men kræver komplementære politikker, f.eks. for at sikre, at borgerne har de færdigheder, der er nødvendige for at kunne bruge disse teknologier; |
| --- | --- |

27.

| 28. | fremhæver, at den europæiske søjle for sociale rettigheder skal gennemføres fuldt ud. Selv om der kan konstateres sociale fremskridt i EU, er det nødvendigt med en bedre gennemførelse af søjlens principper på alle forvaltningsniveauer. Her spiller Den Europæiske Socialfond en rolle som bindeled mellem ambitionerne i tilknytning til den sociale søjle og de regionale behov for foranstaltninger og investeringer rettet mod udvikling af regionen, f.eks. med hensyn til at sikre et fyldestgørende udbud af færdigheder; |
| --- | --- |

28.

| 29. | konstaterer, at der sker ændringer på arbejdsmarkederne som følge af digitaliseringen. Udvalget opfordrer derfor til, at der udvikles nye forretningsmodeller, som sikrer arbejdstagernes rettigheder og en passende aflønning, social sikring og beskyttelse mod forskelsbehandling ved nye former for beskæftigelse; |
| --- | --- |

29.

| 30. | påpeger nødvendigheden af en mere sammenhængende fysisk planlægning, der tager højde for tilpasningen til klimaændringer. Udvalget gør desuden opmærksom på, at fysisk planlægning spiller en central rolle i begrænsningen af de risici, der er forbundet med stigningen i forekomsten af ekstreme vejrforhold og naturkatastrofer; |
| --- | --- |

30.

| 31. | fremhæver, at grøn og blå infrastruktur spiller en vigtig rolle for modvirkningen af klimaændringer, tilpasningen til disse forandringer og indsatsen for at bekæmpe tabet af biodiversitet. Udvalget opfordrer medlemsstaterne og de regionale og lokale myndigheder til at tage hensyn til biodiversiteten i deres beslutningsprocesser og strategidokumenter; |
| --- | --- |

31.

| 32. | beklager, at Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne (ELFUL) er blevet taget ud af forordningen om fælles bestemmelser. Dette og afvigende bestemmelser i sektorforordningerne vil gøre det vanskeligt at koordinere finansieringen til områderne klimaændringer og biodiversitet samt de overordnede flerfondsstrategier og samarbejdsstrukturer på regionalt plan; |
| --- | --- |

32.

| 33. | understreger behovet for, at der tages højde for den miljømæssige indvirkning allerede ved starten af den strategiske infrastrukturplanlægning, hvilket kræver, at de relevante miljøanalyser og miljøkonsekvensvurderinger gennemføres på korrekt vis. Dette vil også betyde færre problemer i forbindelse med projekternes godkendelse og gennemførelse; |
| --- | --- |

33.

| 34. | mener, at den territoriale tilgang skal afspejle den regionale henholdsvis lokale identitet, og minder om, at de enkelte samfund har direkte ansvar for og beføjelse til at fastsætte politikker i overensstemmelse med deres egne lokale, sociale og kulturelle særtræk. Udvalget understreger i den sammenhæng, at hver region har særlige karakteristika, som er en vigtig kilde til vækst, og som bidrager til håndteringen af kriser; |
| --- | --- |

34.

| 35. | ser med kritiske øjne på det faktum, at kultur ikke indgår i Europa 2020-strategien for den fremtidige udvikling af Den Europæiske Union. Udvalget opfordrer derfor til, at kultur og sektorens institutioner og områder indarbejdes som et strategisk område i den kommende strategi og politikplanlægning. Udvalget tilskynder de regioner, som anser deres kulturarv for at være en af deres største styrker, til at tage højde for dette aspekt i deres strategier for intelligent specialisering. |
| --- | --- |

35.

Anbefaling 4: Investering i institutionel og administrativ kapacitetsopbygning som en forudsætning for en effektiv anvendelse af offentlige midler

| 36. | understreger, at en vellykket gennemførelse af en integreret politikudformning i høj grad afhænger af kvaliteten af de nationale og regionale forvaltninger. Den institutionelle og administrative kapacitet har afgørende betydning for en korrekt forvaltning af programmerne under ESI-fondene og spiller en vigtig rolle i indsatsen for at styrke den samlede økonomiske velstand; |
| --- | --- |

36.

| 37. | understreger, at talrige undersøgelser har påvist, at effektiviteten af de offentlige udgifter i højere grad afhænger af en velfungerende forvaltning og institutionel kapacitet end af de grundlæggende makroøkonomiske forhold. Derfor er der en direkte sammenhæng mellem investeringsafkast og investeringsniveau, men også med administrationens kvalitet; |
| --- | --- |

37.

| 38. | mener, at god regeringsførelse (og en velfungerende forvaltning generelt) er en vigtig forudsætning for en vellykket gennemførelse af de regionale og lokale udviklingsstrategier. Udvalget gør i den sammenhæng opmærksom på, at EU på samme måde som byer og regioner har brug for ledere, som ikke er bange for at udvikle fremtidsvisioner for deres områder og give disse et konkret indhold ved hjælp af udviklingsstrategier. De regionale myndigheders aktiviteter er en afgørende forudsætning for regional udvikling; |
| --- | --- |

38.

| 39. | opfordrer til, at udviklingen af borgernes digitale kompetencer og kvalifikationer får passende støtte på alle uddannelsesniveauer. Udvalget mener, at udviklingen af digitale færdigheder hos arbejdstagerne i EU er en nødvendig forudsætning for at kunne håndtere forandringerne på arbejdsmarkedet, imødegå manglen på kvalificeret arbejdskraft og bygge bro over kvalifikationskløften. |
| --- | --- |

39.

Anbefaling 5: Fremme af synergier mellem fondene og andre aktører

| 40. | påpeger, at samhørighedspolitikken — i lighed med alle andre EU-politikker — skal bidrage til gennemførelsen af de grundlæggende mål, der er fastsat i traktaterne. De øvrige EU-politikker skal imidlertid også bidrage til opfyldelsen af de traktatbaserede mål for samhørighedspolitikken; |
| --- | --- |

40.

| 41. | påpeger endvidere, at de enkelte ESI-fonde ganske vist udfører specifikke og stadig aktuelle opgaver i henhold til traktaten, men at de samlet set derudover kan bidrage til opfyldelsen af målene for samhørighedspolitikken, hvor den enkelte fond også bidrager til opfyldelsen af de andre fondes opgaver; |
| --- | --- |

41.

| 42. | understreger, at det for at skabe synergier og styrke virkningen og effektiviteten af de forskellige instrumenter er vigtigt, at strategierne, foranstaltningernes karakter og samarbejdet mellem de forskellige aktører afstemmes med hinanden fra starten af programplanlægningen; |
| --- | --- |

42.

| 43. | påpeger vigtigheden af gennemsigtighed og en strategisk anvendelse af offentlige indkøb på alle forvaltningsniveauer, navnlig hvad angår klare og utvetydige principper. Det er vigtigt at undgå forskelle mellem medlemsstaterne, mellem de forskellige forvaltningsniveauer eller mellem medlemsstaterne og Kommissionen og minimere den administrative byrde; |
| --- | --- |

43.

| 44. | mener, at de lokale og regionale initiativer, strategier, handlingsplaner og offentlig-private partnerskaber inden for STEAM-fagene (naturvidenskab, teknologi, ingeniørvirksomhed, kunst og matematik) kan yde et vigtigt bidrag til at reducere forskellene i udviklingsniveau i hele Europa. Udvalget har desuden den holdning, at en lokal og regional prioritering af STEAM-fagene og en fortrinsbehandling af initiativer, der er møntet på at fremme samarbejde om og investeringer i disse fag i høj grad kan bidrage til at imødegå de negative konsekvenser af hjerneflugt. |
| --- | --- |

44.

Anbefaling 6: Territorialt samarbejde i funktionelle områder

| 45. | påpeger, at administrative grænser ofte ikke afspejler den indbyrdes økonomiske afhængighed, der er kendetegnende for hele området. For eksempel kan der være tale om vigtige forbindelser mellem byer og deres opland, mellem landdistrikter og byområder og mellem naboregioner i forskellige lande; |
| --- | --- |

45.

| 46. | understreger, at de territoriale virkninger rækker videre end det lokale niveau og de administrative grænser i næsten alle udviklingsspørgsmål, og at beslutninger derfor skal træffes i fællesskab under inddragelse af de forskellige niveauer. Forud for disse beslutninger skal der indledes en fælles dialog lige fra start med henblik på at finde svar på de enkelte spørgsmål; |
| --- | --- |

46.

| 47. | mener, at der bør lægges særlig vægt på situationen i afsidesliggende, tyndtbefolkede områder, regionerne i den yderste periferi og grænseregioner samt regioner med særlige udfordringer, især bjerg- og øregioner, som i visse tilfælde har et udviklingsefterslæb, navnlig med henblik på at forbedre deres forbindelser, både indbyrdes og til de øvrige regioner; |
| --- | --- |

47.

| 48. | anbefaler, at der udarbejdes fælles strategier for funktionelle områder, og at relevante politikker og programmer tilpasses, hvor det er muligt. |
| --- | --- |

48.

Anbefaling 7: Fælles projekter mellem nationale/regionale programmer under ESI-fondene i nabolande

| 49. | anbefaler, at forvaltningsmyndighederne fuldt ud udnytter de muligheder, der ligger i forordningen om fælles bestemmelser for samhørighedspolitikken (artikel 57, stk. 4, i Kommissionens forslag) med henblik på at planlægge tværregionale eller grænseoverskridende samarbejdsprojekter med ESI-fondenes regionale programmer for at dække funktionelle områder over grænserne. Udviklingen af sådanne projekter kræver også en tæt koordinering mellem de relevante Interreg-programmer for at sikre, at de supplerer hinanden og dobbeltarbejde undgås; |
| --- | --- |

49.

| 50. | støtter fortsat den foreslåede EU-mekanisme for grænseoverskridende samarbejde, som vil have stor betydning for fjernelsen af hindringer og flaskehalse i det grænseoverskridende samarbejde; |
| --- | --- |

50.

| 51. | understreger det presserende behov for, at EU iværksætter en reel strategi for kulturelt diplomati. Derfor bør kommunikationen og den kunstneriske og kulturelle udveksling mellem EU's regioner — navnlig regionerne i den yderste periferi — og tredjelande styrkes. Der bør bl.a. afsættes midler til, at kunstnere kan rejse til tredjelande og præsentere deres værker og omvendt. |
| --- | --- |

51.

Anbefaling 8: Styrkelse af den territoriale tilgang ved at udnytte de integrerede instrumenters fulde potentiale (f.eks. lokaludvikling styret af lokalsamfundet og integrerede territoriale investeringer)

| 52. | understreger, at en styrkelse af samhørigheden på regionalt og lokalt plan, herunder på tværs af grænserne, kræver en bottom-up, stedbaseret tilgang til udvikling af passende løsninger på stedet; |
| --- | --- |

52.

| 53. | anbefaler, at der udvikles territoriale strategier for alle programmer og understreger i den sammenhæng den supplerende nytteværdi af programmer, der inddrager flere fonde. Udvalget efterlyser en større udnyttelse af territoriale instrumenter i funktionelle områder; |
| --- | --- |

53.

| 54. | fremhæver den rolle, som lokaludvikling styret af lokalsamfundet spiller som et specifikt subregionalt instrument, der supplerer andre former for støtte på lokalt plan; |
| --- | --- |

54.

| 55. | mener, at lokaludvikling styret af lokalsamfundet tilfører en særlig merværdi gennem deltagelse, høring og samarbejde med lokalbefolkningen og alle offentlige og private aktører. Denne form for udvikling sikrer brugen af lokal ekspertise og tager hensyn til de specifikke behov i de enkelte regioner; |
| --- | --- |

55.

| 56. | fremhæver den vigtige rolle, som intelligent specialisering spiller, navnlig takket være EU-støtte til forskning, der styrker de regionale innovationssystemer, vidensudveksling mellem regionerne og synergier. |
| --- | --- |

56.

Bruxelles, den 8. oktober 2019.

Karl-Heinz LAMBERTZ

Formand

for Det Europæiske Regionsudvalg

---

UDTALELSER

| 5.2.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 39/16 |
| --- | --- | --- | --- |

5.2.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 39/16

---

Det Europæiske Regionsudvalgs udtalelse — Bedre kommunikation om samhørighedspolitikken

(2020/C 39/04)

| Ordfører | : | Adrian Ovidiu Teban (RO/EPP), borgmester i Cugir |
| --- | --- | --- |

Ordfører

:

Adrian Ovidiu Teban (RO/EPP), borgmester i Cugir

POLITISKE ANBEFALINGER

DET EUROPÆISKE REGIONSUDVALG

Generelle bemærkninger

| 1. | påpeger, at samhørighedspolitikken udgør omkring en tredjedel af EU's budget, 351 mia. EUR i programmeringsperioden 2014-2020. Dette sikrer en langsigtet investeringsramme for regioner og medlemsstater og en mere pålidelig planlægning sammenlignet med nationale årlige eller toårlige budgetter; |
| --- | --- |

1.

| 2. | bemærker, at øget synlighed for ESI-fondene kan bidrage til at forbedre opfattelsen af samhørighedspolitikkens effektivitet og til at styrke borgernes tillid til det europæiske projekt. Det er imidlertid vigtigt med en sammenhængende kommunikationskanal, ikke bare ovenfra og ned vedrørende ESI-fondenes konkrete resultater, men også nedefra og op for at gøre de lokale myndigheder og interessenter opmærksomme på finansieringsmulighederne med den yderligere fordel, at det øger den offentlige deltagelse i gennemførelsesprocesserne; |
| --- | --- |

2.

| 3. | mener, at kommunikation i princippet bør være en integrerende del af den politiske beslutningstagning og politikgennemførelse. Det er af central betydning, at der er bevidsthed om lokale EU-finansierede projekter blandt støttemodtagerne og civilsamfundet til trods for forskellige finansieringsbeløb i de enkelte regioner, og dette kan kun opnås gennem en fælles indsats på alle involverede myndighedsniveauer. Modellen med flerniveauforvaltning og partnerskabsprincippet, som begge er baseret på en styrket samordning mellem offentlige myndigheder, økonomiske aktører samt arbejdsmarkedets parter og civilsamfundet, kan bidrage til en mere effektiv formidling af EU's politiske mål og resultater; |
| --- | --- |

3.

| 4. | fremhæver, at forvaltningsmyndighederne for operationelle programmer, der finansieres af de europæiske struktur- og investeringsfonde (ESI-fondene), skal kommunikere om mål, finansieringsmuligheder og resultater af programmer og projekter inden for samhørighedspolitikken. Det er derfor en central opgave for forvaltningsmyndighederne og støttemodtagerne i medlemsstaterne at tage stilling til spørgsmål om, hvilke investeringsmuligheder der findes, eller hvordan en støttemodtager skal forholde sig til PR-spørgsmål, og hvem der modtager finansiering og med hvilket formål; |
| --- | --- |

4.

| 5. | bemærker, at EU's samhørighedspolitik og samhørighedsfondenes interventioner ledsages af oplysningskrav og krav om offentlig omtale, der indebærer, at de nationale og regionale myndigheder, som forestår gennemførelsen, og slutmodtagerne er juridisk forpligtede til at udføre kommunikationsaktiviteter. Disse krav har igennem de sidste tre årtier udviklet sig fra enkle oplysningstiltag som sponsorplader til mere avancerede kommunikationsstrategier, herunder flerårige strategier, årlige planer, mindstekrav og evalueringer, der skal gennemføres for hvert enkelt operationelt program; |
| --- | --- |

5.

| 6. | understreger, at det er en central opgave i programforvaltningen at informere potentielle støttemodtagere om finansieringsmulighederne. Med henblik på at sikre, at samhørighedspolitikken investerer i de mest relevante og innovative projekter, skal den bredest mulige kreds af potentielle støttemodtagere informeres. Dette kan gøres ved ikke kun at fremhæve investeringsmulighederne, men også ved at præsentere de opnåede resultater og bedste praksis; |
| --- | --- |

6.

| 7. | påpeger, at EU's samhørighedspolitik har vist sig at have en positiv indvirkning på såvel økonomien som borgernes hverdag, men beklager, at resultaterne ikke altid er blevet videreformidlet på bedste vis, og at bevidstheden om dens positive virkninger konsekvent har ligget lavt gennem det seneste årti, idet en Flash Eurobarometerundersøgelse i 2017 viste, at kun 35 % af EU-borgerne har hørt om EU-medfinansierede projekter i det område, hvor de bor. Personer, der har hørt om disse projekter, siger imidlertid, at deres indvirkning på udviklingen i deres regioner har været positiv (78 %); |
| --- | --- |

7.

| 8. | bemærker, at ifølge den samme Eurobarometerundersøgelse er kommunikationen om EU's samhørighedspolitikker fortsat begrænset, og informationskilderne synes at være meget lidt varierede. Generelt bør den digitale kommunikation i langt højere grad fremmes i den kommende programmeringsperiode efter 2020; |
| --- | --- |

8.

| 9. | understreger de ujævne fremskidt, som kan konstateres i medlemsstaterne med hensyn til strømlining af de administrative procedurer for at sikre en bredere mobilisering og inddragelse af regionale og lokale partnere, inklusive økonomiske aktører og arbejdsmarkedets parter samt repræsentanter for civilsamfundet, og fremhæver betydningen af offentlig deltagelse og social dialog. Det er værd at bemærke, at den prioritering, der opfattes som den vigtigste, er at investere i regioner med høj arbejdsløshed. De vigtigste områder for EU's regionalpolitiske investeringer bør fokusere på uddannelse, sundhed og sociale infrastrukturer, der anses for de vigtigste investeringsområder. Desuden »er samhørighedspolitikken EU's vigtigste investeringsinstrument, som giver regioner og byer mulighed for at gennemføre målene for bæredygtig udvikling«. En sådan tilgang vil være en forudsætning for at udvide »lokaliseringen« af målene for bæredygtig udvikling og fremme deres gennemførelse via samhørighedspolitikken (1) og dermed bane vej for udviklingen fra en lineær til en cirkulær økonomi (2); |
| --- | --- |

9.

| 10. | gør opmærksom på, at både opfattelsen af samhørighedspolitikken og støtten til EU kan variere fra befolkningsgruppe til befolkningsgruppe og fra region til region. Der er dog behov for yderligere dokumentation, før der kan drages nogle klare konklusioner herom. Til det formål kræves der oplysninger om repræsentative udsnit af befolkningen fra alle EU-regioner. Derfor foreslår udvalget, at Eurobarometerundersøgelser, der skal være repræsentative for alle EU-regioner (NUTS 2 eller lignende), medtager spørgsmål vedrørende opfattelsen af samhørighedspolitikken og borgernes støtte til det europæiske projekt; |
| --- | --- |

10.

| 11. | fremhæver behovet for at øge kendskabet til, hvordan borgernes opfattelse af EU's samhørighedspolitik påvirker deres støtte til det europæiske projekt. Dette er afgørende for forhåndsevalueringen af effektiviteten af de særlige kommunikationspolitikker, som skal fremme et positivt syn på samhørighedspolitikken og EU generelt. Udvalget foreslår derfor, at der i standardeurobarometerundersøgelser medtages specifikke spørgsmål om støtten til EU og opfattelsen af EU's samhørighedspolitik; |
| --- | --- |

11.

| 12. | understreger, at det ikke blot er økonomiske faktorer, der kan skabe bevidsthed. Forskellige analyser har identificeret grupper af borgere, hvis kendskab til EU's (samhørigheds)politikker synes at hænge direkte sammen med, at de identificerer sig med Den Europæiske Union som en politisk enhed. Der synes også at være en positiv sammenhæng mellem kendskabsniveauet til visse EU-politikker, herunder samhørighedspolitikken, og stemmeprocenten ved valg til Europa-Parlamentet. Omvendt synes der også at være belæg for, at når identificeringen med Den Europæiske Union og med en fælles europæisk historie og kultur er høj, er befolkningen mere bevidst om EU's (samhørigheds)politikker. Af disse årsager er det vigtigt at forbedre og intensivere kommunikationen om resultaterne af EU's samhørighedspolitik for at styrke den politiske legitimitet af Den Europæiske Union og følelsen i befolkningen af at være en del af et fælles projekt; |
| --- | --- |

12.

| 13. | understreger ligeledes, at kommunikation om samhørighedspolitikken ikke alene er Kommissionens ansvar, men snarere et ansvar, der påhviler alle aktører, som samhørighedspolitikken tilgodeser, herunder medlemsstaterne og lokale myndigheder; |
| --- | --- |

13.

| 14. | har den holdning, at samhørighedspolitikken skal videreformidles på en anden måde, hvilket bl.a. kræver, at man sigter mod et bredere publikum og ikke kun interessenter. Den brede offentlighed bør være i centrum for målrettet kommunikation, og denne kommunikation skal vinde genklang hos folk: Den skal fortælle historier om indvirkningen på lokale borgere og ikke bare udsprede tal eller diagrammer om fjerntliggende jobmarkeder eller fjerne infrastrukturproblemer og befolkningsgrupper. Fokus bør være på den rolle, som EU som myndighedsniveau spiller i folks liv, ikke på at oplyse befolkningen om de mange forskellige fonde og projekter. Det er vigtigt at være klar over, at tillid til budbringeren er mindst lige så vigtigt som budskabet. Og offentlighedens tiltro til lokale og regionale myndigheder er højere end til de nationale regeringer eller EU. Regionale og lokale politikere har derfor en potentielt afgørende rolle at spille, og især RU's medlemmer bør som »EU's ambassadører i regioner, byer og kommuner« være foregangsmænd; |
| --- | --- |

14.

| 15. | understreger behovet for målrettet kommunikation. Omdrejningspunktet for den målrettede kommunikation skal være »naboskab«. Det skal være emotionelt, da statistiske data ikke rører ved mennesker. Der bør vælges en flerniveautilgang for at sikre bedre kommunikation. 55 % af respondenterne i den seneste Eurobarometerundersøgelse mener, at beslutningerne bør træffes på de subnationale niveauer, heraf angav næsten en tredjedel (30 %) det regionale niveau, mens en fjerdedel (25 %) foretrak det lokale niveau. Næsten hver femte mente derimod, at beslutningerne bør træffes på EU-niveau; |
| --- | --- |

15.

| 16. | fremhæver behovet for at engagere sig i en mere permanent dialog med borgerne og inddrage dem hyppigere i beslutningstagningen, hvilket kan sikre ansvarlighed og legitimitet ved leveringen af samhørighedspolitikken. I den forstand skal det nye overordnede mål 5 for perioden 2021-2027 — »Et Europa, der er tættere på borgerne« — udnytte de eksisterende erfaringer med lokalsamfundsstyret lokal udvikling og deltagerbaseret budgetlægning på lokalt niveau samt andre metoder, der sigter imod at styrke borgerinddragelsen. Inddragelse af RU-medlemmer, borgmestre og andre lokale folkevalgte repræsentanter i Kommissionens kommunikationskampagner om samhørighedspolitikken kan være en måde til at skabe en positiv bevidsthed om de fordele, EU har for borgerne i deres daglige liv. |
| --- | --- |

16.

Synlighedsudfordringen

| 17. | bemærker, at forbedring af ESI-fondenes synlighed kan bidrage til at forbedre opfattelsen af Den Europæiske Union og til at genoprette befolkningens tillid til de europæiske politikker; |
| --- | --- |

17.

| 18. | påpeger derfor, at den voksende EU-skepsis og det stigende antal politiske partier, der modsætter sig yderligere integration i EU, også hænger sammen med opfattelsen af, at der findes økonomiske, sociale og territoriale uligheder. Samhørighedspolitikken er et effektivt redskab til at fremme »territorial modstandsdygtighed« som en del af løsningen i form af politiske svar, og foranstaltninger til videreformidling af de positive indvirkninger på regionerne og folks hverdag har fået vital betydning; |
| --- | --- |

18.

| 19. | foreslår, at de operationelle programmer bør have fokus på befolkningens behov og på ikke kun at kommunikere »til befolkningen«, men snarere »med befolkningen«. I den forbindelse understreger udvalget vigtigheden af partnerskabsaftaler, som indeholder bestemmelser om mekanismer for dialog med borgerne i forbindelse med udformning af interventioner, der medfinansieres af EU's samhørighedspolitik i alle faser af forberedelsen, gennemførelsen og evalueringen af operationelle programmer, inklusive anbefalinger om, at medlemsstaterne skal inddrage de lokale myndigheder i alle faser; |
| --- | --- |

19.

| 20. | tilskynder til, at man indfører demokratiske innovationer såsom deltagerbaseret budgetlægning og forhandling (juryer, paneler og meningsmålinger) med henblik på at give de lokale borgere mulighed for at give deres mening til kende og dermed indføre drastiske ændringer i måden, hvorpå borgerne deltager i kommunikationsmekanismen; |
| --- | --- |

20.

| 21. | påpeger, at synligheden af investeringerne fra samhørighedspolitikken er et fælles ansvar for Kommissionen og medlemsstaterne, og at de kompetente lokale og regionale myndigheder bør inddrages i udformningen af effektive kommunikationsstrategier; |
| --- | --- |

21.

| 22. | opfordrer Kommissionen til at tage ved lære af den vellykkede kommunikation vedrørende mindre, mellemfolkelige EU-finansierede projekter i grænseregioner. Udvalget gør opmærksom på det store engagement fra deltagerne i disse projekter og deres bidrag til effektiv kommunikation om resultaterne af projekterne; |
| --- | --- |

22.

| 23. | glæder sig over forslaget i den nye lovgivningspakke om samhørighedspolitikken om at udnævne nationale kommunikationsansvarlige, der skal sikre en integreret forvaltning af aktiviteterne vedrørende den regionale EFRU, Den Europæiske Socialfond og Samhørighedsfonden samt Asyl- og Migrationsfonden, Fonden for Integreret Grænseforvaltning og Fonden for Intern Sikkerhed. I samme henseende bør man udnytte andre fremtidige EU-programmer med lokal synlighed såsom Horisont Europa, InvestEU osv. samt informationscentrene for Europe Direct; |
| --- | --- |

23.

| 24. | mener, at platforme baseret på Refit-tilgangen med anvendelse af enkle IKT-løsninger i kommunikationen med EU-borgerne vil muliggøre en mere effektiv politikudformning, der opfylder samfundets forventninger. De lokale myndigheder har mange erfaringer på dette område og anvender allerede applikationer, som gør det muligt at løse presserende problemer på lokalt plan. Kun kanaler for tovejskommunikation skal forbedres yderligere; |
| --- | --- |

24.

| 25. | anmoder Kommissionen om at udvide sine bestræbelser med forvaltningsmyndigheder til også at omfatte politiske repræsentanter fra regioner og byer for at afprøve nye kommunikationsmetoder. Lokale og regionale myndigheder samt støttemodtagere er borgernes mest effektive og nærmeste samtalepartnere; |
| --- | --- |

25.

| 26. | anbefaler, at kommunikationen om samhørighedspolitikken ikke kun koncentrerer sig om udfaldet og resultaterne af EU-finansierede projekter, men først og fremmest om de positive virkninger, som disse projekter har for borgernes hverdag. Med henblik derpå forekommer det lokale og regionale niveau at være det mest velegnede til denne kommunikation (hvordan EU har hjulpet min kommune, by eller region), og en aktiv rolle for Europe Direct-informationscentrene bør fremmes; |
| --- | --- |

26.

| 27. | opfordrer imidlertid i overensstemmelse med målsætningen om territorial samhørighed til, at de nationale kommunikationsinitiativer, der er udviklet under den fælles landbrugspolitik og samhørighedspolitikken, koordineres og målrettes mod bestemte områder (herunder landdistrikter), hvor der er et udviklingsefterslæb, og hvor følelsen af at være glemt i de senere år har givet næring til EU-skepsis; |
| --- | --- |

27.

| 28. | anmoder derfor Rådet og Europa-Parlamentet om at medtage en særlig bevilling til kommunikation inden for teknisk bistand og om i givet fald at øge antallet af bindende PR- og informationskrav for projekter vedrørende samhørighedspolitikken i den kommende forordning om fælles bestemmelser efter 2020; |
| --- | --- |

28.

| 29. | foreslår, at man indfører »intelligent kommunikationsplanlægning«, som skal omfatte udvikling af integrerede kommunikationsstrategier, herunder resultatindikatorer med referencescenarier, øremærket finansiering og udspecificerede udgifter; |
| --- | --- |

29.

| 30. | opfordrer til en bredere og mere intensiv anvendelse af digitale medier med mindre teknisk sprogbrug og mere målrettede foranstaltninger og anbefaler, at man overvåger antallet af personer, som man når gennem kommunikationsaktiviteter (f.eks. besøg på websteder efter et arrangement); |
| --- | --- |

30.

| 31. | foreslår, at »projekters effektivitet med hensyn til udnyttelsen af resultater« skal være et udvælgelseskriterium for finansiering af projekter inden for samhørighedspolitikken (som i EU-programmerne Horisont 2020 eller COSME). Imidlertid bør obligatorisk offentlig omtale være proportionalt med projekternes omfang, især i forbindelse med små projekter, da det kan udgøre en stor administrativ byrde for slutmodtagerne; |
| --- | --- |

31.

| 32. | mener, at projektudvælgelseskriterierne i de operationelle programmer som minimum bør skitsere kommunikationsprincipper med henblik på at lette revisioner og sammenligninger på EU-niveau; |
| --- | --- |

32.

| 33. | foreslår, at Kommissionen opretter et »evalueringsregnskab for kommunikationsresultater«, der skal indeholde: kommunikationsplaner og -foranstaltninger, forbedrede metoder (undersøgelser, fokusgrupper, medieovervågning), vejledning i EU-evaluering, en læringsplatform med et register over evalueringer af kommunikation og endelig en database over god kommunikationspraksis; |
| --- | --- |

33.

| 34. | bifalder Kommissionens forslag om at oprette én finansieringsportal på EU-niveau, som indeholder alle indkaldelser af forslag, en fælles liste over aktiviteter og alle nationale hjemmesider med adgang til information om alle EU-programmer og -fonde. De forskellige institutioners og Kommissionens generaldirektoraters onlineportaler bør samles under et enkelt »EU«-brand. |
| --- | --- |

34.

Mediestrategi

| 35. | foreslår, at udformningen af (sociale) mediestrategier omfatter henvisninger til den lokale sammenhæng såsom styrkelse af en positiv ramme, opbygning af mere langsigtede fortællinger knyttet til individuelle historier og en aktiv udfordring af negative rammer frem for blot at ignorere dem; |
| --- | --- |

35.

| 36. | har den holdning, at det er et centralt aspekt af at styrke indvirkningen af kommunikation om samhørighedspolitikken at diversificere kommunikationsaktiviteterne og fremme medieomtalen af alle EU-aktiviteter; |
| --- | --- |

36.

| 37. | påpeger i denne forbindelse, at kommunikationsaktiviteterne med henblik på at styrke EU's tilstedeværelse i regioner og byer bør være forenelige med synligheden af de europæiske struktur- og investeringsfonde og programmer som Interreg, Urbact og ESPON; |
| --- | --- |

37.

| 38. | går ind for, at man intensiverer aktiviteterne på de sociale medier med henblik på at øge opbakningen til samhørighedspolitikken, idet man følger eksemplet fra kampagnen #Cohesionalliance, som har samlet politiske aktører om et stærkt politisk budskab vedrørende en EU-politik, som skaber fordele i alle områder af EU; |
| --- | --- |

38.

| 39. | bemærker, at den europæiske uge for regioner og byer er det vigtigste politiske arrangement om gennemførelsen af samhørighedspolitikken, hvor politiske repræsentanter, praktiske udøvere, forskere og befolkningen kan lære, udveksle idéer, påvirke EU og fremkomme med deres særlige synspunkter på politikker i regioner og byer; |
| --- | --- |

39.

| 40. | foreslår, at Kommissionen medtager et afsnit om dette tema i den nye udgave af den delegerede forordning om den europæiske adfærdskodeks for partnerskaber inden for rammerne af de europæiske struktur- og investeringsfonde. På denne måde vil man kunne styrke respekten for og hensyntagen til principperne for partnerskaber, også på flere niveauer, ved udformningen af kommunikationsaktiviteter. |
| --- | --- |

40.

Forbedring af kommunikationen om samhørighedspolitikken efter 2020

| 41. | foreslår, at investeringer i kommunikationsprojekter inden for den fremtidige samhørighedspolitik efter 2020 finansieres fra en enkelt, veldefineret udgiftskategori, idet en sammenligning af kommunikationsstrategier viser, at budgetterne for disse aktiviteter er vanskelige at aggregere og sammenligne, fordi strategierne defineres på forskellige niveauer inden for de forskellige fonde, og ligeledes fordi udgiftskategorier og metoder ikke altid er præcist defineret; |
| --- | --- |

41.

| 42. | opfordrer til en forbedring af definitionen af resultatindikatorer, idet der i øjeblikket er betydelig variation i indikatorer, som ikke er tilpasset kommunikationsaktiviteter; |
| --- | --- |

42.

| 43. | anbefaler, at man ved udformningen af strategier for perioden 2021-2027 tager hensyn til resultaterne af forskning i effektiviteten af kommunikation om samhørighedspolitikken gennem EU-finansierede projekter som »Cohesify« og »Perceive«, og at man henviser til den »utilfredshedens geografi«, der tegner sig i forbindelse med populistiske debatter om det europæiske projekt; |
| --- | --- |

43.

| 44. | understreger behovet for fleksible branding- og synlighedsstrategier: et EU-flag bør være allestedsnærværende på alt obligatorisk og uformelt materiale; |
| --- | --- |

44.

| 45. | glæder sig over den seneste meddelelse fra Kommissionen (3), hvori man fremhæver behovet for at løse Europas enestående kommunikationsudfordring i en tid med fragmentering og misinformation, og mener, at samhørighedspolitikken spiller en central rolle for at gøre EU-kommunikation til en fælles indsats på tværs af alle administrationsniveauer og EU-institutioner; |
| --- | --- |

45.

| 46. | støtter tanken om at forenkle kommunikationen vedrørende EU-finansierede projekter: enkelt branding (ingen henvisninger til ESI-fond eller programniveau); et enkelt nationalt websted med adgang til oplysninger om alle EU-programmer og -fonde; særlig synlighed for aktioner af strategisk betydning og aktioner over 10 mio. EUR; nationale kommunikationskoordinatorer, der fører tilsyn med alle EU-midler, og en vigtig rolle til programmernes kommunikationsansvarlige; medtagelse af kommunikationsstrategi (i en lettere udgave) i programmets indhold; forvaltningsmyndighederne, der har mulighed for at indføre finansielle korrektioner (op til 5 %) over for støttemodtagere, der ikke overholder kommunikationsreglerne; og mulighed for at genbruge kommunikationsmateriale — forvaltningsmyndighederne skal bevare retten til at genbruge det kommunikationsmateriale, der udarbejdes og stilles til rådighed for EU-institutionerne (efter anmodning). |
| --- | --- |

46.

Bruxelles, den 8. oktober 2019.

Karl-Heinz LAMBERTZ

Formand for

Det Europæiske Regionsudvalg

---

(1)  https://cor.europa.eu/en/events/Pages/ECON-sc-follow-up-UN-SDGs.aspx

1

(2)  Oplæg På vej mod et bæredygtigt Europa i 2030, Europa-Kommissionen COM(2019) 22 final af 30. januar 2019, https://ec.europa.eu/commission/sites/beta-political/files/rp_sustainable_europe_30-01_en_web.pdf.

2

(3)  Europa-Kommissionen (2019): Europa i maj 2019. Forberedelser til en mere forenet, stærkere og mere demokratisk Union i en stadig mere usikker verden, Bruxelles, den 30. april 2019.

3

---

| 5.2.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 39/21 |
| --- | --- | --- | --- |

5.2.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 39/21

---

Det Europæiske Regionsudvalgs udtalelse — RU's bidrag til den reviderede territoriale dagsorden med særlig vægt på lokaludvikling styret af lokalsamfundet

(2020/C 39/05)

| Ordfører | : | Radim Sršeň (CZ/EPP), medlem af regionalrådet i Olomouc |
| --- | --- | --- |

Ordfører

:

Radim Sršeň (CZ/EPP), medlem af regionalrådet i Olomouc

POLITISKE ANBEFALINGER

DET EUROPÆISKE REGIONSUDVALG

| 1. | opfordrer til langt mere udbredt brug af territoriale instrumenter (lokaludvikling styret af lokalsamfundet (CLLD), integrerede territoriale investeringer (ITI) mv.) i medlemsstaterne og obligatorisk øremærkning af midler fra alle fonde for at nå målene for den reviderede territoriale dagsorden og samhørighed; |
| --- | --- |

1.

| 2. | understreger, at samhørighedspolitik og territorial samhørighed hænger sammen, og at der ikke vil være en reel samhørighedspolitik, hvis ikke der tages tilstrækkelig højde for territorial samhørighed; |
| --- | --- |

2.

| 3. | minder om, at RU var den første EU-institution til at fremsætte specifikke forslag til, hvordan man kan skabe resultater med hensyn til CLLD (1). Ligesom dengang mener udvalget, at en integreret, flerfondsbaseret lokaludvikling bør defineres som et holistisk koncept, der fokuserer på udfordringerne og potentialet i alle slags regioner, det være sig byer, landdistrikter, blandede by- og landregioner eller funktionelle områder; |
| --- | --- |

3.

| 4. | opfordrer til, at den territoriale dagsorden efter 2020 styrker den territoriale dimension på flere politikområder og aktivt tilskynder til flere territoriale nedefra-og-op-visioner/strategier, som bør være sammenhængende i bredere rammer; |
| --- | --- |

4.

| 5. | understreger, at territoriale instrumenter, som f.eks. CLLD eller ITI, er veletablerede foranstaltninger til at bringe »Europa tættere på borgerne«. Resultaterne af LEADER/CLLD har vist, at lokale aktionsgrupper er i stand til at forsvare de europæiske værdier, hvis de anerkendes som lokale drivkræfter for forandring og udvikling på lokalt, regionalt og nationalt niveau. Da dette redskab aktivt inddrager alle lokale aktører og borgere, kan der reageres på behovene i Europa ved hjælp af lokale midler, hvilket derved medvirker til at styrke EU's legitimitet. Desuden er LEADER/CLLD et effektivt redskab til at gennemføre målene for bæredygtig udvikling på lokalt plan. Derfor opfordrer RU til større ambitioner og udvikling af de territoriale instrumenter på lokalt, regionalt, nationalt og europæisk niveau i perioden efter 2020; |
| --- | --- |

5.

| 6. | understreger, at integrerede territoriale instrumenter ved deres intervention bør være i overensstemmelse med regionernes individuelle kendetegn og behov, som defineret i deres integrerede nedefra-og-op-strategier, og ikke blot kopiere de foranstaltninger og det tematiske og territoriale fokus for de operationelle programmer, som finansierer disse instrumenter; |
| --- | --- |

6.

| 7. | opfordrer til, at den territoriale dagsorden efter 2020 styrker såvel forbindelserne mellem land og by som de forskellige typer områder generelt, fordi regional og lokal udvikling blot er ét aspekt og kræver en holistisk og integreret tilgang; |
| --- | --- |

7.

| 8. | understreger, at den territoriale dagsorden for 2020 har opnået reelle resultater primært på grund af den samhørighedspolitik, som er tilgængelig igennem dagsordenens midler og finansiering, der på alle forvaltningsplaner har indført den stedbaserede tilgang og deltagelse af lokalsamfund i udarbejdelse og gennemførelse af bæredygtige lokale strategier. Men der er stadig behov for forbedringer. Især er der behov for at gøre den synlig på subnationalt plan (som skal tackles igennem CLLD, ITI, EGTS, ETC mv.), den territoriale tilgangs påvirkning af EU's overordnede politiske beslutningstagning skal styrkes, og den territoriale dagsorden skal som sådan gennemføres bedre ved hjælp af national politik; |
| --- | --- |

8.

| 9. | ser en revideret territorial dagsorden som en mulighed for at fremstille en ny og positiv fortælling for EU fremover og for en afbalanceret udvikling i alle regioner. Borgere og offentligheden bør generelt præsenteres for et fyldestgørende dokument i et let forståeligt sprog, som fremsætter visioner for deres fremtid og afspejler deres reelle behov og de problemer, som skal tackles. De bør forsikres om, at ingen bliver ladt i stikken, og at alle vil få lige muligheder for at leve et værdigt liv, uanset hvor de bor; |
| --- | --- |

9.

| 10. | opfordrer til stærkere bånd mellem samhørighedspolitik og den territoriale dagsorden i alle faser af programmering, gennemførelse og overvågning af programmer, og påpeger et stort behov for at overvinde den nuværende geografiske og sektorspecifikke adskillelse af EU's fonde. Medlemsstaterne bør ikke desto mindre sikre, at den territoriale dimension samt lokale særtræk inddrages i den europæiske semesterproces med relevant høring af lokale aktører ved fastlæggelse af nationale prioriteter; |
| --- | --- |

10.

| 11. | fremhæver de muligheder, som CLLD-instrumentet giver adgang til, med hensyn til at mobilisere og involvere lokalsamfund, herunder lokale og regionale myndigheder, arbejdsmarkedets og civilsamfundets parter samt den private sektor. Ved at anvende en deltagerorienteret tilgang vil det sikre, at lokale udviklingsstrategier holdes på linje med, og tilpasses, ændringer i de lokale forhold (social samhørighed, migration, regionale klynger, grøn økonomi, klimaforandringer, intelligente løsninger, teknologi mv.); |
| --- | --- |

11.

| 12. | fremhæver den rolle, som CLLD bidrager med til at øge samhørighedspolitikkens troværdighed ved at vise, at forskellige EU-midler faktisk kan udbetales i fælles rammer på en integreret og effektiv måde; |
| --- | --- |

12.

| 13. | bemærker, at RU fortsat bifalder idéen om, at den territoriale dagsorden efter 2020 ikke bør være et helt nyt dokument, da den nuværende territoriale dagsorden for 2020 stadig er gyldig i primære henseender; |
| --- | --- |

13.

| 14. | anser den territoriale dagsorden efter 2020 for at være afgørende for at tackle uligheder imellem lokaliteter og de mennesker, som bor der, ved hjælp af specifikke foranstaltninger, f.eks. ved hjælp af integreret territorial udvikling; |
| --- | --- |

14.

| 15. | understreger betydningen af bedre koordinering og netværkssamarbejde blandt alle myndigheder og interessenter, der gennemfører og finansierer den territoriale dagsorden på europæisk, nationalt, regionalt og lokalt plan. Bedre koordinering og et stærkt partnerskabsprincip er nødvendigt for, at den territoriale dagsorden kan virke effektivt. Koordineringen af den territoriale dagsorden i Tjekkiet, Sverige, Østrig og andre medlemsstater er et eksempel på god praksis på dette område; |
| --- | --- |

15.

| 16. | understreger behovet for i højere grad at inddrage strategierne for integreret territorial udvikling for at målrette investeringer i regionen bedre ud fra dens prioriteter. Udarbejdelsen af strategier for integreret territorial udvikling til gennemførelse af en bred vifte af operationelle programmer i medlemsstaterne bør fokuseres på borgernes behov og ikke blot meddeles borgerne, men i stedet »deles med borgerne«; |
| --- | --- |

16.

| 17. | understreger nødvendigheden af at gøre gennemførelsen af integrerede territoriale instrumenter fleksibel og enkel, idet instrumenterne kan skræddersys til det pågældende område og baseres på en metodologi, der fremmer en bundstyret tilgang med særligt fokus på partnerskab, skabelse af dynamik og de territoriale udviklingsstrategiers rolle. Mulige løsninger er forenklede omkostningsmodeller, en simpel model for implementering af territoriale instrumenter (ét nationalt operationelt program og én forvaltningsmyndighed), »kvikskranke«-løsninger og et sæt fælles, enkle regler fastlagt på EU-niveau for at undgå overregulering (CLLD-toolkit, tydelig vejledning om fastlæggelse af strategiernes opbygning, godkendelsesprocesser, anvendelse af ledende fond, evaluering mv.) osv.; |
| --- | --- |

17.

| 18. | noterer sig potentialet i IT-løsninger til at forenkle og automatisere dataindsamling på nationalt og lokalt plan. Der bør udvikles IT-systemer med reel inddragelse af alle interessenter til at bistå med den overordnede strategi til forenkling af ESI-fondene på alle niveauer; |
| --- | --- |

18.

| 19. | opfordrer til at overføre strukturer for gennemførelse af den territoriale dagsorden gnidningsløst mellem EU-programmeringsperioder for at undgå risikoen for tab af viden, menneskelige ressourcer og partnerskaber; |
| --- | --- |

19.

| 20. | understreger betydningen af integrerede territoriale instrumenter som det rette middel til at lokalisere, gennemføre, følge op på og revidere FN's mål for bæredygtig udvikling; |
| --- | --- |

20.

| 21. | ser CLLD-instrumentets store potentiale som et effektivt redskab i EU's tiltrædelses-, naboskabs- og udviklingspolitikker. ENPARD-programmet i Georgien kan anses som et eksempel på god praksis. |
| --- | --- |

21.

Ny territorial dagsorden

| 22. | noterer sig, at de eksisterende udfordringer for territorial udvikling, som bekræftet i den territoriale dagsorden for 2020, generelt er de samme, med to kommentarer: 1) Forandringer er i højere grad forbundet med intensivering af disse, når der kommer nye udfordringer, hvilket forudsætter mere solidaritet mellem EU's medlemsstater; 2) de aktuelle migrationsbevægelser vil højst sandsynlig være en mindre krise sammenlignet med de potentielle virkninger af klimaforandringer; |
| --- | --- |

22.

| 23. | foreslår, at der indføres en mekanisme til hurtig opdatering af den territoriale dagsorden efter 2020 til at reagere hurtigt på nye og opstående udfordringer, som eventuelt vil forme den territoriale dagsorden efter 2020, uden behov for en gennemgribende revision af hele dokumentet; |
| --- | --- |

23.

| 24. | foreslår kommende formandskaber eller leverandøren, der forestår udarbejdelsen af den territoriale dagsorden efter 2020, at involvere flere interessenter, især lokale og regionale myndigheder og civilsamfundet, ved undersøgelse af prioriteter og indhold i den reviderede territoriale dagsorden efter 2020; |
| --- | --- |

24.

| 25. | gentager RU's opfordring om en efterfølger til Europa 2020-strategien; |
| --- | --- |

25.

| 26. | henviser til den bestemmelse i den primære ret — artikel 174, stk. 3, i TEUF — ifølge hvilken, der bør lægges særlig vægt på landdistrikter, områder i en industriel overgangsproces og områder, der lider under alvorlige og varige naturbetingede eller demografiske ulemper. Den territoriale dagsorden efter 2020 og ESI-fondene bør tage bedre hensyn end hidtil til denne prioritering med henblik på at skabe ligeværdige leveforhold i alle områder; |
| --- | --- |

26.

| 27. | mener, at de regionale hovedstæders rolle i forbindelse med sikring af lige udviklingsmuligheder i disse byers respektive funktionelle områder også bør fremmes i den territoriale dagsorden 2020, og at den bør bidrage til at løse problemerne i storbyområder overalt i EU; |
| --- | --- |

27.

| 28. | understreger, at den territoriale dagsorden efter 2020 bør bakke op om små og mellemstore byers rolle i tilvejebringelsen af en afbalanceret, polycentrisk udvikling i EU-landene; |
| --- | --- |

28.

| 29. | opfordrer i den forbindelse endnu en gang til, at der indføres en dagsorden for landdistrikterne, hvor disse betragtes som leve- og erhvervsområder og ikke blot som landbrugsområder; |
| --- | --- |

29.

| 30. | fremhæver, at den territoriale dagsorden ikke kun bør støtte et FN-mål for bæredygtig udvikling, der vedrører byer (mål 11), men også slår til lyd for et bredere perspektiv i territorial udvikling, herunder udvikling i landdistrikter; |
| --- | --- |

30.

| 31. | foreslår med henblik på at orientere offentligheden generelt om hovedbudskaberne i den territoriale dagsorden efter 2020, at der udarbejdes en liste med 10-12 centrale budskaber i et let forståeligt sprog og veldefineret format, og at disse budskaber udsendes af alle medlemsstaterne og EU's institutioner; |
| --- | --- |

31.

| 32. | opfordrer Kommissionen til at tilvejebringe simple modeller og retningslinjer og indføre god praksis for, hvordan integrerede territoriale instrumenter implementeres via en flerfondstilgang i medlemsstaterne; |
| --- | --- |

32.

| 33. | mener, at den territoriale dagsorden kan bidrage effektivt til at afbøde urbaniseringstendenserne og de dermed forbundne udfordringer for storbyer i alle medlemsstater; |
| --- | --- |

33.

| 34. | fremhæver succeshistorier fra det europæiske territoriale samarbejde, hvor territorialt samarbejde i grænseområder eller på tværnationalt plan er et godt eksempel på merværdien af europæisk integration; |
| --- | --- |

34.

| 35. | understreger behovet for en klar definition af rollen for et potentielt sekretariat/kontor for den territoriale dagsorden. I et bilag til den territoriale dagsorden efter 2020 bør der defineres mål, målbare indikatorer til at overvåge opnåelsen af mål, arbejdsopgaver og et nødvendigt budget for en sådan enhed/et sådant organ; |
| --- | --- |

35.

| 36. | nævner Bukaresterklæringen, som blev vedtaget af ministrene med ansvar for bymæssige anliggender den 14. juni 2019, hvori behovet for at udvikle en funktionel relation mellem det nye Leipzigcharter, EU's dagsorden for byerne og den territoriale dagsorden 2020+ blev anerkendt; |
| --- | --- |

36.

| 37. | mener, at den europæiske territoriale dagsordens mellemstatslige og ikkelovgivningsmæssige karakter er velegnet til samarbejde med nuværende og fremtidige ikke-EU-medlemsstater, da den vil kunne bidrage til at udvikle en fælleseuropæisk tilgang til territorial udvikling, eventuelt støttet af en række programmer som f.eks. Leader, Interreg og ESPON, i forbindelse med hvilke de nuværende forslag for 2021-2027 netop tillader frivillig deltagelse og medfinansiering fra lande uden for EU. Disse programmer har tillige vist deres værd som stabiliserings- og forsoningsinstrumenter (f.eks. Leaderprogrammets rolle i Langfredagsaftalen og involvering af civilsamfundet og opbygning af lokalt demokrati i Tyrkiet). |
| --- | --- |

37.

CLLD

| 38. | opfordrer til, at muligheden overvejes for at gøre udbredelse af flerfondsbaseret CLLD obligatorisk i alle EU's regioner, hvor det sikres, at der anvendes en CLLD-tilgang for alle typer af territorier: landområder (herunder fjerntliggende områder, bjerg- og øområder), byområder og kystområder. Alle EU's regioner skal have mulighed for at bruge alle disponible midler til at opfylde de behov, der er formuleret i deres lokale udviklingsstrategier; |
| --- | --- |

38.

| 39. | opfordrer til obligatorisk øremærkning af 8 % til CLLD fra alle ESI-fonde og ELFUL for at udnytte det fulde potentiale af dette redskab og synergier for forskellige fonde til integreret lokal udvikling; |
| --- | --- |

39.

| 40. | understreger behovet for at gå tilbage til rødderne for Leader/CLLD-metoden for at styrke især principperne for en nedefra-og-op-tilgang, partnerskab, fremmende aktiviteter og rollen for strategier for integreret lokal udvikling; |
| --- | --- |

40.

| 41. | foreslår, at CLLD tilpasses til de territoriale forhold i medlemsstaterne og respekterer de lokale dynamikker, strukturer og tilgange; |
| --- | --- |

41.

| 42. | roser det arbejde, som RU (2) og Europa-Parlamentet (3) har udført for at sikre, at flerfondsbaseret CLLD fortsat kommer til at omfatte ELFUL, også for perioden 2021-2027, og opfordrer til, at disse bestemmelser, som begge institutioner er fortalere for, bibeholdes i den endelige aftale med Rådet, da fordelene ved CLLD ikke kan udnyttes fuldt ud, medmindre der er mulighed for at integrere foranstaltninger, der finansieres gennem ESI-fondene og ELFUL; |
| --- | --- |

42.

| 43. | opfordrer til CLLD-regulering på EU-niveau med udgangspunkt i en grundig konsekvensanalyse og fastsættelse af et fælles regelsæt for alle ESI-fonde for at reducere den enorme bureaukratiske byrde og medlemsstaternes overregulering og også for at forebygge forvaltningsmyndigheders eller betalingsbureauers magtmisbrug; |
| --- | --- |

43.

| 44. | gentager RU's opfordring om, at forordningen om fælles bestemmelser skal gælde i fuld udstrækning for ELFUL. Det er afgørende, at der er fuld forenelighed mellem alle fonde af hensyn til finansieringen af territoriale instrumenter, navnlig CLLD/Leader og instrumenternes lokale udviklingsstrategier; |
| --- | --- |

44.

| 45. | opfordrer til en bedre dialog og koordinering mellem alle CLLD-aktører (lokale aktionsgrupper, forvaltningsmyndigheder, Kommissionens generaldirektorater, betalingsbureauer, Leader-netværk, som f.eks. ELARD, og nationale Leader- og landdistriktsnetværk) for at undgå øget bureaukrati og store forsinkelser ved start af programmeringsperioden og ved udbetaling af midler til projektansøgere. Derfor foreslår RU, at Kommissionen opretter en CLLD-støttegruppe på EU-niveau til at bistå med kommunikation, kapacitetsopbygning, netværkssamarbejde og tværnationalt samarbejde mellem alle lokale aktionsgrupper for alle fonde; |
| --- | --- |

45.

| 46. | foreslår, at den flerfondsbaserede CLLD-tilgang støttes mere, f.eks. med en højere medfinansieringssats. RU beklager, at artikel 120, stk. 5, i den nuværende forordning om fælles bestemmelser om højere medfinansieringssatser for aktiviteter, der støttes igennem redskaber for integreret territorial udvikling, er udeladt i forslaget til den nye forordning om fælles bestemmelser; |
| --- | --- |

46.

| 47. | opfordrer til øget anvendelse af forenklede omkostningsmodeller i henhold til artikel 48-51 i den nye forordning om fælles bestemmelser, hvilket vil kunne reducere kontrolbyrden for forvaltningsmyndighederne og de endelige støttemodtagere. Desuden bør omfanget af anvendelsen af de forenklede omkostningsmodeller udvides til at omfatte ELFUL for, som allerede nævnt, at harmonisere procedurer for flerfondsaktiviteters vedkommende; |
| --- | --- |

47.

| 48. | bemærker, at CLLD bør være et godt udgangspunkt for en almindeligt anvendt metode for, hvordan lokale projekter bør gennemføres: Lokale aktionsgrupper bør ikke være afhængige udelukkende af EU-finansiering, men bør også anvendes som et redskab til at implementere nationale, regionale og lokale fonde, fordi lokal udvikling rækker langt videre end de europæiske struktur- og investeringsfonde; |
| --- | --- |

48.

| 49. | opfordrer Rådet og Europa-Parlamentet til at vende tilbage til Kommissionens forslag om 12 måneder pr. datoen for godkendelse af det seneste program, som gælder for forvaltningsmyndighederne, for at gennemføre første runde af valg af strategier og for at sikre, at de valgte lokale aktionsgrupper kan udføre deres arbejdsopgaver; |
| --- | --- |

49.

| 50. | opfordrer til præcisering af lokale aktionsgruppers rolle ved projektudvælgelse for at undgå overlapning af deres arbejdsopgaver med forvaltningsmyndigheders. Den lokale aktionsgruppe bør spille en bestemmende rolle ved projektudvælgelse, ikke bare en formel rolle, fordi det er et af grundprincipperne for Leader/CLLD; |
| --- | --- |

50.

| 51. | opfordrer til klare og enkle modeller for evaluering og overvågning af lokale udviklingsstrategier for CLLD. Evaluering skal indgå som en del af et lokalsamfunds læringsproces, og derfor er det særligt vigtigt, at der løbende indsamles oplysninger om og foretages evaluering af gennemførelsen af strategier for lokale aktionsgrupper. Der bør indføres avancerede IT-løsninger til dataindsamling og -analyse kombineret med deltagelsesbaserede processer og kvalitativ analyse; |
| --- | --- |

51.

| 52. | understreger, at ejerskab af resultaterne med stor sandsynlighed vil bidrage positivt til stabiliteten af mere langsigtede udviklingsstrategier og langtidseffekter, udarbejdet af de samme mennesker, der gennemfører dem og drager fordel af resultaterne af dem; |
| --- | --- |

52.

| 53. | noterer sig, at eksempler på vellykkede eksisterende lokale partnerskaber finansieret af ELFUL og/eller EHFF bør udgøre grundlaget for yderligere CLLD-finansiering fra EFRU og ESF. Etablering af netværk og samarbejde via eksisterende netværk eller oprettelse af nye netværk på regionalt, nationalt og tværnationalt/interregionalt niveau spiller en afgørende rolle, akkurat som coaching og mentorordninger; |
| --- | --- |

53.

| 54. | understreger behovet for bedre oplysning om CLLD og de muligheder, som dette redskab giver. Og selv om man inden for landdistriktsudvikling har anvendt dette instrument i længere tid, har især byudvikling brug for en styrkelse med hensyn til at anvende det. Der er brug for udarbejdelse af en udførlig evaluering og analyse af den enkelte medlemsstats tilgang til det, herunder anbefalinger til effektiv gennemførelse; |
| --- | --- |

54.

| 55. | noterer sig, at CLLD/Leader som instrument anvendes af 3 000 lignende organer (lokale aktionsgrupper og lokale aktionsgrupper inden for fiskeriet) i hele EU. Dette bør tages i betragtning for at udbygge det territoriale samarbejde og fremme diversiteten i EU igennem tværnationalt samarbejde nedefra og op blandt borgerne. For at styrke det territoriale samarbejde yderligere igennem CLLD skal der skabes betingelser, som gør det muligt for lokale aktionsgrupper at fokusere på deres fremmende rolle på området og hjælpende rolle med at få de bedste idéer frem og efterfølgende gennemført. Der skal afsættes en passende andel af budgettet til afholdelse af driftsomkostninger og fremmende omkostninger samt til tværnationalt samarbejde. Samtidig tilråder RU at fastsætte et fælles sæt principper og regler for CLLD-baserede internationale samarbejdsprojekter på EU-plan for at sikre effektiv og gnidningsfri implementering af instrumentet; |
| --- | --- |

55.

| 56. | minder om CLLD's relation til andre integrerede udviklingsredskaber. Som et valgfrit instrument, kombineret med integrerede territoriale investeringer, medvirker det til implementering af en bredere udviklingsstrategi, der muliggør lokalisering af politikker. I den henseende opfordrer RU til bedre synergier mellem CLLD og ITI. CLLD kan anvendes i programmeringsperioden 2021-2027 som et supplerende instrument i en bymæssig eller territorial strategi, så dette instrument vil kunne indgå i en ITI-tilgang, hvor den deltagelsesbaserede tilgang, som CLLD giver adgang til, kan hjælpe det med at tackle specifikke lokale problemer; |
| --- | --- |

56.

| 57. | opfatter CLLD som et vigtigt instrument til gennemførelse af de RU-forslag (4), der efterfølgende godkendes af Europa-Parlamentet (5). Ifølge disse skal opmærksomheden i programmer, som medfinansieres af EFRU og dækker områder med alvorlige naturbetingede eller demografiske handicap af permanent art, jf. artikel 174 i TEUF, være særligt rettet mod at løse disse områders specifikke vanskeligheder; |
| --- | --- |

57.

| 58. | mener, at lokale aktionsgrupper er de ideelle samarbejdspartnere til at udfylde funktionen som innovationsformidlere af tilgangen med intelligente landsbyer og til at katalysere potentialet i landdistrikter, som de gør i mange tilfælde i forvejen. Lokale aktionsgrupper er et stærkt instrument til endogen udvikling i deres områder, de har direkte forbindelse til lokale virksomheder, kommuner og civilsamfundet, og derfor udgør de en markant kapacitet i området, som involverer lokale og regionale ressourcer samt personkompetencer; |
| --- | --- |

58.

| 59. | bifalder Europa-Parlamentets forslag om, at EFRU-finansierede planer for områder, der lider under strukturel demografisk tilbagegang, eventuelt vil kunne få tilført 5 % af de EFRU-midler, der afsættes til integreret territorial udvikling i ikkebymæssige områder med naturbetingede, geografiske eller demografiske handicap og ulemper eller med problemer med at få adgang til grundlæggende tjenester. Af dette beløb fordeles mindst 17,5 % til landdistrikter og lokalsamfund med henblik på at udvikle projekter som f.eks. intelligente landsbyer. RU mener, at CLLD i mange områder er det mest velegnede redskab til at gennemføre så ambitiøse forslag; |
| --- | --- |

59.

| 60. | anser inddragelsen af lokale aktører og deres kapacitetsopbygning for at være en af de største fordele ved CLLD-metoden. Integreret lokal udvikling har vist sig at være yderst effektivt til at skabe forbindelser og synergier mellem forskellige interessenter og aspekter knyttet til den lokale udvikling. Lokale aktionsgrupper har været et yderst velfungerende instrument til strategisk planlægning, fremme, netværkssamarbejde i forbindelse med og koordinering af aktiviteter, f.eks. udarbejdelse af lokale handlingsplaner til uddannelses- eller socialområder i visse medlemsstater. |
| --- | --- |

60.

Bruxelles, den 8. oktober 2019.

Karl-Heinz LAMBERTZ

Formand

for Det Europæiske Regionsudvalg

---

(1)  Regionsudvalgets udtalelse om »Lokaludvikling styret af lokalsamfundet«, Bruxelles, den 29. november 2012, ordfører: Graham Garvie, CdR1684-2012, COTER-V-031 (EUT C 17 af 19.1.2013, s. 18).

1

(2)  Regionsudvalgets udtalelse om »Forordningen om fælles bestemmelser«, ordførere: Michael Schneider og Catiuscia Marini, Bruxelles, den 5. december 2018, CdR 3593/2018 (EUT C 86 af7.3.2019, s. 41).

2

(3)  Europa-Parlamentet, Forordning om fælles bestemmelser for Den Europæiske Fond for Regionaludvikling, Den Europæiske Socialfond Plus, Samhørighedsfonden og Den Europæiske Hav- og Fiskerifond og om finansielle regler for nævnte fonde (rapport af Krehl/Novakov), onsdag den 27. marts 2019 — Strasbourg. P8_TA-PROV(2019)0310 (endnu ikke offentliggjort i EUT).

3

(4)  Det Europæiske Regionsudvalgs udtalelse om »Den Europæiske Fond for Regionaludvikling og Samhørighedsfonden«, ordfører: Michiel Rijsberman, CdR 3594/2018 (EUT C 86 af 7.3.2019, s. 115).

4

(5)  Europa-Parlamentets lovgivningsmæssige beslutning af 27. marts 2019 om forslag til Europa-Parlamentets og Rådets forordning om Den Europæiske Fond for Regionaludvikling og Samhørighedsfonden (COM(2018) 372 — C8-0227/2018 – 2018/0197 (COD)) (endnu ikke offentliggjort i EUT).

5

---

| 5.2.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 39/27 |
| --- | --- | --- | --- |

5.2.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 39/27

---

Det Europæiske Regionsudvalgs udtalelse — »Et bæredygtigt Europa i 2030: Opfølgning på FN's mål for bæredygtig udvikling, på den økologiske omstilling og på Parisaftalen om klimaændringer«

(2020/C 39/06)

| Ordfører | : | Sirpa Hertell (FI/EPP), medlem af byrådet i Espoo |
| --- | --- | --- |
| Basisdokument | : | Oplæg »På vej mod et bæredygtigt Europa i 2030« (COM(2019) 22 final) |

Ordfører

:

Sirpa Hertell (FI/EPP), medlem af byrådet i Espoo

Basisdokument

:

Oplæg »På vej mod et bæredygtigt Europa i 2030« (COM(2019) 22 final)

POLITISKE ANBEFALINGER

På vej mod et bæredygtigt Europa i 2030 — »Der er ingen planet B«

DET EUROPÆISKE REGIONSUDVALG

| 1. | fremhæver Rådets konklusioner (1) om betydningen af bæredygtig udvikling og udvalgets egen store interesse i fortsat at spille en ledende rolle i gennemførelsen af 2030-dagsordenen som en overordnet prioritet til gavn for EU's borgere og deres trivsel og som et væsentligt element i genopbygningen og styrkelsen af EU's troværdighed i Europa og på globalt plan; |
| --- | --- |

1.

| 2. | bifalder den fornyede dynamik i debatten om en ambitiøs klimapolitik og forslaget om den »europæiske grønne aftale« med højere EU-mål for 2030, der blev bebudet af Kommissionens tiltrædende formand, Ursula von der Leyen, og opfordrer den nye Kommission til at inddrage de lokale og regionale myndigheder som reelle partnere for bæredygtighed og klimahandling, når den udarbejder den grønne aftale sammen med målene om klimaneutralitet i 2050; |
| --- | --- |

2.

| 3. | understreger vigtigheden af at lægge den nye europæiske strategi »På vej mod et bæredygtigt Europa i 2030« til grund for en langtidsholdbar europæisk fremtid. Europa er allerede frontløber på bæredygtighedsområdet, men står over for komplekse globale udfordringer, som Den Europæiske Union er nødt til at tackle. RU er overbevist om, at opnåelse af en bæredygtig Europæisk Union, herunder målet om at opnå klimaneutralitet i 2050, kræver grundlæggende ændringer, som skal nås gennem en fælles indsats på alle myndighedsniveauer og med alle dele af vores samfund; |
| --- | --- |

3.

| 4. | fremhæver, at de politiske hovedfundamenter for en bæredygtig og robust fremtid omfatter en afgørende omstilling til en cirkulær økonomi, herunder ikkegiftige materialecyklusser, et fast tilsagn om klimaneutralitet og håndtering af klimaændringer, beskyttelse af vores naturarv, biodiversitet og økosystemer, landbrugets og fødevaresystemernes bæredygtighed, sammenhæng og konsekvens mellem landbrugs-, miljø- og klimapolitikkerne samt sikre og bæredygtige CO2-fattige energier, bygninger og mobilitetssektorer. Det anslås, at denne omstilling på verdensplan vil have skabt over 200 mio. nye arbejdspladser til en værdi af mere end 4 bio. EUR i 2030; |
| --- | --- |

4.

| 5. | påpeger vigtigheden af mennesker, ny teknologi, produkter, tjenesteydelser, forretningsmodeller og støtte til virksomheder samt offentlige og private investeringer — og alle Kommissionens horisontale katalysatorer — i realiseringen af et bæredygtigt og modstandsdygtigt Europa i 2030; |
| --- | --- |

5.

| 6. | minder om vigtigheden af RU's anbefalinger om EU's langsigtede strategi for et bæredygtigt Europa inden 2030 (2) og Kommissionens forslag om at styrke retsstatsprincippet og EU's forvaltning, sikre bedre politikkohærens for bæredygtig udvikling og skabe forbindelse mellem strategien for bedre regulering og bæredygtighed; |
| --- | --- |

6.

| 7. | præciserer, at 2030-dagsordenen består af fem søjler: fred, kloden, mennesker, velstand og partnerskab, men i denne udtalelse fokuseres der på kloden, og således fremlægges et strategisk bud på, hvordan vejen banes for at skabe bæredygtige europæiske byer og regioner i 2030. |
| --- | --- |

7.

På vej mod et bæredygtigt Europa i 2030: Byernes og regionernes kurs

| 8. | glæder sig over omstillingen til en ressourceeffektiv, CO2-fattig, klimaneutral og biologisk mangfoldig økonomi og understreger det presserende behov for at gøre noget og inddrage alle myndighedsniveauer, økonomiske aktører, universiteter, forskningscentre, civilsamfundet og borgere; |
| --- | --- |

8.

| 9. | opfordrer alle beslutningstagere på alle forvaltningsniveauer til at anerkende de lokale og regionale — med hver deres kompetenceniveau — myndigheders aktive og i mange tilfælde innovative rolle i opfyldelsen af målene, eftersom de er mest berørt af og desuden er ansvarlige for 65 % af gennemførelsen af målene for bæredygtig udvikling i Europa; |
| --- | --- |

9.

| 10. | er enig i beviserne på, at målene for bæredygtig udvikling og gennemførelsen heraf ikke nås ved en top-down-tilgang, men at der først og fremmest er behov for bottom-up-tiltag — alle regioner, byer og borgere skal inddrages som aktive forandringsskabere; |
| --- | --- |

10.

| 11. | minder om, at der i gennemførelsen af målene for bæredygtig udvikling i hele Europa er brug for en omfattende og systemisk tilgang for at sikre politisk sammenhæng mellem de forskellige aspekter af målene for bæredygtig udvikling. Udvalget understreger endvidere, at målene for bæredygtig udvikling alle er indbyrdes forbundne og tværgående, hvilket også gælder de fire aspekter af bæredygtig udvikling, nemlig det økonomiske, det miljømæssige, det sociale og det kulturelle aspekt, og at der er brug for en omhyggelig afvejning mellem disse; |
| --- | --- |

11.

| 12. | understreger, at syv ud af de 17 mål for bæredygtig udvikling (3) har at gøre med den miljømæssige og klimamæssige omstilling. Udvalget bemærker i den forbindelse, at det ellevte mål for bæredygtig udvikling om bæredygtige byer og lokalsamfund henvender sig direkte til lokale og regionale myndigheder og omfatter vigtige delmål, der kræver politisk handling og flerniveaustyring; |
| --- | --- |

12.

| 13. | påpeger, at byerne udleder 70 % af verdens drivhusgasemissioner, og lokale myndigheder har ansvaret for mere end 70 % af foranstaltningerne til begrænsning af klimaændringer og op mod 90 % af foranstaltningerne til tilpasning til klimaændringer; |
| --- | --- |

13.

| 14. | påpeger, at regioner og byer går i spidsen på klimaområdet. Udvalget understreger desuden, at der er behov for samarbejde på flere niveauer og mere decentralisering og opfordrer EU til officielt at tildele de lokale og regionale myndigheder en aktiv rolle i udformningen af politikker til og bestemmelser om afbødning af og tilpasning til klimaændringer. Udvalget gentager derfor sin opfordring til medlemsstaterne om fuldt ud at inddrage de lokale og regionale myndigheder i udarbejdelsen af de integrerede nationale energi- og klimaplaner; |
| --- | --- |

14.

| 15. | understreger, at det er afgørende for gennemførelsen af 2030-dagsordenen at tilpasse bæredygtighedsindsatsen inden for klima-, energi- og miljøpolitikkerne lokalt og regionalt. Udvalget opfordrer derfor til en yderligere styrkelse af europæiske partnerskaber (4), netværk af byer og regioner (5) såsom »Under2Coalition« og grænseoverskridende samarbejde (6) og platforme med henblik på at udvikle fælles strategier, koordinere tiltag, gennemføre mere effektive strategier og samle ressourcer, navnlig i forbindelse med tilpasning til og afbødning af klimaændringer, miljøtiltag og bevarelse af biodiversitet. |
| --- | --- |

15.

Et bæredygtigt Europa 2030: en cirkulær, CO2-fattig og biologisk mangfoldig økonomi

| 16. | efterlyser en helhedsorienteret EU-klimapolitik baseret på en systemisk tilgang. Udvalget bemærker, at EU's politikker indtil videre ofte er opdelt mellem byområder og landdistrikter og i forskellige kategorier som f.eks. emissionshandelssektoren (ETS), sektoren uden for ETS samt sektoren for arealudnyttelse, ændringer i arealudnyttelse og skovbrug (LULUCF). Udvalget opfordrer regioner og byer til at agere drivkraft for den gradvise omstilling til en ny systemisk model og finde nye og mere dækkende løsninger inden 2030; |
| --- | --- |

16.

| 17. | støtter Europa-Parlamentets opfordring til medlemsstaterne om at indføre passende politikker og finansiering med henblik på effektivt at reducere emissionerne. Udvalget understreger, at EU-midler fra relevante fonde også kan støtte en retfærdig omstilling, såfremt det er hensigtsmæssigt (7); |
| --- | --- |

17.

| 18. | efterlyser en kombination af egnede markedsmekanismer, skatteændringer, støtteforanstaltninger, lovbestemmelser og frivillige tilsagn fra den offentlige sektor på medlemsstatsniveau samt på regionalt og lokalt niveau for at tiltrække klimaændringsrelaterede investeringer til sektoren uden for ETS med henblik på at opnå emissionsreduktioner på en omkostningseffektiv måde. Udvalget ser i den forbindelse frem til de forslag om en europæisk grøn aftale og en europæisk klimabank, som Kommissionens tiltrædende formand, Ursula von der Leyen, har bebudet; |
| --- | --- |

18.

| 19. | er imidlertid overbevist om, at foranstaltninger, der gradvis kan sætte en effektiv stopper for direkte og indirekte subsidier til fossile brændstoffer (som f.eks. de eksisterende afgiftsundtagelser for flybrændstof), i tillæg til emissionshandelsordningen, er nødvendige for at skabe lige konkurrencevilkår for vedvarende energi, fremme adfærdsændringer og generere de ressourcer, der er nødvendige for at fremme en retfærdig omstilling. Udvalget bifalder i denne forbindelse den debat, som Kommissionens tiltrædende formand, Ursula von der Leyen, har sat i gang om CO2-prissætning og CO2-afgifter ved grænser; |
| --- | --- |

19.

| 20. | foreslår stærke markedsbaserede incitamenter for at tiltrække udvikling af nye former for kulstofdræn og substitution af materialer fra stort til lille kulstofaftryk samt en ekstra indsats for at støtte forskning og udvikling til yderligere udvikling af nye CO2-reducerende teknologier og målemetoder; |
| --- | --- |

20.

| 21. | anmoder om, at EU's klimamålsætninger strammes i overensstemmelse med 1,5 °C målsætningen, som Det Mellemstatslige Panel om Klimaændringer har fastlagt, til et gennemførligt niveau, og foreslår, at der etableres yderligere mekanismer til at nedbringe de resterende drivhusgasemissioner, og at 2030- og 2040-målene tilpasses til målet om CO2-neutralitet i 2050. Udvalget understreger betydningen af, at der sikres social retfærdighed, og at medlemsstaternes konkurrenceevne og den internationale handel fastholdes; |
| --- | --- |

21.

| 22. | foreslår, at Kommissionen i samarbejde med RU under det finske EU-formandskab sætter gang i en undersøgelse af, hvordan en mere systemisk løsning kunne planlægges og gennemføres for perioden efter 2030; |
| --- | --- |

22.

| 23. | opfordrer regionerne og byerne til at gå i spidsen for den gradvise omstilling til den nye systemiske model og finde nye løsninger inden 2030; |
| --- | --- |

23.

| 24. | bemærker, at klimatiltagenes effektivitet og omkostningseffektivitet skal være det centrale vejledende princip i udviklingen af en mere systemisk løsning for EU, herunder for foranstaltninger såsom udvidelse og styrkelse af emissionshandelssystemet, samtidig med at dets levetid og forudsigelighed øges; |
| --- | --- |

24.

| 25. | påpeger, at det vil kræve betydeligt flere investeringer i rene løsninger at opfylde målene for bæredygtig udvikling og klimamålene. Hvis f.eks. drivhusgasemissionerne skulle reduceres med over 90 % senest i 2050, ville det kræve mere end tre gange så mange investeringer på årsbasis i rene løsninger i forhold til det nuværende niveau; |
| --- | --- |

25.

| 26. | foreslår at udvide og styrke emissionshandelssystemet med henblik på at modvirke klimaændringerne. Udvalget bemærker imidlertid, at en afvejning af omkostningseffektiviteten bør være et vejledende princip; |
| --- | --- |

26.

| 27. | fremhæver de europæiske lokale og regionale myndigheders betydning og indflydelse og borgernes vigtige rolle på globalt plan i form af initiativer som den globale borgmesterpagt om klima og energi og FN's SDG 25 + 5 Cities Leadership Platform, når det gælder om at fremme udvekslingen af bedste praksis for at sikre gennemførelsen af målene for bæredygtig udvikling på lokalt plan; |
| --- | --- |

27.

| 28. | understreger, at lokale aktører og borgere har de bedste forudsætninger for at skabe opmærksomhed omkring og bekæmpe klimaændringer. Udvalget understreger endvidere, at lokale og regionale myndigheder har et ansvar for at sørge for, at borgerne kan leve i overensstemmelse med målene for bæredygtig udvikling, og at støtte borgernes mobilisering for at arbejde i retning af målene; |
| --- | --- |

28.

| 29. | forpligter sig til at gøre opmærksom på de lokale og regionale myndigheder i kommende internationale fora som f.eks. UNFCCC COP25 om klimaforandringer og FN's CBD COP15 om biodiversitet, idet udvalget går ind for en ambitiøs, tidsbestemt, videnskabsbaseret global biodiversitetsramme efter 2020, integreret med målene for bæredygtig udvikling. Udvalget opfordrer parterne til at anvende flerniveaustyring, hvilket indebærer formel inddragelse af lokale og regionale myndigheder i planlægning, implementering, overvågning, rapportering og kontrol. Udvalget gentager sin efterlysning af samlede strategier for koordinerede oplysningskampagner og engagement på alle niveauer. |
| --- | --- |

29.

I detaljer: en cirkulær, CO2-fattig, klimaneutral, biologisk mangfoldig og socialt retfærdig omstilling

| 30. | slår til lyd for, at der på internationalt plan udvikles en ambitiøs, tidsbegrænset, videnskabeligt drevet global ramme for den cirkulære økonomi og biodiversiteten efter 2020, der tilpasser sig og integrerer målene for bæredygtig udvikling; |
| --- | --- |

30.

| 31. | glæder sig over de seneste fremskridt i EU med hensyn til en omstilling til cirkulær økonomi, herunder bedre affaldshåndtering, men bemærker, at den økonomiske og den lovgivningsmæssige ramme i EU stadig skal gøres mere effektiv med henblik på at fuldføre strategien for cirkulær økonomi. Udvalget opfordrer derfor Kommissionen til inden for rammerne af den nye handlingsplan for den cirkulære økonomi, som den har bebudet, at fremsætte konkrete forslag angående de manglende elementer i en sådan sammenhængende ramme med behørig hensyntagen til de lokale og regionale myndigheders centrale rolle og med særligt fokus på ressourceintensive sektorer såsom byggebranchen samt på ændringer i produktudformningen. De sociale fordele ved overgangen til cirkulær økonomi bør fremhæves tydeligere; |
| --- | --- |

31.

| 32. | glæder sig over EU's næste strategiske dagsorden for 2019-2024 (8), der omfatter bæredygtigt forbrug og bæredygtig produktion, bekæmpelse af klimaændringer og forbedring af miljøsituationen, omstilling til en mere ressourceeffektiv cirkulær økonomi ved at fremme grøn vækst, bioøkonomi og bæredygtig innovation og tackle energisikkerhed og energiomkostninger for husholdninger og virksomheder; |
| --- | --- |

32.

| 33. | efterlyser en holistisk, stedbaseret tilgang i miljøpolitikken ved hjælp af flerniveaustyring, styrkelse af byernes og regionernes rolle, konsekvensanalyser og strategiske miljøvurderinger, miljørapportering, adgang til miljøoplysninger og håndhævelse af miljølovgivningen; |
| --- | --- |

33.

| 34. | fremhæver regionernes og byernes grundlæggende rolle i omstillingen til en cirkulær økonomi. »Cirkulære regioner« har brug for en integreret og holistisk tilgang, sådan som det fremgår af RU's udtalelse om direktivet om engangsplast (9); |
| --- | --- |

34.

| 35. | fremhæver det presserende behov for at tilpasse det nationale energimiks i de forskellige medlemsstater til kravene i den langsigtede dekarboniseringsstrategi. Dette indebærer bl.a., at man skal øge andelen af vedvarende energi til over det nuværende vedtagne EU-mål om 32 % i 2030, navnlig for så vidt angår el-grundbelastningen, for i betydelig grad at nedbringe drivhusgasemissionerne; |
| --- | --- |

35.

| 36. | opfordrer den offentlige sektor og de industrielle beslutningstagere til at fremskynde ibrugtagningen af nye strategiske energiteknologier og EU’s SET-plan i bekæmpelsen af klimaændringerne ved at øge forbrugernes rolle gennem bedre oplysning og ved hjælp af intelligente energinet; |
| --- | --- |

36.

| 37. | understreger, at klimaomstillinger kræver betydelige grønne og blå investeringer og innovation, mere synergi mellem finansieringskilderne og stærkere forbindelser mellem offentlig og privat miljøfinansiering. Udvalget henviser i den forbindelse endvidere til sin udtalelse om de specifikke problemstillinger for regioner, der er stærkt afhængige af fossile brændstoffer (10); |
| --- | --- |

37.

| 38. | efterlyser, at der i enhver evaluering eller kvalitetskontrol af den eksisterende miljølovgivning om vand, jord, støj og luftkvalitet også er fokus på det grundlæggende behov for at forbedre sammenhængen i politikkerne hvad angår målene for bæredygtig udvikling ved at styrke den cirkulære økonomi, fremme bæredygtig produktion og bæredygtigt forbrug og håndtere nye forurenende stoffer såsom mikroplast, lægemidler og produkter til personlig pleje, pesticider, biprodukter fra desinfektion og industrikemikalier; |
| --- | --- |

38.

| 39. | er dybt bekymret over den miljømæssige nødsituation, som verden nu står over for, som rapporteret i den nylige globale vurdering af biodiversitet og økosystemtjenester. Udvalget understreger, at tab af biodiversitet undergraver muligheden for, at mange lande kan nå målene for bæredygtig udvikling, og tilskynder derfor byer og regioner til øjeblikkeligt og hurtigt at lade biodiversitet (11) indgå i de forskellige sektorpolitikker, herunder landbrug samt by- og regionaludvikling, og tydeligt understrege vigtigheden af målene for beskyttelse af biodiversitet — også på retligt bindende niveau. Udvalget opfordrer Kommissionen til at støtte innovative naturbaserede løsninger og grønne infrastrukturer, der udvikles og gennemføres på subnationalt niveau, til tackling af biodiversitetstab og klimaændringer; |
| --- | --- |

39.

| 40. | gentager opfordringen til, at der oprettes et europæisk observatorium for klimaneutralitet (12), og fremhæver den aktive rolle, som lokale og regionale myndigheder spiller i udviklingen af klimaændringsobservatorier; |
| --- | --- |

40.

| 41. | opfordrer til, at omarbejdningen af drikkevandsdirektivet vedtages for at sikre alle adgang til vand, hvilket indebærer, at vandområdernes gode økologiske tilstand skal bevares, sundhedsrisikoen bringes ned under 1 %, forbruget af vand på flaske mindskes, penge spares, samtidig med at mængden af plastaffald og CO2-emissioner skal reduceres; |
| --- | --- |

41.

| 42. | opfordrer til, at vandrammedirektivet omarbejdes efter samme og endda højere ambitionsniveau, således at det sikres, at vandområder bevares og genoprettes, og at vandøkosystemerne i EU har en passende tilstand; |
| --- | --- |

42.

| 43. | gentager sin opfordring til at forbedre effektiviteten af vandforvaltningen i EU ved at udvide anvendelsesområdet for EU-forordningen om mindstekrav til genbrug af vand, således at den ikke kun gælder kunstvanding i landbruget, men også vanding af grønne områder i byområder såsom parker og andre arealer til offentlig benyttelse (13); |
| --- | --- |

43.

| 44. | påpeger, at de territoriale konsekvensanalyser, som støttes af RU, kan være et nyttigt redskab til at vurdere de potentielle og muligvis meget forskellige konsekvenser af lovgivningen om den klima-, energi- og miljømæssige omstilling i EU's forskellige regioner. I den forbindelse kunne RU udvide sit samarbejde med Det Fælles Forskningscenter om anvendelsen af centrets konsekvensanalyseredskaber med henblik på at styrke indsatsen yderligere på dette område; |
| --- | --- |

44.

| 45. | mener, at princippet om en retfærdig omstilling, hvor »ingen lades i stikken«, ud fra et socialt, territorialt og politisk synspunkt bør være et af de vejledende principper for den klima- og miljømæssige omstilling. I den forbindelse skal bekæmpelse af energifattigdom betragtes som en prioritet i forbindelse med udformningen af energirelaterede politikker og programmer med specifikke målsætninger om at reducere denne frem mod 2030 og udrydde den inden 2050 (14); |
| --- | --- |

45.

| 46. | understreger vigtigheden af at engagere de unge. Regionale og lokale ungdomsråd og ungdomsbevægelser bør involveres i udformningen og gennemførelsen af politikkerne om klima og målene for bæredygtig udvikling; |
| --- | --- |

46.

| 47. | understreger, at den miljømæssige omstilling skaber kvalitetsvirksomheder og arbejdspladser inden for den cirkulære økonomi samt sektorerne for ren energi, fødevarer og landbrug, og udvalget opfordrer EU til at skabe større sammenhæng i klimamålsætningerne gennem samhørighedspolitikken, Den Europæiske Socialfond (ESF +) og InvestEU og samtidig sikre, at gennemførelsen af målene for bæredygtig udvikling finder sted på lokalt og regionalt plan. |
| --- | --- |

47.

Mål, indikatorer og data

| 48. | gentager, at der for at nå de økonomiske, miljømæssige, sociale og kulturelle bæredygtighedsmål er presserende behov for konkrete milepæle og indikatorer aftalt i fællesskab samt måling i realtid af lokale kommuners, byers og regioners data om klimaændringer og bæredygtige udviklingsmål inden for rammerne af en overordnet EU-strategi for bæredygtig udvikling og medlemsstaternes strategier for bæredygtig udvikling med henblik på gennemførelse af 2030-dagsordenen; |
| --- | --- |

48.

| 49. | fremhæver behovet for et sæt lokale og regionale nøgleresultatindikatorer for 2030-dagsordenen samt robuste subnationale klimadata og vigtigheden af at anvende ny teknologi som f.eks. kunstig intelligens for at belyse lokale klimatiltag. Udvalget minder om vigtigheden af at få mest muligt ud af borgmesterpagtens database og muligheden for at bygge bro mellem lokale og regionale data og nationalt bestemte bidrag gennem etablering af lokalt bestemte bidrag; |
| --- | --- |

49.

| 50. | fremhæver byernes og regionernes erfaringer med at udvikle specifikke indikatorer for miljø, livskvalitet og borgertrivsel. Det er vigtigt, at sådanne indikatorer skræddersyes til de lokale behov; |
| --- | --- |

50.

| 51. | understreger, at EU i passende omfang bør udpege, fremme og finansiere videnoverførsel og medskabelse af viden, peer-to-peer-aktiviteter, venskabsforbindelser og mentorordninger. |
| --- | --- |

51.

Fremtidige tiltag

| 52. | forpligter sig til at forny sine egne processer og praksisser for bedre at kunne hjælpe lokale og regionale myndigheder med at gennemføre målene for bæredygtig udvikling på lokalt plan inden for rammerne af den EU-omspændende strategi for bæredygtig udvikling og for på denne måde at imødekomme borgernes krav om at gøre mere og levere konkrete resultater i bekæmpelsen af klimaændringer; |
| --- | --- |

52.

| 53. | opfordrer til, at der gøres mere brug af offentlig-private partnerskaber og grønne offentlige indkøb, og at der gennemføres pilotprojekter om den økologiske omstilling og bekæmpelse af klimaændringer; |
| --- | --- |

53.

| 54. | noterer sig med bekymring EU's frihandelsaftaler med andre lande og opfordrer til, at disse aftaler overholder målene for bæredygtig udvikling, Parisaftalen og EU's miljøstandarder; |
| --- | --- |

54.

| 55. | understreger, at lokale og regionale myndigheder ved at bruge deres købekraft til at vælge varer, tjenesteydelser og udførelse af arbejde kan bidrage væsentligt til et bæredygtigt forbrug og en bæredygtig produktion, til en mere ressourcebesparende økonomi og dermed til gennemførelsen af målene for bæredygtig udvikling; |
| --- | --- |

55.

| 56. | er enig i målet med 2030-dagsordenen om at stræbe efter miljømæssigt bæredygtige betingelser og processer ved at styrke naturressourcerne og beskytte de mest sårbare økosystemer. Udvalget minder samtidig om betydningen af subnationale og lokale tiltag inden for miljø og klimaændringer i overensstemmelse med politikkohærensen for bæredygtig udvikling. Udvalget fremhæver decentraliseret samarbejde, partnerskaber med mange interessenter samt læring og udveksling af erfaringer, når et områdes miljøaftryk i form af ressourceforbrug og CO2-emissioner skal reduceres, og virkningerne afhjælpes; |
| --- | --- |

56.

| 57. | glæder sig over, at Europa-Parlamentet har forpligtet sig til at opfylde målene for bæredygtig udvikling, bifalder især manifestet fra den tværpolitiske gruppe om klimaændringer, biodiversitet og bæredygtig udvikling og opfordrer til et frugtbart samarbejde med de kompetente udvalg og den tværpolitiske gruppe i mandatperioden 2019-2024; |
| --- | --- |

57.

| 58. | opfordrer til, at disse anbefalinger indgår i EU-institutionernes fremtidige arbejde under den kommende mandatperiode i samarbejde med RU. |
| --- | --- |

58.

Bruxelles, den 8. oktober 2019.

Karl-Heinz LAMBERTZ

Formand

for Det Europæiske Regionsudvalg

---

(1)  Rådets konklusioner »På vej mod en stadig mere bæredygtig Union i 2030« af 9.4.2019

1

(2)  COR-2019-00239 — Mål for bæredygtig udvikling: et udgangspunkt for en langsigtet EU-strategi for et bæredygtigt Europa inden 2030, ECON-VI/044, ordfører: Arnoldas Abramavičius (LT/EPP) (EUT C 404 af 29.11.2019, s. 16).

2

(3)  Sikring inden 2030 af adgang for alle til sikre boliger til en overkommelig pris; sikre, tilgængelige og bæredygtige transportsystemer til en overkommelig pris; et betydelig fald i antallet af dødsfald som følge af katastrofer og luft- og vandforurening; samt de horisontale delmål om forbedring af borgernes inddragelse i beslutningstagningen, udvikling af strategier for integreret by- og landplanlægning og social integration, beskyttelse af kulturarven og nedbringelse af byers indvirkning på miljøet pr. indbygger.

3

(4)  F.eks. EIT Climate KIC, europæiske innovationspartnerskaber, energiplatformen, EU's partnerskaber om en dagsorden for byerne og borgmesterpagten om klima og energi.

4

(5)  F.eks. ERRIN, Eurocities, klimaalliancen og borgmesterpagten.

5

(6)  F.eks. de grænseoverskridende klimaændringsobservatorier i Alperne og Pyrenæerne og navnlig de europæiske grupper for territorialt samarbejde (EGTS).

6

(7)  Europa-Parlamentets beslutning af 14. marts 2019 om Klimaændringer — en europæisk strategisk og langsigtet vision for en fremgangsrig, moderne, konkurrencedygtig og klimaneutral økonomi i overensstemmelse med Parisaftalen (2019/2582(RSP)) (endnu ikke offentliggjort i EUT).

7

(8)  COM(2019) 218 final »Europa i maj 2019: Forberedelser til en mere forenet, stærkere og mere demokratisk Union i en stadig mere usikker verden«.

8

(9)  COR-2018-03652 (EUT C 461 af 21.12.2018, s. 210).

9

(10)  COR-2019-00617. Udtalelse om »Gennemførelse af Parisaftalen gennem innovativ og bæredygtig energiomstilling på regionalt og lokalt plan«, ENVE-VI/040, ordfører: Witold Stępień (PL/EPP) (se side 72 i denne EUT).

10

(11)  Jf. FN's miljøprogram — den globale vurdering af biodiversitet og økosystemydelser foretaget af Den Mellemstatslige Videnspolitikplatform vedrørende Biodiversitet og Økosystemydelser (IPBES).

11

(12)  Som udtrykt i udtalelse COR-2018-05736 »En ren planet for alle — En europæisk strategisk og langsigtet vision for en fremgangsrig, moderne, konkurrencedygtig og klimaneutral økonomi«, ENVE-VI/037, ordfører: Michele Emiliano (IT/PES) (EUT C 404 af 29.11.2019, s. 58).

12

(13)  COR-2019-03645. Udtalelse om Forslag til Europa-Parlamentets og Rådets forordning om mindstekrav til genbrug af vand, ENVE-VI/034, ordfører: Oldřich Vlasák (CZ/ECR) (EUT C 86 af 7.3.2019, s. 353).

13

(14)  Som udtrykt i udtalelse COR-2018-05877 »Flerniveauforvaltning og tværsektorielt samarbejde for at bekæmpe energifattigdom«, ENVE-VI/038, ordfører: Kata Tüttő (HU/PES) (EUT C 404 af 29.11.2019, s. 53).

14

---

| 5.2.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 39/33 |
| --- | --- | --- | --- |

5.2.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 39/33

---

Det Europæiske Regionsudvalgs udtalelse — Gennemførelse af pakken om ren energi: de nationale energi- og klimaplaner som et instrument til en lokal og regional tilgang til klima, aktiv og passiv energi

(2020/C 39/07)

| Ordfører | : | József Ribányi (HU/EPP), næstformand for amtsrådet i Tolna |
| --- | --- | --- |
| Basisdokument | : | Initiativudtalelse |

Ordfører

:

József Ribányi (HU/EPP), næstformand for amtsrådet i Tolna

Basisdokument

:

Initiativudtalelse

POLITISKE ANBEFALINGER

DET EUROPÆISKE REGIONSUDVALG

| 1. | glæder sig over initiativerne fra den kommende formand for Kommissionen Ursula von der Leyen vedrørende en fremtidig europæisk grøn aftale og hendes vilje til at inddrage de lokale og regionale myndigheder i at gøre Europa til det første klimaneutrale kontinent; |
| --- | --- |

1.

| 2. | glæder sig over Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2018/1999 (1) af 11. december 2018 om forvaltningen af energiunionen og klimaindsatsen, som pålægger EU's medlemsstater at udarbejde en national energi- og klimaplan (i det følgende kaldet »klimaplan«), der skal udgøre grundlaget for en mere omfattende og tværgående tilgang til klima- og energipolitikkerne; |
| --- | --- |

2.

| 3. | understreger, at de tiårige klimaplaner løber i perioden 2021-2030 og bør bidrage til opfyldelsen på nationalt plan af EU's nye energi- og klimamål for 2030 og til at fastlægge grundlaget for en vellykket gennemførelse af den langsigtede strategi for klimaneutralitet med henblik på at bremse hastigheden af den menneskeskabte globale opvarmning frem mod 2050 samt være i overensstemmelse med målene i Parisaftalen. Udvalget opfordrer i den forbindelse medlemsstaterne til at opfylde EU's ambitiøse mål for 2030, navnlig med hensyn til vedvarende energi og energieffektivitet, i de endelige nationale planer, som de fremlægger inden udgangen af 2019. De foreløbige evalueringer af klimaplanerne, som Kommissionen har foretaget, viser at der er sket store fremskridt, men at mange udkast til klimaplaner ikke lever op til kravene, og at der for så vidt angår de overordnede EU-målsætninger og deres opfyldelse er behov for mere ambitiøse tiltag blandt alle medlemsstater, ligesom medlemsstaterne bør supplere, præcisere og forbedre deres forslag. Alle medlemsstater bør nu ifølge Kommissionens henstillinger udarbejde deres endelige klimaplaner og sikre, at, deres planer opfylder ovennævnte mål og målsætninger; |
| --- | --- |

3.

| 4. | glæder sig over, at forvaltningsforordningen anerkender de lokale og regionale myndigheders rolle i klimaplanerne allerede i forberedelsesfasen ved at understrege behovet for effektiv høring og ved at foreslå, at der indledes en klima- og energidialog på flere niveauer i overensstemmelse med bottom up-princippet. Inddragelsen af de lokale og regionale myndigheder bør omfatte alle faser og begyndende allerede i forberedelsesfasen, via reaktionen på Kommissionens foreløbige vurderinger til gennemførelsen og revisionen. Udvalget bemærker imidlertid, at der indtil i dag er mange medlemsstater, der ikke har formået fuldt ud at inddrage de lokale og regionale myndigheder i denne proces. Udvalget henleder opmærksomheden på den kendsgerning, at inddragelse af lokale og regionale forvaltninger ved siden af de nationale forvaltninger i udarbejdelsesprocessen fører til en mere effektiv og inkluderende opfyldelse af de fastsatte mål; |
| --- | --- |

4.

| 5. | gør opmærksom på, at mange medlemsstater anser de strukturer, de allerede har etableret, for tilstrækkelige til at nå målene om offentlige høringer og klima- og energidialog på flere niveauer: et af de største problemer har tidligere været, at medlemsstaterne mente, at de kunne klare det alene. RU anbefaler, at medlemsstaterne foretager en kritisk vurdering af disse strukturer, især i lyset af det indhold, de kan frembringe, andelen og repræsentativiteten af lokale myndigheder, civilsamfundsorganisationer, virksomheder, investorer og andre relevante interessenter og borgerne generelt, og at de offentliggør det input, som frembringes via disse strukturer for at sikre, at målene om offentlig høring og klima- og energidialog, som beskrevet i forvaltningsforordningen opfyldes fuldt ud med det mål for øje at bidrage til alle borgeres og fremtidige generationers sundhed og trivsel; |
| --- | --- |

5.

| 6. | finder, at de lokale og regionale myndigheders ekspertise, ansvar for gennemførelse og finansielle ressourcer bør udnyttes for at kunne gennemføre energiunionen. RU anbefaler derfor, at de lokale og regionale myndigheder inddrages i gennemførelsen af pakken om ren energi, og at eventuelle problemer for dem i denne proces tages behørigt i betragtning i forbindelse med mulige fremtidige revisioner. Det påpeger, at borgmesterpagten for klima og energi og andre lignende initiativer kan spille en afgørende rolle som rettesnor for de lokale og regionale myndigheder i forbindelse med gennemførelsen af EU’s nye energiramme; |
| --- | --- |

6.

| 7. | opfordrer medlemsstaterne til at arbejde tæt sammen med RU og RU’s medlemmer om deres respektive klimaplaner. Det kunne udgøre et vigtigt element i deres offentlige høringer og klima- og energidialoger på flere niveauer og kunne frembringe værdifuld feedback fra det lokale og regionale niveau; |
| --- | --- |

7.

| 8. | anerkender, at medlemsstaterne har skullet udarbejde deres udkast til klimaplaner på kort tid, hvilket har gjort det svært, og det opfordrer til, at ambitionsniveauet øges, og den vertikale integration udvides i de endelige klimaplaner, der skal foreligge ved udgangen af 2019, for at sikre, at Europas vej mod klimaneutralitet er robust og i overensstemmelse med Parisaftalen og i tråd med det mest ambitiøse scenario, der blev foreslået i den langsigtede strategi for 2050. På den baggrund opfordrer udvalget desuden til, at der udvikles et system af lokalt fastsatte bidrag som supplement til de nationalt fastsatte bidrag i henhold til Parisaftalen, hvilket ville øge betydningen af de lokale og regionale myndigheders rolle i udarbejdelsen af omfattende klimaplaner. De lokale myndigheder kan bidrage til en mere effektiv realisering af målsætningerne gennem oplysnings- og bevidstgørelseskampagner og skal i den forbindelse råde over veluddannede fagfolk. Det foreslås på den baggrund, at man mobiliserer EU-midler til informationsformål, og at man skaber job inden for energi- og klimapolitikken med det endelige mål at beskytte alle borgeres og fremtidige generationers sundhed og velbefindende. |
| --- | --- |

8.

Aktiv og passiv energi på lokalt plan til fordel for klimaplanerne

| 9. | konstaterer, at der med begrebet »aktiv energi« som anvendt i byggebranchen, også kendt under det videre begreb »vedvarende energi«, her menes den energi, der produceres, lagres og forbruges lokalt af de forskellige lokale aktører (offentlige organer, kommunale og private enheder, husholdninger). Vedvarende og rene energikilder såsom geotermisk energi, solenergi, vindkraft, termisk energi, vandkraft, tidevandskraft og biomasse er eksempler herpå. Sådanne energikilder spiller en afgørende rolle for gennemførelsen af målene i klimaplanerne for 2030; |
| --- | --- |

9.

| 10. | bemærker, at der med termen »passiv energi« som anvendt i byggebranchen, og som også er kendt under det bredere begreb »energieffektivitet«, her menes energibesparelsen baseret på den samlede energigevinst som følge af en effektiv udnyttelse af al den energi, der produceres, hvilket fører til et reduceret energiforbrug og dermed en reduktion af forbrugernes udgifter til energi såvel som af forureningen. I lyset af ovenstående bør de lokale og regionale myndigheder tilrettelægge lokale og regionale offentlige tjenester på en energieffektiv måde for eksempel gennem en bæredygtig indkøbspolitik; |
| --- | --- |

10.

| 11. | tilføjer, at begrebet passiv energi, der hænger tæt sammen med klimaaspekterne, er relevant, når man skal bestemme det bredere CO2-fodaftryk for bygninger, og er en integreret del af den cirkulære økonomi. Ved udstedelse af byggetilladelser bør lokale og regionale myndigheder, samtidig med at de tager hensyn til særlige lokale forhold og bygningens særlige karakteristika, tilskynde til anvendelse af byggematerialer, der er fremstillet af lokale og miljøvenlige råvarer (rør, pellets, halm, bark, hamp, træ, limtræ, helst uden CO2-fodaftryk) i stedet for beton og andre traditionelle byggematerialer, hvor produktion, installation, nedrivning og genanvendelse medvirker til store mængder CO2-udslip. De bør desuden fremme andre foranstaltninger, som er rettet mod at øge bygningers energimæssige ydeevne. Disse begreber bør indarbejdes i medlemsstaternes nationale langsigtede renoveringsstrategier senest i marts 2020; |
| --- | --- |

11.

| 12. | understreger, at de lokale og regionale myndigheder er vigtige aktører på energiområdet, uanset om de er aktive eller passive. De bør tilknyttes klimaplanerne på nationalt niveau, da de er større investorer med ansvar for vedligeholdelse af bygninger, forvaltere af offentlige transportnet, instanser med ansvar for bevidstgørelse af offentligheden, aktører i kampen mod energifattigdom, tilsynsmyndigheder inden for byplanlægning, fysisk planlægning og arealanvendelse, forvaltere af decentraliserede energiproduktionsanlæg og ordregivende myndigheder for grønne offentlige indkøb. Det er nødvendigt med god planlægning af produktionen og anvendelsen af lokale ressourcer for at sætte dem i stand til at udføre deres opgave ordentligt. I den forbindelse skal der tages hensyn til de forskellige former for vedvarende energi, bygningers energimæssige ydeevne, energieffektivitet og anvendelse af lokale, naturlige og miljøvenlige byggematerialer; |
| --- | --- |

12.

| 13. | understreger de mange positive virkninger, som de lokale og regionale myndigheders støtte har for øget produktion, lagring og anvendelse af aktiv, og frem for alt vedvarende, energi. RU påpeger eksempelvis, at det i sektoren for transport, navnlig transport inden for og mellem byer er særlig vigtigt, at man i højere grad anvender bæredygtige biobrændstoffer som en midlertidig løsning og på mellemlang sigt batteri- og brintdrevet elektrisk mobilitet, og at man gør noget ved CO2-udledningerne fra transport på en integreret måde, herunder fremmer offentlig transport, delebilordninger og andre innovative løsninger, da trafikmængden forventes at stige, og forbrændingsmotorer fortsat vil spille en væsentlig rolle på mellemlang sigt. Et eksempel på et bæredygtigt biobrændstof som mellemløsning kunne være bioethanol, der som aktiv energi produceres, anvendes og let kan oplagres lokalt, og som producerer brugbare biprodukter (såsom dyrefoder), nedbringer afhængigheden af import og kan gå hen at skabe et betydeligt antal arbejdspladser. Det er yderst vigtigt, at revisionen af statsstøttereglerne og energibeskatningsdirektivet ikke umuliggør fremme af bæredygtig energi. |
| --- | --- |

13.

De lokale og regionale myndigheders rolle i udarbejdelsen af klimaplaner

| 14. | understreger behovet for at give de lokale og regionale myndigheder mulighed for at fremsætte forslag og ændringsforslag til deres nationale energi- og klimaplan, og at deres rolle skal adskilles fra andre interessenter, der ikke hører til den offentlige forvaltning. De lokale og regionale myndigheder bør have ret til at blive direkte inddraget i foranstaltninger vedrørende energieffektivitet, energiomstilling, klimaændringer og dekarbonisering, og de spiller også en vigtig rolle i gennemførelsen af foranstaltninger for at bekæmpe energifattigdom. De kan hente støtte hertil hos alle de organisationer, som repræsenterer EU's lokale myndigheder (RU, borgmesterpagten); |
| --- | --- |

14.

| 15. | understreger at der er behov for at sikre, at medlemsstaterne informeres om de lokale og regionale myndigheders nøglerolle i forbindelse med en række centrale prioriteter i forordningen om energiunionen. Deres direkte deltagelse er berettiget for så vidt angår foranstaltninger vedrørende energieffektivitet, dekarbonisering og klimaændringer med udviklingen af vedvarende energi og den nødvendige energiinfrastruktur, herunder lagringsteknik og sektorkobling, og de spiller også en vigtig rolle i håndteringen af energifattigdom; |
| --- | --- |

15.

| 16. | påpeger, at den brede offentlighed ikke er bekendt med udviklingen af klimaplaner, og at høringsprocessen forbundet med udviklingen af klimaplaner indtil videre ikke har været så bred og dyb, som man kunne have ønsket sig på grund af tidspres. Der er tale om en beklagelig udvikling, da planerne iværksættes på lokalt plan i kommunerne og byerne. Udvalget opfordrer derfor medlemsstaterne, Kommissionen og de lokale og regionale myndigheder til at øge indsatsen med henblik på at oplyse den brede offentlighed om processen med nationale energi- og klimaplaner, og når de endelige planer er blevet indgivet at udtænke formater for inddragelse af alle de berørte parter i deres gennemførelse; |
| --- | --- |

16.

| 17. | bemærker, at kravene til lokal og regional udvikling i forbindelse med klimaplanerne (f.eks. projektforslag vedrørende energieffektivitet, dekarbonisering og kampen mod klimaændringer eller energifattigdom) er kommet til på baggrund af et groft skøn. Det skyldes til dels den utilstrækkelige repræsentation af den lokale og regionale dimension i klimaplanerne. Udvalget minder også om, at borgmesterpagtens database kan tilvejebringe nyttige data og nyttig information til medlemsstater, hvor antallet af underskrivere er højt. |
| --- | --- |

17.

God forvaltning: gennemførelse af klimaplaner i tæt samarbejde med lokale og regionale myndigheder

| 18. | fastholder, at EU's medlemsstater skal udarbejde klimaplaner, som omfatter gennemførelsesinitiativer til gavn for såvel slutbrugere af energi og prosumenter som andre leverandører på detailmarkedet for energi. Sådanne initiativer kan også give adskillige fordele for energisystemet (reduceret behov for transportinfrastruktur og vedligeholdelse, større modstandsdygtighed og fleksibilitet), herunder en fair pris eller indførelse af en innovativ prissætning for eventuel overskydende energi fra sådanne ordninger, der ledes ind i nettet; |
| --- | --- |

18.

| 19. | understreger, at der er behov for erfaringer og viden, som de lokale og regionale myndigheder i deres egenskab af gennemførelsesaktører er i besiddelse af, for at identificere potentielle uoverensstemmelser og synergier mellem klimaplaner og den flerårige finansielle ramme, det europæiske semester og EU's langsigtede strategi for klimaneutralitet senest i 2050; |
| --- | --- |

19.

| 20. | bemærker, at igangværende initiativer og bedste praksis også bør koordineres. RU henleder i den forbindelse opmærksomheden på deltagerorienterede initiativer inden for rammerne af borgmesterpagten om klima og energi; |
| --- | --- |

20.

| 21. | påpeger, at lokale og regionale myndigheder gennem opmærksomhedsskabende initiativer og programmer kan gøre energiforbrugere til prosumenter ved at støtte anvendelsen af energikilder, som produceres, lagres og forbruges lokalt, ikke mindst i form af lokale energifællesskaber, hvis potentiale skal udvikles. Prosumenterne kan så blive aktive medlemmer af intelligente og decentrale energinet, der oprettes af lokale og regionale myndigheder; |
| --- | --- |

21.

| 22. | støtter en dialog på flere niveauer om klima og energi, da det vil styrke inddragelsen af lokale og regionale myndigheder i de politiske drøftelser inden for rammerne af klimaplanerne. Denne dialog er også afgørende for at sikre overholdelse af nærhedsprincippet og proportionalitetsprincippet. Som led i denne proces er det tilrådeligt at anerkende den tætte forbindelse, der eksisterer mellem tiltagene på energi- og klimaområdet og den store integration af disse tiltag. I den henseende skal de lokale og regionale myndigheder udnævne »energiforvaltere«. Derfor understreger udvalget endnu en gang, at det anbefales, at man mobiliserer EU-midler for at skabe job inden for energi- og klimapolitikken med det endelige mål at beskytte alle borgeres og fremtidige generationers sundhed og velbefindende; |
| --- | --- |

22.

| 23. | henleder eksempelvis opmærksomheden på den nationale dialog, der er blevet ført i Irland om klimaændringer, som gennem bevidstgørelse, mobilisering og incitamenter tilskynder til klimainitiativer på lokalt, regionalt og nationalt plan. Takket være denne gode praksis kan man nå til enighed om, hvordan man kan løse udfordringerne, og man kan træffe de nødvendige foranstaltninger. Interessenterne kan indføre permanente mekanismer og platforme for regelmæssig høring om økonomiske, sociale, miljømæssige spørgsmål i offentlighedens interesse i forbindelse med energipolitik og bekæmpelse af klimaændringer. Den nationale dialog spiller således også en vigtig rolle med hensyn til opstilling af prioriteter for energipolitik og klimaændringer. Denne form for praksis bør fremmes og udbredes mere proaktivt i medlemsstaterne ved hjælp at passende bevidstgørelses- og oplysningskampagner; |
| --- | --- |

23.

| 24. | anbefaler, at lokale og regionale myndigheder anerkendes af medlemsstaterne som jævnbyrdige parter, når det nye scenarie for energi og klima udformes. Det er vigtigt at forstå og overvinde udfordringer og forhindringer på lokalt plan og udforme passende foranstaltninger og effektive gennemførelsesstrategier for at give nationale og europæiske forpligtelser troværdighed og opnå accept af de nødvendige ændringer hos borgerne. De lokale og regionale myndigheder er fortsat det myndighedsniveau, der er tættest på forbrugerne, og det er dem, der forvalter den decentrale energiproduktion (f.eks. indførelse af intelligente målere og intelligente net) samt mange aspekter af de nødvendige ændringer af den eksisterende energiinfrastruktur. Derudover lancerer de informations- og bevidstgørelsesprogrammer om energi og klima, der gør det muligt at nedbringe husholdningernes og virksomhedernes udgifter og CO2-aftryk og skabe passende investeringsvilkår; |
| --- | --- |

24.

| 25. | understreger, at problemerne i forbindelse med omstillingen til ren energi og klimaspørgsmål kræver et samarbejde mellem de forskellige myndighedsniveauer (EU-plan samt nationalt, regionalt og lokalt plan) samt mellem den offentlige og den private sektor, forsknings- og innovationscentre og aktørerne i den akademiske verden og de videregående uddannelser. Anvendelsen af aktiv og passiv energi fremmer også denne proces, da muligheden for minimering af energiforbruget i hele livscyklussen og de dermed forbundne bekymringer i forhold til CO2-fodaftrykket giver mening for både omstillingen til ren energi og for klimaet; |
| --- | --- |

25.

| 26. | bemærker, at eftersom energifattigdom er et komplekst problem, skal klimaplanerne behandle spørgsmålet ud fra et energi- og klimamæssigt synspunkt ved hjælp af databaser og publikationer fra Det Europæiske Observatorium for Energifattigdom. Det er også vigtigt, at vurderingen af, hvor mange husstande der er berørt af energifattigdom, jf. artikel 3 i forordningen om forvaltning af energiunionen og klimaindsatsen, baseres på nøjagtige og verificerbare data; |
| --- | --- |

26.

| 27. | foreslår, at de lokale og regionale myndigheder hjælper de nationale myndigheder med at gennemføre fremadrettede projekter under de europæiske struktur- og investeringsfonde (ESIF) samt gennem JASPERS- og ELENA-initiativerne, som bidrager til opfyldelsen af EU's klima- og energipolitiske mål. Det Europæiske Centrum for Investeringsrådgivning skal i den ånd fastsætte en fremskyndet procedure til bevilling af støtte til byer, der har forpligtet sig til at udvikle kulstoffattige projekter; |
| --- | --- |

27.

| 28. | fremhæver den afgørende betydning af bedre synergi mellem ESI-fondene og Den Europæiske Fond for Strategiske Investeringer for gennemførelsen af grænseoverskridende bæredygtige energiprojekter; |
| --- | --- |

28.

| 29. | understreger, at klimaplanerne skal kunne fremme energiinnovation med henblik på overgangen til en lavemissionsøkonomi og klimaneutralitet i 2050 og dermed en modstandsdygtig og fremtidsorienteret energiunion, der er udstyret med en klimapolitik, som er i stand til at sætte gang i beskæftigelse, vækst og investeringer. Lokale og regionale regeringer bør især involveres i initiativerne om intelligente byer kombineret med grønne offentlige indkøb i forbindelse med ren energi på områder som f.eks. energibesparelser i bytransporten, strategier for transport mellem regioner, samarbejde om nye oplagringsteknologier og intelligente offentlige bygninger; |
| --- | --- |

29.

| 30. | anbefaler, at RU gennem sit pilotprojekt for regionale knudepunkter og som det organ, der repræsenterer lokale og regionale myndigheder, spiller en formidlende rolle i gennemførelsen af klimaplanerne og klima- og energidialogen på flere niveauer og derved skaber yderligere en mulighed for at nå ud til det lokale og regionale niveau ud over medlemsstaternes interne rammer; |
| --- | --- |

30.

| 31. | opfordrer i den forbindelse Kommissionen til at overveje at blive medarrangør af et tilbagevendende forum til drøftelse af klima- og energispørgsmål, herunder klimaplanerne. Dette ville lette samarbejdet mellem lokale og regionale myndigheder, GD for Klima, GD for Energi, RU's ENVE-underudvalg og medlemsstaterne. Forummet kunne gennemføres på samme måde som den nuværende »tekniske platform for samarbejde om miljøet« oprettet af GD for Miljø og Det Europæiske Regionsudvalg med det formål at fremme dialogen om lokale og regionale problemer og løsninger i forbindelse med anvendelsen af EU's miljølovgivning, jf. det generelle EU-miljøhandlingsprogram frem til 2020 »Et godt liv i en ressourcebegrænset verden« (7. miljøhandlingsprogram). Dette nye forum kunne i høj grad bidrage til klima- og energidialogerne på flere niveauer i samtlige medlemsstater, hvilket bl.a. ville give mulighed for at udveksle oplysninger, gøre status over fremskridt samt udveksle bedste praksis og indhøstede erfaringer og dermed bidrage til forbedringer af klima- og energiresultaterne og en styrkelse af samarbejdet og kommunikationen mellem alle involverede aktører; |
| --- | --- |

31.

| 32. | påpeger, at den vellykkede gennemførelse af klimaplanerne vil styrke EU's konkurrenceevne og bidrage til den økonomiske stabilitet, idet der skabes en klar ramme for investorerne; |
| --- | --- |

32.

| 33. | understreger, at klimaplanerne skaber en forbindelse mellem by- og landområder gennem lokale og lokalt producerede ressourcer og sikrer dermed fremtiden for de mennesker, der bor i landdistrikterne, og opfylder energibehovet i byområder, samtidig med at klimaet respekteres; |
| --- | --- |

33.

| 34. | understreger, at klimaplanerne ikke er udtryk for et enkeltstående initiativ. Færdiggørelsen af klimaplanerne i slutningen af 2019 er et stort første skridt, men klimaplanerne vil løbende skulle videreudvikles og fremtidssikres. Det er derfor vigtigt at råde over strukturer og fora, der kan bidrage til yderligere forbedringer af klimaplanerne i fremtiden og sikre, at klima- og energidialogerne på flere niveauer i fuldt omfang kan bidrage til dette. |
| --- | --- |

34.

Bruxelles, den 8. oktober 2019.

Karl-Heinz LAMBERTZ

Formand

for Det Europæiske Regionsudvalg

---

(1)  EUT L 328 af 21.12.2018, s. 1.

1

---

| 5.2.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 39/38 |
| --- | --- | --- | --- |

5.2.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 39/38

---

Det Europæiske Regionsudvalgs udtalelse — Regioners og byers bidrag til EU's nye politiske ramme for SMV'er

(2020/C 39/08)

POLITISKE ANBEFALINGER

DET EUROPÆISKE REGIONSUDVALG

Indledning

| 1. | bemærker, at væksten i nogle medlemsstater er aftagende. Dette problem er mest synligt på regionalt plan og kommer til udtryk i, at arbejdskraftens produktivitet og produktionseffektiviteten vokser i et langsommere tempo, at handelen udviser en vigende tendens, at der er et konstant lavt niveau af offentlige og private investeringer i transport, energi og digitale infrastrukturer, samt at de økonomiske og sociale uligheder fortsat er forholdsvis store, hvilket kræver innovative løsninger set på baggrund af globale tendenser som den næste industrielle revolution, den demografiske situation og arbejdets ændrede karakter; |
| --- | --- |

1.

| 2. | fastholder, at de europæiske økonomiers konkurrenceevne afhænger af SMV'ernes iværksætter- og innovative potentiale. Udvalget bifalder derfor Kommissionens og Rådets opfordring til at videreudvikle EU's omfattende økonomiske strategi under hensyntagen til denne sektors særlige rolle; |
| --- | --- |

2.

| 3. | understreger betydningen af »Small Business Act« for SMV'ernes udvikling 10 år efter ikrafttrædelsen, men peger samtidig på behovet for en horisontal tilgang til fremme af SMV'er og en bedre overvågning af virkningen af dette program; |
| --- | --- |

3.

| 4. | gør opmærksom på nødvendigheden af, at der stilles specifikke værktøjer til rådighed for SMV-støtte i Kommissionens programmer, hvor der tages hensyn til mangfoldigheden i SMV-sektoren. Samtidig skal der sikres en mere fleksibel og effektiv tilgang, hvor virksomhederne får mulighed for at udvikle sig yderligere. Udvalget forventer, at Kommissionen træffer foranstaltninger i overensstemmelse med anbefalingerne i RU's studie »EU policy framework on SMEs: state of play and challenges« (1). Sådanne nye instrumenter bør målrettes, navnlig mod små virksomheder med risikobetonede projekter; |
| --- | --- |

4.

| 5. | fremhæver medlemsstaternes og regionernes rolle og ansvar for at udforme og gennemføre EU's politiske værktøjer for SMV'er. Disse bør især støtte udviklingen af kompetencer hos både de beskæftigede i SMV'er og SMV'erne selv, herunder inden for digitalisering, hvilket vil gavne den langsigtede udvikling af disse virksomheder; |
| --- | --- |

5.

| 6. | henviser til det presserende behov for også at fremme udviklingen af SMV'er uden for byområder, navnlig i forbindelse med EU-medlemsstaternes operationelle programmer; |
| --- | --- |

6.

| 7. | anerkender betydningen af nystartede virksomheder i SMV-sektoren (2), idet de står bag talrige radikale innovationer. Udvalget henviser imidlertid til, at også eksisterende virksomheder skal støttes i deres vækstperspektiver og trinvise innovation fra deres indtræden på det lokale marked og frem mod en eventuel overgang til det globale marked. EU's politik for virksomhedsstøtte bør anlægge en bredere tilgang; |
| --- | --- |

7.

| 8. | mener, at EU-politikken i alle europæiske regioner bør støtte processen med at integrere SMV'er i de internationale værdikæder. Udvalget konstaterer, at internationaliseringen af visse SMV'ers økonomiske aktiviteter ud over EU's grænser kan være med til at sikre, at bedste praksis udbredes til fordel for de europæiske SMV'er, og deres produktivitet øges, først og fremmest gennem overførslen af viden og knowhow; |
| --- | --- |

8.

| 9. | anerkender betydningen af netværket af nationale SMV-repræsentanter, som bør spille en vigtig rolle med hensyn til at identificere problemer og muligheder for europæiske iværksættere; |
| --- | --- |

9.

| 10. | understreger behovet for at fremme og gennemføre tidsbesparende administrative procedurer og mindske den administrative byrde på alle europæiske og nationale niveauer, hvilket har en betydelig indvirkning på SMV'ernes funktion, herunder de finansielle aspekter af deres aktiviteter; |
| --- | --- |

10.

| 11. | minder om behovet for at fremme processen med at finde nye finansieringskilder til SMV'er og lette adgangen til traditionelle finansieringsmetoder for så mange SMV'er som muligt i de forskellige EU-regioner; |
| --- | --- |

11.

| 12. | støtter opfordringen til en revision af den definition af »SMV'er«, som for øjeblikket anvendes på EU-niveau for at tage højde for, at mellemstore virksomheder (midcapselskaber med op til 500 ansatte) har en struktur, som absolut er sammenlignelig med SMV'er (< 250 ansatte og en årlig omsætning på ≤ 50 mio. EUR eller en balancesum på ≤ 43 mio. EUR) og alligevel ikke særbehandles i forhold til store virksomheder; |
| --- | --- |

12.

| 13. | fremhæver, at idéen om et enkelt kontaktpunkt for støtten til SMV'er er vigtig. Derfor bør netværkene for SMV-støtte på europæisk niveau konsolideres. Udvalget foreslår, at der tages udgangspunkt i det eksisterende Enterprise Europe-netværk (EEN). Samspillet mellem de forskellige former for støtte til SMV'er inden for rammerne af et netværk og dette netværks samarbejde med netværket af SMV-repræsentanter vil gøre det muligt at opnå de synergier, som SMV'erne og Kommissionen ønsker. |
| --- | --- |

13.

Videreudvikling af SMV'er — risici og udfordringer

| 14. | konstaterer, at SMV'erne i EU står over for udfordringer, der bl.a. hænger sammen med følgende aspekter: voksende global konkurrence, nye forretningsmodeller, digitalisering og brugen af nye teknologier i såvel industrien som sektoren for tjenesteydelser, udbygning af den cirkulære og kollaborative økonomi og sikring af en bæredygtig udvikling; |
| --- | --- |

14.

| 15. | understreger betydningen af at støtte samarbejdet mellem grupper af specialiserede små og mellemstore virksomheder (klynger). Udvalget efterlyser en kontinuerlig udvikling af eksisterende EU-instrumenter på dette område, som f.eks. EU Cluster-portalen, det europæiske observationscenter for klynger og European Cluster Excellence-initiativet; |
| --- | --- |

15.

| 16. | bekræfter, at virksomhedernes sociale ansvar spiller en stadig større rolle for samfundet og miljøet; |
| --- | --- |

16.

| 17. | bemærker forskellene mellem SMV'er og større virksomheder med hensyn til hastighed og intensitet i deres vækst, hvilket på grund af de særlige forhold i de mindre udviklede regioner fører til økonomisk polarisering mellem EU's regioner; |
| --- | --- |

17.

| 18. | fremhæver, at det stigende antal og kompleksiteten af de administrative regler påvirker SMV'ernes vækstpotentiale, hvilket navnlig gælder for mikrovirksomheder, som mangler den administrative og finansielle kapacitet til at overvinde disse hindringer. Udvalget opfordrer derfor til en lempelse af den administrative byrde for virksomheder i EU, især i forbindelse med grænseoverskridende virksomhed; |
| --- | --- |

18.

| 19. | bemærker, at det stigende antal innovative løsninger på markedet, som af økonomiske årsager kun i begrænset omfang er tilgængelige for SMV'er, betyder, at der er behov for en ny tilgang for at fremme fremkomsten og udviklingen af såkaldt åben innovation; |
| --- | --- |

19.

| 20. | understreger, at Horisont og COSME vil få større betydning for SMV'erne, og bifalder samtidig, at EFRU vil forblive den vigtigste finansieringskilde for lokale og regionale SMV-støttepolitikker i den kommende programmeringsperiode 2021-2027, og navnlig vedrørende adgang til finansiering, støtte til FoU og innovation, udvikling af kompetencer og adgang til markeder og internationalisering. Udvalget gentager imidlertid sin modstand mod forslaget om, at EFRU's tematiske koncentration skal fokusere på det nationale niveau, da en centraliseret tildelingsmekanisme vil stride mod en stedbaseret tilgang og princippet om flerniveauforvaltning, som har afgørende betydning for en effektiv støtte til SMV'er; |
| --- | --- |

20.

| 21. | gør opmærksom på forskellene mellem de sektorspecifikke EU-politikker, bl.a. med hensyn til: offentlige indkøb, konkurslovgivning, miljøbeskyttelse, støtten til klynger samt principperne for konkurrencedygtighed. Alt dette har en betydelig indvirkning på SMV'er og deres videreudvikling; |
| --- | --- |

21.

| 22. | bemærker, at det indre marked er en bedrift for EU, men at det også kræver yderligere forbedringer, bl.a. fjernelse af de eksisterende hindringer for den frie bevægelighed for varer og tjenesteydelser, der er med til at gøre det svært for SMV'er at udvide deres økonomiske aktiviteter og drage fordel af internationaliseringen; |
| --- | --- |

22.

| 23. | henleder opmærksomheden på de økonomiske forandringer, som digitaliseringen har medført, og som går hånd i hånd med en større finansiel byrde for SMV'er, når det drejer sig om at erhverve og/eller udvikle teknologi og knowhow; |
| --- | --- |

23.

| 24. | opfordrer Kommissionen til at udvikle instrumenter, der kan støtte digitaliseringen af SMV'er i EU's regioner ved at bygge videre på resultaterne af eksisterende initiativer såsom Digital Cities Challenge; |
| --- | --- |

24.

| 25. | er overbevist om, at digitalisering giver SMV'erne mulighed for at markedsføre deres produkter og tjenesteydelser til et bredere europæisk og internationalt marked og fremmer den grænseoverskridende handel; |
| --- | --- |

25.

| 26. | understreger, at udfordringen for EU består i at sikre fortsat vækst i produktivitet og konkurrenceevne (herunder omkostningseffektivitet) i de industrielle værdikæder, samtidig med at de ambitiøse miljømål fastholdes. |
| --- | --- |

26.

SMV'ernes forventninger til den fremtidige vækst- og udviklingspolitik

| 27. | fremhæver de potentielle fordele ved EU's investeringer i integrationen af regionale iværksætterøkosystemer for SMV'er og iværksættere og opfordrer samtidig Kommissionen til at gå videre med det projekt, som gennemføres i samarbejde med de europæiske iværksætterregioner (EER), og som forbinder Europas »Silicon Valleys«; |
| --- | --- |

27.

| 28. | henleder opmærksomheden på de vanskeligheder, som mange SMV'er møder i forbindelse med rekruttering og fastholdelse af faglærte medarbejdere. SMV'er er i hård konkurrence om den kvalificerede arbejdsstyrke med store virksomheder, der råder over større ressourcer og er i stand til at tilbyde højere lønninger. Dette trods den omstændighed, at SMV'er udgør rygraden i EU's økonomi og tæller 99 % af alle virksomheder i EU; |
| --- | --- |

28.

| 29. | gør opmærksom på følgende: SMV-repræsentanter, herunder SMV-interessenter og -sammenslutninger, bør kunne deltage mere aktivt i udformningen og koordineringen af gennemførelsen af EU-politikker, der direkte berører denne type virksomhed; |
| --- | --- |

29.

| 30. | forventer, at repræsentanterne for det regionale niveau bidrager til forvaltningen af EU's politik for SMV'er og realiseringen af et tættere samarbejde med SMV-repræsentanterne; |
| --- | --- |

30.

| 31. | fastholder, at EU's industripolitik bør fokusere på innovation i bredeste forstand, centrale støtteteknologier, vigtige projekter af fælleseuropæisk interesse (IPCEI), digitalisering og SMV'er; |
| --- | --- |

31.

| 32. | støtter Kommissionens plan om at forenkle de administrative procedurer for opnåelse af finansiering og rapportering, som er særlig byrdefulde for mikrovirksomheder og små virksomheder med begrænsede menneskelige ressourcer. Forslag som forenklede omkostningsmuligheder (én samlet afgift, faste beløb og enhedsomkostninger) vil lette opstillingen og gennemførelsen af projektbudgetter, hvilket vil øge andelen af SMV'er, der modtager støtte; |
| --- | --- |

32.

| 33. | foretrækker en tilgang, der først og fremmest har en lokal og regional og dernæst en national og international dimension. Hvis idéer testes i mindre målestok og gradvis innovation fremmes, kan nye teknologiske løsninger udvikles hurtigere og gennemføres inden for en finansiel ramme, der er tilgængelig for SMV'er; |
| --- | --- |

33.

| 34. | bemærker, at den foreslåede ramme for fælles regler for de europæiske struktur- og investeringsfonde skal være fleksibel, således at regioner, der har behov for dette, kan målrette deres operationelle programmer mod SMV'er og mikrovirksomheder; |
| --- | --- |

34.

| 35. | opfordrer til, at der udvikles programmer til at fremme SMV'ernes potentiale, f.eks. vedrørende anvendelse af innovative finansielle instrumenter, foranstaltninger til at øge bevidstheden om betydningen af informationsudveksling og samarbejde samt muligheden for og nødvendigheden af at skabe langsigtede vækststrategier og -planer; |
| --- | --- |

35.

| 36. | henleder opmærksomheden på den stigende betydning af integration af klynger, navnlig platforme for intelligent specialisering, hvor de lokale myndigheder spiller en central rolle i skabelsen af integrerede værdikæder på europæisk plan og dermed støtter SMV'ers internationale vækst; |
| --- | --- |

36.

| 37. | forventer, at den stærke regionale og lokale dimension af Enterprise Europe-netværkets enheder vil blive opretholdt. Disse enheder vil kunne udfylde nye opgaver i fremtiden; |
| --- | --- |

37.

| 38. | henleder opmærksomheden på, at det er nødvendigt at udvide de tjenesteydelser, som Enterprise Europe-netværket tilbyder, bl.a. opskalering af SMV'er, information om nationale og europæiske bestemmelser, finansieringsmuligheder i de enkelte EU-medlemsstater, etablering af partnerskaber med andre aktører i sektoren eller aktører, som er involveret i produktionsprocessen, osv.; |
| --- | --- |

38.

| 39. | påpeger, at der er behov for at styrke de regionale SMV-repræsentationer, som f.eks. via platforme såsom Refitplatformen regelmæssigt kunne bidrage til debatten om foreslåede lovgivningsmæssige ændringer og deltage i overvågning af, kontrol med og evaluering af ændringernes indvirkning på SMV'er; |
| --- | --- |

39.

| 40. | understreger betydningen af at diversificere finansieringskilderne for SMV'er. Lukning af de eksisterende finansieringshuller for specifikke sektorer eller typer af virksomheder bør være en af prioriteterne; |
| --- | --- |

40.

| 41. | glæder sig over de aftaler, der er indgået om kapitalmarkedsunionen, som letter SMV'ers adgang til offentlige markeder og indførelsen af foranstaltninger til forenkling og reduktion af omkostninger og reguleringsmæssige byrder; |
| --- | --- |

41.

| 42. | hilser de initiativer, som nogle medlemsstater har iværksat for at øge SMV'ernes deltagelse i offentlige udbudsprocedurer, velkommen; |
| --- | --- |

42.

| 43. | henleder opmærksomheden på spørgsmålet om SMV'ernes adgang til offentlige udbud og bifalder samtidig, at der blev taget hensyn til denne virksomhedskategori under revisionen af direktivet om offentlige indkøb. Udvalget opfordrer til yderligere foranstaltninger til støtte for SMV'er; |
| --- | --- |

43.

| 44. | understreger, at forsinkede betalinger, SMV'ers manglende viden om centrale aspekter af offentlige indkøb samt de store potentielle omkostninger ved en retssag fortsat er blandt de største hindringer for en større inddragelse af SMV'er på området og udnyttelse af deres ekspansionsmuligheder. |
| --- | --- |

44.

Afsluttende bemærkninger

| 45. | bemærker, at SMV'er på grund af deres store strukturelle fleksibilitet og produktionsprofil er i stand til at reagere hurtigt på dynamiske socioøkonomiske forandringer. En hindring er imidlertid de finansielle midler, der er nødvendige for at foretage sådanne tilpasninger. Derfor bør yderligere forslag til støtteforanstaltninger på dette område tilpasses SMV'ernes behov; |
| --- | --- |

45.

| 46. | understreger, at SMV'er er en vigtig aktør og medansvarlig for gennemførelsen af den cirkulære økonomi i betragtning af deres indvirkning på såvel arbejdsmarkedet som forbrugerne. Dette bør anerkendes gennem skattefordele eller adgang til EU-midler; |
| --- | --- |

46.

| 47. | mener, at Kommissionen bør udnytte erfaringerne med »Small Business Act« og 2020-handlingsplanen for iværksætterkultur. Formålet er at optimere og forenkle uden at indføre radikale ændringer eller opgive de hidtidige resultater i bestræbelserne på at finde helt nye løsninger; |
| --- | --- |

47.

| 48. | påpeger, at antallet af initiativer, der skal uddybe det interregionale og grænseoverskridende samarbejde, fortsat er utilstrækkeligt; |
| --- | --- |

48.

| 49. | gentager sin opfordring til en ny horisontal strategi, som især bør prioritere radikal og gradvis innovation samt fremme centrale støtteteknologier og vigtige projekter af fælleseuropæisk interesse (blandt andet vedrørende digitalisering og SMV'er); |
| --- | --- |

49.

| 50. | opfordrer Kommissionen til at finde løsninger med henblik på at lette SMV'ers deltagelse i offentlige udbud, f.eks. ved hjælp af en bonus for lokal/regional oprindelse, idet de hidtidige nye tiltag har været utilstrækkelige; |
| --- | --- |

50.

| 51. | påpeger, at støtte til SMV'er på trods af Kommissionens meget velkomne og omfattende foranstaltninger ikke vil være effektiv i hele EU, hvis nogle medlemsstater har tendens til at vedtage komplekse regler; |
| --- | --- |

51.

| 52. | understreger, at de lokale og regionale myndigheder spiller en vigtig rolle i udformningen af et erhvervsvenligt miljø og bør råde over redskaber til at tilpasse foranstaltningerne til SMV'ernes skiftende behov. Udvalget mener, at de lokale og regionale myndigheder i højere grad bør inddrages i udformningen af EU's fremtidige industripolitik, herunder støtten til SMV'er; |
| --- | --- |

52.

| 53. | er enig med Europa-Parlamentet i, at en forudsætning for at øge den samlede finansielle ramme for EU's program for det indre marked 2021-2027 er, at man med henblik på at styrke SMV'ernes internationale konkurrenceevne åbner op for markeder uden for EU og udnytter innovationer; |
| --- | --- |

53.

| 54. | er overbevist om, at integration af alle de finansielle instrumenter, der er til rådighed for SMV'er i InvestEU-programmet, som bebudet i den nye flerårige finansielle ramme, vil resultere i den forventede forenkling af procedurerne; |
| --- | --- |

54.

| 55. | opfordrer EU-institutionerne og medlemsstaterne til at intensivere indsatsen for at forbedre det indre markeds funktion for at frigøre dets fulde potentiale; |
| --- | --- |

55.

| 56. | opfordrer Kommissionen og Europa-Parlamentet til at udvikle instrumenter og mekanismer, der skal sikre de europæiske SMV'er ensartede betingelser, også for teknologier af strategisk betydning for Europa, i den europæiske såvel som i den globale konkurrence. |
| --- | --- |

56.

Bruxelles, den 8. oktober 2019.

Karl-Heinz LAMBERTZ

Formand

for Det Europæiske Regionsudvalg

---

(1)  https://cor.europa.eu/en/engage/studies/Documents/EU-SMEs/EU-policy-SMEs.pdf

1

(2)  Det Europæiske Regionsudvalg, Fremme af nystartede virksomheder og vækstvirksomheder i Europa: det regionale og lokale perspektiv, ECON-VI/021, ordfører: Tadeusz Truskolaski, COR-2017-00032-00-01, juli 2017.

2

Fremme af nystartede virksomheder og vækstvirksomheder i Europa: det regionale og lokale perspektiv

---

| 5.2.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 39/43 |
| --- | --- | --- | --- |

5.2.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 39/43

---

Det Europæiske Regionsudvalgs udtalelse — Rapport om gennemførelsen af direktiverne om offentlige udbud

(2020/C 39/09)

| Ordfører | : | Thomas Habermann (DE/EPP), medlem af Landkreis Rhön-Grabfeld |
| --- | --- | --- |

Ordfører

:

Thomas Habermann (DE/EPP), medlem af Landkreis Rhön-Grabfeld

I.   GENERELLE BEMÆRKNINGER

DET EUROPÆISKE REGIONSUDVALG

| 1. | understreger, at denne udtalelse er en opfølgning på RU's tilsagn i tilknytning til taskforcen om nærhedsprincippet, proportionalitetsprincippet og »Mindre, men mere effektivt« og dagsordenen for bedre lovgivning, om at give feedback om gennemførelsen af EU-lovgivning på lokalt og regionalt niveau. RU har derfor sammen med De Europæiske Kommuners og Regioners Råd (CEMR) gennemført en EU-omspændende undersøgelse for at evaluere gennemførelsen af den retlige ramme for lokale og regionale myndigheders offentlige indkøb og bestilt en undersøgelse. RU fremhæver, at resultaterne af undersøgelsen på grund af den meget forskellige deltagelse i medlemsstaterne ikke viser noget repræsentativt for hele EU, men kun peger på tendenser. Udvalget henleder endvidere opmærksomheden på den rapport, der blev offentliggjort i juli 2019 om den første høring af RU's netværk af regionale knudepunkter (1), som i det væsentlige bekræfter resultaterne af CEMR's og RU's undersøgelse; |
| --- | --- |

1.

| 2. | konstaterer, at den omfattende reform af direktiverne om offentlige udbud i 2014 blev omsat til national ret i nogle medlemsstater i 2016, i andre langt senere. Da der således højst er gået tre år, siden den nationale udbudslovgivning med direkte virkning trådte i kraft, foreligger der kun et begrænset indblik i de praktiske erfaringer med gennemførelsen af de nye bestemmelser; |
| --- | --- |

2.

| 3. | fremhæver, at såvel myndighedernes praksis som de økonomiske aktører først lige har indrettet sig på de ændrede udbudsregler, og at tilpasningsprocessen til dels stadig pågår. RU understreger ligeledes, at disse tilpasningsprocesser mange steder kræver uddannelse og rådgivning i et ikke uvæsentligt omfang og til tider med eksterne juridiske rådgivere. RU er på denne baggrund klart af den opfattelse, at det ikke er hensigtsmæssigt at indføre nye lovgivningsmæssige regler i de kommende år; |
| --- | --- |

3.

| 4. | præciserer, at denne udtalelse derfor ikke sigter mod en ny reform af lovgivningen, men i stedet tager fat på aktuelle vanskeligheder for de ordregivende myndigheder på kommunalt og regionalt niveau med at håndtere regelsættet. RU behandler desuden enkelte aspekter, som Kommissionen senest har fremlagt i sin ikkelovgivningsmæssige meddelelse om en mere effektiv, bæredygtig og professionel udformning af offentlige udbud fra oktober 2017 (2); |
| --- | --- |

4.

| 5. | støtter målet og hjørnestenene i direktiverne, navnlig det elektroniske indkøb og fremme af små og mellemstore virksomheders deltagelse, de nye koncepter for »inhouse«-indkøb og interkommunalt samarbejde, muligheden for, at myndighederne i forbindelse med deres egne politiske beslutningsprocesser kan benytte strategiske kriterier i forbindelse med offentlige indkøb samt fremme af gennemsigtighed og integritet; |
| --- | --- |

5.

| 6. | fremhæver, at grænseoverskridende indkøb — som det fremgår af resultaterne af rundspørgen (3) — ikke har ført til nogen merværdi for de kommunale og regionale myndigheder. Selv om der regelmæssigt gennemføres EU-dækkende udbudsprocedurer, som er både dyre og tidskrævende, afgives der ingen eller kun ganske få grænseoverskridende tilbud. Grunden er formentlig, at de elektroniske platforme i medlemsstaterne er forskellige og derfor udgør en hindring for deltagelse for virksomheder og myndigheder i nabolande. Platformene er designet og etableret i de enkelte lande, og der er ofte ikke mulighed for at benytte flere sprog eller inkludere administrative krav fra andre lande end det land, hvor den ordregivende myndighed befinder sig; |
| --- | --- |

6.

| 7. | gør opmærksom på (4), at det efterhånden er blevet et mål i sig selv at anvende lovgivningen om offentlige udbud korrekt i stedet for at behandle den som et instrument til at bestille arbejde, leverancer eller tjenesteydelser; |
| --- | --- |

7.

| 8. | understreger, at det skal præciseres, under hvilke omstændigheder lokale og regionale myndigheder også må fremme den lokale økonomiske vækst og lokale strukturer på baggrund af bæredygtighedstanken og en positiv miljøbalance ved hjælp af korte afstande (f.eks. lokalt træ) i henhold til princippet om at købe lokalt; |
| --- | --- |

8.

| 9. | understreger, at det i overensstemmelse med princippet om kommunal selvforvaltning fortsat skal være helt op til den pågældende kommunale eller regionale myndigheds skøn, om den vil gøre brug af muligheden for at tage hensyn til grønne, sociale eller innovative kriterier i forbindelse med offentlige tjenesteydelser, som blev indført med 2014-reformen. RU er af den opfattelse, at en eventuel kommende forpligtelse til at anvende strategiske indkøbsmål ved ethvert indkøb klart må afvises for at undgå en unødvendig overbelastning af udbudsproceduren. RU gør opmærksom på, at det i mange indkøbsprocedurer heller ikke kan være hensigtsmæssigt at tage hensyn til strategiske indkøbsmål, eksempelvis ved standardindkøb af produkter; |
| --- | --- |

9.

| 10. | understreger, at ekstra politiske mål øger både risikoen for fejl og risikoen for uoverensstemmelser mellem disse mål. RU fremhæver, at målsætninger i forbindelse med offentlige udbud kun kan nås til en vis grad og kun på betingelse af, at det primære mål, nemlig at forsyne borgerne med gode produkter og tjenesteydelser til en fornuftig pris, ikke bliver undergravet; |
| --- | --- |

10.

| 11. | fremhæver ligeledes, at de lokale og regionale myndigheders ret til selv at udføre og organisere deres tjenesteydelser med deres egne institutioner, selvstændige offentlige virksomheder eller offentlige virksomheder klart blev anerkendt i 2014-reformen, og det samme gælder for »inhouse«-konceptet og det interkommunale samarbejde. Indgåelse af aftaler med tredjeparter er således kun en af mange alternative måder at stille offentlige tjenesteydelser til rådighed på (5). RU fremhæver endelig de ordregivende myndigheders ret til at hente kontrakter, som er givet til tredjepart, hjem til kommunen igen; |
| --- | --- |

11.

| 12. | mener, at en forhøjelse af tærskelbeløbene for, hvornår offentlige indkøb skal udbydes i hele Europa, er et passende mål med henblik på at bevare balancen mellem gennemsigtighed på den ene side og den administrative byrde for myndigheder og SMV'er på den anden side. Udvalget opfordrer derfor Kommissionen til inden for rammerne af WTO på lang sigt at arbejde hen imod en betydelig forhøjelse af tærskelbeløbene i GPA-aftalen. |
| --- | --- |

12.

II.   POLITISKE ANBEFALINGER

Strategiske indkøb

| 13. | er af den opfattelse, at de ordregivende myndigheders mulighed for at tage hensyn til strategiske mål i forbindelse med indkøb, som blev indført med udbudsdirektiverne i 2014, i enkelte tilfælde kan give »bedre indkøb« set fra ordregiverens perspektiv; |
| --- | --- |

13.

| 14. | minder dog om, at det administrative arbejde, der er forbundet hermed for de lokale og regionale myndigheder, skal være proportionalt med den nytteværdi, som det offentlige indkøbssystem kan levere i borgernes interesse. Det offentlige indkøbssystem er ikke primært indrettet til at nå politiske mål, f.eks. inden for miljøvenlighed, social inklusion og innovation eller til at fremme visse samfundspolitiske udviklinger. Det anvendes imidlertid i stigende omfang som et middel til at styre og nå andre politiske mål. Det offentlige indkøbssystems mål og formål må imidlertid ikke tabes af syne: I overensstemmelse med principperne om sparsommelighed og økonomi i den offentlige forvaltning gælder det om at finde det bedste forhold mellem pris og ydelse; |
| --- | --- |

14.

| 15. | henviser til, at der — som resultaterne af RU's og CEMR's rundspørge viste — findes en bevidsthed hos de lokale og regionale myndigheder om muligheden for at anvende grønne, sociale og innovative indkøbskriterier. Det anføres, at man er forholdsvis tilbageholdende med at anvende dem, dels fordi der ikke er behov for dem, dels fordi den større risiko for fejl betyder, at sandsynligheden for klagesager øges. Især beklager de lokale og regionale myndigheder, at der mangler de nødvendige kompetencer til flere af denne type udbud; |
| --- | --- |

15.

| 16. | fremhæver, at lokale og regionale myndigheder ofte foretrækker den bedste pris, selv om der er mulighed for at tildele kontrakter på basis af forskellige kvalitative kriterier, fordi denne efter deres opfattelse giver den mest hensigtsmæssige anvendelse af offentlige midler og desuden er et kriterium, der er nemt at anvende; |
| --- | --- |

16.

| 17. | henviser til, at Kommissionen i sin meddelelse (6) kritiserede, at kontrakten i 55 % af udbudsprocedurerne tildeles alene på basis af den laveste pris. RU præciserer, at der absolut kan være taget hensyn til strategiske målsætninger i de pågældende udbudsprocedurer, idet f.eks. miljøkriterier og energieffektivitetskriterier i mange tilfælde lige så effektivt kan integreres allerede i udbudsmaterialet, og kontrakten dermed efterfølgende tildeles på basis af den laveste pris; |
| --- | --- |

17.

| 18. | fremhæver, at behovet for strategiske indkøbskriterier, som det fremgår af resultaterne af rundspørgen, er meget forskelligt. Resultaterne viser, at der overvejende ikke ses noget behov for innovationsfremmende indkøb, at der er forskellige opfattelser af behovet for sociale indkøb, og at de fleste vurderer, at der er et behov for miljøorienterede indkøb. RU konstaterer, at der er vanskeligheder forbundet med at anvende alle kriterierne på grund af de komplicerede regler i forbindelse med fastlæggelsen af betingelserne for at udføre kontrakten og navnlig i forbindelse med bedømmelsen af ligeværdigheden af nationale certifikater og labels, som skal bekræfte, at kriterierne er opfyldt (7); |
| --- | --- |

18.

| 19. | fremhæver, at kun nogle få lokale og regionale myndigheder i bestemte medlemsstater har foretaget innovative offentlige indkøb, herunder innovationspartnerskaber og prækommercielle offentlige indkøb. De væsentligste årsager til dette er, at fremme af forskning og udvikling sjældent prioriteres, at der indkøbes standardprodukter, eller at der er budgetmæssige begrænsninger. Et instrument til at fremme innovative offentlige indkøb kunne være Kommissionens »Big Buyers«-initiativ. RU fremhæver, at samlede indkøbsformer og indkøbsfællesskaber imidlertid ofte netop er en lettelse for mindre lokale og regionale myndigheder og hjælper dem til at opnå effektivitetsgevinster. |
| --- | --- |

19.

Små og mellemstore virksomheders adgang til offentlige indkøbsmarkeder

| 20. | minder om, at fremme af SMV'er var et af de fem fokuspunkter i 2014-reformen af udbudslovgivningen. RU henviser til, at små og mellemstore virksomheder og opstartsvirksomheder fortsat har svært ved at opfylde økonomiske og faglige kvalifikationskriterier. Desuden udgør forsinkede betalinger, manglende viden om de centrale aspekter i kontraktsystemet hos de små og mellemstore virksomheder samt høje potentielle udgifter til klagesager fortsat væsentlige hindringer; |
| --- | --- |

20.

| 21. | peger på, at de hidtidige foranstaltninger for at øge SMV'ernes deltagelse ikke har ført til den forventede forbedring, hvilket også fremgår af RU's og CEMR's rundspørge; |
| --- | --- |

21.

| 22. | fremhæver, at strategiske indkøbsmål netop for SMV'er ofte udgør en væsentlig hindring for at deltage i udbudsprocedurer i forhold til professionelt organiserede store virksomheder, da SMV'erne i mange tilfælde ikke har de nødvendige ressourcer til at opfylde strategiske indkøbskriterier. RU fremhæver, at en styrkelse af strategiske indkøb risikerer at modarbejde den rigtige og understøttelsesværdige målsætning om at fremme og lette SMV'ernes deltagelse i offentlige udbudsprocedurer; |
| --- | --- |

22.

| 23. | understreger i denne forbindelse behovet for at revidere den definition af SMV'er, som aktuelt gælder på europæisk plan (8). RU anfører, at såkaldte midcapselskaber med op til 500 medarbejdere i den aktuelle definition absolut er sammenlignelige med små og mellemstore virksomheder i deres struktur (< 250 medarbejdere pr. år og en omsætning på ≤ 50 mio. EUR eller en balancesum på ≤ 43 mio. EUR) og alligevel ikke særbehandles i forhold til store virksomheder. RU understreger på baggrund af en voksende tendens til protektionisme på vigtige markeder, at det er vigtigt, at EU positionerer sig konstruktivt og udpræget markedsåbent i forhold til de globale konkurrenceforhold til gavn for den hjemlige europæiske økonomi og i denne forbindelse tager hensyn til mellemstore virksomheder som en stærk økonomisk faktor, navnlig i landdistrikterne; |
| --- | --- |

23.

| 24. | henviser til, at den nye ordning for sociale og andre særlige tjenesteydelser medfører vanskeligheder for de kommunale og regionale myndigheder. Problematikken hænger bl.a. sammen med den særlige karakter af sådanne tjenesteydelser og den særlige kontekst, som disse tjenesteydelser indgår i. RU beklager, at der nu er udbudspligt fra en bestemt tærskelværdi (750 000 EUR), selv om årsagerne til den manglende relevans af denne form for tjenesteydelser for det indre marked fortsat består. RU anfører, at disse regler til dels ikke passer til medlemsstaternes nationale systemer. I tilfælde hvor de offentlige myndigheder ikke træffer et selektivt valg, når tjenesteydere agerer inden for rammerne af rene godkendelsesprocedurer eller såkaldte open house-modeller, har Domstolen fastslået, at direktivet om offentlige udbud ikke skal anvendes (9). Reglerne i udbudsdirektivet passer ikke altid godt til medlemsstaternes nationale systemer og kan i praksis resultere i uforholdsmæssigt store administrative byrder for de lokale og regionale myndigheder (10). Desuden er anvendelsesområdet for ordningen ikke klart som følge af henvisningerne til CPV-koderne i bilag XIV, hvis indhold er tvetydigt; |
| --- | --- |

24.

| 25. | er af den opfattelse, at udbud i delkontrakter fremmer navnlig SMV'er og mellemstore virksomheder og derfor er en god model. RU henviser til, at virksomheder, som ikke kan levere, eller for små delkontrakter kan øge det administrative og koordinerende arbejde hos de ordregivende myndigheder. |
| --- | --- |

25.

Grænseoverskridende indkøb af varer og tjenesteydelser

| 26. | konstaterer, at andelen af grænseoverskridende indkøb faldt fra 5,95 % i 2013 til 3,4 % i 2017 (11); |
| --- | --- |

26.

| 27. | understreger, at offentlige indkøb skal fortolkes funktionelt, men at forskellige typer planlægningstjenester trods denne fortolkning ikke bør sammenlægges ved beregningen af kontraktværdien, men derimod behandles som særskilte kontrakter. Udvalget anfører, at dette er særlig vigtigt for SMV'ers beskyttelse og øgede deltagelse i offentlige udbudsprocedurer; |
| --- | --- |

27.

| 28. | opfordrer Kommissionen til at fastsætte mere omfattende retningslinjer for elektroniske offentlige indkøbsprocedurer med henblik på at øge retssikkerheden og SMV'ernes deltagelse i elektroniske offentlige udbud; |
| --- | --- |

28.

| 29. | påpeger, at de undtagelser, der fremgår af artikel 10, litra h), i direktivet om offentlige udbud (Europa-Parlamentet og Rådets direktiv 2014/24/EU (12)), afspejler almennyttige hjælpeorganisationers store betydning. Frivilligt arbejde gør det muligt at oprette sådanne organisationer, navnlig i forbindelse med civilbeskyttelse. Udvalget mener, at medlemsstaterne i deres nationale lovgivning udtrykkeligt kan anføre, hvilke organisationer der betragtes som almennyttige organisationer, hvor national lovgivning sikrer, at disse organisationer opfylder de kriterier, der er fastlagt af Den Europæiske Unions Domstol (13); |
| --- | --- |

29.

| 30. | understreger, at 70 % af de adspurgte i RU's og CEMR's rundspørge angiver, at grænseoverskridende indkøb ikke medfører nogen ekstra merværdi, da der ikke kommer tilbud fra andre medlemsstater, mens kun 24 % angiver, at det fremmer konkurrencen og fører til bedre alternativer. Udvalget henleder opmærksomheden på konklusionen i rapporten om regionale knudepunkter om, at nogle sektorer, navnlig på sociale områder, ikke har nogen grænseoverskridende dimension og derfor ikke har den nødvendige relevans for det indre marked; |
| --- | --- |

30.

| 31. | er grundlæggende enigt i Kommissionens målsætning om, at antallet af grænseoverskridende udbudsprocedurer bør øges. RU henviser til, at baggrunden for de få grænseoverskridende indkøb bl.a. er, at udbudsmaterialet skal foreligge på flere sprog, hvilket kræver tid og ressourcer og automatisk øger omkostningerne, og at udbudsdirektiverne fortolkes forskelligt i medlemsstaterne; |
| --- | --- |

31.

| 32. | anfører, at en anden hovedårsag kan ligge i de forskellige standarder og den forskellige lovgivning, som medlemsstaterne anvender, f.eks. inden for arbejdsret, sundhed og sikkerhed på arbejdspladsen eller inden for byggeriet. Disse årsager afholder potentielle udenlandske tilbudsgivere fra at afgive tilbud, navnlig SMV'er, som i mange tilfælde ikke har de nødvendige faktiske og juridiske ressourcer til at opfylde andre medlemsstaters krav; |
| --- | --- |

32.

| 33. | understreger, at det er ret almindeligt, at virksomheder opretter datterselskaber i andre medlemsstater for at være tæt på de lokale markeder. Det er oftest disse datterselskaber og ikke moderselskaberne, som afgiver tilbud i lokale og regionale udbud. Disse transaktioner indgår ikke i statistikkerne over grænseoverskridende indkøb; |
| --- | --- |

33.

| 34. | fremhæver afslutningsvis særligt tilbudsgivernes vanskeligheder med at håndtere medlemsstaternes forskellige krav til certifikater og elektroniske signaturer på tværs af grænserne. Det følger heraf, at der er behov for fælles retningslinjer for etablering af fælles regelsystemer og IT-systemer og elektroniske platforme, som gør det muligt for myndigheder og virksomheder med hjemsted i et naboland at deltage. |
| --- | --- |

34.

Foranstaltninger til at øge gennemførelsen

| 35. | henviser til, at den såkaldte professionalisering, som Kommissionen har annonceret, dvs. uddannelse af administrative medarbejdere, udelukkende er et anliggende for medlemsstaterne, navnlig de kommunale og regionale myndigheder. RU frygter desuden, at yderligere vejledninger og manualer fra Kommissionen med henblik på at professionalisere de ordregivende myndigheder (som eksempelvis det aktuelt planlagte omfattende European Professionalisation Framework — EPF) snarere vil medføre yderligere administrativt arbejde for de ordregivende myndigheder, som i forvejen skal følge et omfattende regelsæt; |
| --- | --- |

35.

| 36. | glæder sig over den endelige handlingsplan af 26. oktober 2018 fra partnerskabet om innovative og ansvarlige offentlige indkøb inden for dagsordenen for byerne (14) og støtter navnlig anbefalingerne til EU-niveauet om at overveje EU-finansiering af fælles grænseoverskridende offentlige indkøb, offentlige indkøb af innovationsløsninger, strategiske indkøb, navnlig sociale indkøb (dvs. anvendelse af sociale klausuler og tildelingskriterier i forbindelse med udbudsprocedurer og kontrakter) og cirkulære offentlige indkøb, til medlemsstaterne om at investere i kapacitetsopbygning inden for innovative og ansvarlige offentlige indkøb samt til medlemsstaterne og byer om at fremme uddannelse i cirkulære offentlige indkøb og i innovative og ansvarlige offentlige indkøb; |
| --- | --- |

36.

| 37. | er af den opfattelse, at EU skal sikre sammenhængen mellem de forskellige europæiske politiske områder, som regulerer offentlige udbud, konkurrence og statsstøtte, så det sikres, at EU som helhed styrkes som industricentrum, og at europæiske virksomheder er konkurrencedygtige i en globaliseret verden; |
| --- | --- |

37.

| 38. | opfordrer Kommissionen til at sætte gang i en proces for at indføre pålidelige og entydige labels og certifikater, som anerkendes i hele EU, navnlig inden for miljøvenlighed, med henblik på at skabe retssikkerhed og aflaste de lokale ordregivende myndigheder; |
| --- | --- |

38.

| 39. | gør opmærksom på, at udvikling af egne e-udbudssystemer og nationale udbudsportaler til dels har ført til kompatibilitetsproblemer såvel mellem medlemsstaterne som inden for de enkelte medlemsstater. Udvikling af fuldstændigt kompatible systemer vil kunne forenkle og fremskynde de offentlige indkøb betydeligt; |
| --- | --- |

39.

| 40. | fremhæver afslutningsvis, at direktiverne ikke har opfyldt den primære opgave med en omfattende forenkling for lokale og regionale myndigheder. RU er dog på grund af kontinuiteten samt de ovenfor anførte grunde af den opfattelse, at det stærkt må frarådes at gennemføre nye lovgivningsreformer i de kommende år. |
| --- | --- |

40.

Bruxelles, den 8. oktober 2019.

Karl-Heinz LAMBERTZ

Formand

for Det Europæiske Regionsudvalg

---

(1)  Regionsudvalget, styringsgruppen for nærhedsprincippet, Network of Regional Hubs for EU Policy, Implementation Review, Implementation Report, First Consultation on Public Procurement, juli 2019.

1

(2)  Kommissionens meddelelse »Udbud, der virker — i og for Europa« af 3.10.2017 (COM(2017) 572).

2

(3)  Jf. rundspørgen om bedømmelsen af gennemførelsen af udbudsdirektiverne fra 2014: Udfordringer og muligheder på regionalt og lokalt plan, som Regionsudvalget har gennemført sammen med De Europæiske Kommuners og Regioners Råd (CEMR).

3

(4)  Jf. RU's og CEMR's fælles rundspørge.

4

(5)  Jf. Det Europæiske Regionsudvalgs udtalelse om »Pakken om offentlige udbud«, ordfører: Adrian Ovidiu Teban (RO/EPP) af 5.7.2018.

5

(6)  Kommissionens meddelelse »Udbud, der virker — i og for Europa« af 3.10.2017 (COM(2017) 572 final).

6

(7)  RU's og CEMR's rundspørge.

7

(8)  Kommissionens henstilling 2003/361/EF af 6.5.2003 (EUT L 124 af 20.5.2003, s. 36).

8

(9)  Sagerne C-410/14 Falk Pharma og C-9/17 Tirkkonen.

9

(10)  REFIT-platformudtalelse om effektiviteten af offentlige udbud (ungdomsvelfærd og social støtte) fra det nederlandske ministerium for sundhed, velfærd og sport, 14.3.2019.

10

(11)  Europa-Parlamentet, Temaafdelingen for Økonomisk og Videnskabelig Politik og Livskvalitet, Contribution to Growth. European Public Procurement. Delivering Economic Benefits for Citizens and Businesses, januar 2019.

11

(12)  EUT L 94 af 28.3.2014, s. 65.

12

(13)  Domstolens dom i sagen C-465/17 af 21.3.2019.

13

(14)  https://ec.europa.eu/futurium/en/system/files/ged/final_action_plan_public_procurement_2018.pdf

14

---

| 5.2.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 39/48 |
| --- | --- | --- | --- |

5.2.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 39/48

---

Det Europæiske Regionsudvalgs udtalelse — Bedre regulering: Vi gør status og fastholder engagementet

(2020/C 39/10)

| Ordfører | : | Olgierd Geblewicz (PL/EPP), formand for Zachodniopomorskie-provinsen (Vestpommern) |
| --- | --- | --- |
| Basisdokumenter | : | COM(2019) 178 final
  SWD(2019) 156 final |

Ordfører

:

Olgierd Geblewicz (PL/EPP), formand for Zachodniopomorskie-provinsen (Vestpommern)

Basisdokumenter

:

COM(2019) 178 final

SWD(2019) 156 final

POLITISKE ANBEFALINGER

DET EUROPÆISKE REGIONSUDVALG

Bemærkninger

| 1. | glæder sig over Kommissionens status over indsatsen for bedre regulering og understreger, at bedre regulering ikke må være en skjult dereguleringsdagsorden, at bedre regulering og evidensbaseret, gennemsigtig og inkluderende beslutningstagning er centrale imperativer i en situation, hvor demokrati og kompromissøgende beslutninger er under angreb, samt at instrumenterne som led i bedre regulering aldrig må erstatte en demokratisk politisk beslutningstagning. Udvalget understreger, at instrumenterne som led i bedre regulering selv er forbundet med »omkostninger« (tid, menneskelige ressourcer osv.), og at de derfor skal være effektive. Bedre regulering forudsætter en fælles indsats på alle myndighedsniveauer. Udvalget bifalder derfor navnlig den positive anerkendelse af, at de lokale og regionale myndigheder og Regionsudvalget skal inddrages mere direkte i EU's politiske proces; |
| --- | --- |

1.

| 2. | fastholder, at borgerne i EU har ret til en god og klar regulering med europæisk merværdi, hvis formål formidles klart, og hvis virkninger overvåges. Idet de lokale og regionale myndigheder gennemfører og anvender ca. 70 % af EU's regler, og samtidig er dem, der er tættest på borgerne, skal de også inddrages direkte i processen med at udforme velfunderede EU-regler og vurdere deres effektivitet. Da det er afgørende for gennemførelsen af reglerne og for opfattelsen af EU, at borgerne forstår formålet med reglerne og de deraf følgende fordele, skal de lokale og regionale myndigheder, som troværdige instanser for borgerne, inddrages fuldt ud i kommunikationsprocessen, dvs. i formidlingen af oplysninger, der er forståelige på lokalt plan, samt i redegørelsen for formålet med reglerne. Regionsudvalget spiller en afgørende rolle som formelt bindeled mellem EU-institutionerne og de lokale og regionale myndigheder; |
| --- | --- |

2.

| 3. | konstaterer, at kvaliteten af lovgivningen er en af de vigtigste forudsætninger for, at den europæiske integrationsproces kan lykkes. Kun hvis der inden for rammerne af forvaltningen sikres et samarbejde mellem de forskellige myndigheds- og forvaltningsniveauer om at gennemføre Unionens politikker, anvende reglerne effektivt og finde løsninger på de globale udfordringer, som samfundet accepterer, vil Europa være stærk med institutioner, der er baseret på retsstatsprincippet, en slagkraftig politik og engagerede borgere, der involverer sig i beslutningsprocessen. Udvalget støtter i den henseende Kommissionens erklæring om, at kvantitative tilgange (sigtende mod at reducere de såkaldt administrative byrder med en vis procentdel) ikke på passende måde kan håndtere den komplekse og forskelligartede EU lovgivning og virkningen af denne på forskellige niveauer. Udvalget støtter i den forbindelse anbefalingen fra taskforcen om nærhedsprincippet om, at spørgsmålet om »den lovgivningsmæssige tæthed« og merværdien af denne bør være et centralt element i Refit indsatsen. Udvalget bifalder i den sammenhæng også, at den kommende formand for Kommissionen har givet tilsagn om at etablere en Konference om Europas fremtid i 2020 og minder om, at RU ønsker at deltage fuldt ud i enhver debat om en styrkelse af EU's forvaltning. Udvalget minder også om, at det har stillet forslag om en permanent og struktureret model for borgerdialog med henblik på at styrke EU's demokratiske proces; |
| --- | --- |

3.

| 4. | er enig i, at programmet for bedre regulering er et værktøj, der bidrager til at forbedre EU's politik, og som skal danne grundlag for rettidige og hensigtsmæssige politiske beslutninger. Derved skal det sikres, at EU-institutionernes lovgivning har en positiv frem for en negativ indvirkning. Det skal med andre ord sikres, at de lovgivningsmæssige foranstaltninger er evidensbaserede og fornuftigt udformede, så de leverer håndgribelige og varige fordele for borgere, virksomheder og samfundet som helhed. Dette gælder både for nye regler og for den omfattende EU-lovgivning, der allerede findes. Udvalget er klar over, at dette værktøj i realiteten indleder en proces, som har til formål at sikre, at der udvikles optimale reguleringsmekanismer; |
| --- | --- |

4.

| 5. | er bevidst om, at det på grundlag af de i traktaterne fastlagte kompetenceområder og de personalemæssige ressourcer, der står til rådighed, er Kommissionens tjenestegrene, der spiller en nøglerolle i politikken for bedre regulering. Udvalget minder dog om, at foranstaltninger på EU-niveau ikke i sig selv kan opfylde målet om bedre regulering. Udvalget henviser udtrykkeligt til det vigtige og endnu ikke fuldt udnyttede potentiale, der ligger i samarbejdet med de lokale og regionale myndigheder, hvor RU varetager en oplagt funktion som brobygger; |
| --- | --- |

5.

| 6. | minder om, at Unionen, sådan som det fremgår af artikel 5 i traktaten om Den Europæiske Union om anvendelsen af nærhedsprincippet og proportionalitetsprincippet, er forpligtet til på områder med delt kompetence kun at lovgive, hvis og i det omfang hensigten med den pågældende politik ikke i tilstrækkelig grad kan indfries af medlemsstaterne eller disses regionale eller lokale myndigheder. Udvalget tilslutter sig konklusionerne fra taskforcen om nærhedsprincippet og proportionalitetsprincippet og bifalder forslaget om en mere åben politik, der i højere grad inddrager alle forvaltningsniveauer, og hvor nærhedsprincippet fremover skal opfattes som et »aktivt nærhedsprincip«; |
| --- | --- |

6.

| 7. | fremhæver, at de lokale og regionale myndigheder på nuværende tidspunkt ikke er direkte involveret i forhandlingerne mellem Europa-Parlamentet og Rådet under lovgivningsprocedurerne og heller ikke er direkte involveret i den formelle mekanisme for overvågning af nærhedsprincippet. Udvalget minder imidlertid om, at det har ret til at indbringe sager, hvor nærhedsprincippet ikke overholdes, for Den Europæiske Unions Domstol, og at det bruger denne mulighed til at styrke sine politiske budskaber om emnet og dermed spiller en vigtig rolle med hensyn til at sørge for, at de lokale og regionale myndigheder bliver hørt. Udvalget opfordrer Kommissionen til at se nærmere på, hvordan de regionale parlamenter kan inddrages yderligere i disse processer, f.eks. ved formelt at inkludere dem i mekanismen for tidlig varsling, eller udvide systemet med gule og røde kort til de regionale parlamenter, så det sikres, at de kan bidrage positivt til at udvikle en aktiv brug af nærhedsprincippet; |
| --- | --- |

7.

| 8. | gør opmærksom på, at det først og fremmest er overvågning og evaluering, der har stor betydning for en bedre regulering. Udvalget henviser til, at nye regler ofte gennemføres, uden at der er foretaget en fuldstændig og korrekt evaluering af de hidtil gældende regler. De lokale og regionale myndigheder gennemfører størstedelen af EU's regler og har derfor også det mest indgående kendskab til deres praktiske konsekvenser for borgerne; |
| --- | --- |

8.

| 9. | glæder sig over Kommissionens opfordring til at styrke Refit-foranstaltningerne gennem en bredere inddragelse af Regionsudvalget; |
| --- | --- |

9.

| 10. | påpeger, at det takket være sine kontakter til de eksisterende netværk af repræsentanter for lokale og regionale myndigheder har vidtgående muligheder for at kommunikere med og høre lokalsamfundene i medlemsstaterne. |
| --- | --- |

10.

Værktøjer til bedre regulering og de lokale og regionale myndigheders rolle i indsatsen for at forbedre brugen af disse værktøjer

| 11. | minder om, at høring af interessenterne kan give et vigtigt input til lovgivningen, og at det fremmer lovgivningens legitimitet og accept og dermed gør implementeringen meget mere effektiv. Udvalget bifalder derfor initiativet til at oprette portalen »Deltag i debatten«, der skal sikre en dialog med borgerne og give dem mulighed for at blive hørt. Udvalget konstaterer imidlertid, at svarene fra individuelle borgere indtil videre kun har udgjort et mindretal af bidragene, hvilket formentlig skyldes, at der ikke er bredt kendskab til portalen og høringsprocessen. Udvalget efterlyser derfor en styrket indsats for at oplyse om og promovere sådanne høringer, ikke mindst i samarbejde med de lokale og regionale myndigheder. Desuden foreslår udvalget, at der overvejes specifikke høringer målrettet mod de lokale og regionale myndigheder i EU, især når der er tale om emner, som er meget vigtige for disse myndigheder. I den forbindelse kunne inddragelsen af RU, som kan trække på sine kontakter til netværk af repræsentanter for regionale og lokale myndigheder, bidrage til, at man når ud til større grupper af enkeltpersoner og institutionelle aktører, hvilket igen vil resultere i bedre høringsresultater; |
| --- | --- |

11.

| 12. | konstaterer, at evalueringen af lovgivningens indvirkning er et vigtigt værktøj, som øger reguleringens legitimitet og gør den mere gennemsigtig. Udvalget bifalder derfor, at det er Kommissionens hensigt at tage særligt hensyn til nærheds- og proportionalitetsprincippet i forbindelse med denne evaluering. Udvalget gør opmærksom på, at de lokale og regionale myndigheder i denne sammenhæng kan levere særligt værdifuld information; |
| --- | --- |

12.

| 13. | påpeger, at det er nødvendigt at fortsætte arbejdet med at udvikle indikatorer til evaluering af konsekvenserne, herunder værktøjer, der fokuserer på det subnationale niveau, navnlig indikatorer for udformningen af politiske foranstaltninger på områder som målene for bæredygtig udvikling og den sociale resultattavle. Dette vil sætte de europæiske, nationale, lokale og regionale beslutningstagere i stand til at informere sig om konsekvenserne i de enkelte regioner, og de får mulighed for at pege på aspekter, der skal forbedres inden for regulering og politikudformning på lokalt plan; |
| --- | --- |

13.

| 14. | henviser til forskellene mellem de europæiske regioner, som kan resultere i, at samme retsforskrift har forskellige konsekvenser i de enkelte byer og regioner. Som led i indledende konsekvensanalyser kan det fastslås, om der er territoriale virkninger af gennemførelsen af politiske foranstaltninger, der skal tages i betragtning på et tidligt tidspunkt i lovgivningsprocessen. Det bør derfor blive standardpraksis for alle Kommissionens direktorater og tjenestegrene at analysere dette aspekt i forbindelse med forberedelsen af lovgivning. Derved vil de bedre kunne identificere de optimale værktøjer til opfyldelsen af deres politiske mål og foretage grundigere territoriale konsekvensanalyser om lovgivning, hvor det er relevant. Det vil tillige gøre Kommissionens direktorater mere bevidste om de mulige territoriale og geografiske virkninger af deres politiske valg; |
| --- | --- |

14.

| 15. | minder om sit pilotprojekt fra 2018 vedrørende et netværk af regionale knudepunkter til indsamling af lokale og regionale data om gennemførelsen af EU-politikker ved hjælp af specifikke spørgeskemaer (RegHub). Udvalget bifalder, at dette projekt støttes i Kommissionens meddelelse om bedre regulering. Udvalget er fortaler for, at der gøres en endnu større indsats for at optimere dette projekt, så det efter en positiv evaluering af pilotfasen kan blive en fast bestanddel af EU's politiske beslutningsproces og lovgivning; |
| --- | --- |

15.

| 16. | støtter udtrykkeligt målsætningerne med Refitplatformen. Udvalget har siden platformens oprettelse i 2015 hørt til gruppen af interessenter. Udvalget går ind for, at platformens mandat udvides i tråd med forslagene fra taskforcen for nærhedsprincippet, idet taskforcen har peget på en række problemer, der lægger hindringer i vejen for, at Regionsudvalget kan yde et endnu mere effektivt bidrag til platformens arbejde. Udvalget understreger, at det som rådgivende organ har de bedste forudsætninger for at give et input, men at man på grund af bidragenes meget specifikke og tekniske karakter og den korte frist for indsendelse af bidrag til platformen hverken kan udnytte sit potentiale fuldt ud eller levere et relevant bidrag. Det understreges ligeledes, at RegHubs vil kunne bidrage betydeligt til Refitplatformens mål gennem Regionsudvalget. |
| --- | --- |

16.

RU's anbefalinger

| 17. | anerkender Kommissionens hidtidige bestræbelser på at revidere den eksisterende lovgivning, men anbefaler, at der udarbejdes sektorspecifikke planer for evalueringen af retsforskrifterne, så det sikres, at Kommissionens målsætninger opfyldes på sammenhængende og systematisk vis. Udvalget understreger samtidig, at det for både evalueringen af de eksisterende regler og udarbejdelsen af nye er vigtigt, at der bliver tale om et styrket samarbejde mellem flere niveauer, som er baseret på gensidig tillid. Dette samarbejde bør omfatte en aktiv inddragelse af regionerne og de lokale myndigheder allerede i udformningen af Kommissionens årlige arbejdsprogram samt i den årlige programmering af arbejdet med evalueringen og overvågningen af lovgivningen, navnlig med hensyn til aspekter vedrørende den territoriale indvirkning; |
| --- | --- |

17.

| 18. | er enig i, at der er behov for at styrke anvendelsen af nærhedsprincippet og proportionalitetsprincippet i EU's beslutningsproces som et led i en mere overordnet dagsorden for bedre regulering. Udvalget opfordrer til, at nærhedsprincippet og proportionalitetsprincippet får højeste prioritet og til, at nærhedsprincippet opfattes som et »aktivt nærhedsprincip«, og som en metode til at sikre, at der i fuldt omfang tages højde for bottom-up-input inden for rammerne af de eksisterende kompetencer på EU-plan. Disse principper skal opfattes som grundlæggende elementer i EU's beslutningsproces, der i høj grad realiseres gennem et tæt samarbejde med Regionsudvalget som institutionel repræsentant for de lokale og regionale myndigheder, der er ansvarlige for den direkte anvendelse af store dele af EU-retten; |
| --- | --- |

18.

| 19. | henviser til, at Refitplatformens arbejdsmetoder har til formål at inddrage det tekniske og politiske niveau under den samme ramme. Udvalget konstaterer i den forbindelse, at det opfattes som repræsentant for de lokale og regionale myndigheder som interessentgruppe, hvilket ikke afspejler den måde, udvalget er sammensat på. Udvalget går derfor ind for, at arbejdsmetoderne omdefineres, således at RU's repræsentanter involveres mere direkte i den politiske proces for fastlæggelsen af platformens politiske mål og valget af de retsforskrifter, der skal ses nærmere på. På den måde vil de RU-medlemmer, der er involveret i platformens arbejde, fuldt ud kunne dele deres erfaringer og ekspertise med hensyn til gennemførelsen af EU's lovgivning i bredeste forstand og dennes indvirkning på borgerne, samtidig med at de bygger bro til RU's netværk; |
| --- | --- |

19.

| 20. | minder om, at det er vigtigt, at de lokale og regionale myndigheder har mulighed for at tilpasse EU-reguleringen til den lokale og regionale virkelighed, således at der ikke skabes unødvendig administration, restriktioner eller økonomiske byrder. Taskforcen om nærhedsprincippet og proportionalitetsprincippet peger på, at lovgivningstætheden er vokset, således at det fortolkningsrum, som burde eksistere ved gennemførelse af direktiver, er mindsket. Denne udvikling vanskeliggør Kommissionens ønske om at opnå bedre og mere effektiv lovgivning. Problematikken bør derfor adresseres i det fremtidige arbejde med bedre regulering; |
| --- | --- |

20.

| 21. | anbefaler tillige, at Refitplatformen omstruktureres, så lokale eller regionale eksperter inddrages i såvel arbejdet i den nationale ekspertgruppe som i interessentgruppens arbejde. Dette vil være en yderligere metode til at implementere anbefalingerne fra arbejdsgruppen om styrkelse af de lokale og regionale myndigheders rolle i lovgivningsprocessen som beskrevet i Kommissionens meddelelse; |
| --- | --- |

21.

| 22. | minder om, at Kommissionen har erklæret, at den ønsker at styrke sit samarbejde med Regionsudvalget samt med Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg og repræsentative sammenslutninger. Efter en vellykket fuldførelse af pilotfasen kan de regionale netværk (RegHub) blive et vigtigt værktøj til at styrke dette samarbejde. Udvalget bemærker, at dette kræver, at Kommissionen, RU og de øvrige aktører i fællesskab med netværkene definerer tidsplanen, indholdet af de politiske områder og de relevante aspekter for regioner og byer. Udvalget opfordrer i den forbindelse Kommissionen til at styrke sit engagement allerede i projektets pilotfase; |
| --- | --- |

22.

| 23. | tilskynder Kommissionen til at overveje muligheden for at udvide de regionale netværk (RegHub), når pilotfasen er afsluttet. Den merværdi, som projektet kan tilføre med udvidelsen af netværket til ca. 280 regioner, er betydelig. RegHubs i hele Europa kan vise sig at være et vigtigt værktøj til at løse nogle af de aktuelle udfordringer i forbindelse med projektet om bedre regulering. Mange regioner har allerede udvist stor interesse for at deltage i projektets pilotfase. Udviklingen og driften af sådanne netværk vil dog kræve finansielle og menneskelige ressourcer samt støtte til de regioner, der ønsker at tilrettelægge deres arbejde med henblik på at yde et vedvarende bidrag til netværkets aktiviteter, når pilotfasen er afsluttet; |
| --- | --- |

23.

| 24. | glæder sig over den interinstitutionelle aftale om bedre lovgivning fra 2016, der blev undertegnet af Europa-Parlamentet, Rådet og Kommissionen, og over, at denne aftale har ført til øget kontrol med procedurerne for vedtagelse af delegerede retsakter og gennemførelsesretsakter. Udvalget henviser imidlertid til, at aftalen ikke gennemføres fuldt ud af de underskrivende institutioner, og at Regionsudvalget desværre ikke blev inddraget i forberedelsen af aftalen. Udvalget understreger, at det på baggrund af de ovenfor anførte punkter vil være i EU-institutionernes generelle interesse at involvere Det Europæiske Regionsudvalg i en eventuel kommende revision af den interinstitutionelle aftale; |
| --- | --- |

24.

| 25. | opfordrer til, at Udvalget for Forskriftskontrol udvides med et medlem, der udpeges af Regionsudvalget. Der er et presserende behov for, at Udvalget for Forskriftskontrol bliver opmærksom på EU-rettens regionale og lokale perspektiver. Udvalget er overbevist om, at kun en stærkere og formelt fastlagt rolle for de lokale og regionale myndigheder og RU i udformningen af EU's politikker og lovgivning kan bidrage til at sikre mere effektive regler og overholdelse af nærheds- og proportionalitetsprincippet og dermed en større legitimitet; |
| --- | --- |

25.

| 26. | opfordrer Europa-Parlamentet og Rådet til, at de i forbindelse med alle vigtige ændringer, som de foretager under lovgivningsprocessen, gennemfører konsekvensanalyser. Udvalget går desuden ind for, at der, inden der træffes en endelig beslutning, i et samarbejde mellem de berørte institutioner foretages en ny evaluering af de økonomiske, samfundsmæssige og miljømæssige konsekvenser samt af regelbyrden i tilfælde, hvor den indgåede aftale i høj grad afviger fra Kommissionens oprindelige konsekvensanalyse. Udvalget opfordrer til, at det i sådanne tilfælde holdes orienteret om forhandlingerne mellem Europa-Parlamentet og Rådet samt om konsekvenserne for det oprindelige indhold af denne retsforskrift. Hvis der foretages væsentlige ændringer bør udvalget om muligt høres igen; |
| --- | --- |

26.

| 27. | opfordrer Kommissionen til at sikre, at fremtidige konsekvensanalyser både indeholder en analyse af de økonomiske byrder, en ny lovgivning vil påføre den offentlige sektor, og en territorial analyse. Derved dannes der et mere kvalificeret grundlag for drøftelser af, hvorvidt EU-lovgivning er det mest effektive instrument; |
| --- | --- |

27.

| 28. | støtter Kommissionens anmodning til medlemsstaterne om at oplyse, hvad der begrunder eventuelle intentioner på nationalt plan om at tilføje specifikke krav som led i processen med at omsætte EU-lovgivning til national lovgivning (»overregulering«). I sådanne tilfælde, og navnlig når disse krav skaber yderligere byrder i de subnationale myndigheders gennemførelse af EU-lovgivning, bør medlemsstaterne informere Kommissionen og Regionsudvalget så tidligt som muligt, så der kan etableres en passende dialog om spørgsmålet; |
| --- | --- |

28.

| 29. | opfordrer til, at den næste interinstitutionelle aftale om bedre lovgivning, der skal indgås mellem Europa-Parlamentet, Rådet og Kommissionen, medtages i en særlig protokol. Dette gælder navnlig for gennemførelsen af visse evaluerings- og høringsmekanismer; |
| --- | --- |

29.

| 30. | opfordrer Kommissionen til i samarbejde med Regionsudvalget at iværksætte informations- og uddannelsestiltag rettet mod regionerne og de lokale myndigheder om procedurer for og instrumenter til bedre regulering. Dette bør ske under hensyntagen til eksisterende informations- og uddannelsesinitiativer i medlemsstaterne, der udføres af regionerne selv eller deres sammenslutninger, med det formål at fremme forbindelser, synergier samt udveksling af information og bedste praksis mellem de ansvarlige for disse initiativer og mellem dem og Kommissionen gennem Regionsudvalget; |
| --- | --- |

30.

| 31. | anbefaler, at Kommissionen som led i tilgangen til bedre regulering udvikler kommunikationsstrategier, således at den i god tid kan forklare behovet for og hensigten med vanskelige eller kontroversielle fremtidige lovgivningsinitiativer for befolkningen på en gennemskuelig og meningsfuld måde; |
| --- | --- |

31.

| 32. | opfordrer til, at der tages højde for de regioner, der i følge forfatningen har lovgivningsmæssige beføjelser, og til, at der sikres procedurer for deres fulde og direkte inddragelse i udarbejdelsen af retsakter, der vedrører deres ansvarsområder; |
| --- | --- |

32.

| 33. | er enig med Kommissionen i, at bedre regulering kræver en fælles indsats, og fremhæver samtidig flerniveaudimensionen af bedre regulering, der betyder, at dette ansvar skal deles mellem alle forvaltningsniveauer. Udvalget anbefaler med henblik herpå at ændre retningslinjerne for bedre regulering, således at den territoriale dimension integreres i de procedurer og instrumenter, der fastsættes i dagsordenen for hele den politiske proces, bl.a. på grundlag af en passende høring af regionernes og de lokale myndigheders netværk, som koordineres af RU; |
| --- | --- |

33.

| 34. | understreger, at god regulering også betyder, at begrundelsen for, formålet med og fordelene ved denne regulering formidles til borgerne, hvilket set i lyset af barriererne på områderne kommunikation, sprog, kultur og afstand hverken kan håndteres effektivt på europæisk eller nationalt niveau. Udvalget anbefaler derfor, at Kommissionen i sin informationsformidling vedrørende lovgivningsprocessen fra starten af arbejder tæt sammen med Regionsudvalget, der repræsenterer lokalsamfundene, og som får støtte fra sammenslutninger af lokale og regionale myndigheder i hele EU. På den måde bliver kommunikationen forståelig for EU-rettens umiddelbare målgrupper, hvilket vil have en positiv indvirkning på opfattelsen af EU-institutionerne og deres regulering. |
| --- | --- |

34.

Bruxelles, den 8. oktober 2019.

Karl-Heinz LAMBERTZ

Formand

for Det Europæiske Regionsudvalg

---

| 5.2.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 39/53 |
| --- | --- | --- | --- |

5.2.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 39/53

---

Det Europæiske Regionsudvalgs udtalelse — Aktiv og sund aldring

(2020/C 39/11)

| Ordfører | : | Birgitta Sacrédeus (SE/EPP), Landstingsråd, Landstinget Dalarna |
| --- | --- | --- |

Ordfører

:

Birgitta Sacrédeus (SE/EPP), Landstingsråd, Landstinget Dalarna

DET EUROPÆISKE REGIONSUDVALG

Politiske prioriteringer

| 1. | efterlyser et stærkt sundhedsprogram og en økonomisk prioritering af sundhedsfremmende foranstaltninger, sygdomsforebyggelse og mindskelse af de sundhedsmæssige uligheder i EU's forskningsprogrammer for tiden efter 2020, bl.a. Horisont Europa; |
| --- | --- |

1.

| 2. | erklærer sin støtte til det europæiske innovationspartnerskab for aktiv og sund aldring og forventer, at Kommissionen fortsat vil bakke op om dette initiativ. Innovation inden for hjælpemidler udgør et vigtigt incitament for ældre, der gerne vil kunne leve et aktivt og sundt liv, og Det Europæiske Regionsudvalg støtter derfor forskning og udvikling på området; |
| --- | --- |

2.

| 3. | opfordrer alle lokale og regionale myndigheder til at tage godt imod de muligheder, som e-sundhed og digitalisering kan tilbyde, og intensivere indsatsen for at modernisere sundhedsvæsenet og omsorgen for alle aldersgrupper gennem anvendelse af digital innovation med henblik på at mindske ulighederne på sundhedsområdet og forbedre adgangen til pleje, ikke mindst i tyndt befolkede områder; |
| --- | --- |

3.

| 4. | foreslår, at de lokale og regionale myndigheder medtænker udviklingen af ældrevenlige rammer, en uafhængig tilværelse for ældre, pleje i nærmiljøet og tilgængelighed i den fysiske planlægning; |
| --- | --- |

4.

| 5. | er overbevist om, at aldring er en overset mulighed, og støtter foranstaltningerne i den europæiske strategi for seniormarkedet, hvor en højere levealder skaber et marked for nye produkter og tjenesteydelser til overkommelige priser, som fremmer aktiv og sund aldring; |
| --- | --- |

5.

| 6. | understreger, at det er en vigtig succesfaktor for udvikling og gennemførelse af nye, innovative og bæredygtige løsninger, at den europæiske industri indgår i et tæt partnerskab med de regionale og lokale repræsentanter; |
| --- | --- |

6.

| 7. | mener, at udfordringerne i forbindelse med den demografiske udvikling vil kræve forskning og et aktivt europæisk erhvervsliv for at forny, udforme og udarbejde nye innovative løsninger for en aldrende befolkning, hvad enten det drejer sig om hverdagsprodukter, infrastruktur, teknologi eller software. Udvalget betragter dette som en mulighed for EU til at positionere sig som førende på markedet for det grå guld, skabe lokale arbejdspladser, generere velstand og eksportere banebrydende innovation til udlandet; |
| --- | --- |

7.

| 8. | fremhæver sit institutionelle samarbejde med Verdenssundhedsorganisationens (WHO) regionale kontor i Europa og opfordrer kommunale og regionale politikere til at udforske de muligheder, som ligger i aftalememorandummet mellem RU og WHO og i de netværk, som er tilknyttet WHO, dvs. Healthy Cities og Regions for Health; |
| --- | --- |

8.

| 9. | understreger, at det er et af hovedmålene for EU's sundhedspolitik at øge antallet af raske leveår ud fra den betragtning, at dette ikke blot vil forbedre den enkeltes situation, men også føre til lavere offentlige sundhedsudgifter og sandsynligvis øge folks muligheder for at blive længere på arbejdsmarkedet; |
| --- | --- |

9.

| 10. | er enig med WHO (1) i, at aktiv og sund aldring afhænger af 1) sundhedsvæsenet og de sociale systemer, 2) adfærdsmæssige faktorer, 3) personlige faktorer, 4) det fysiske miljø, 5) det sociale miljø og 6) økonomiske faktorer. Udvalget understreger, at politisk indgriben på tværs af disse dimensioner i høj grad kan bidrage til udviklingen af det europæiske seniormarked; |
| --- | --- |

10.

| 11. | fremhæver endvidere de sociale parters betydning for at sikre sund og aktiv aldring og henviser i den forbindelse til rammeaftalen om aktiv aldring og en generationsoverskridende tilgang indgået mellem de europæiske sociale parter i 2017. Rammeaftalen fastsætter, at der skal gennemføres foranstaltninger for at gøre det lettere for ældre arbejdstagere at arbejde aktivt samt forblive på arbejdsmarkedet indtil pensionsalderen, hvilket bidrager til sund og aktiv aldring. |
| --- | --- |

11.

Statistisk baggrund

| 12. | konstaterer, at EU-28 den 1. januar 2017 havde rundt regnet 511,5 millioner indbyggere. Unge (0-14-årige) udgjorde 15,6 % af befolkningen i EU-28, mens personer, der anses for at være i den arbejdsdygtige alder (15-64 år), tegnede sig for 64,9 % af befolkningen. Ældre (65 år eller derover) udgjorde 19,4 % af befolkningen (en stigning på 2,4 procentpoint i forhold til 10 år tidligere). |
| --- | --- |

12.

Det europæiske innovationspartnerskab for aktiv og sund aldring og meddelelsen om digital omstilling af sundhedssystemet

| 13. | noterer sig, at Kommissionen i maj 2017 gennemgik sin strategi for det digitale indre marked i en midtvejsevaluering, og at den i april 2018 fremlagde en meddelelse (2) om digital omstilling af sundhed og pleje i det digitale indre marked (3). I meddelelsen blev der sat fokus på tre prioriterede områder for den digitale omstilling af sundhed og pleje:






  — | sikker adgang til sundhedsdata og mulighed for at dele sundhedsdata på tværs af grænserne |
| --- | --- | --- |

13.

—

sikker adgang til sundhedsdata og mulighed for at dele sundhedsdata på tværs af grænserne

| — | bedre data med henblik på at fremme forskning, forebyggelse af sygdomme og personlig sundhedspleje |
| --- | --- |

—

bedre data med henblik på at fremme forskning, forebyggelse af sygdomme og personlig sundhedspleje

| — | digitale værktøjer med henblik på at give borgerne større indflydelse og personfokuseret pleje; |
| --- | --- |

—

digitale værktøjer med henblik på at give borgerne større indflydelse og personfokuseret pleje;

| 14. | peger på, at partnerskabet har bidraget til en omfattende indførelse af grænseoverskridende digitale sundheds- og plejeløsninger. |
| --- | --- |

14.

Lokal og regional relevans/betydning for Regionsudvalget

| 15. | bemærker, at de regionale myndigheder i 20 af de 28 medlemsstater — i det mindste delvist — er ansvarlige for sundhedssystemerne (og ofte også for de sociale systemer). Det er i deres budgetter, at der skal tages højde for kroniske sygdomme og de stigende udgifter til langtidspleje; |
| --- | --- |

15.

| 16. | gør opmærksom på, at de lokale og regionale myndigheder samtidig opretter, leverer og forvalter en lang række tjenester, der kan gøre en positiv forskel og have indvirkning på, hvordan borgerne bliver ældre i lokalsamfundene. Gennem intelligent forebyggende arbejde inden for sundhed og pleje, fremme af en sund livsstil, bevidstgørelse og målrettede informationskampagner kan lokale og regionale myndigheder nå ud til alle borgere og støtte dem i at opretholde en sund livsstil og være friske længere. Disse myndigheder kan desuden udvikle et innovativt samarbejde på tværs af administrative grænser med henblik på at give øget støtte til løsninger i form af integrerede plejeordninger, hvor det er individets behov, som står i centrum; |
| --- | --- |

16.

| 17. | påpeger, at de lokale og regionale myndigheder spiller en afgørende rolle i udformningen og formidlingen af innovation, der gør livet lettere for ældre borgere. Ved at investere i sektoren for seniormarkedet, bakke op om innovative løsninger til støtte i hjemmet og fremme udbredelse af egenomsorg og digital sundhedspleje kan lokale og regionale myndigheder i hele EU omdanne en såkaldt demografisk katastrofe til en reel mulighed for at forbedre den offentlige service og samtidig stimulere nye beskæftigelsesmuligheder. |
| --- | --- |

17.

Om finanspolitisk stabilitet og aldersrelaterede udgifter

| 18. | gentager Økofinrådets konklusioner (4) om, at medlemsstaterne bør gennemføre henstillingerne i det europæiske semester vedrørende de offentlige finansers holdbarhed og anvende den trestrengede strategi for håndtering af de økonomiske og budgetmæssige konsekvenser af aldring gennem nedbringelse af den offentlige gæld, forøgelse af beskæftigelsesfrekvensen og produktiviteten samt en reform af pensions-, sundhedspleje- og langtidsplejesystemerne. |
| --- | --- |

18.

Om langtidspleje og socialmedicinsk personale

| 19. | henleder opmærksomheden på en foruroligende rapport (5) om langtidspleje, som blev bestilt af GD for Beskæftigelse, Sociale Anliggender, Arbejdsmarkedsforhold og Inklusion i 2018. Resultaterne var som følger: 1) hjemmepleje og pleje i nærmiljøet er stadig underudviklet og svært tilgængeligt, 2) den uformelle sundhedspleje øges som følge af en mangel på prisoverkommelige alternativer, hvilket påvirker kvinder og deres resultater på arbejdsmarkedet i negativ retning, 3) der er stor mangel på kvalificeret personale inden for langtidspleje, og 4) den sociale omsorg og sundhedsvæsenet fragmenteres, hvilket påvirker holdbarheden på langt sigt; |
| --- | --- |

19.

| 20. | er opmærksom på, at mangler i den sociale omsorg og i samarbejdet med den primære sundhedspleje kan føre til en uhensigtsmæssig udnyttelse af sundhedssystemet i form af ambulancetransporter og akutbesøg på sygehuset samt det forhold, at ældre forbliver på sygehuset uforholdsmæssigt længe. hvilket kan skyldes manglende koordination og sammenhæng mellem hospitals- og plejesektoren; |
| --- | --- |

20.

| 21. | efterlyser en ny diskussion om integrationen af den sociale omsorg i sundhedsplejen med henblik på at sikre, at patienterne udskrives i ordentlig tid, at informationsstrømmen ikke hæmmes af administrative begrænsninger, og at der åbnes op for koordinerede og integrerede plejeløsninger. Udvalget efterlyser i den forbindelse en bedre sammenhæng mellem hospitals- og plejesektoren med henblik på at sikre en sammenhængende behandling og pleje. Det vil betyde, at informationsstrømmen ikke hæmmes af administrative begrænsninger, og føre til integrerede plejeløsninger til gavn for patienterne; |
| --- | --- |

21.

| 22. | påpeger, at der med det stigende antal plejekrævende ældre i Europa, er mangel på tilstrækkelig kvalificeret arbejdskraft til social omsorg og sundhedspleje. Der er derfor behov for yderligere rekruttering til plejesektoren, så det blandt andet ikke er de pårørende, som står tilbage med omsorgsansvaret. Udvalget påpeger ligeledes den uforholdsmæssigt store byrde af den uformelle pleje, som kvinder ofte påtager sig. Udvalget efterlyser mere støtte til uformelle plejere. |
| --- | --- |

22.

Digitalisering betyder helt nye muligheder for sundhed, pleje og omsorg

| 23. | minder om resultaterne af EU's samråd (6), som peger på, at de fleste europæere ikke på nuværende tidspunkt har adgang til digitale sundhedsydelser, og gentager endnu en gang anbefalingerne fra udtalelsen om digitalisering af sundhedsvæsenet, om at Kommissionen bør fremme konvergensen mellem de europæiske, nationale og regionale digitale planer, strategier og finansiering for i stor skala at kunne udbrede de digitale og personcentrerede integrerede sundhedstjenester; |
| --- | --- |

23.

| 24. | E-sundhedsydelser, digitalisering og elektronisk udveksling af oplysninger mellem patienter og deres plejere og omsorgspersoner letter den patientfokuserede pleje og overgangen fra pleje i institutioner til pleje i nærmiljøet, samtidig med at den enkelte får bedre muligheder for at træffe informerede valg og beslutninger om egen pleje; |
| --- | --- |

24.

| 25. | mener, at den hurtige udvikling inden for digitalisering, også når det gælder kunstig intelligens, bør følges med øget opmærksomhed. Det skal skabe mulighed for kommende innovative løsninger, der kan give mere velinformerede individer og patienter, øge personalets evne til at gøre en forebyggende indsats og forbedre sundhedsudbydernes udvikling og økonomi; |
| --- | --- |

25.

| 26. | er klar over størrelsen på det europæiske marked for husholdningsrobotter og andre apparater, som hjælper ældre, og gentager anbefalingerne i rapporten fra 2018 om seniormarkedet (7), som går ud på, at markedet for robotteknologi bør udvikles med henblik på at aflaste plejerne og den ældre og mere sårbare del af befolkningen. |
| --- | --- |

26.

Tilgængelighed

| 27. | hilser medlovgivernes vedtagelse af den europæiske lov om tilgængelighed velkommen (8); |
| --- | --- |

27.

| 28. | konstaterer, at loven indebærer en række forbedringer, når det gælder adgangen til IKT, betalingsterminaler, e-bøger og e-læsere, websteder og mobilapps til e-handel samt billetautomater. |
| --- | --- |

28.

Ældrepleje

| 29. | er bekymret over manglen på geriatriske læger og sygeplejersker i Europa og opfordrer medlemsstaterne og deres regioner til sammen med lægernes og sygeplejerskernes organisationer at komme med forslag til, hvordan man kan gøre specialeområdet mere tillokkende. Desuden bør de overveje, hvordan man kan sammensætte uddannelses- og efteruddannelsesmoduler samt godtgørelsesordninger, som kan tiltrække disse personalegrupper, således at flere læger beslutter sig for at vælge geriatri som speciale og færre vælger at opgive dette område. Sluttelig bør man overveje muligheden for at ansætte pensionerede medarbejdere; |
| --- | --- |

29.

| 30. | er overbevist om værdien af gensidig læring og slår til lyd for, at mobiliteten blandt sundhedspersonale, herunder geriatriske læger, bliver fremmet i Erasmus+-ordningens ånd; |
| --- | --- |

30.

| 31. | deler den bekymring, som European Union Geriatric Medicine Society har givet udtryk for, når det gælder kravene til sagkundskab hos læger, som arbejder på plejehjem, og mener, at en vis grad af specialiseret uddannelse kan være nyttig både for plejehjemspersonalet og for at sikre de bedste plejeløsninger for beboerne, også selv om det står den enkelte medlemsstat frit for at træffe sine egne politiske valg. |
| --- | --- |

31.

Deling af viden

| 32. | erkender, at en politik for aktiv aldring er en social udfordring, som kræver en bred vifte af viden og metoder, lige fra lægevidenskab og psykologi, sociologi og social gerontologi til teknik, byplanlægning og økonomi; |
| --- | --- |

32.

| 33. | bemærker, at der er mange byer og regioner, som har en politik for aktiv aldring, hvilket giver gode muligheder for at udveksle idéer. Udvalget opfordrer kommuner og regioner, som endnu ikke deltager i tværnationalt samarbejde og lokale partnerskaber til at overveje fordelene ved gensidig læring og udforske de muligheder, der ligger i en række EU-initiativer, deriblandt det europæiske innovationspartnerskab for aktiv og sund aldring, Interreg, Urbact (9) og mange flere; |
| --- | --- |

33.

| 34. | deler offentlighedens bekymringer vedrørende manglen på visse lægemidler på markedet og anmoder Kommissionen om at undersøge årsagerne til de voksende problemer med at få adgang til vacciner og lægemidler i hele Unionen. Udvalget påpeger, at ældre patienter typisk bruger flere lægemidler, og at deres helbred kan blive alvorligt truet, hvis de ikke kan få fat i de ordinerede lægemidler rettidigt; |
| --- | --- |

34.

| 35. | minder om, at adgang til sikre og effektive livsvigtige lægemidler af god kvalitet til en overkommelig pris er en prioritet for europæerne og en grundlæggende forpligtelse for EU inden for rammerne af FN's mål for bæredygtig udvikling og den europæiske søjle for sociale rettigheder. Udvalget er fortsat overbevist om, at den europæiske lægemiddelindustri kan levere disse produkter og yderligere styrke sin rolle inden for innovation og industrielt lederskab på verdensplan; |
| --- | --- |

35.

| 36. | anbefaler, at man læser WHO's internationale guide til ældrevenlige byer (10) og ikke mindst noterer sig dens værktøj for lokale beslutningstagere og planlæggere ved navn »Creating age-friendly environments in Europe« (11). Udvalget er fuldstændig overbevist om, at hvis man sørger for sikre fysiske rammer, som er tilgængelige for personer med handicap, kan det være til gavn for hele befolkningen. Udvalget opfordrer derfor de lokale og regionale myndigheder til at fremme bygning af handicapvenlige boliger, modernisere eksisterende infrastruktur og fjerne hindringer for mobilitet og adgang til den kollektive transport eller offentlige faciliteter; |
| --- | --- |

36.

| 37. | gentager anbefalingerne fra sin udtalelse om »Sundhed i byer« og opfordrer dermed de lokale samfund til at udvikle »politikker, som garanterer sund og aktiv aldring af kvalitet målt på fysisk, mentalt og socialt velvære og relationer, og som fremmer de pågældendes deltagelse i byens rekreative aktiviteter og programmer for alle generationer for at imødegå ensomhed og isolation«; |
| --- | --- |

37.

| 38. | henviser til sin udtalelse om sundhedssystemer og anbefalingen om, at EU-landene har brug for stærke primære sundhedssystemer for at opfylde den aldrende befolknings behov, skabe bedre plejekæder og sikre en mere rationel anvendelse af hospitalsbehandling; |
| --- | --- |

38.

| 39. | er overbevist om, at grunden til aktiv og sund aldring lægges tidligt i livet, og anbefaler derfor i tråd med sin udtalelse om »Lokale og regionale incitamenter til fremme af sunde og bæredygtige kostvaner«, at man »fremme(r) sunde kostvaner, og samtidig få(r) de unge til at interessere sig for mere bæredygtige kostvalg«; |
| --- | --- |

39.

| 40. | opfordrer til, at resultaterne af europæiske projekter om sund og aktiv aldring og fremme af integreret pleje, der finansieres under forskellige EU-programmer, udnyttes og formidles mere effektivt; |
| --- | --- |

40.

| 41. | konstaterer, at fysisk aktivitet stadig anses for at være noget, som angår børn og unge, men ikke voksne (af hvilke 28 % aldrig motionerer (12)). Udvalget minder om, at fysisk aktivitet er en central del af en sund aldring, og opfordrer de lokale og regionale myndigheder til at samarbejde med lokale aktører (idrætsanlæg, NGO'er, ældreorganisationer osv.) med henblik på at lette adgangen til idrætspladser, motionscentre og fysiske aktiviteter og udvide netværk af gang- og cykelstier; |
| --- | --- |

41.

| 42. | glæder sig over, at forskningen (13) bekræfter, at det i alle aldre er nødvendigt at forebygge sygdom, som forværrer funktionsnedsættelser. Derfor opfordrer udvalget beslutningstagerne til at øge de bevillinger (i øjeblikket gennemsnitligt 3 %) i sundhedsbudgetterne, som går til forebyggende arbejde. |
| --- | --- |

42.

Det europæiske innovationspartnerskab for aktiv og sund aldring i fremtiden

| 43. | mener, at partnerskabet efter 2020 bør være fast forankret i Unionens politiske prioriteter og have stærke bånd til det digitale indre marked, den europæiske søjle for sociale rettigheder og målene for bæredygtig udvikling, når det gælder sundhedsspørgsmål. Udvalget foreslår, at der tages kontakt til og indledes et samarbejde med det medlem af Kommissionen, som efter valget i 2019 bliver nærmeste ansvarlige for politikområdet »aktiv og sund aldring«, med henblik på at opbygge et nyt innovativt partnerskab; |
| --- | --- |

43.

| 44. | er overbevist om, at det fremtidige partnerskab også har behov for en stærkere kobling til direktivet om grænseoverskridende sundhedsydelser, og dets seneste politik og praksis, f.eks. e-recepter og interoperabilitet mellem elektroniske patientjournaler; |
| --- | --- |

44.

| 45. | forventer, at det fremtidige partnerskab undersøger mulighederne for offentlige indkøb på tværs af regioner, identificerer hindringer og muliggør en hurtigere ibrugtagning og udbredelse af innovative e-sundhedsløsninger; |
| --- | --- |

45.

| 46. | mener, at en af de største udfordringer, som EU står over for i forbindelse med aktiv og sund aldring, er gennemførelsen og opskaleringen af grænseoverskridende innovative løsninger, og udvalget støtter derfor EIP AHA-initiativet »Innovation to Market«, som har til formål at skabe et bedre match mellem udbudssiden (virksomheder, nystartede virksomheder og forskere) og efterspørgselssiden (leverandører af sundhedsydelser, politiske beslutningstagere og forsikringsselskaber). Udvalget er overbevist om, at dialogen mellem de to sider kan øge nytten af digitale innovationer, styrke erhvervslivet og de akademiske kredse til gavn for slutbrugerne. |
| --- | --- |

46.

Bruxelles, den 8. oktober 2019.

Karl-Heinz LAMBERTZ

Formand

for Det Europæiske Regionsudvalg

---

(1)  https://apps.who.int/iris/bitstream/handle/10665/67215/WHO_NMH_NPH_02.8.pdf;jsessionid=F15F61D4E71955EDF2E37D4E8CFE8698?sequence=1

1

(2)  https://ec.europa.eu/digital-single-market/en/news/communication-enabling-digital-transformation-health-and-care-digital-single-market-empowering

2

(3)  EØSU svarede på denne meddelelse med en udtalelse om digitalisering af sundhedsvæsenet.

3

(4)  https://www.consilium.europa.eu/en/press/press-releases/2018/05/25/public-finances-conclusions-on-age-related-spending/

4

(5)  https://ec.europa.eu/social/main.jsp?catId=738&langId=en&pubId=8128&furtherPubs=yes

5

(6)  https://ec.europa.eu/health/sites/health/files/ehealth/docs/2018_consultation_dsm_en.pdf

6

(7)  https://ec.europa.eu/digital-single-market/en/news/silver-economy-study-how-stimulate-economy-hundreds-millions-euros-year

7

(8)  http://www.europarl.europa.eu/legislative-train/theme-deeper-and-fairer-internal-market-with-a-strengthened-industrial-base-labour/file-jd-european-accessibility-act

8

(9)  https://urbact.eu/

9

(10)  https://www.who.int/ageing/publications/Global_age_friendly_cities_Guide_English.pdf

10

(11)  http://www.euro.who.int/__data/assets/pdf_file/0018/333702/AFEE-tool.pdf?ua=1

11

(12)  https://www.euronews.com/2019/03/28/over-a-quarter-of-europeans-do-not-exercise-at-all-eurostat

12

(13)  https://www.sciencedirect.com/science/article/pii/S1878764916300699

13

---

| 5.2.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 39/58 |
| --- | --- | --- | --- |

5.2.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 39/58

---

Det Europæiske Regionsudvalgs udtalelse — Socioøkonomisk strukturomstilling af kulregioner i Europa

(2020/C 39/12)

POLITISKE ANBEFALINGER

DET EUROPÆISKE REGIONSUDVALG

Støtte til de klimapolitiske mål

| 1. | glæder sig over EU-medlemsstaternes klimamål. På FN's klimakonference i Paris i december 2015 blev 197 lande enige om en global klimaaftale, som også blev ratificeret af EU's medlemsstater. Heri forpligter staterne sig til at begrænse den globale opvarmning til et godt stykke under 2 °C sammenlignet med det førindustrielle niveau og fortsætte bestræbelserne på at begrænse stigningen i den gennemsnitlige temperatur til 1,5 °C; |
| --- | --- |

1.

| 2. | påpeger, at Kommissionen i sin meddelelse forud for FN's klima-topmøde i Katowice fastslog, at EU skal opnå klimaneutralitet i 2050, hvis EU ønsker at indtage en global førerposition. For at opfylde denne målsætning vil EU dog i sidste ende blive nødt til i vid udstrækning at give afkald på fossile brændstoffer. Navnlig skal anvendelsen af kul inden for elektricitetssektoren nedbringes betydeligt; |
| --- | --- |

2.

| 3. | understreger, at der stadig findes 41 kulregioner på NUTS 2-niveau i 12 medlemsstater (herunder Det Forenede Kongerige). Kulsektorens og de dertil knyttede sektorers store økonomiske betydning for værdiskabelse og beskæftigelse er en fællesnævner for disse regioner. Derudover er disse regioner imidlertid meget forskellige, f.eks. hvad angår geografisk beliggenhed, økonomisk udviklingsniveau og demografiske perspektiver; |
| --- | --- |

3.

| 4. | gør opmærksom på, at disse regioner, for at nå de klimapolitiske mål, vil være nødsaget til at opgive de hidtidige kulbaserede værdikæder og skabe et nyt økonomisk fundament. Desuden vil de på kort, mellemlang og lang sigt være nødt til at lukke kulminer og åbne gruber; |
| --- | --- |

4.

| 5. | understreger, at den socioøkonomiske strukturomstilling i Europas kulregioner sker på baggrund af en øget global indsats for at udfase kul. Udvalget henleder navnlig opmærksomheden på en ny normalsituation i Kina, som forbruger halvdelen af den globale kulproduktion og tegner sig for en lignende andel af den globale import, og hvor den indenlandske efterspørgsel efter kul nu er på sit højeste, til trods for en massiv indenlandsk overkapacitet i produktionen. Ligeledes peges der på en afgørelse fra en domstol i den australske delstat New South Wales — den største regionale eksportør af kul i verden — som for første gang nogensinde forhindrede en virksomhed i at åbne nye miner, fordi dens investeringer ikke blev anset for at være i tråd med Parisaftalen. Udvalget støtter derfor internationalt samarbejde vedrørende udfasningen af kul såsom arbejdet i Powering Past Coal Alliance, som bl.a. omfatter 30 nationale regeringer og 22 subnationale forvaltninger. |
| --- | --- |

5.

Afbødning af de socioøkonomiske følger af omstillingen

| 6. | understreger, at den planlagte yderligere reduktion af produktionen af kul og den kulbaserede elproduktion vil medføre en grundlæggende omstilling af disse regioners økonomiske struktur, hvilket vil være forbundet med et massivt tab af beskæftigelse, værdiskabelse og købekraft. Størstedelen af kulregionerne er traditionelle industriområder, hvor industrialiseringen var forbundet med udnyttelsen af lokale ressourcer. Regionerne er derfor hovedsagelig forbundet med jern-, stål- og metalindustrien, den kemiske industri og andre energiintensive industrier. Målet må være, at omstillingen til en mere diversificeret lavemissionsøkonomi i de berørte kulregioner sker på en måde, der sikrer gode økonomiske resultater, miljømæssig bæredygtighed og frem for alt social accept; |
| --- | --- |

6.

| 7. | minder om, at kulproduktionen i Europa for øjeblikket beskæftiger 185 000 personer, mens den kulfyrede elproduktion skaber 52 000 arbejdspladser. Kulindustrien er desuden indirekte forbundet med forskellige erhvervssektorer, som f.eks. producenter af rå- og hjælpestoffer, materiel, tjenesteydelser og forbrugsvarer. I en Kommissionsundersøgelse anslås det, at yderligere 215 000 arbejdspladser afhænger af denne forsyningskæde. Ifølge undersøgelsen kan de aktuelle planer om at sætte en stopper for kulminedrift og kulfyrede kraftværker senest i 2030 resultere i tabet af omkring 160 000 arbejdspladser; |
| --- | --- |

7.

| 8. | påpeger, at EU-landene er blevet enige om at være på forkant med den globale overgang til en kulstofneutral og cirkulær økonomi. Den deraf følgende gennemgribende omstilling af hele energisystemet vil resultere i både udfordringer og muligheder. Den igangværende energiomstilling har allerede skabt et væld af nye arbejdspladser i Europa. I lyset af de fremtidige behov forventes denne proces at fortsætte. Det bør sikres, at kulregionerne også drager fordel af denne udvikling. EU's strategi for opfyldelse af klimamålene bør tage hensyn til konsekvenserne for regionerne; |
| --- | --- |

8.

| 9. | minder om, at de hidtidige erfaringer fra kulregionerne viser, at disse overgangsprocesser tager lang tid. Allerede nu bør der derfor tages fat på arbejdet med at udvikle nye perspektiver for kulregionerne og træffe foranstaltninger. Dette kræver en stor indsats på alle niveauer; |
| --- | --- |

9.

| 10. | fremhæver, at en vellykket omlægning af den økonomiske struktur også omfatter nye perspektiver for de berørte arbejdstagere i kulindustrien. Dette omfatter omskoling til nye aktiviteter. Desuden bør adgangen til nye job i regionen eller i naboregionerne lettes. |
| --- | --- |

10.

Støtte til den socioøkonomiske omstilling i kulregionerne

| 11. | har den klare holdning, at den tilsigtede energiomstilling og de dermed forbundne strukturændringer i kulregionerne, er en europæisk opgave. Det er nødvendigt med en holistisk tilgang, herunder navnlig foranstaltninger til udvikling af infrastruktur, innovation, forskning og videnskab, virksomhedsstøtte og -udvikling, efteruddannelse af faglærte arbejdstagere, markedsføring, kultur og turisme; |
| --- | --- |

11.

| 12. | påpeger, at bæredygtige strukturændringer i regionerne bør udnytte regionernes eksisterende stærke sider. De eksisterende industri- og energistrukturer bør danne grundlag for den fremtidige udvikling, der bør tage hensyn til innovations- og investeringscyklusserne hos de eksisterende industrielle aktører. Det er derfor nødvendigt at bygge på regionale industrielle klynger og erhvervslivets kompetencer, den faglærte arbejdskrafts færdigheder og de eksisterende styrker inden for forskning og udvikling; |
| --- | --- |

12.

| 13. | gør opmærksom på, at der som følge af denne udgangssituation er en risiko for, at der udvikles meget ensartede strategier for omstillingsprocessen i de pågældende regioner. For at undgå ineffektivitet, f.eks. duplikering, bør der være en gensidig erfaringsudveksling på europæisk plan; |
| --- | --- |

13.

| 14. | glæder sig derfor over Kommissionens »platform for omstillingen i kulregioner«, som mødtes første gang den 11. december 2017. Formålet med platformen er at støtte de 41 kulregioner i 12 EU-medlemsstater i deres bestræbelser på at modernisere deres økonomiske struktur og forberede dem på den strukturelle og teknologiske omstilling. Dette arbejde bør intensiveres; |
| --- | --- |

14.

| 15. | mener, at denne platform kan anvendes som et interregionalt instrument, der kan yde teknisk bistand på EU-plan gennem erfaringsudveksling og en koordineret adgang til Kommissionens tjenestegrene, når det er nødvendigt; |
| --- | --- |

15.

| 16. | fremhæver, at interregionalt og grænseoverskridende samarbejde, f.eks. inden for rammerne af eksisterende initiativer som Vanguard-initiativet eller en stedbaseret tilgang til struktur- og investeringsfondene, bør spille en vigtig rolle i forbindelse med strukturelle ændringer: Også på dette område kunne EU påtage sig en større rolle med det formål at tilskynde til og støtte denne form for samarbejde; |
| --- | --- |

16.

| 17. | understreger, at langsigtede investeringer og jobskabelse kræver sikre rammevilkår. Hvor det er muligt, bør de eksisterende værdikæder i regionerne videreudvikles. Udvalget understreger, at der navnlig i lyset af den aktuelle økonomiske vækst bør tilskyndes til offentlige og private investeringer for at sætte skub i investeringerne i modernisering og dekarbonisering af de europæiske industri-, transport- og energisystemer; |
| --- | --- |

17.

| 18. | understreger behovet for at styrke regionernes innovationsevne. Udvalget opfordrer udtrykkeligt kulregionerne til at udvikle en strategi, støtte eksisterende virksomheder i deres bestræbelser på at blive mere innovative og støtte nystartede virksomheder, især på fremtidsorienterede områder såsom digitalisering og kunstig intelligens. I den forbindelse er det meget vigtigt at forbedre rammevilkårene for etablering af virksomheder. Udvalget påpeger, at mange kulregioner har tendens til at have mindre arbejdsgivere inden for industri, handel og håndværk; |
| --- | --- |

18.

| 19. | mener, at forskningssektoren spiller en central rolle for den økonomiske udvikling i regionerne. Kulregionerne bør derfor også fremme oprettelsen af universiteter med fokus på fremspirende teknologier, der kan fungere som klynger for yderligere virksomhedsetableringer. I den forbindelse er koordinering på europæisk plan særlig nyttig, så ineffektive strukturer undgås. Desuden bør det interregionale samarbejde inden for forskning fremmes; |
| --- | --- |

19.

| 20. | mener, at en moderne og effektiv transport- og energiinfrastruktur samt digital infrastruktur er en grundlæggende forudsætning for vellykkede strukturændringer, der kan gøre disse områder til et attraktivt sted at etablere virksomhed. Her giver koordinering på EU-plan og stærkere netværkssamarbejde også mening. |
| --- | --- |

20.

Økonomisk støtte til kulregioner

| 21. | understreger, at udviklingen af nye økonomiske sektorer i regionerne er en langvarig proces, som kræver betydelige finansielle ressourcer. Udvalget bemærker, at de lokale og regionale myndigheder i kulregioner har brug for støtte til dette formål, idet de i første omgang mister indtægter som følge af udfasningen af produktionen af kul og den kulbaserede elproduktion. Hovedparten af investeringerne i den økonomiske udvikling skal komme fra offentlige midler i de berørte medlemsstater eller ved at der tiltrækkes nye private investeringer. I den forbindelse opfordrer udvalget først og fremmest de berørte medlemsstater til at stille tilstrækkelige økonomiske og andre ressourcer til rådighed; |
| --- | --- |

21.

| 22. | mener, at den kulturelle og industrielle arv fra en rig fortid og sportsinfrastruktur og -traditioner bør spille en positiv rolle i denne omstilling og ikke betragtes som en byrdefuld arv fra en bedre svunden tid; |
| --- | --- |

22.

| 23. | opfordrer til, at strukturændringer også støttes på europæisk plan. Navnlig Den Europæiske Fond for Regionaludvikling udgør allerede et vigtigt instrument i støtten til regionerne. Den Europæiske Socialfond, Horisont 2020 og Den Europæiske Investeringsbanks ressourcer yder også et vigtigt bidrag til den regionale udvikling. Udvalget henleder imidlertid opmærksomheden på, at disse midler ikke er direkte målrettet til kulregioner. Set i lyset af de udfordringer som kulregionerne og andre regioner står over for, er denne finansiering utilstrækkelig. Udvalget opfordrer derfor til, at der afsættes yderligere midler, der er skræddersyet til kulregionernes behov; |
| --- | --- |

23.

| 24. | understreger, at finansiel støtte fra EU er særlig nyttig i forbindelse med projekter, der skal gennemføres på tværs af nationale grænser. Da alle kulregioner i øjeblikket gennemgår strukturændringer, vil et samarbejde mellem regionerne om udvikling af fremtidsorienterede projekter være særlig lovende. I den forbindelse kan det også være hensigtsmæssigt at inddrage tilstødende regioner i strategierne for at skabe funktionelle enheder; |
| --- | --- |

24.

| 25. | støtter i den forbindelse, at Europa-Parlamentet under de igangværende forhandlinger om den flerårige finansielle ramme (FFR) har opfordret til, at der afsættes flere midler til at afbøde de samfundsmæssige, socioøkonomiske og miljømæssige konsekvenser af strukturomstillingen i europæiske kulregioner ved hjælp af en ny »fond for en retfærdig energiomstilling« til en værdi af 4,8 mia. EUR. RU understreger imidlertid, at denne fond er nødt til at blive finansieret gennem supplerende ressourcer og ikke ved hjælp af budgetrammen for de europæiske struktur- og investeringsfonde. Udvalget glæder sig over, at den kommende formand for Kommissionen også i de politiske retningslinjer, som blev fremlagt i juli 2019, har udtrykt sin støtte til princippet om sådan en fond for retfærdig energiomstilling; |
| --- | --- |

25.

| 26. | er overbevist om, at disse midler bør knyttes tæt sammen med samhørighedspolitikken. Udvalget opfordrer til, at det sikres, at disse midler ikke beregnes inden for de foreslåede grænser i bilag XXII, men stilles til rådighed som supplerende midler. Denne supplerende finansiering kunne dermed anvendes til at styrke EFRU- og ESF-programmerne for disse NUTS 2-regioner i de kommende syv år. Denne sammenknytning ville også give mulighed for skræddersyet støtte til alle kulregioner. Midlerne skal aktivt fremme den europæiske merværdi og være tilgængelige for alle kulregioner, der er berørt af strukturændringer. Tildelingskriterier kunne være den samlede beskæftigelse i kulminedriften og kulproduktionens størrelse i referenceåret 2019. De regioner, der allerede har påbegyndt lukningen af kulminer og delvis har gennemgået sådanne omstillinger, bør ikke udelukkes, såfremt der stadig finder kulminedrift sted; |
| --- | --- |

26.

| 27. | opfordrer til, at midlerne ligesom ved EFRU-midler direkte tildeles de regioner, hvor disse kulminer befinder sig. Støtten til de pågældende regioner ville blive knyttet til en specifik strategi for udfasning af kul vurderet på grundlag af kontrollerbare mål; |
| --- | --- |

27.

| 28. | foreslår, at denne tildeling finansieres med midler, som inden for rammerne af den næste flerårige finansielle ramme var tildelt værktøjet til gennemførelse af reformer; |
| --- | --- |

28.

| 29. | opfordrer Europa-Parlamentet og Rådet til at inddrage dette forslag om en særlig omstillingsbevilling i de igangværende forhandlinger om den næste flerårige finansielle ramme. |
| --- | --- |

29.

Revision af statsstøttereglerne

| 30. | påpeger, at der skal tages højde for de gældende regler for statsstøtte i EU, selvom de nuværende rammebestemmelser for statsstøtte udløber i 2020, medmindre anvendelsen af statsstøttereglerne forlænges med to år (indtil udgangen af 2022). Udvalget opfordrer Kommissionen til, at den ved udarbejdelsen af de nye retningslinjer også tager hensyn til problemerne med strukturændringer i kulregioner og sikrer, at kulregionerne får en tilstrækkelig fleksibilitet, som sætter dem i stand til at udfase kul på en socialt og økonomisk forsvarlig måde; |
| --- | --- |

30.

| 31. | fremhæver, at statsstøttereglerne allerede nu giver mulighed for at støtte projekter, der involverer grænseoverskridende samarbejde, navnlig når det drejer sig om projekter af fælleseuropæisk interesse. De kompetente EU-institutioner bør intensivere rådgivningen til regionerne i forbindelse med planlægningen og gennemførelsen af sådanne projekter; |
| --- | --- |

31.

| 32. | opfordrer i den forbindelse til, at der for kulregioner udpeges særlige støtteområder i henhold til artikel 107, stk. 3, litra a) og c), i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (TEUF), og til, at EU's statsstøtteregler tilpasses til disse særlige støtteområder, således at der kan træffes foranstaltninger til at håndtere strukturændringerne og dermed udligne tabet af den lokale værdiskabelse, der gives afkald på af hensyn til politisk overordnede mål. Det bør desuden overvejes, om sådanne støtteforanstaltninger kan baseres på artikel 107, stk. 3, litra b), i TEUF på grund af den fremtrædende og eksemplariske betydning, som kulregionernes omstillingsindsats har for EU's energi- og klimapolitik. For at finde et hurtigt svar på disse spørgsmål foreslås det, at der med det samme nedsættes en fælles arbejdsgruppe bestående af repræsentanter for de berørte kulregioner og medlemsstater, Generaldirektoratet for Konkurrence og Generaldirektoratet for Regionalpolitik samt Regionsudvalget. |
| --- | --- |

32.

Bruxelles, den 9. oktober 2019.

Karl-Heinz LAMBERTZ

Formand

for Det Europæiske Regionsudvalg

---

| 5.2.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 39/62 |
| --- | --- | --- | --- |

5.2.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 39/62

---

Det Europæiske Regionsudvalgs udtalelse — Afrikansk svinepest og EU's svinekødsmarked

(2020/C 39/13)

| Ordfører | : | Sławomir Sosnowski (PL/EPP), regionalrådsmedlem i Lubelskie |
| --- | --- | --- |

Ordfører

:

Sławomir Sosnowski (PL/EPP), regionalrådsmedlem i Lubelskie

DET EUROPÆISKE REGIONSUDVALG

Politisk baggrund

| 1. | påpeger, at afrikansk svinepest (ASF) udgør en trussel og en udfordring på lokalt, regionalt, nationalt og europæisk plan og derfor kræver en udtalelse fra Det Europæiske Regionsudvalg (RU) som den institutionelle repræsentant for kommuner og regioner i Den Europæiske Union, og udvalgets deltagelse i mobiliseringen af alle interessenter, der er involveret i bekæmpelsen af dette yderst farlige virus; |
| --- | --- |

1.

| 2. | understreger, at udbruddet af afrikansk svinepest udgør en trussel mod miljøet og økonomien og frem for alt mod beboerne i landdistrikterne og dem, der beskæftiger sig med svineavl i hovedsageligt Central- og Østeuropa; |
| --- | --- |

2.

| 3. | mener, at bekæmpelsen af afrikansk svinepest, ud over de politiske mål for den fælles landbrugspolitik og miljøpolitikken, også vedrører målene inden for andre politikområder og støtteprogrammer, der bl.a. dækker samfundsmæssige udfordringer og regional udvikling, og dermed sikrer en sammenhængende strategi på de forskellige områder. Udvalget støtter forslaget om 50 mio. EUR til nødforanstaltninger og 28 mio. EUR til udviklingen af en vaccine/medicin mod afrikansk svinepest inden for rammerne af budgetoverslagene for 2020 vedrørende landbrugsstøtteforanstaltninger møntet på bekæmpelse af den afrikanske svinepest; |
| --- | --- |

3.

| 4. | anser ASF for at være en international udfordring. De europæiske regioner bør udvise solidaritet i lyset af den trussel, som ASF udgør for landdistrikterne, landbruget og fødevareforarbejdningsindustrien. Hvis virusset fortsætter med at sprede sig i samme tempo som hidtil, kan dette resultere i, at det europæiske marked for svinekød bryder sammen, og at hundredtusindvis af landbrugere mister deres levebrød. Der er tale om et problem, som ikke længere kun har en lokal eller regional karakter, men som er blevet til en paneuropæisk trussel. På nuværende tidspunkt er der konstateret sygdomstilfælde i flere europæiske lande:






  — | Polen (1 492 tilfælde og et udbrudssted) |
| --- | --- | --- |

4.

—

Polen (1 492 tilfælde og et udbrudssted)

| — | Litauen (728 tilfælde hos vildsvin) |
| --- | --- |

—

Litauen (728 tilfælde hos vildsvin)

| — | Letland (286 tilfælde) |
| --- | --- |

—

Letland (286 tilfælde)

| — | Estland (150 tilfælde) |
| --- | --- |

—

Estland (150 tilfælde)

| — | Ukraine (26 tilfælde, 22 udbrudssteder i svineopdræt) |
| --- | --- |

—

Ukraine (26 tilfælde, 22 udbrudssteder i svineopdræt)

| — | Tjekkiet (25 tilfælde) |
| --- | --- |

—

Tjekkiet (25 tilfælde)

| — | Italien (24 tilfælde, 2 udbrudssteder) |
| --- | --- |

—

Italien (24 tilfælde, 2 udbrudssteder)

| — | Rumænien (3 udbrudssteder) |
| --- | --- |

—

Rumænien (3 udbrudssteder)

- Data for perioden 1.1-15.4.2018;

| 5. | mener, at den støtte i form af EU-midler, der er omhandlet i artikel 5, stk. 3, litra a), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 652/2014 (1), altid bør være på 100 % i tilfælde af udbrud af afrikansk svinepest, idet virusset udgør en trussel, der i alvorlig grad påvirker den offentlige sundhed og har en skadelig indvirkning på økonomien; |
| --- | --- |

5.

| 6. | fremhæver især behovet for et grænseoverskridende samarbejde, der skal være ligeså intensivt som ved naturkatastrofer. Udvalget er klar over, at problemet også vedrører områder ved EU's ydre grænser, men mener, at et styrket grænseoverskridende samarbejde er en uomgængelig nødvendighed. Udvalget gør opmærksom på, at der er behov for en mere omfattende og vedvarende indsats på tværs af grænserne for at stabilisere situationen i EU's nabolande (Den Russiske Føderation, Ukraine, Hviderusland og Moldova); |
| --- | --- |

6.

| 7. | ser en række socioøkonomiske trusler, der kan opstå som følge af den krise, der skyldes udbruddet af afrikansk svinepest. I tillæg til bekymringerne vedrørende den offentlige sundhed og følgerne for EU's marked for svinekød med dertil knyttede omfattende strukturelle ændringer i svinekødsproduktionen kan andre sektorer som f.eks. turisme, skovbrug, kødforarbejdning og handel også blive berørt. Desuden har ASF-udbruddet en indvirkning på både de enkelte landes og hele EU's image. |
| --- | --- |

7.

Forslag til foranstaltninger

| 8. | støtter de foranstaltninger til bekæmpelse af afrikansk svinepest, som Europa-Parlamentet og Kommissionen har truffet inden for rammerne af de nuværende finansielle overslag, men mener, at der bør afsættes yderligere midler i den næste flerårige finansielle ramme, herunder en betydelig støtte til videnskabelig forskning med henblik på at udvikle en effektiv vaccine mod ASF; |
| --- | --- |

8.

| 9. | opfordrer til, at der ydes en særlig grænseoverskridende støtte til bekæmpelse af afrikansk svinepest i forbindelse med projekter, der gennemføres i fællesskab af mindst to lande; |
| --- | --- |

9.

| 10. | mener, at der bør indledes intensive drøftelser i EU's medlemsstater og i Kommissionen om en fælles og sammenhængende bekæmpelse af ASF med ovennævnte tredjelande. Der bør desuden ses på muligheden for at støtte disse foranstaltninger ved hjælp af grænseoverskridende programmer inden for fødevaresikkerhed. CORLEAP kunne være et passende forum, når sådanne grænseoverskridende foranstaltninger skal drøftes; |
| --- | --- |

10.

| 11. | tilskynder og opfordrer alle interessenter —






  a) | de lokale og regionale myndigheder, |
| --- | --- | --- |

11.

a)

de lokale og regionale myndigheder,

| b) | jægere og landbrugere, |
| --- | --- |

b)

jægere og landbrugere,

| c) | veterinærmyndighederne, |
| --- | --- |

c)

veterinærmyndighederne,

| d) | myndighederne i de enkelte medlemsstater og |
| --- | --- |

d)

myndighederne i de enkelte medlemsstater og

| e) | medierne — |
| --- | --- |

e)

medierne —

til at bidrage aktivt til bekæmpelsen af afrikansk svinepest under ledelse af Kommissionen og Den Europæiske Fødevaresikkerhedsautoritet (EFSA);

| 12. | opfordrer til, at finansieringen af uddannelses- og informationsforanstaltninger til fordel for interessenterne øges med henblik på at øge den sociale bevidsthed omkring ASF samt forebyggelsen og bekæmpelsen heraf, idet denne sygdom udgør en enorm trussel mod udviklingen af landdistrikterne, den lokale og regionale økonomi, miljøet, dyreavl og på sigt mod mennesker og navnlig den offentlige sundhed; |
| --- | --- |

12.

| 13. | opfordrer de lokale og regionale myndigheder til at styrke informationsindsatsen vedrørende overholdelsen af kravene om rettidig omhu for at forhindre udbredelsen af ASF og opfordrer til, at de løbende samarbejder om at sikre den konsekvente anvendelse af biosikkerhedsforanstaltninger, navnlig på små bedrifter. Udvalget opfordrer derudover til et endnu tættere samarbejde i tilfælde af sygdomsudbrud i grænseområder. Disse oplysninger bør formidles til alle svineavlere og alle personer, der har kontakt med vildsvin; |
| --- | --- |

13.

| 14. | opfordrer jægerne til at styrke det epidemiologiske tilsyn med bestandene af vildtlevende dyr i de sygdomsramte områder, samt til at skyde flere dyr i de områder hvor der er for mange vildsvin. Udvalget gør opmærksom på, at mennesker og navnlig jægere ganske vist ikke kan smittes med sygdommen, men at de kan være med til at sprede den gennem:






  — | enhver kontakt med inficerede dyr, levende eller døde (kadavere), |
| --- | --- | --- |

14.

—

enhver kontakt med inficerede dyr, levende eller døde (kadavere),

| — | kontakt med genstande, der er inficeret med afrikansk svinepest (f.eks. beklædning, køretøjer og andet udstyr), |
| --- | --- |

—

kontakt med genstande, der er inficeret med afrikansk svinepest (f.eks. beklædning, køretøjer og andet udstyr),

| — | fodring med kød eller kødprodukter (f.eks. pølse eller råt kød) fra inficerede dyr eller affald indeholdende kontamineret kød (f.eks. køkkenaffald, flydende køkkenaffald og slagteaffald); |
| --- | --- |

—

fodring med kød eller kødprodukter (f.eks. pølse eller råt kød) fra inficerede dyr eller affald indeholdende kontamineret kød (f.eks. køkkenaffald, flydende køkkenaffald og slagteaffald);

| 15. | mener, at vildsvinebestandens størrelse er den vigtigste faktor i en effektiv indsats mod afrikansk svinepest. Derfor bør der træffes foranstaltninger til at begrænse vildsvinebestanden i de berørte regioner til et passende antal for det enkelte område. Alt afhængigt af situationen i de enkelte medlemsstater bør der desuden gives støtte til skræddersyede programmer, der kan styrke samarbejdet mellem områderne landbrug og miljø (jagtforvaltning, forbud mod supplerende fodring, såfremt den ikke er nødvendig i forbindelse med jagt (lokkemad), landbrugsmetoder); |
| --- | --- |

15.

| 16. | anerkender den indsats, som Kommissionen hidtil har gjort for at bekæmpe afrikansk svinepest, men foreslår samtidig, at Kommissionen afsætter yderligere midler til foranstaltninger på dette område i det nye Horisont Europa-program, eftersom alle udbud vedrørende ASF under Horisont 2020 allerede er afsluttet; |
| --- | --- |

16.

| 17. | mener, at der bør ydes en særlig EU-støtte til bedrifter, der er ramt af afrikansk svinepest, på følgende måder:






  a) | godtgørelse af værdien af de dyr, der er aflivet, uden yderligere betingelser, |
| --- | --- | --- |

17.

a)

godtgørelse af værdien af de dyr, der er aflivet, uden yderligere betingelser,

| b) | anvendelse af den historiske støttemekanisme i en periode på fem år regnet fra produktionens ophør som følge af aflivningen af en bestand, |
| --- | --- |

b)

anvendelse af den historiske støttemekanisme i en periode på fem år regnet fra produktionens ophør som følge af aflivningen af en bestand,

| c) | finansiel bistand til omlægning af landbrugsbedriften til andre produkter, |
| --- | --- |

c)

finansiel bistand til omlægning af landbrugsbedriften til andre produkter,

| d) | støtte til gennemførelsen af alle biosikkerhedsforanstaltninger for de bedrifter, der fortsætter med svineavl og opfedning af svin, samt støtte i krisetilfælde, hvor der opstår finansielle byrder som følge af de pålagte forholdsregler (undersøgelser, krav til transport m.m.), |
| --- | --- |

d)

støtte til gennemførelsen af alle biosikkerhedsforanstaltninger for de bedrifter, der fortsætter med svineavl og opfedning af svin, samt støtte i krisetilfælde, hvor der opstår finansielle byrder som følge af de pålagte forholdsregler (undersøgelser, krav til transport m.m.),

| e) | støtte i tilfælde af indkomsttab for svineproducenter og svineavlere, der skyldes det destabiliserede marked for svinekød, |
| --- | --- |

e)

støtte i tilfælde af indkomsttab for svineproducenter og svineavlere, der skyldes det destabiliserede marked for svinekød,

| f) | støtte til bedrifter, der ønsker at udvide deres svineopdræt under anvendelse af biosikkerhedsforanstaltningerne; |
| --- | --- |

f)

støtte til bedrifter, der ønsker at udvide deres svineopdræt under anvendelse af biosikkerhedsforanstaltningerne;

| g) | støtte til bedrifter, der rammes af restriktive foranstaltninger i planteavlen som følge af ASF, |
| --- | --- |

g)

støtte til bedrifter, der rammes af restriktive foranstaltninger i planteavlen som følge af ASF,

| h) | støtte til bedrifter, der har foretaget slagtning på bedriften, og som har produceret i mindre målestok, |
| --- | --- |

h)

støtte til bedrifter, der har foretaget slagtning på bedriften, og som har produceret i mindre målestok,

| i) | bortskaffelse af alle døde vildsvin på statens regning; |
| --- | --- |

i)

bortskaffelse af alle døde vildsvin på statens regning;

| 18. | er bekymret over den yderligere spredning af afrikansk svinepest og opfordrer Kommissionen til at fortsætte sin indsats for at overvåge og evaluere foranstaltningerne til bekæmpelse af ASF på EU-niveau under inddragelse af de regionale og lokale myndigheder. |
| --- | --- |

18.

Bruxelles, den 9. oktober 2019.

Karl-Heinz LAMBERTZ

Formand

for Det Europæiske Regionsudvalg

---

(1)  EUT L 189 af 27.6.2014, s. 1.

1

---

| 5.2.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 39/65 |
| --- | --- | --- | --- |

5.2.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 39/65

---

Det Europæiske Regionsudvalgs udtalelse — Pastoralisme

(2020/C 39/14)

| Ordfører | : | Jacques Blanc (FR/EPP), Borgmester i La Canourgue |
| --- | --- | --- |

Ordfører

:

Jacques Blanc (FR/EPP), Borgmester i La Canourgue

POLITISKE ANBEFALINGER

DET EUROPÆISKE REGIONSUDVALG

| 1. | mener, at det er vigtigt at opretholde de pastorale aktiviteter, både for at bevare landbruget i alle områder og holde liv i landdistrikterne med henblik på at leve op til Lissabontraktatens målsætning om territorial samhørighed, og for at vi kan nå vores miljø- og klimamålsætninger og vores målsætninger om beskyttelse af biodiversiteten; |
| --- | --- |

1.

| 2. | minder om, at videreførelsen af de pastorale aktiviteter er truet af flere former for vanskeligheder, som ikke kan rangordnes og påvirker de forskellige regioner forskelligt, men hvoraf nogle i sig selv kan rejse tvivl om disse aktiviteters overlevelse: vanskeligheder med at tage hensyn til de særlige forhold, der gør sig gældende for pastorale aktiviteter, i forbindelse med tildelingen af støtte under den fælles landbrugspolitik (græsningsarealer med buske og træer, mobilitet, fælles græsningsarealer osv.), økonomiske vanskeligheder, konkurrence på markedet for jord, vanskeligheder vedrørende videregivelse af knowhow, miljømæssige begrænsninger i forbindelse med græsningens tilrettelæggelse, konkurrence med andre brugere af græsningsarealerne, navnlig fritidsbrug, og den trussel, som store rovdyr udgør mod bestandene; |
| --- | --- |

2.

| 3. | opfordrer til i højere grad at tage pastoralisme og ekstensivt og bæredygtigt dyrehold i betragtning ved omlægningen af støtten under den fælles landbrugspolitik, da disse erhvervsformer er det bedste bud på en afbalanceret udvikling af lokalområderne, og for at kunne nå miljø- og klimamålene i overensstemmelse med anbefalingerne i udvalgets udtalelse om reformen af den fælles landbrugspolitik; |
| --- | --- |

3.

| 4. | glæder sig over forslaget fra Europa-Parlamentets AGRI-udvalg om reglerne for støtte til strategiske planer, der udarbejdes af medlemsstaterne under den fælles landbrugspolitik, og som sigter mod at ændre artikel 4 i forordningen om den fælles landbrugspolitiks strategiske planer, således at græsningsarealer med buske og træer kan anerkendes som landbrugsproduktionsområder, der er berettigede til basisudbetalinger. Udvalget opfordrer dog til, at den endelige udgave af denne artikel revideres med henblik på at indføre begrebet græsningsarealer, som kan (f.eks. under træer) eller ikke kan omfatte urteagtige ressourcer. For at tydeliggøre græsningsarealernes status og støtteberettigelse skal de konkret anerkendes som andre landbrugsarealer end permanente græsarealer. Definitionen af græsningsarealer bør adskille sig fra definitionen af permanente græsarealer ved, at enhver henvisning til den nødvendige tilstedeværelse af urteagtige ressourcer fjernes for græsningsarealernes vedkommende. De samlede permanente græsarealer og græsningsarealer kunne sammenlægges under betegnelsen permanente græsningsarealer; |
| --- | --- |

4.

| 5. | anbefaler, at de anvendte græsningsarealer anerkendes fuldt ud som landbrugsproduktionsområder med en stabil og sikker lovgivningsmæssig ramme, som omfatter en reel begrænsning af støtte under den fælles landbrugspolitik i lighed med de øvrige sektorer; |
| --- | --- |

5.

| 6. | minder om, at pastoralt husdyropdræt, hvor bestandene forsynes med de ressourcer, der findes i naturlige miljøer, gør brug af fleksibilitet og sikkerhedsmarginer for at undgå klimatiske risici. Opdrætterne har således behov for såkaldte »stødpude«-arealer, som ikke nødvendigvis anvendes hvert år, eller som bruges til græsning med meget varierende intensitet, men som er nødvendige i tilfælde af sæsonbetinget tørke. Der er sædvanligvis tale om hedeområder, vandløbsområder og skove. De aktuelle klimaforandringer øger behovet for sådanne områder. Ordningerne for anerkendelse af græsningsarealerne i første søjle bør anerkende og sikre retssikkerheden i forbindelse med anvendelsen af sådanne områder, som ikke finder sted hvert år, og som ikke kan forudses på tidspunktet for forelæggelsen af den fælles landbrugspolitiks akter. Med pastoralisme udvikles der ligeledes en landbrugsøkologisk praksis for udveksling af økosystemtjenester, hvor der på supplerende vis gøres brug af områder med andre anvendelser, herunder vinmarker og frugtplantager, hvilket medvirker til at reducere input og mekaniserede metoder. EU's politikker bør anerkende, tilskynde til og finde juridisk sikre løsninger, der gør det muligt at udvikle denne praksis, idet opdrætterne anvender arealer, der er anmeldt af andre landbrugere. Pastoralisme udvikler ligeledes forskellige former for praksis forbundet med skovbrug, nemlig »skovpastoralisme«, som er til fordel for både skovbrugere og landbrugere. EU's offentlige politikker bør anerkende og fremme den blandede anvendelse af sådanne områder og disse former for praksis, som under bestemte betingelser i særlig grad beskytter skovene mod brande, tilpasser husdyropdrættene til klimaforandringerne og opfylder behovet for regenerering og skovproduktion; |
| --- | --- |

6.

| 7. | støtter forslaget fra Europa-Parlamentets ENVI-udvalg om forordningen om støtte til strategiske planer, der udarbejdes af medlemsstaterne under den fælles landbrugspolitik, som har til formål at begrænse tætheden af opdrætsdyr på bedrifterne og sætte et loft for støtten til de bedrifter, der overstiger disse grænser; |
| --- | --- |

7.

| 8. | glæder sig over forslaget fra Europa-Parlamentets AGRI-udvalg om at ændre artikel 68 i samme forordning, således at ELFUL fortsat kan støtte indkøb af hunde til beskyttelse af husdyr mod store rovdyr, som er beskyttet af habitatdirektivet; |
| --- | --- |

8.

| 9. | ser gerne, at det gøres obligatorisk for medlemsstater med bjerge at implementere en integreret bjergpolitik med målrettet anvendelse af en betydelig del af de instrumenter, der er til rådighed (betaling for støtte som led i naturbetingede begrænsninger, støtte til ugunstigt stillede områder under anden søjle, specifikt underprogram for bjergområder), med et budget, der modsvarer disse territoriers størrelse; |
| --- | --- |

9.

| 10. | opfordrer EU til at anerkende de økosystemtjenester, som tilvejebringes af husdyropdrættere og skovejere i bjergområder og i Middelhavsområdet med lokalkendskab som beskrevet af IPBES (Den Mellemstatslige Videnspolitikplatform vedrørende Biodiversitet og Økosystemydelser), og til at yde en rimelig kompensation for disse økosystemtjenester, der sikrer hele befolkningens velfærd; |
| --- | --- |

10.

| 11. | ønsker, at den enkelte medlemsstat får mulighed for at gennemføre visse foranstaltninger under den første søjle (miljøordninger) og den anden søjle for alle græsarealer og ikke kun for arealer, der er støtteberettigede. Visse foranstaltninger, f.eks. vedrørende miljø- og klimavenligt landbrug og forebyggelse af skovbrande, skal kunne dække det samlede fysiske areal; |
| --- | --- |

11.

| 12. | foreslår at støtte bevarelse af landbruget i områder, der er ugunstigt stillede og har naturbetingede ulemper, ved at gøre udligningsgodtgørelsen for varige naturbetingede ulemper obligatorisk for medlemsstater, hvor den kan anvendes; |
| --- | --- |

12.

| 13. | opfordrer medlemsstaterne og de lokale og regionale myndigheder til at finansiere investeringer i pastorale miljøer, hvor der ofte ikke er mulighed for anvendelse af mekaniserede metoder. Etablering af infrastruktur (hyrdeboliger, dyrefolde, hegn, vandforsyningssteder osv.), vedligeholdelsesarbejde og rydning af krat er afgørende for en bæredygtig forvaltning af disse områder; |
| --- | --- |

13.

| 14. | er af den opfattelse, at der skal ydes støtte til landbrugets og pastoralismens jordudnyttelse på lokalt plan. I de tilfælde, hvor jorden deles af mange ejere, er etableringen af en passende jordejersammenslutninger uundværlig for en dynamisk pastoralisme; |
| --- | --- |

14.

| 15. | opfordrer medlemsstaterne og de lokale og regionale myndigheder til at gøre det lettere for de pastorale husdyropdrættere at få adgang til jord, navnlig gennem specifikke flerårige aftaler, der sikrer, at jorden udelukkende anvendes til pastorale aktiviteter af opdrættere eller sammenslutninger af brugere; |
| --- | --- |

15.

| 16. | opfordrer medlemsstaterne og de lokale og regionale myndigheder til at skabe støtteordninger, der er afpasset til kollektiv forvaltningspraksis. For at udstyre sig med den infrastruktur og de menneskelige ressourcer, der er nødvendige for at anvende græsningsarealerne, har de pastorale husdyropdrættere på et tidligt tidspunkt måttet udvikle nye former for kollektiv organisation, som dækker forskellige udnyttelsesmuligheder, der ikke påvirker ejerskabet. Dermed kan privat ejendom og kommunal jord lægges sammen med henblik på pastoral brug i ét enkelt område og med én enkelt forvaltningsenhed. De nye organisationsformer sikrer forbindelserne med administrationen og de forskellige typer partnere eller brugere; |
| --- | --- |

16.

| 17. | opfordrer EU til fortsat at fremme udviklingen af landbrugsprodukter med kvalitetsmærker og skabe merværdi ved at beskytte landbrugsfødevarer af kvalitet fra pastoralt husdyropdræt. Medlemsstaterne skal især opfordres til at indføre den frivillige kvalitetsbenævnelse »bjergprodukt«, en benævnelse, som stadig ikke anvendes i de fleste lande, selv om den blev indført i 2014; |
| --- | --- |

17.

| 18. | opfordrer til, at angivelsen »mælk, ost og kød fra græssende dyr«skal være forbeholdt produkter, hvor det garanteres, at mere end 80 % af dyrenes foder stammer fra græsningsarealer i græsningssæsonen; |
| --- | --- |

18.

| 19. | bemærker, at opdrætterne lider under unfair konkurrence som følge af billigere importerede varer, hvilket truer pastoralismens overlevelse i Europa. Denne situation leder EU til at kompensere for en sådan konkurrence ved hjælp af støtte til pastoralt husdyropdræt som på andre områder. Udvalget opfordrer EU til at udnytte sin position som verdens førende fødevareimportør og -eksportør til at ændre reglerne fra 1994 om international handel med landbrugsvarer (WTO) hen mod mere fair og mere solidariske handelsforbindelser i overensstemmelse med udvalgets udtalelse om den fælles landbrugspolitik for perioden efter 2020; |
| --- | --- |

19.

| 20. | glæder sig over det pilotprojekt, der er blevet lanceret, og som Europa-Parlamentet har støttet, med henblik på at oprette regionale platforme vedrørende ulve, bjørne, jærve og losser for at håndtere konfliktsituationer, opfordrer til, at der udarbejdes passende forvaltningsplaner med henblik på at anerkende og gøre noget ved konsekvenserne af rovdyrangreb, og beskyttelse af bestande, og at alle retlige instrumenter drøftes, også dem, der omfatter nedlægninger for at gøre dem mere afskrækkende, og bemærker, at nogle regioner også har skabt diskussionsplatforme på eget initiativ; |
| --- | --- |

20.

| 21. | opfordrer til at iværksætte et grænseoverskridende samarbejde om pastoralisme for at undgå ubalancer som følge af modstridende foranstaltninger eller foranstaltninger, der ikke er tilpasset det europæiske område som helhed; |
| --- | --- |

21.

| 22. | opfordrer til, at biodiversitetsstrategien baseres på en ny særlig fond til beskyttelse af arter. Fonden bør dække erstatning for skader forårsaget af store rovdyr, der er forbundet med kraftigt stigende omkostninger, samt beskyttelse af husdyrbestande, som kan udgøre en stadig større udgiftspost for ELFUL på et tidspunkt, hvor dette budget reduceres betydeligt. Hvis ikke der oprettes sådan en ny fond, vil det være nødvendigt at udnytte de eksisterende finansielle instrumenter på regionalt, nationalt og EU-niveau (herunder ELFUL) maksimalt; |
| --- | --- |

22.

| 23. | opfordrer Kommissionen til at vurdere behovet for at revidere habitatdirektivet på grundlag af den næste rapport om naturens tilstand i 2020, idet der tages hensyn til resultaterne af handlingsplanen for naturen, mennesket og økonomien og bevaringsstatussen for de forskellige arter og levesteder. Ved en eventuel revision af habitatdirektivet bør man undersøge muligheden for, at der i fremtiden kan foretages ændringer i bilagene via udvalgsproceduren for at reagere hurtigere på ændringer i bestemte bestande og foretage en ned- eller opjustering, når dette gøres berettiget af den positive eller negative udvikling i de fredede arters bestande og af truslen mod de pastorale aktiviteter; |
| --- | --- |

23.

| 24. | opfordrer Kommissionen til yderligere at integrere landbrugsvidenskab og zooteknik i de videnskabelige undersøgelser til understøttelse af de politiske beslutninger. Disse bør baseres på den bedste tilgængelige natur-, landbrugs- og samfundsvidenskabelige viden, på et tilstrækkeligt bredt erfaringsgrundlag og for tilstrækkeligt lange perioder for at kunne tilpasse de offentlige politikker. Det er især nødvendigt, at man i detaljer analyserer de specifikke situationer i de undersøgte casestudier om pastoralisme og store rovdyr, således at man kan forstå de lokale betingelser og udlede, i hvilket omfang eksemplerne vedrørende beskyttelse af husdyrbestandene og forvaltning af bestande af store rovdyr er effektive, og om de kan berige de fælles overvejelser og retningslinjerne i andre regioner, samt om man kan drage ved lære af vanskeligheder og fejl og dermed styrke mulighederne for at tilpasse EU's regeltekster og de nødvendige foranstaltninger til de faktiske forhold for bedre at kunne forvalte arterne, navnlig ulven; |
| --- | --- |

24.

| 25. | anmoder Kommissionen om at fremme forskning vedrørende anerkendelse af de organoleptiske egenskaber ved produkter, der hidrører fra pastoralisme og husdyropdræt på græs; |
| --- | --- |

25.

| 26. | opfordrer EU til at udvikle en ambitiøs politik for forebyggelse af skovbrande ved at fremme tilstedeværelsen af husdyrbestande i skove og hedeområder, hvilket som allerede anført kræver en forudgående anerkendelse som produktionsområde; |
| --- | --- |

26.

| 27. | glæder sig over UNESCO's projekt om verdensarv og EU, der har til formål at bruge verdensarven som et redskab til at forbedre den økonomiske og sociale bæredygtighed i landdistrikterne i Europa, og opfordrer EU-institutionerne til at støtte dette initiativ. Pastorale landskaber er således medtaget på verdensarvslisten, ikke blot som kulturlandskaber, men også som reliktlandskaber eller som repræsentativ arv i form af f.eks. klippelandskaber, hvilket styrker områdernes tiltrækningskraft på turister; |
| --- | --- |

27.

| 28. | opfordrer EU til at promovere de pastorale erhverv. Medlemsstaterne bør i højere grad værdsætte det arbejde, der gøres af pastorale opdrættere og lønnede hyrder, og gøre dette fag mere synligt i og uden for landbrugssektoren. Bedre uddannelse, navnlig vedrørende opgaven med at drive dyrene ud til græsningsarealerne, den sanitære håndtering af dyrene, beskyttelse af bestandene og håndtering af vagthunde samt indførelse af mentorordninger med erfarne fagfolk, vil give mulighed for en bedre overførsel af viden. Hvad angår hyrder, er forbedringen af deres leve- og arbejdsvilkår på højtliggende græsningsarealer og på bedriften, navnlig i Middelhavsområdet, investeringer i den infrastruktur, der er nødvendig for at sikre dem disse anstændige levevilkår og disse acceptable arbejdsvilkår, indgåelse af kollektive overenskomster og indførelse af jobbørser for at finde sæsonarbejdere alt sammen incitamentsforanstaltninger, der bør udvikles. I sin udtalelse om innovation og modernisering af økonomien i landdistrikterne anbefalede Det Europæiske Regionsudvalg bl.a., at erhvervsuddannelsesudbuddet i landdistrikterne moderniseres og tilpasses de globale konkurrencevilkår og de lokale virksomheders behov, samt at man forøger de — i øjeblikket meget begrænsede — midler fra ESF, der allokeres til erhvervsuddannelse i landdistrikterne. |
| --- | --- |

28.

Bruxelles, den 9. oktober 2019.

Karl-Heinz LAMBERTZ

Formand

for Det Europæiske Regionsudvalg

---

| 5.2.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 39/68 |
| --- | --- | --- | --- |

5.2.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 39/68

---

Det Europæiske Regionsudvalgs udtalelse — Forskningsinfrastruktur: Fremtiden for det europæiske forskningsrum i et regionalt og grænseoverskridende perspektiv

(2020/C 39/15)

| Ordfører | : | Eamon Dooley, (IE/Renew Europe), medlem af regionalrådet i Offaly |
| --- | --- | --- |

Ordfører

:

Eamon Dooley, (IE/Renew Europe), medlem af regionalrådet i Offaly

POLITISKE ANBEFALINGER

DET EUROPÆISKE REGIONSUDVALG

Indledning

| 1. | bifalder Kommissionens overordnede tilgang til at identificere den centrale rolle, som forskningsinfrastrukturer kan og vil spille med hensyn til at fremme viden og teknologi. Forskningsinfrastrukturer og deres anvendelse er af afgørende betydning for udviklingen af det europæiske forskningsrum (EFR). Udvalget støtter i denne forbindelse arbejdet i Det Europæiske Strategiforum for Forskningsinfrastrukturer (ESFRI), der spiller en vigtig rolle i den politiske beslutningstagning vedrørende forskningsinfrastruktur på EU-plan og medvirker til at skabe et europæisk indre marked for videnskab; |
| --- | --- |

1.

| 2. | fremhæver, at forskningsinfrastrukturer har en yderst territorial karakter. De er afgørende for den regionale udvikling og strækker sig fra videnskabelige resultater og indvirkningen på de uddannelsesmæssige økosystemer til generelle markeds- og samfundsmæssige fordele; |
| --- | --- |

2.

| 3. | bemærker, at ESFRI's strategiske køreplan identificerer forskningsinfrastrukturer af fælleseuropæisk interesse, der bidrager til at opfylde Europas forskersamfunds langsigtede behov på tværs af mange videnskabelige områder, og glæder sig endvidere over, at den peger på investeringer i forskningsinfrastrukturer som en metode til at øge den regionale konkurrenceevne og dermed samhørigheden mellem de forskellige medlemsstater og regioner; |
| --- | --- |

3.

| 4. | fremhæver, at forskningsinfrastrukturer spiller en central rolle i bekæmpelsen af globale udfordringer inden for miljø og klimaændringer, som påvirker vores samfund på alle niveauer lige fra det lokale til det regionale, nationale, europæiske og globale; |
| --- | --- |

4.

| 5. | minder desuden om konklusionen fra tidligere RU-udtalelser om, at lokale og regionale myndigheder spiller en central rolle i oprettelsen af effektive innovationsøkosystemer, navnlig i forbindelse med en strategisk kortlægning af regionale forskningsprioriteter gennem udvikling af strategier for intelligent specialisering (1); |
| --- | --- |

5.

| 6. | bemærker, at Europa har udviklet en vellykket mellem- og langsigtet vision for udviklingen af et sammenhængende økosystem for forskningsinfrastrukturer, hvor der tilskyndes til samarbejde mellem den eksisterende infrastruktur, samtidig med at der sideløbende gennemføres planer om at opbygge og udvikle den næste generation af forskningsinfrastrukturer som defineret af ESFRI; |
| --- | --- |

6.

| 7. | er enig i Det Europæiske Råds konklusioner om, at et velfungerende EFR vil bidrage væsentligt til at forbedre effektiviteten af det samlede europæiske forsknings- og innovationsøkosystem og anerkender betydningen af et tæt partnerskab mellem medlemsstaterne og Kommissionen i forbindelse med samarbejdet om at styrke EFR, navnlig gennem Horisont Europa som det vigtigste finansieringsinstrument (2). Udvalget beklager imidlertid, at Rådet ikke i tilstrækkelig grad anerkender den rolle, som de lokale og regionale myndigheder kan spille i denne proces; |
| --- | --- |

7.

| 8. | er bekymret over, at der stadig er en række mangler i EFR-rammen for så vidt angår forskningsinfrastrukturer, hvilket har resulteret i et gennemførelsesunderskud, der reducerer de potentielle fordele og effektiviteten; |
| --- | --- |

8.

| 9. | glæder sig over Kommissionens foreslåede budgettildeling på 100 mia. EUR til finansiering af videnskab, forskning og innovation i perioden 2021-2027 med henblik på at afhjælpe disse mangler. Udvalget er dog samtidig bekymret over risikoen for voksende uligheder mellem byer og regioner, der nyder godt af rammeprogrammet for forskning og innovation, hvis budget vil stige, og andre, der vil føle konsekvenserne af samhørighedspolitikkens mindre budgetter (3); |
| --- | --- |

9.

| 10. | erkender sidst, men ikke mindst, at det er af afgørende betydning at påvise EU-merværdi i forbindelse med alle EU-tiltag, særligt eftersom disse i stadig højere grad bliver målt og vejet. Udvalget bemærker, at nylige analyser viser, at gennemførelsen af det europæiske forskningsrum fortsætter, men i et langsommere tempo end tidligere, og at der stadig er store forskelle mellem medlemsstaterne med hensyn til både resultater og vækstrater (4). Udvalget understreger derfor, at virkningerne af europæisk F&I skal formidles bedre gennem solide og klare statistikker. |
| --- | --- |

10.

Udfordringer for EFR som identificeret ud fra et regionalt og grænseoverskridende perspektiv

| 11. | beklager, at andelen af forskningsstøtte fra den offentlige sektor i EU stagnerede på omkring 2,03 % mellem 2014 og 2016 (5). Dette viser, at andelen af nationalindkomsten, der bruges på FoU, stadig er et godt stykke under Barcelonamålet på 3 % af bruttonationalproduktet i 2002, og at mindre end 1 % af de nationale FoU-midler anvendes til tværnational forskning (6); |
| --- | --- |

11.

| 12. | er endvidere bekymret over, at ubalancen i bruttonationaludgifterne til FoU også afspejles på regionalt plan, idet kun 31 ud af 281 NUTS 2-regioner indberettede FoU-investeringer over EU-målet på 3,0 % i 2015 og der i visse regioner i EU er klare forskningsintensive »klynger«. Disse regioner ligger hovedsagelig i Tyskland, Østrig, Det Forenede Kongerige, Sverige, Belgien, Danmark, Frankrig og Finland (7); |
| --- | --- |

12.

| 13. | bemærker, at gennemførelsen af EFR også viser forskelle mellem tildelingen af midler fra Horisont 2020 og FoI-investeringer under ESI-fondene. EU-13-medlemsstaterne er hovedmodtagerne af midler fra ESI-fondene, mens anvendelsen af ekspertisekriteriet under Horisont 2020 har ført til en koncentration af finansiering samt FoI-kapacitet, hovedsagelig i EU-15, hvorved innovationskløften mellem EU-15 og EU-13 er blevet større (8); |
| --- | --- |

13.

| 14. | advarer om, at bæredygtighed på længere sigt er en anden vigtig udfordring for forskningsinfrastrukturerne, navnlig de store fælleseuropæiske infrastrukturer, som er meget dyre at opføre, vedligeholde og drive, idet byggeomkostningerne ofte overstiger 1 mia. EUR, og de dermed forbundne årlige driftsomkostninger udgør ca. 10 % af byggeomkostningerne. Da de nationale videnskabelige budgetter ofte svarer til eller overstiger sådanne omkostninger, er spørgsmålet om deres langsigtede bæredygtighed fortsat aktuelt (9); |
| --- | --- |

14.

| 15. | erkender, at de omkostninger, der er forbundet med adgang til forskningsinfrastrukturfaciliteter, navnlig i grænseoverskridende situationer, kan være en hindring for forskere og dermed hæmme videnskabelige fremskridt; |
| --- | --- |

15.

| 16. | advarer om, at forskningsinfrastrukturerne, navnlig for at imødegå de såkaldte store udfordringer, såsom klimaændringer, skal kunne integreres med forskningsinfrastrukturer i nabolandene med henblik på at skabe større vidensdeling og bidrage til tværfaglig forskning. I denne forbindelse er digital forskningsinfrastruktur yderst vigtig, og RU støtter derfor et øget udbud af åbne data via den europæiske åbne videnskabscloud; |
| --- | --- |

16.

| 17. | bemærker, at menneskelige ressourcer er en vigtig bestanddel af forskningsinfrastrukturerne. Politikken vedrørende menneskelige ressourcer og forvaltningen heraf definerer kvaliteten og mængden af det personale, der kan ansættes, og er afgørende for at sikre en korrekt gennemførelse, drift og virkning af forskningsinfrastrukturerne (10). Derfor er udvikling af færdigheder, mobilitet for ledere og udvikling af brugerfærdigheder inden for forskningsinfrastrukturer af afgørende betydning; |
| --- | --- |

17.

| 18. | er bekymret over, at FoI-infrastrukturernes indvirkning på industrien og samfundet stadig er underudviklet. Udvalget anerkender imidlertid, at Kommissionen gør en indsats for at omdanne Europas videnskabelige ekspertise til varer og tjenesteydelser, der kan markedsføres; |
| --- | --- |

18.

| 19. | erkender, at hvis forskningsinfrastrukturerne skal have indvirkning på samfundet som helhed, må de også imødekomme industriens behov. Derfor bør et robust, sammenkoblet økosystem for forskningsinfrastrukturer være i stand til at generere løsninger på tværs af fagområder for at løse komplekse problemer; |
| --- | --- |

19.

| 20. | er blevet advaret om, at kommunikationen om eksisterende og fremtidige forskningsinfrastrukturer i forbindelse med forsknings- og udviklingsprojekter, der udføres ved disse infrastrukturer, skal formidles mere effektivt til borgerne som led i EU's samlede kommunikation om fordelene ved EU for borgerne. |
| --- | --- |

20.

Forskningsinfrastruktur: politiske anbefalinger

| 21. | opfordrer den nye Kommission til fortsat at overvåge, om medlemsstaterne og regionerne overholder deres forpligtelse til at afsætte 3 % af BNP til FoU, frem til udgangen af indeværende årti; |
| --- | --- |

21.

| 22. | opfordrer indtrængende Kommissionen til hurtigt at foreslå en efterfølger til Europa 2020-strategien, som også bør omfatte kvantificerede mål på FoU-området; |
| --- | --- |

22.

| 23. | mener, at der er behov for en yderligere styrkelse af den fælles indsats på alle niveauer samt for yderligere reformer af nationale og regionale forsknings- og innovationssystemer for at opnå et velfungerende EFR og bidrage til at udbrede ekspertise gennem synergier. Udvalget er derfor generelt enigt i Kommissionens forslag om at medtage nye initiativer til at øge effektiviteten af forskningsinfrastrukturer i programmeringsperioden 2021-27, herunder anvendelsen af regionale fonde, et europæisk værktøj til gennemførelse af reformer og Horisont Europa, som omfatter en særlig søjle til styrkelse af EFR (11); |
| --- | --- |

23.

| 24. | mener, at forskningsinfrastrukturer skaber regionale muligheder for at konkurrere om EU-midler til investeringer i forskningsinfrastruktur, hvilket kan resultere i udvikling af innovationsknudepunkter i distribueret forskningsinfrastruktur. Udvalget mener, at der for at sikre langsigtet bæredygtighed for forskningsinfrastrukturer er behov for yderligere specifikke finansieringsmodeller i hele forskningsinfrastrukturernes livscyklus for at afhjælpe finansieringshuller, når europæiske, nationale eller andre finansieringskilder er utilstrækkelige. Der er navnlig behov for særlige budgetposter til:






  — | finansiering forud for opførelsen eller i de præoperationelle faser |
| --- | --- | --- |

24.

—

finansiering forud for opførelsen eller i de præoperationelle faser

| — | finansiering af igangværende forskningsinfrastrukturaktiviteter og |
| --- | --- |

—

finansiering af igangværende forskningsinfrastrukturaktiviteter og

| — | finansiering af menneskelige ressourcer, dvs. løn til personale, ansættelse, bevarelse af arbejdspladser og uddannelse. |
| --- | --- |

—

finansiering af menneskelige ressourcer, dvs. løn til personale, ansættelse, bevarelse af arbejdspladser og uddannelse.

Dette kunne omfatte en mere kreativ anvendelse af midler fra ESI-fondene, Interreg, rammer og lån fra Den Europæiske Investeringsbank samt Erasmus+, det digitale Europa, COSME, Connecting Europe-faciliteten, LIFE osv., eventuelt sammen med en medfinansieringsmodel med nationale forskningsmidler. Dette er afgørende for den langsigtede bæredygtighed af forskningsinfrastrukturer;

| 25. | støtter endvidere tilgangen »udbredelse af topkvalitet og udvidelse af deltagerkredsen (12)« kombineret med indsatsen for at gøre EU's statsstøtteregler mere FoI-venlige som en mekanisme til at gøre støtten ensartet og udnytte det fulde forskningspotentiale i alle EU-regioner, herunder dem uden for forskningsintensive klynger; |
| --- | --- |

25.

| 26. | støtter fuldt ud det initiativ, der kombinerer Horisont 2020, Den Europæiske Fond for Strategiske Investeringer og programmet til styrkelse af virksomheders, herunder SMV'ers, konkurrenceevne, og som har til formål at lancere Venture EU med henblik på at fremme venturekapital i Europa og tilvejebringe flere private investeringer i forskningsaktiviteter (13); |
| --- | --- |

26.

| 27. | foreslår, at Horisont Europa skal omfatte specifikke foranstaltninger for at give adgang til forskningsinfrastruktur, blandt andet ved at gøre omkostninger forbundet med adgang berettiget til finansiering, da dette kan lette udviklingen af tjenesteydelser i tilknytning til forskningsinfrastruktur og sikre langsigtet bæredygtighed; |
| --- | --- |

27.

| 28. | opfordrer til flere foranstaltninger, der muliggør øget åben adgang til forskningsinfrastrukturer, og gør opmærksom på, at dette kan opnås ved hjælp af en række foranstaltninger:






  — | omkostninger i forbindelse med adgang til forskningsinfrastrukturfaciliteter bør være støtteberettigede under det næste rammeprogram |
| --- | --- | --- |

28.

—

omkostninger i forbindelse med adgang til forskningsinfrastrukturfaciliteter bør være støtteberettigede under det næste rammeprogram

| — | fri adgang (ekspertisebaseret eller åben adgang) til tjenester, der udvikles eller afprøves i forbindelse med godkendte projekter |
| --- | --- |

—

fri adgang (ekspertisebaseret eller åben adgang) til tjenester, der udvikles eller afprøves i forbindelse med godkendte projekter

| — | finansiering til fremme af og kommunikation med potentielle brugere af forskningsinfrastrukturer; |
| --- | --- |

—

finansiering til fremme af og kommunikation med potentielle brugere af forskningsinfrastrukturer;

| 29. | støtter større harmonisering og standardisering af regler og procedurer for adgang, navnlig udarbejdelse af adgangschartre for at sikre rimelighed og konsekvens (14); |
| --- | --- |

29.

| 30. | støtter især en sammenkædning af FoI-politikken med udviklingen og gennemførelsen af intelligente specialiseringsstrategier, da der er tale om innovative tilgange til at fremme økonomisk vækst, jobskabelse baseret på identificerede regionale behov, der forbinder og inddrager regioner i FoI-aktiviteter. Endvidere giver sådanne tilgange mulighed for interregionalt og peer-to-peer-samarbejde i forbindelse med de lokale og regionale myndigheders gennemførelse af RIS3 med henblik på at forbedre målene samt udvikle synergier og bedre tilpasning; |
| --- | --- |

30.

| 31. | opfordrer til større inddragelse af de lokale og regionale myndigheder i udformningen og gennemførelsen af FoI-initiativer på grund af den betydning, som små og mellemstore forskningsinfrastrukturfaciliteter har for den lokale og regionale udvikling, og fordi mange af disse initiativer gennemføres på lokalt og regionalt niveau; |
| --- | --- |

31.

| 32. | gentager sin støtte til oprettelsen af et europæisk netværk af regionale økosystemer og innovationsknudepunkter ved at skabe synergier mellem eksisterende europæiske, nationale og regionale strategier og forbinde regionale økosystemer og innovationsknudepunkter til centrale industrielle værdikæder for at fremme et konkurrencedygtigt økosystem for forskning, udvikling og innovation og dermed maksimere det næste rammeprograms indvirkning på samfundet (15); |
| --- | --- |

32.

| 33. | opfordrer til mere integrerede tværregionale og grænseoverskridende forskningsinfrastrukturcampusser, der kan øge mulighederne for at etablere tætte forbindelser til aktører i regionale økosystemer, dvs. lokale forskningsinfrastrukturer, væksthuse, teknologiparker og universiteter. Udvalget udtrykker derfor sin stærke støtte til strategiske initiativer som f.eks. ASTRONET og APPEC; |
| --- | --- |

33.

| 34. | bemærker, at videregående uddannelse spiller en central rolle med hensyn til at tilvejebringe de fremtidsorienterede færdigheder og kompetencer, der er nødvendige for at kunne innovere. Udvalget opfordrer til, at der skabes et stærkere struktureret samarbejde mellem forskningsinfrastrukturer og universiteter, hvilket vil føre til større mobilitet og udvekslingsprogrammer mellem disse sektorer; |
| --- | --- |

34.

| 35. | støtter den nye retning i ESFRI mod større tværfaglige grænseflader og en bedre koordinering mellem ESFRI's og de nationale strategier og køreplaner for at sikre bedre koordinering og mere effektivitet i økosystemet for forskningsinfrastrukturer, idet et robust, sammenkoblet økosystem for forskningsinfrastrukturer bør være i stand til at generere løsninger på tværs af fagområder for at løse komplekse problemer; |
| --- | --- |

35.

| 36. | støtter konkret spredningen af oplysninger om offentligt finansierede innovationer og innovatorer og deres markedsparathed med anvendelse af Innovation Radar (16); |
| --- | --- |

36.

| 37. | støtter anvendelsen af fælles evalueringskriterier, der bygger på eksisterende kvalitetssikringsmekanismer som et middel til at opnå sammenlignelighed på tværs af grænserne, og støtter Rådets afgørelse fra maj 2018, hvori medlemsstaterne opfordres til at udvikle en fælles tilgang til overvågning af resultater inden for forskning og innovation (17); |
| --- | --- |

37.

| 38. | opfordrer Kommissionen og medlemsstaterne til at arbejde tæt sammen med lokale og regionale forvaltninger om at indsamle oplysninger om forskningsinfrastrukturer og dermed forbundne aktiviteter, herunder kortlægning af aktiviteter og resultater, med henblik på at øge borgernes bevidsthed om fordelene for dem som enkeltpersoner samt for den regionale, nationale og europæiske økonomi. |
| --- | --- |

38.

Bruxelles, den 9. oktober 2019.

Karl-Heinz LAMBERTZ

Formand

for Det Europæiske Regionsudvalg

---

(1)  RU: Intelligente specialiseringsstrategier (RIS3): konsekvenser for regionerne og det interregionale samarbejde (2017).

1

(2)  Rådet for Den Europæiske Union: Udkast til Rådets konklusioner om styringen af det europæiske forskningsrum. Bruxelles, november 2018.

2

(3)  RU's udtalelse om Horisont Europa: Det niende rammeprogram for forskning og innovation (COR-2018-03891) (EUT C 461 af 21.12.2018, s. 79).

3

(4)  Det europæiske Forskningsrum — Statusrapport 2018 (COM(2019) 83).

4

(5)  Eurostat, Europa 2020-indikatorerne — FoU og innovation.

5

(6)  Europa-Parlamentets Forskningstjeneste: Enheden for Europæisk Merværdi: PE 603.239 — december 2017.

6

(7)  Eurostat, Europa 2020-indikatorerne — FoU og innovation.

7

(8)  Europa-Parlamentets briefing: European Research Area Regional and Cross-Border Perspective. PE 637.939, april 2019.

8

(9)  SWD(2017) 323 final: Sustainable European Research Infrastructures — A Call for Action.

9

(10)  ENEA: Oplæg om Forskningsinfrastruktur: Fremtiden for det europæiske forskningsrum i et regionalt og grænseoverskridende perspektiv, maj 2019.

10

(11)  Kommissionen: Statusrapporten for 2018 om det europæiske forskningsrum: (2019) 83, s. 4.

11

(12)  https://ec.europa.eu/programmes/horizon2020/en/h2020-section/spreading-excellence-and-widening-participation

12

(13)  Kommissionen: En ny europæisk dagsorden for forskning og innovation — Europas chance for at forme sin fremtid, EU maj 2018. COM(2018) 306 final.

13

(14)  ENEA: Oplæg om Forskningsinfrastruktur: Fremtiden for det europæiske forskningsrum i et regionalt og grænseoverskridende perspektiv, maj 2019.

14

(15)  RU: Forslag til udtalelse. En ny europæisk dagsorden for forskning og innovation Europas chance for at forme sin fremtid 2019.

15

(16)  Innovation Radar: Identifying Innovations and Innovators with High Potential in ICT FP7, CIP, & H2020 projects.

16

(17)  EU: Konklusioner vedtaget af Rådet for Den Europæiske Union — Fremskyndelse af udveksling af viden i EU, maj 2018. Dok. 9507/1.

17

---

| 5.2.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 39/72 |
| --- | --- | --- | --- |

5.2.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 39/72

---

Det Europæiske Regionsudvalgs udtalelse — Gennemførelse af Parisaftalen gennem innovativ og bæredygtig energiomstilling på regionalt og lokalt plan

(2020/C 39/16)

| Ordfører | : | Witold Stępień (PL/EPP), medlem af regionalrådet i Łódzkie |
| --- | --- | --- |
| Basisdokument | : | Initiativudtalelse |

Ordfører

:

Witold Stępień (PL/EPP), medlem af regionalrådet i Łódzkie

Basisdokument

:

Initiativudtalelse

POLITISKE ANBEFALINGER

DET EUROPÆISKE REGIONSUDVALG

Gennemførelse af Parisaftalen gennem hurtig og effektiv energiomstilling på flere niveauer

| 1. | bemærker, at innovativ og bæredygtig energiomstilling forudsætter en gennemgribende ændring af hele energisystemet — produktion, transmission og forbrug — med direkte virkning for infrastrukturen, markedet, miljøet og samfundet. Det er en anledning til at opbygge et mere sikkert, fair og gennemsigtigt energimarked, skabe grænseoverskridende netværk, forbedre adgangen til og distributionen af vedvarende energi, udrydde energifattigdom og sikre rettighederne for forbrugere og prosumenter i energisystemet; |
| --- | --- |

1.

| 2. | anerkender resultaterne i særrapporten fra Det Mellemstatslige Panel om Klimaændringer (IPCC) og er fuldstændig enig i, at en begrænsning af den globale opvarmning til 1,5 °C over de førindustrielle niveauer kræver, at der handles omgående, og at der på tværs af sektorerne foretages en bred omstilling til et bæredygtigt lavemissionsenergisystem (1). Omfanget af denne omstilling kræver integrerede løsninger og et tæt samarbejde på tværs af alle myndighedsniveauer og civilsamfundet, for at man kan indfri målene for bæredygtig udvikling og målene i Parisaftalen; |
| --- | --- |

2.

| 3. | bifalder, at Europa-Parlamentet (2) har anerkendt behovet for en foregribende tilgang for at sikre, at omstillingen bliver retfærdig for EU-borgerne, og at de regioner, der rammes hårdest af dekarboniseringen, støttes, da en overgang mod et klimaneutralt Europa gør økonomien mere konkurrencedygtig, værner om planeten og forbedrer borgernes sundhed og velfærd; |
| --- | --- |

3.

| 4. | bifalder den tiltrædende formand Ursula von der Leyens forslag om en europæisk grøn aftale med en første europæisk klimalov med henblik på at forankre 2050-målet for klimaneutralitet og navnlig oprettelsen af en fond for retfærdig omstilling, der kan hjælpe kulregioner med at bevæge sig i retning af ren energi, samtidig med at EU's konkurrenceevne styrkes; |
| --- | --- |

4.

| 5. | opfordrer Kommissionen og medlemsstaterne til at støtte et stærkt mellemlangsigtet mål på linje med målsætningerne for energiunionen som en vigtig milepæl mod nul nettodrivhusgasemissioner frem mod 2050 (3) og øge ambitionsniveauet for Unionens nationalt bestemte bidrag (NDC) (4) med en målsætning for økonomien som helhed på mindst 50 % reduktion af nationale drivhusgasemissioner i 2030 sammenlignet med 1990-niveauet, idet der lægges særlig vægt på sektorerne uden for ETS, da deres emissioner endnu ikke er begrænset af EU’s emissionshandelssystems funktionsmåde. Udvalget gentager sin efterlysning af mere ambitiøse, men også realistiske mål for energieffektivitet og vedvarende energi på EU-plan, med et mål på 40 % inden 2030 og bred støtte til udvikling af innovative teknologier, der kan sikre fortsatte fremskridt; |
| --- | --- |

5.

| 6. | opfordrer til, at man på alle forvaltningsniveauer engagerer sig i og sørger for udviklingen, gennemførelsen og overvågningen af en effektiv og målrettet klima- og energiindsats. Udvalget understreger, at en stor del af ansvaret ligger på medlemsstats- og EU-plan, da de overordnede betingelser fastlægges på dette niveau. Udvalget mener, at de lokale og regionale myndigheder har de bedste forudsætninger for at inddrage deres lokalsamfund, tiltrække private investorer og foretage ambitiøs og rettidig handling, idet de ikke alene optræder som forvaltere, men også som energitjenesteudbydere og vigtige aftagere af energitjenester (f.eks. elektricitetsnet, opvarmningstjenester, offentlig transport og belysning). Udvalget understreger endvidere, at lokale og regionale myndigheder kan foregå med et godt eksempel og inspirere deres lokalsamfund. |
| --- | --- |

6.

Videnoverførsel og fremme af samhørighed med henblik på en energiomstilling med én hastighed i Europa: støtte til kul- og kulstofintensive regioner og øer

| 7. | bemærker, at klimaændringer er en global udfordring, og at fremskridt, der gøres af EU med hensyn til at nå frem til en klimaneutral økonomi inden 2050, skal modsvares af tilsvarende tiltag fra tredjelande. Udvalget peger i den forbindelse på, at EU's globale konkurrenceevne kan lide skade, hvis tredjelande ikke forfølger samme ambitiøse klimamål. Udvalget opfordrer derfor Kommissionen og medlemsstaterne til at fastholde klimaændringer som en strategisk diplomatisk prioritet med henblik på at opnå lige konkurrencevilkår på globalt plan; |
| --- | --- |

7.

| 8. | understreger det vigtige i at håndtere energiomstillingen så tæt på borgerne som muligt og under hensyntagen til lokale og regionale karakteristika og økonomiske, historiske, geografiske og geopolitiske begrænsninger og behov. Udvalget opfordrer medlemsstaterne til med støtte fra EU-institutionerne at udvise større solidaritet og udvikle en bæredygtig energiomstilling med én hastighed, samtidig med at den økonomiske udvikling og den sociale samhørighed fremmes i Europa. Der bør lægges særlig vægt på og ydes særlig støtte til mineområder, kulstofintensive områder og øer, der har problemer med affolkning, og som vil lide alvorligt under det tab af arbejdspladser, som omstillingen medfører; |
| --- | --- |

8.

| 9. | bifalder Kommissionens initiativer, herunder »kul- og kulstofintensive regioner under omstilling« og »ren energi for EU's øer«, hvis sigte er at yde støtte og teknisk bistand til økonomisk og socialt set sårbare regioner, hvis karakteristika gør denne omstilling vanskeligere og derfor planlægningen mere hastende; |
| --- | --- |

9.

| 10. | bemærker, at der i dag er 41 kulregioner på NUTS-2-niveau i 12 EU-lande (heri medregnet Det Forenede Kongerige), og at kulsektoren repræsenterer ca. 240 000 direkte job i kulminer og kulkraftværker samt omkring 215 000 indirekte job. Derudover er der regioner, som er stærkt afhængige af kulstofintensive aktiviteter (herunder jern, stål og tørv). Udvalget opfordrer på den baggrund EU og medlemsstaterne til at yde økonomisk og teknisk støtte for at opretholde forsyningssikkerheden i regioner, der undergår systemiske ændringer, og for at mindske de negative sociale og økonomiske aspekter af omstillingen; |
| --- | --- |

10.

| 11. | bemærker, at over 2 200 beboede øer i Europa med i alt 12 millioner indbyggere er særlig berørt af energiomstillingen, da de lider under en kombination af høje energipriser og stor afhængighed af fossile brændstoffer. Samtidig kan øer være værdifulde afprøvningsområder for skalérbare bæredygtige energiløsninger med henblik på overgang til et fossilfrit system og reduktionen af de nuværende subsidier til fossile brændstoffer; |
| --- | --- |

11.

| 12. | støtter udviklingen af regionale innovationscentre med henblik på at samle forskningen, den akademiske verden og erhvervslivet. Udvalget bemærker, at disse centre bør fungere som sparringspartnere ved at informere og skabe bevidsthed blandt borgerne og lokalsamfundene og udgøre et forum for tilrettelæggelsen og implementeringen af regionale innovationsstrategier på en interaktiv måde; |
| --- | --- |

12.

| 13. | opfordrer — da omstilling til ren energi allerede har skabt 2 millioner job i EU — til, at der oprettes regionale erhvervsuddannelsescentre som led i energiomstillingen, hvorved der kan tilvejebringes kapacitetsopbygning (herunder digitale færdigheder) og efteruddannelse, som kan omstille arbejdskraftens kompetencer til mere bæredygtige erhvervssektorer; |
| --- | --- |

13.

| 14. | opfordrer endvidere til, at der kommer mere fokus på energiomstilling under programmerne Erasmus og Erasmus+, så der kan skabes opmærksomhed og flere muligheder for, at personer, der berøres af omstillingen, kan forbedre deres chancer gennem udveksling af ideer og viden. Udvalget gentager sin støtte til »strategiske partnerskaber« (5) under decentraliseret forvaltning, så der kan banes vej for udveksling af bedste praksis inden for energiinnovation mellem lokale og regionale myndigheder gennem grænseoverskridende og tværnationale projekter; |
| --- | --- |

14.

| 15. | understreger, at kul- og kulstofintensive regioner i kraft af deres økonomiske udvikling og energiproduktionens betydning for udviklingen af civilisationen fortjener anerkendelse. Mange af disse regioner har udviklet en særlig viden om og en kulturel forståelse for vigtigheden af at ændre mønstrene i energiproduktionen og af at være åbne over for innovation i energisektoren af hensyn til den økonomiske og sociale udvikling. Disse traditioner (ressourcer) og muligheder bør benyttes til at fremme udviklingen af regionale strategier, herunder videnoverførsel og omskoling, hvorved man kan omdirigere ekspertise og arbejdskraft til kulstoffattige teknologier og innovationer. |
| --- | --- |

15.

Investering i en fremtidssikret energiomstilling for EU

| 16. | bemærker, at energiomstillingen er en fremragende anledning til at investere i fremtidssikret infrastruktur og fremme en forandring, der kan gavne alle europæeres livskvalitet. Udvalget opfordrer derfor Kommissionen og medlemsstaterne til at sørge for, at de lokale og regionale myndigheder får passende ressourcer, beføjelser og støtte, således at energiomstillingen kan fremskyndes i hele Europa; |
| --- | --- |

16.

| 17. | bifalder i den henseende den tiltrædende formand Ursula von der Leyens meddelelse om, at der skal etableres en fond for retfærdig omstilling, og anbefaler, at finansieringen knyttes tæt sammen med samhørighedspolitikken for 2021-2027, som kan gøre det muligt for de berørte NUTS 2-kulregioner at styrke deres operationelle programmer, eftersom de står over for de største udfordringer med hensyn til at gøre deres økonomier grønnere og sikre en retfærdig energiomstilling for deres borgere. Denne tildeling bør ikke beregnes under det foreslåede loft i bilag XXII, men bør stilles til rådighed som supplerende midler. Disse supplerende midler kunne dermed anvendes til at styrke EFRU- og ESF-programmerne for disse NUTS 2-regioner i de kommende syv år og dermed aktivt fremme merværdien for EU; |
| --- | --- |

17.

| 18. | efterlyser ud over en øget hensyntagen til klimabeskyttelse i budgettet også foranstaltninger, der kan sætte en effektiv stopper for direkte og indirekte subsidier til fossile brændstoffer (som f.eks. de eksisterende afgiftsundtagelser for flybrændstof), hvilket er nødvendigt for at skabe lige konkurrencevilkår for vedvarende energi, fremme adfærdsændringer og generere de ressourcer, der er nødvendige for at fremme en retfærdig omstilling. Udvalget bifalder i denne forbindelse den debat, som den tiltrædende kommissionsformand Ursula von der Leyen har igangsat om CO2-prissætning og CO2-afgifter ved grænser; |
| --- | --- |

18.

| 19. | understreger betydningen af at gøre det lettere for mindre samfund og øer at få adgang til samfinansiering under EU's fonde. Udvalget opfordrer til, at deres kapacitet til at blive brugt som »laboratorier« for energiomstilling bliver styrket, ved at man udtænker innovative løsninger og koordinerede politiktiltag med fokus på politiske rammer, lovgivningsforanstaltninger, finansiering, samarbejde og inddragelse af interessenter; |
| --- | --- |

19.

| 20. | glæder sig over forslaget til den flerårige finansielle ramme for 2021-2027 med dets fokus på bæredygtig udvikling og gentager sin opfordring til at øremærke over 30 % af budgettet til klimamainstreaming. Udvalget efterlyser øget støtte til udvikling af intelligente specialiseringsstrategier med henblik på opskalering og indførelse af innovative produkter og processer på det europæiske marked (6). Udvalget bifalder det foreslåede fokusområde for forskningen — klimaneutrale og intelligente byer — under Horisont Europa med henblik på at styrke forskning og innovation i EU; |
| --- | --- |

20.

| 21. | anbefaler at forhøje finansieringssatsen fra de foreslåede 60 % til 70 % for profitorienterede organisationer og 100 % for offentlige myndigheder og nonprofitorganisationer i LIFE-delprogrammet om omstilling til ren energi samt fortsat at tiltrække lokale og regionale myndigheder og mindre organisationer såsom lokale energiagenturer. Udvalget glæder sig over oprettelsen af InvestEU-fonden og foreslår, at denne mulighed udnyttes til at lette energiomstillingen, navnlig i sårbare regioner. Udvalget foreslår, at projekter udviklet i regioner under omstilling kommer forrest i køen og ydes en højere finansieringssats under disse programmer; |
| --- | --- |

21.

| 22. | efterlyser i betragtning af statsstøttereglerne efter 2020 en forhøjelse af det tilladte niveau for statsstøtte samt tilstrækkelig fleksibilitet for projekter vedrørende energiomstilling i kulregioner, kulstofintensive regioner og på øer samt i lokalsamfund med henblik på at tilskynde investeringer fra erhvervslivets side; |
| --- | --- |

22.

| 23. | opfordrer til, at der etableres mekanismer, der skal sikre en omfattende støtte til og finansiering af energiomstillingsprojekter i regioner, der klassificeres som kulregioner eller kulstofintensive regioner af følgende årsager: 1) man bør ikke vente på, at omstillingen gør uoprettelig skade på disse regioner, 2) man bør gøre det muligt at øge den maksimale støtte for alle virksomheder, navnlig store virksomheder, pga. deres kapacitet til at investere i det pågældende område og deres løftestangseffekt, 3) man bør tillade andre foranstaltninger til afbødning af omstillingskonsekvenserne, f.eks. øget EFRU-finansiering, 4) kulregioner bør betragtes som støttede områder i overensstemmelse med artikel 107, stk. 3. litra a) og c), i traktaten om Den Europæiske Unions Funktionsmåde (TEUF), og EU's regler for støtte til disse områder bør tilpasses i overensstemmelse hermed; |
| --- | --- |

23.

| 24. | gentager sin opfordring til, at man mindsker bureaukratiet og forenkler mekanismerne i forbindelse med forberedelsen af projekter og kapacitetsopbygning hos de lokale og regionale myndigheder. Udvalget gentager sin opfordring til yderligere anvendelse af skræddersyet teknisk bistand for at hjælpe byer og regioner med at sikre investeringer til ambitiøse projekter, både for at få adgang til Den Europæiske Investeringsbanks programmer JASPERS og ELENA og for at udvikle rentable projekter, herunder projekter i mindre målestok. Udvalget ser i denne sammenhæng frem til de forslag, som den tiltrædende kommissionsformand Ursula von der Leyen har bebudet om en europæisk klimabank; |
| --- | --- |

24.

| 25. | efterlyser større synergieffekter mellem de forskellige finansieringskilder på EU-plan og nationalt og regionalt plan samt en styrket synergi mellem den offentlige og private finansiering for at gøre omstillingen til ren energi mere effektiv; |
| --- | --- |

25.

| 26. | støtter udviklingen af en finansiel facilitet for kulregioner og kulstofintensive regioner, der skal yde økonomisk og teknisk bistand fra et meget tidligt tidspunkt i projektudviklingen. Udvalget anbefaler, at man kobler de nyligt udviklede regionale strategier sammen med generelle desinvesteringsplaner for fossile brændstoffer og ubæredygtige praksisser, samtidig med at man skaber muligheder for job af høj kvalitet. |
| --- | --- |

26.

Styrkelse af innovation og strategisk anvendelse af teknologi

| 27. | bemærker, at de lokale og regionale myndigheder allerede fungerer som formidlere og katalysatorer for social, forvaltningsmæssig og teknologisk innovation ved at sørge for organisatoriske og institutionelle platforme, hvorigennem aktørerne kan anlægge og bidrage til udviklingen af strategier for en retfærdig, bæredygtig og innovativ energiomstilling; |
| --- | --- |

27.

| 28. | bemærker, at en bred vifte af tekniske løsninger for et omkostningseffektivt og klimaneutralt EU allerede er tilgængelig på markedet, og at op til 86 % af CO2-emissionerne (7) med de nuværende teknologier kan reduceres i et sammenkoblet energisystem; |
| --- | --- |

28.

| 29. | understreger behovet for at fremme udviklingen af nye energilagringsløsninger, der ikke er afhængige af knappe eller geografisk centrerede råstoffer. Der bør også gøres fremskridt inden for teknologier og forretningsprocesser til opsamling, anvendelse og lagring af CO2 for så vidt angår de industriprocesser, der med den aktuelle viden ikke kan dekarboniseres fuldstændigt (f.eks. stålproduktion); |
| --- | --- |

29.

| 30. | understreger, at utilstrækkelige økonomiske og menneskelige ressourcer, eksisterende politikker, regler og organisationsstrukturer, der fortsat er afhængige af værdikæder baseret på fossilt brændsel, og sociokulturelle faktorer, som f.eks. manglende samfundsmæssig accept, udgør de største hindringer for en hurtig implementering af kulstoffattige teknologier, især da denne omstilling kan føre til tabte arbejdspladser og affolkning i mineregionerne. Udvalget er derfor enigt i, at innovation bør tage udgangspunkt i specifikke lokale sammenhænge og umiddelbart bør tackle virkningerne for det samlede system og samfund. Den bør ligeledes modvirke processer, der kan resultere i manglende samfundsmæssig accept; |
| --- | --- |

30.

| 31. | efterlyser yderligere administrativ forenkling og en reduktion af de lovgivningsmæssige barrierer vedrørende udvikling og implementering af nye og innovative teknologier og forretningsmodeller; |
| --- | --- |

31.

| 32. | opfordrer til, at man forbedrer integriteten og forvaltningen af EU's emissionshandelssystem, samtidig med at der ydes støtte til sårbare regioner og grupper med en stabil og prisoverkommelig forsyning af vedvarende energi. |
| --- | --- |

32.

Komplekse udfordringer kræver fælles løsninger: bidrag til gennemførelsen af Parisaftalen på alle niveauer

| 33. | understreger behovet for at involvere alle aktører — borgere, virksomheder, private — idet man navnlig skal få de skeptiske deltagere med om bord i denne proces, ved at man kaster lys på alle energiomstillingens sidegevinster: bedre luftkvalitet, sundhed, miljø, grønne områder, biodiversitet, billigere energi osv.; |
| --- | --- |

33.

| 34. | bifalder vedtagelsen af pakken om ren energi til alle (8) og understreger betydningen af en effektiv offentlig medvirken og regionalt samarbejde om udviklingen og gennemførelsen af nationale energi- og klimaplaner (9). Udvalget opfordrer medlemsstaterne til at gennemføre en permanent flerniveaudialog om klima og energi med lokale og regionale myndigheder og andre interessenter i energiomstillingen (10) og til at styrke den systematiske horisontale og vertikale koordinering af den politiske og tekniske beslutningstagning, da denne dialog med lokale og regionale myndigheder og energimyndigheder er meget vigtig pga. deres indgående kendskab til området; |
| --- | --- |

34.

| 35. | understreger det akutte behov for fuldt ud at udnytte komplementariteten mellem nationalt bestemte bidrag og lokalt/regionalt bestemte bidrag ved at støtte frivillige lokale og regionale integrerede planer (11), harmonisere indberetningskravene og maksimere virkningerne på tværs af sektorer (12) og myndighedsniveauer; |
| --- | --- |

35.

| 36. | understreger, at over 9 000 lokale og regionale myndigheder i Europa har forpligtet sig til ambitiøse målsætninger for reduktion af drivhusgasemissioner og tackling af klimaforandringer ved at deltage i initiativer som f.eks. borgmesterpagten og udvikle strategier og handlingsplaner som direkte svar på deres lokalsamfunds behov og visioner for en bæredygtig fremtid. |
| --- | --- |

36.

Udformning af en energiomstilling med mennesket i centrum

| 37. | anerkender, at borgere og energifællesskaber nu har helt nye muligheder for at blive »prosumenter« (aktive markedsdeltagere). Det bifalder den formelle oprettelse af lokale energifællesskaber i pakken om ren energi og opfordrer til fastlæggelse af en række rettigheder og forpligtelser og krav til støtte på nationalt niveau for fuldt ud at udnytte potentialet i disse strukturer; |
| --- | --- |

37.

| 38. | gentager, at der for at gøre forbrugerne mere uafhængige og ansvarlige for deres eget energiforbrug bør indføres intelligente net og målere (forudsat at slutforbrugerens økonomiske interesse tilgodeses), og at de bør være økonomisk overkommelige, omkostningseffektive, virke efter hensigten, bidrage til at mindske svindel, være lette at anvende, sikre og tilpasset forbrugernes behov og forventninger med hensyn til information, således at forbrugerne selv kan styre deres forbrug og mindske regningen; |
| --- | --- |

38.

| 39. | opfordrer Kommissionen og medlemsstaterne til fuldt ud at udnytte potentialet ved prosumenters decentraliserede produktion ved at fremme udviklingen af energinet og sikre lovgivningsmæssig forudsigelighed for små og store energiinvesteringer, forbedre adgangen til digitaliserede transmissions- og distributionssystemer samt tjenester og platforme for brugerne; |
| --- | --- |

39.

| 40. | understreger behovet for tydelige markedsregler, stabile politikker, enklere og fleksible administrative procedurer og målrettede økonomiske støtteordninger, for derved at fremskynde energiomstillingen. |
| --- | --- |

40.

Styrket synergi med henblik på en systemisk forandring på tværs af sektorerne

| 41. | anerkender, at den termiske sektor er en væsentlig komponent i sektorkobling og den mest omkostningseffektive løsning til integration af andele på op til 87 % eller mere af variable vedvarende energikilder ved hjælp af de allerede tilgængelige teknologier og samtidig sikre fleksibilitet og stabilitet i det samlede integrerede bæredygtige energisystem (13). Udvalget bemærker, at der aktuelt går enorme mængder energi tabt, f eks. overskydende varme i elproduktionen, som på papiret burde kunne forsyne hele Europas bygningsmasse (14), der er direkte kilde til 36 % af CO2-udledningen, og hvoraf næsten 75 % betragtes som energiineffektive (15); |
| --- | --- |

41.

| 42. | understreger, at en omstilling til vedvarende energi skal tage udgangspunkt i energisystemet som en helhed, med sammenkoblet produktion, forsyning, distribution og forbrug. Udvalget støtter fuldt ud den primære målsætning om effektivitet og tilsagnet om at forhøje det nuværende mål på 32 % til 40 % vedvarende energi inden 2030 for at bremse hastigheden af den menneskeskabte globale opvarmning og være klimaneutrale i 2050 og efterlyser et integreret og tværsektorielt energimarked, hvor energitabet er reguleret og vedvarende energi kan leveres på effektiv vis; |
| --- | --- |

42.

| 43. | henleder opmærksomheden på de udfordringer, som regionerne i den yderste periferi står over for i forbindelse med gennemførelsen af en bæredygtig energiomstilling. Udvalget opfordrer i denne forbindelse Kommissionen til at anerkende disse regioners naturlige begrænsninger og til at vedtage lovgivning, der som minimum sidestiller dem med andre europæiske regioner; |
| --- | --- |

43.

| 44. | understreger, at energiomstillingen er en anledning til at forme et mere sikkert og fremtidssikret energisystem ved at øge energieffektiviteten og reducere forbruget, opskalere vedvarende energikilder og etablere infrastruktur og sammenkoblinger på tværs af EU med henblik på at kunne reagere hurtigt på forsyningsafbrydelser. Udvalget støtter derfor udviklingen af synergi mellem byområder og landdistrikter for at kombinere deres potentiale for produktion af vedvarende energi og håndtering af energispild i optimerede og mere modstandsdygtige energiinfrastrukturer med et beskedent energitab; |
| --- | --- |

44.

| 45. | fremhæver betydningen af den cirkulære økonomi som en integreret del af omstillingen til bæredygtig energi ved hjælp af livscykluskoncepter for efterspørgsel efter og udbud af infrastruktur, produkter og tjenesteydelser. Offentlige udbud har stort potentiale til at mindske klimapåvirkningen og bør understøttes af krav om miljøvenligt design, standarder og informationssystemer for livscyklusdata, såvel på EU- som på medlemsstatsniveau. Udvalget fremhæver innovationsudbud som et strategisk instrument til støtte for denne integrerede tilgang, hvor de lokale og regionale myndigheder kan spille en afgørende rolle med hensyn til at sikre tværsektoriel gennemførelse og opskalering; |
| --- | --- |

45.

| 46. | understreger, at de lokale og regionale myndigheder for at realisere omstillingen på flere niveauer i både regioner og kommuner kunne udpege energiforvaltere til at forestå den effektive koordinering af klima- og energipolitikkerne på forskellige niveauer; |
| --- | --- |

46.

| 47. | opfordrer sine medlemmer til at etablere en tværpolitisk gruppe med deltagelse af repræsentanter for kul- og kulstofintensive regioner samt eksperter og relevante aktører med henblik på at arbejde på konkrete forslag til en innovativ og bæredygtig energiomstilling og udveksle bedste praksis i EU. |
| --- | --- |

47.

Bruxelles, den 9. oktober 2019.

Karl-Heinz LAMBERTZ

Formand

for Det Europæiske Regionsudvalg

---

(1)  For at opnå et globalt scenario, som er i tråd med målene i Parisaftalen, skal vedvarende energikilder levere 70-85 % af elektriciteten inden 2050. I henhold til de statistikker for 2017, som Det Europæiske Miljøagentur (EEA) har offentliggjort, er energiforsyningssektoren den største kilde (28 %) til direkte drivhusgasemissioner i EU.

1

(2)  Europa-Parlamentets beslutning af 14. marts 2019 om Klimaændringer — en europæisk strategisk og langsigtet vision for en fremgangsrig, moderne, konkurrencedygtig og klimaneutral økonomi i overensstemmelse med Parisaftalen (2019/2582(RSP)).

2

(3)  COM(2018) 773 final.

3

(4)  I de nationalt bestemte bidrag (NDC) har EU og medlemsstaterne forpligtet sig til at nå et fælles bindende mål om en reduktion af drivhusgasemissionerne i EU på mindst 40 % inden 2030 sammenlignet med 1990.

4

(5)  CDR 3950/2018 (EUT C 168 af 16.5.2019, s. 49).

5

(6)  COM(2018) 374 final.

6

(7)  HRE 2050-scenario sammenholdt med 1990, Quantifying the Impact of Low-carbon Heating and Cooling Roadmaps (en).

7

(8)  Pakken »Ren energi til alle« fastsætter mål for 2030: et bindende mål for vedvarende energi på mindst 32 % og et energieffektivitetsmål på mindst 32,5 % med en mulig opjustering i 2023.

8

(9)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2018/1999 (EUT L 328 af 21.12.2018, s. 1).

9

(10)  CDR 830/2017 (EUT C 342 af 12.10.2017, s., 111).

10

(11)  Som f.eks. handlingsplaner for bæredygtig energi og klima (SECAP) under borgmesterpagten.

11

(12)  Herunder elektricitet, opvarmning og nedkøling, transport, affald, landbrug og undersektorer under disse.

12

(13)  HRE 2050-scenario sammenholdt med 1990, Quantifying the Impact of Low-carbon Heating and Cooling Roadmaps (en).

13

(14)  Guidelines for the Energy System Transition. The Energy Union Perspective (en).

14

(15)  EASME, High energy performing buildings — Support for innovation and market uptake under Horizon 2020 energy efficiency.

15

---

| 5.2.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 39/78 |
| --- | --- | --- | --- |

5.2.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 39/78

---

Det Europæiske Regionsudvalgs udtalelse — Intelligente byer: nye udfordringer i forbindelse med en retfærdig omstilling til klimaneutralitet — hvordan gennemføres målene for bæredygtig udvikling i praksis?

(2020/C 39/17)

| Hovedordfører | : | Andries Gryffroy (BE/EA), medlem af det flamske parlament |
| --- | --- | --- |
| Basisdokument | : | Anmodning om udtalelse fra det finske EU-formandskab |

Hovedordfører

:

Andries Gryffroy (BE/EA), medlem af det flamske parlament

Basisdokument

:

Anmodning om udtalelse fra det finske EU-formandskab

POLITISKE ANBEFALINGER

DET EUROPÆISKE REGIONSUDVALG

| 1. | er af den opfattelse, at en intelligent by er et sted, hvor traditionelle netværk og tjenester bliver mere effektive gennem anvendelse af digitale teknologier og kommunikationsteknologier til gavn for indbyggerne og virksomhederne. Ud over brugen af informations- og kommunikationsteknologier (IKT) med henblik på en bedre ressourceanvendelse og færre emissioner er byforvaltningen i en intelligent by mere interaktiv og fleksibel og sikrer befolkningen bedre tjenester gennem mere intelligente bytransportnetværk, moderne anlæg til vandforsyning og affaldsbortskaffelse og mere effektive belysnings- og opvarmningsmetoder i bygninger, således at ingen lades i stikken. En intelligent by skal også være et sted, hvor der lægges vægt på at skabe inklusive og tilgængelige uddannelsesstrukturer, udvikle indbyggernes evner og talent og sikre dem muligheden for at deltage i udviklingen af deres lokalsamfund. Udvalget glæder sig over det øgede fokus på FN's mål for bæredygtig udvikling, netop fordi de skaber opmærksomhed om, at bæredygtighed kræver en helhedsorienteret vision for så vidt angår alle de aspekter, der er omfattet af målene; |
| --- | --- |

1.

| 2. | understreger endvidere, som allerede anført i udtalelsen om flerniveauforvaltning og tværsektorielt samarbejde for at bekæmpe energifattigdom (ordfører: Kata Tüttő (HU/PES)) (1), vigtigheden af at medtænke energifattigdom, når de forskellige politikker fastlægges, og mener, at en af de vigtigste politiske udviklinger i de senere år er den klare anerkendelse af, at der ved fastlæggelsen af de aktuelle og fremtidige energi- og klimapolitikker skal tages højde for deres sociale virkninger; |
| --- | --- |

2.

| 3. | gentager som allerede anført i udtalelsen om »Intelligente byer og samfund — Det Europæiske Innovationspartnerskab« udarbejdet af Ilmar Reepalu (SE/PES), at det er vigtigt at anerkende, at der findes en lang række forskellige byområder, uanset om de betragtes som byer eller ej, og at disse samfunds forbindelser til og komplementaritet med de omkringliggende landdistrikter er vigtig. Endvidere gentager udvalget som allerede anført i udtalelsen om »Revitalisering af landdistrikter ved hjælp af intelligente landsbyer« udarbejdet af Enda Stenson (IE/EA), »at et initiativ for intelligente landdistrikter i lighed med modellen for intelligente byer bør have en bred tilgang til udvikling og innovation og omfatte følgende seks dimensioner:






  — | en intelligent, innovativ, foretagsom og produktiv økonomi; |
| --- | --- | --- |

3.

—

en intelligent, innovativ, foretagsom og produktiv økonomi;

| — | forbedret mobilitet med tilgængelige, moderne og bæredygtige transportnetværk; |
| --- | --- |

—

forbedret mobilitet med tilgængelige, moderne og bæredygtige transportnetværk;

| — | en miljømæssig og bæredygtig energivision; |
| --- | --- |

—

en miljømæssig og bæredygtig energivision;

| — | kvalificerede og engagerede borgere; |
| --- | --- |

—

kvalificerede og engagerede borgere;

| — | livskvalitet med hensyn til kultur, helbred, sikkerhed og uddannelse; |
| --- | --- |

—

livskvalitet med hensyn til kultur, helbred, sikkerhed og uddannelse;

| — | en effektiv, gennemsigtig og ambitiøs administration«; |
| --- | --- |

—

en effektiv, gennemsigtig og ambitiøs administration«;

understreger imidlertid, at når det gælder om at fremme »intelligens«, er det også helt væsentligt at inddrage borgerne og skabe forudsætningerne for, at de kan udvikle deres potentiale gennem uddannelse og ved hjælp af støtte til forskning, innovation og social samhørighed. Dette kræver også, at der indføres effektive, gennemsigtige og pålidelige regler for databeskyttelse og -anvendelse;

| 4. | fremhæver den kløft, der består mellem regioner, storbyer, byer og små lokalsamfund med hensyn til menneskelige og økonomiske ressourcer, færdigheder og digitalisering. I den forbindelse gør udvalget opmærksom på, at strategier for intelligent udvikling skal tilpasses lokalsamfundets størrelse, og fremgangsmåden finjusteres i forhold til den særlige situation i hvert enkelt af disse samfund ved at sikre de infrastrukturer og den støtte, der er nødvendig for, at alle grupper har en tilstrækkelig adgang til informationstjenester og digitale tjenester; |
| --- | --- |

4.

| 5. | fremhæver, at Kommissionen i de henstillinger, som den udstedte efter evalueringen af de af EU-landene fremlagte integrerede nationale planer for energi og klima for perioden 2021-2030, efterlyser større ambitioner, der kan garantere opfyldelsen af de klimamål, der er fastlagt i Parisaftalen, senest i 2030, og sikre omstillingen til en klimaneutral økonomi inden 2050 gennem øget anvendelse af vedvarende energi, energieffektiviseringer og modernisering af økonomien; |
| --- | --- |

5.

| 6. | erkender, at omfanget af denne udfordring og den tværgående karakter af klimaændringerne kræver integrerede, problembaserede løsninger, som tager højde for de mange forskellige interagerende og forstyrrende dynamikker og mål; |
| --- | --- |

6.

| 7. | understreger vigtigheden af en tæt sammenhæng mellem målene for bæredygtig udvikling og de samhørighedspolitiske målsætninger for 2021-2027, især målsætning nr. 2 »Et grønnere, kulstoffattigt Europa ved at fremme en ren og fair energiomstilling, investering i de grønne og blå økonomier, den cirkulære økonomi, tilpasning til klimaforandringer og risikoforebyggelse og -styring«, da opfyldelsen af målene for bæredygtig udvikling vil kunne fremhjælpes i kraft af de konkrete mål i forordningsforslagene; |
| --- | --- |

7.

| 8. | anerkender, at en omstilling til en klimaneutral fremtid, som ikke blot handler om den nødvendige tilpasning til virkningerne af klimaændringerne og dekarbonisering af energi-, bygge- og mobilitetssektorerne, også indebærer overgang til en cirkulær økonomi, en bæredygtig omlægning af landbrugs- og fødevaresystemerne og beskyttelse af økosystemer og biodiversitet. Med henblik derpå støtter udvalget en eventuel etablering af et europæisk observatorium for klimaneutralitet; |
| --- | --- |

8.

| 9. | anerkender indsatsen inden for rammerne af borgmesterpagten og initiativet Ren energi til EU's øer for at inddrage lokale myndigheder, lokale virksomheder, lokale akademiske institutioner og uddannelsesinstitutioner samt organisationer i lokalsamfundet i udviklingen af dekarboniseringsstrategier, og det opfordrer de europæiske lokale og regionale myndigheder til at forpligte sig til, gennemføre og overvåge tiltag under borgmesterpagten og initiativet Ren energi til EU's øer; |
| --- | --- |

9.

| 10. | opfordrer medlemsstaterne til at inkludere intelligente lokalsamfund som et tema i deres nationale energi- og klimaplaner, da der her ligger et stort potentiale for omkostningseffektivitet, energieffektivitet og emissionsreduktion. |
| --- | --- |

10.

Intelligent forvaltning af intelligente lokalsamfund

| 11. | fremhæver, at der i intelligente byer og lokalsamfund er fremragende muligheder for at indføre mekanismer for intelligent forvaltning og dermed forbedre de lokale myndigheders evne til at træffe beslutninger under stadig mere komplekse forhold; |
| --- | --- |

11.

| 12. | fremhæver behovet for at fremskynde omstillingen til en intelligent forvaltningsmodel på lokalt og regionalt plan ved at udvikle og gennemføre elektroniske tjenester, hvor borgerne har adgang til en række e-forvaltningstjenester fra en enkelt konto; |
| --- | --- |

12.

| 13. | opfordrer til, at det europæiske semester betragtes som et instrument for koordineringen af de økonomiske politikker i EU og som rammen, inden for hvilken målene for bæredygtig udvikling kan styrkes, og deres gennemførelse i hele EU planlægges, overvåges og evalueres; |
| --- | --- |

13.

| 14. | slår igen fast, at flerniveauforvaltning er afgørende for at sikre, at lokale myndigheder rent faktisk kan gribe ind over for klimaændringerne og gennemføre målene for bæredygtig udvikling, og udvalget opfatter intelligente byer som en stærk mulighedsskabende faktor i den henseende; |
| --- | --- |

14.

| 15. | anerkender anvendelsen af afgifter og offentlige indkøb som instrumenter for at fremskynde introduktionen på markedet af innovative og bæredygtige teknologier, da det dermed sikres, at gennemførelsen er efterspørgselsstyret, og at udfordringerne løftes med lokale og decentraliserede løsninger; |
| --- | --- |

15.

| 16. | betragter åbne data i standardformater som et vigtigt understøttende redskab for etableringen og udviklingen af intelligente byer og understreger, at »åbne komponenter« (dvs. åbne API'er) sammen med åbne data kan udgøre en væsentlig byggesten for skabelsen og multiplikationen af løsninger for intelligente byer med højere hastighed og større fleksibilitet; |
| --- | --- |

16.

| 17. | anerkender potentialet i data, der genereres af brugergrænseflader i den virkelige verden, f.eks. borgernes mobile enheder eller intelligente målere, og opfordrer til, at der udvikles brede rammer, hvor data genereret af brugere med henblik på intelligent forvaltning integreres og anvendes, samtidig med at den nødvendige beskyttelse af dataejerne sikres; |
| --- | --- |

17.

| 18. | minder om vigtigheden af at fremme klimamålene på regionalt niveau og i byerne, både når de fastlægges umiddelbart, og når de følger af klimamål fastlagt på højere niveau, ved hjælp af fornuftige tekniske og videnskabelige lokale omstillingsforløb mod de fastlagte mål; |
| --- | --- |

18.

| 19. | understreger, at bæredygtig intelligent forvaltning af byer indebærer et skifte fra kortsigtede ikkehelhedsorienterede politikker til langsigtede, systemiske og læringsbaserede tilgange. Dette skifte kræver strategisk og vedvarende forandringsledelse af de eksisterende forvaltningsstrukturer i byerne, som kan resultere i, at der træffes kortsigtede og isolerede beslutninger; |
| --- | --- |

19.

| 20. | fremhæver, at det er vigtigt ikke blot at fastlægge mål, men at der også er et behov for at udforme de nødvendige konkrete foranstaltninger og overvåge dem, så der kan foretages de påkrævede tilpasninger. Etablering af læringsnetværk med andre og med videncentre vil forbedre denne »læringsproces« af mål over for foranstaltninger. |
| --- | --- |

20.

Intelligente storbyer, byer og landsbyer og gennemførelse af målene for bæredygtig udvikling

| 21. | gør opmærksom på, at det har arbejdet intensivt med rammen for målene for bæredygtig udvikling i de senere år, og at udvalgets holdning gengives i de seneste udtalelser om »Mål for bæredygtig udvikling: et udgangspunkt for en langsigtet EU-strategi for et bæredygtigt Europa inden 2030« udarbejdet af Arnoldas Abramavičius (LT/EPP) (2) og »Et bæredygtigt Europa i 2030: Opfølgning på FN's mål for bæredygtig udvikling, på den økologiske omstilling og på Parisaftalen om klimaændringer« udarbejdet af Sirpa Hertell (FI/EPP) (3); |
| --- | --- |

21.

| 22. | gentager, »at der for at nå de økonomiske, økologiske, sociale og kulturelle bæredygtighedsmål er presserende behov for konkrete milepæle og indikatorer aftalt i fællesskab samt måling i realtid af lokale kommuners, byers og regioners data om klimaændringer og bæredygtige udviklingsmål« som anført i udtalelsen om »Et bæredygtigt Europa i 2030: Opfølgning på FN's mål for bæredygtig udvikling, på den økologiske omstilling og på Parisaftalen om klimaændringer« udarbejdet af Sirpa Hertell (FI/EPP) (4). I den henseende fremhæver udvalget, at intelligente byer og lokalsamfund kan blive pionerer takket være de intelligente teknologier og dataindsamlingsprocesser, de implementerer; |
| --- | --- |

22.

| 23. | fremhæver »behovet for robuste subnationale klimadata og vigtigheden af at anvende ny teknologi som f.eks. kunstig intelligens for at belyse lokale klimatiltag«. I den forbindelse minder udvalget om vigtigheden af at få mest muligt ud af borgmesterpagtens database og muligheden for at bygge bro mellem lokale data og nationalt bestemte bidrag gennem etablering af lokalt bestemte bidrag (5). Også her fremhæver det den afgørende betydning af, at intelligente byer og lokalsamfund får redskaberne til at forbedre deres evne til at indsamle og analysere data og anvende disse data til at forbedre beslutningsprocesserne; |
| --- | --- |

23.

| 24. | opfatter en intelligent tilgang som en af nøglerne til at nå de delmål, der knytter sig til mål nr. 11 for bæredygtig udvikling om bæredygtige byer og lokalsamfund samt mål nr. 13 om klimaindsatsen; |
| --- | --- |

24.

| 25. | erkender, at intelligente byer skal inddrage deres borgere, så de kan deltage aktivt i udformningen af de lokale rammer. Menneskers initiativ kan, understøttet og suppleret af IKT, og lokale tjenesteydelser, der er tilpasset borgerne, gøre det muligt at identificere og gennemføre intelligente løsninger og kollektive idéer, som gør byerne bedre og mere bæredygtige, således at der opbygges social kapital og robuste lokalsamfund, hvilket bl.a. skal ske med bekæmpelse af energifattigdom in mente. I den henseende understreger udvalget vigtigheden af at lukke den digitale kløft og opkvalificere borgerne for at sikre, at sårbare borgere ikke isoleres i intelligente byer, og hindre enhver form for social udstødelse. Det er ligeledes vigtigt at fremme energieffektiviteten og innovative teknologier i det sociale boligbyggeri for at bekæmpe energifattigdommen. |
| --- | --- |

25.

Intelligente storbyer, byer og landsbyer og omstillingen til et ressourceeffektivt, klimaneutralt og biologisk mangfoldigt Europa

| 26. | mener, at det for at muliggøre en intelligent omstilling er af strategisk betydning, at der under hensyntagen til forskellige befolkningsgrupper og erhvervsgrupper udvikles specifikke programmer rettet mod at forbedre befolkningens digitale færdigheder ved at trække på erfaringer og eksempler på god praksis fra intelligente byer, der gennemfører sammenlignelige projekter; |
| --- | --- |

26.

| 27. | ser med tilfredshed på erfaringerne i nogle intelligente lokalsamfund, der som de første allerede har sat gang i omstillingen til løsninger baseret på cirkulær økonomi for bygninger, mobilitet, produkter, affaldshåndtering og inden for den fysiske planlægning og arealforvaltningen, og udvalget opmuntrer Kommissionen til at fremme den slags løsninger yderligere i alle intelligente lokalsamfund. Disse bidrag vil spille en betydelig rolle for at nå målene for bæredygtig udvikling; |
| --- | --- |

27.

| 28. | bemærker, at intelligente teknologier er afgørende for gennemførelsen af pakken om ren energi og en vellykket omstilling til ren energi. Udvalget peger derfor på intelligente byer og lokalsamfund som effektive værktøjer til at sikre konsekvent og harmoniseret indførelse af disse intelligente teknologier gennem maksimal udnyttelse af det eksisterende potentiale for synergier; |
| --- | --- |

28.

| 29. | betragter lokale energifællesskaber som en værdifuld ressource i sikringen af en retfærdig omstilling til ren energi, og mener, at de fremmer borgernes deltagelse i intelligente byer og lokalsamfund. Udvalget minder i den forbindelse om forslag ene i sin udtalelse om emnet (6); |
| --- | --- |

29.

| 30. | minder om, at naturen spiller en vigtig rolle i forbindelse med de mål for bæredygtig udvikling, der vedrører fattigdom, sult, sundhed, velfærd og bæredygtige byer. Udvalget fremhæver, at intelligente byer og lokalsamfund bør betragte naturbaserede løsninger og grøn infrastruktur som komplementære politikker, der er uundværlige for at garantere bevarelsen af økosystemtjenesterne og biodiversiteten og fremme en bæredygtig anvendelse heraf samt indskrænke arealanvendelsen; |
| --- | --- |

30.

| 31. | gør opmærksom på, at det i den europæiske langsigtede strategi for klimaneutralitet i 2050 anerkendes, at intelligente teknologier og byer spiller en vigtig rolle i at blive klimaneutrale; |
| --- | --- |

31.

| 32. | minder om, at udvalget har efterlyst ikke blot en øget hensyntagen til klimabeskyttelse i budgettet, men også foranstaltninger, der gradvist kan sætte en effektiv stopper for subsidier til fossile brændstoffer og dermed skabe lige konkurrencevilkår for vedvarende energi, fremme adfærdsændringer og generere de ressourcer, der er nødvendige for at fremme en retfærdig omstilling; |
| --- | --- |

32.

| 33. | bemærker, at omstillingen til klimaneutralitet skaber kvalitetsjobs i den cirkulære økonomi og i sektorerne for ren energi, fødevarer og landbrug, og udvalget opfordrer EU til at skabe større sammenhæng i klimamålsætningerne gennem samhørighedspolitikken, Den Europæiske Socialfond (ESF+) og InvestEU; |
| --- | --- |

33.

| 34. | påpeger, at »intelligente vandløsninger« får stadig større betydning som elementer i en komplet politik for intelligente byer, hvis sigte er klimabæredygtige løsninger; |
| --- | --- |

34.

| 35. | minder om betydningen af at anlægge intelligente infrastrukturer og opfatter intelligente byer og lokalsamfund som de naturlige pionerer på dette område; |
| --- | --- |

35.

| 36. | gør opmærksom på, at energieffektivitet i bygninger er et kernepunkt i en vellykket omstilling til klimaneutralitet, og at det er tanken, at intelligente løsninger skal spille en afgørende rolle. Som sådan vil intelligente løsninger sandsynligvis kun give de ønskede resultater, hvis de iværksættes inden for rammerne af intelligente byer og lokalsamfund og ikke som isolerede løsninger. Udvalget gør i den forbindelse også opmærksom på, at initiativet om intelligent finansiering af intelligente bygninger spiller en vigtig rolle, derved at det sikrer finansieringsmekanismer til dette formål; |
| --- | --- |

36.

| 37. | gør opmærksom på, at de lokale og regionale myndigheder spiller en central rolle i forbindelse med gennemførelsen af en bæredygtig boligpolitik, og at de bidrager væsentligt til den konkrete gennemførelse af EU's politiske mål; |
| --- | --- |

37.

| 38. | opfordrer til, at man skaber incitamenter for maksimal energieffektivitet i nye bygninger og i forbindelse med istandsættelser i overensstemmelse med standarderne for passivhuse og eventuelt samtidig anvender intelligent teknologi i bygninger; |
| --- | --- |

38.

| 39. | minder om, at RU støtter planer for bæredygtig mobilitet i byer, som baserer sig på multimodalitet og koordineret anvendelse af by- og regionaltransport og -logistik med lave eller ingen emissioner, og understreger jernbane- og vandvejstransportens vigtige rolle i at nedbringe emissionerne; |
| --- | --- |

39.

| 40. | minder om, at sektoren for bytransport er under videreudvikling og undergår et paradigmeskift med sammenfaldende omstillinger inden for energianvendelse (elektrificering, alternative brændstoffer), teknologi (ITS) og adfærdsændringer (deleøkonomi, fokus på aktivrejser). Disse ændringer berører passagerer, men også godstransport, forretningsrejser og fritidsrejser. Dette paradigmeskift kan anvendes til at nå målene for intelligente byer som f.eks. at stimulere det lokale innovationsmarked og integrere de bedste tilgængelige teknologier og den videnbaserede beslutningstagning; |
| --- | --- |

40.

| 41. | mener endvidere, at intelligente mobilitetsteknologier kan medvirke til at finde bæredygtige mobilitetsløsninger i tyndtbefolkede områder, landdistrikter og perifere regioner og til at fremme et aktivt mobilitetsmønster, som kan forbedre borgernes sundhed. |
| --- | --- |

41.

Flere muligheder for, at intelligente lokalsamfund kan finansiere og fremskynde innovative løsninger

| 42. | minder om, at regionerne i den yderste periferi og øregionerne i kraft af deres klassificering som levende laboratorier er velegnede til afprøvning af teknologiske, energimæssige og proceduremæssige alternativer. Disse regioners afsides beliggenhed, afstand til det kontinentale Europa, store biodiversitet, nærhed og adgang til havet, ekstreme miljøfænomener (atmosfæriske og geologiske) og adgang til geotermisk energi er med henblik på udviklingen af løsninger til gennemførelse af målene for bæredygtig udvikling snarere en fordel end en begrænsning i forhold til at afprøve prototyper under kontrollerede, men meget vanskelige forhold; |
| --- | --- |

42.

| 43. | fremhæver mulighederne i lokale zoner, hvor fleksible og innovative lovgivningsmæssige værktøjer og alternativer til regulering kan afprøves i virkelighedens byområder, hvilket kan bane vej for udforskning og eventuel efterfølgende gennemførelse af bæredygtige innovationer (f.eks. på boligområdet). Byen som en »læringsmaskine« fremmer social læring og samarbejde, der kan mindske sociale risici; |
| --- | --- |

43.

| 44. | fremhæver betydningen af at decentralisere skatteområdet, således at regionale og (vidtrækkende) bymæssige klimaorienterede skatteforanstaltninger kan forankres bedre i den lokale kontekst; |
| --- | --- |

44.

| 45. | fremhæver vigtigheden af, at lokalsamfundene har adgang til de værktøjer og kapacitetsopbyggende aktiviteter, der gør omstillingen til intelligente lokalsamfund mulig, således at den digitale kløft lukkes, og hverken borgere eller områder lades i stikken; |
| --- | --- |

45.

| 46. | minder om offentlig-private partnerskabers (OPP) vigtige rolle i realiseringen af intelligente byer og lokalsamfund og opfordrer Kommissionen til at gøre en større indsats for at skabe betingelserne for, at store og små lokale myndigheder kan anvende dette instrument; |
| --- | --- |

46.

| 47. | gentager, at intelligente lokalsamfund fungerer som drivkræfter for intelligent og inklusiv energiomstilling, og opfordrer Kommissionen til at sikre yderligere støtte til intelligente byers og lokalsamfunds indsats ved hjælp af specifikke og tilgængelige finansieringsinstrumenter; |
| --- | --- |

47.

| 48. | bifalder Kommissionens beslutning om at inkludere et missionsområde om klimaneutrale og intelligente byer inden for rammerne af det nye Horisont Europa; |
| --- | --- |

48.

| 49. | anbefaler, at EU's klimapolitik er helhedsorienteret og baseret på en systemisk og integreret tilgang, og konstaterer, at EU-politikkerne og de nationale politikker hidtil i mange tilfælde har været opsplittet mellem sektorer og kategorier og mellem byområder og landdistrikter. |
| --- | --- |

49.

Bruxelles, den 9. oktober 2019.

Karl-Heinz LAMBERTZ

Formand

for Det Europæiske Regionsudvalg

---

(1)  COR-2018-05877-00-01-AC-TRA (EN) (EUT C 404 af 29.11.2019, s. 53).

1

(2)  COR-2019-00239-00-00-AC-TRA (EN) (EUT C 404 af 29.11.2019, s. 16).

2

(3)  COR-2019-00965-00-01-PAC-TRA (EN) (se side 27 i denne EUT).

3

(4)  COR-2019-00965-00-01-PAC-TRA (EN).

4

(5)  COR-2019-00965-00-01-PAC-TRA (EN).

5

(6)  EUT C 86 af 7.3.2019, s. 36.

6

---

| 5.2.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 39/83 |
| --- | --- | --- | --- |

5.2.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 39/83

---

Det Europæiske Regionsudvalgs udtalelse — Et digitalt Europa for alle — tilvejebringelse af intelligente og inklusive løsninger på lokalt plan

(2020/C 39/18)

| Ordfører | : | Anne Karjalainen (FI/PES), medlem af byrådet i Kerava |
| --- | --- | --- |

Ordfører

:

Anne Karjalainen (FI/PES), medlem af byrådet i Kerava

POLITISKE ANBEFALINGER

DET EUROPÆISKE REGIONSUDVALG

Indledning

| 1. | udarbejder efter anmodning fra det finske formandskab for Rådet for den Europæiske Union solide forslag til, hvordan lokale og regionale myndigheder kan udvikle og gennemføre intelligente og inklusive digitale løsninger for alle borgere, uanset hvor de bor i den Europæiske Union; |
| --- | --- |

1.

| 2. | noterer sig forslagene fra RU's formand og første næstformand i strategidokumentet »Et digitalt Europa for alle« (1) med henblik på optagelse i den nye Kommissions strategiske dagsorden for udvikling af det digitale indre marked; |
| --- | --- |

2.

| 3. | så gerne, at forslagene kunne bidrage til de strategiske tilgange i Kommissionens program for et digitalt Europa, som vil afgøre indholdet af arbejdsprogrammerne og af de specifikke støtteansøgninger for perioden 2021-2022. Udvalget ønsker at levere input til investeringsprioriteterne i programmet for et digitalt Europa: højtydende databehandling, kunstig intelligens, cybersikkerhed, højtudviklede IT-færdigheder og bredest mulig udrulning af digitale teknologier i samfundets forskellige sektorer. |
| --- | --- |

3.

Samfundsmæssige udfordringer, der skal tackles ved hjælp af digitale løsninger

| 4. | er bekymret over, at selv om man i prioriteterne for den kommende Kommissions politiske dagsorden understreger, at der er behov for at fremme avanceret teknologi såsom kunstig intelligens og platformsøkonomien, så lægges der ikke tilstrækkelig stor vægt på et inklusivt digitalt indre marked; |
| --- | --- |

4.

| 5. | understreger, at hvis det digitale indre marked skal blive en bæredygtig succes, så forudsætter det, at alle borgere i hele EU får gavn af det; |
| --- | --- |

5.

| 6. | tilslutter sig Kommissionens forslag om et robust program for et digitalt Europa, som imidlertid skal udvides til hele Den Europæiske Union via et regionalt netværk af digitale innovationscentre, der finansieres under programmet, så alle har en rimelig mulighed for at udnytte udveksling af oplysninger, peer-to-peer-læring og udvikling af interregionale partnerskaber; |
| --- | --- |

6.

| 7. | mener, at adgang til og aktiv deltagelse i den digitale økonomi er afgørende for en vellykket lokal og regional udvikling i fremtiden; |
| --- | --- |

7.

| 8. | mener, at begrebet »digital samhørighed« er en vigtig yderligere dimension af det traditionelle begreb »økonomisk, social og territorial samhørighed«, som er defineret i EU-traktaten. RU foreslår derfor en åben debat om digitaliseringens fremtidige rolle med hensyn til at fremme »samhørighed« i Den Europæiske Union. Hensigten bør være at tackle samfundsmæssige udfordringer såsom demografiske udfordringer, klimaændringer og ændret arbejdsmiljø, samtidig med at man sørger for, at hverken personer eller regioner bliver ladt i stikken, og man fremmer iværksætteri; |
| --- | --- |

8.

| 9. | glæder sig over den fænomenbaserede tilgang, som Kommissionen har anvendt til at udnytte forskning og innovation i bestræbelserne på at finde løsninger på globale udfordringer. Digitale teknologier er en vigtig katalysator i EU-medlemsstaternes indsats for at håndtere de store samfundsmæssige udfordringer, som de lokale og regionale myndigheder i hele EU står over for på områder som klimaændringer, demografiske ændringer og ændringer på arbejdsmarkedet; |
| --- | --- |

9.

| 10. | fremhæver navnlig potentialet i eksisterende og fremspirende teknologier i den offentlige sektor med hensyn til reduktion af administrative byrder og affald, kumulering af effektivitetsgevinster og nye løsninger på samfundsmæssige udfordringer; |
| --- | --- |

10.

| 11. | støtter en vision for Europa, hvor digitale teknologier, innovation og kunstig intelligens kan sikre Europas befolkning konkurrencedygtige job, bedre sundhed og livskvalitet, bedre offentlige tjenester og adgang til internationale videnstrømme; |
| --- | --- |

11.

| 12. | opfordrer til et stærkt europæisk samarbejde mellem alle myndighedsniveauer i EU med henblik på at opnå en bedre udnyttelse, yderligere forbedring og opskalering af en borgerdreven digital omstilling i byer og lokalsamfund; |
| --- | --- |

12.

| 13. | bemærker, at det fra et EU-politisk perspektiv er afgørende, at der investeres i etablering af innovative økosystemer, fremme af innovation inden for vigtige teknologier såsom kunstig intelligens, tingenes internet (IoT) og 5G på lokalt og regionalt niveau i hele EU, og fremhæver at regionale strategier for intelligent specialisering under de relevante EU-fonde udgør en vigtig mulighed; |
| --- | --- |

13.

| 14. | mener, det er vigtigt, at regionerne er i stand til at vurdere status for eksisterende knudepunkter på baggrund af de digitale innovationsknudepunkters kriterier og fremtidige opgaver. For at SMV'er og lokale myndigheder kan få reel gavn af knudepunkternes ekspertise, skal knudepunkter og deres netværk fungere effektivt på baggrund af et højt niveau af ekspertise og service. Til det formål er det vigtigt med en regional og tematisk dækning af knudepunkterne og et samarbejde med lokale skoler og universiteter samt regionale økosystemer; |
| --- | --- |

14.

| 15. | understreger, at man i hele EU bør fremme netværket af digitale innovationsknudepunkter med henblik på at sikre, at hver NUTS 2-region har ét knudepunkt, der er oprettet med støtte fra programmet for et digitalt Europa; |
| --- | --- |

15.

| 16. | bemærker, at Europas styrke bør være evnen til at kortlægge de muligheder, som kunstig intelligens giver, og forene dem med de etiske aspekter. Europas fælles kerneværdier giver gode muligheder for at forene demokrati og menneskerettigheder med kunstig intelligens. Kunstig intelligens kræver etiske retningslinjer og en retlig ramme; |
| --- | --- |

16.

| 17. | understreger behovet for, at lokale og regionale myndigheder indgår i et vidtspændende samarbejde med henblik på at forbedre interoperabiliteten mellem offentlige forvaltninger og leveringen af offentlige tjenester. Udvikling af grænseoverskridende infrastrukturer, interoperabilitet og fælles standarder er et af de elementer i programmet for et digitalt Europa, som kan give en reel europæisk merværdi. Sammenkoblingen af større europæiske, nationale og regionale infrastrukturer bør fortsætte. Udvalget opfordrer i denne forbindelse til, at ISA 2-programmet (interoperabilitetsløsninger for europæiske offentlige myndigheder) videreføres efter 2020. |
| --- | --- |

17.

Styrkelse af de lokale og regionale myndigheder

| 18. | minder om, at byer og regioner — i alle størrelser og i hele Europa — skal tage del i den europæiske digitale omstilling. Regioner og kommuner er nødt til at træffe beslutninger om administrativ revurdering, teknisk infrastruktur, tjenester og datapolitik. Programmet for et digitalt Europa bør tilbyde regionale og lokale administratorer uddannelsesprogrammer på sektorniveau for højtudviklede IT-færdigheder; |
| --- | --- |

18.

| 19. | tilslutter sig den kommende erklæring fra Eurocities under overskriften »Collaborate, Empower, Sustain« om at gå sammen om at fremme den digitale omstilling i Europas byer og lokalsamfund med henblik på at etablere et stærkt europæisk samarbejde mellem alle myndighedsniveauer i EU for at opnå en bedre udnyttelse, yderligere forbedring og opskalering af en borgerdreven digital omstilling i byer og lokalsamfund; |
| --- | --- |

19.

| 20. | er enig med Eurocities i, at byer og lokalsamfund er ideelle testområder for digitale løsninger, som sikrer koordineret inddragelse af de berørte parter og aktiv inddragelse af borgerne; |
| --- | --- |

20.

| 21. | opfordrer de lokale og regionale myndigheder til at fremme dialogen mellem alle forvaltningsniveauer og erhvervsliv, arbejdsgivere og fagforeninger om arbejdsvilkår og arbejdstagerrettigheder i et stadig mere digitaliseret arbejdsmiljø, så de kan gøre sig nye overvejelser om beskæftigelsespolitikkerne i EU's medlemsstater, på en måde der stemmer overens med de seneste udfordringer, der er fulgt i kølvandet på teknologien; |
| --- | --- |

21.

| 22. | påpeger, at det indgår som vigtige aspekter i en bæredygtig udvikling at sikre forsyningen af naturressourcer og at mindske CO2-aftrykket. Det er muligt at fremskynde en bæredygtig udvikling gennem digitalisering og indførelse af intelligente løsninger inden for erhvervsliv, borgernes dagligdag og offentlige tjenester, navnlig inden for transport og energieffektivitet; |
| --- | --- |

22.

| 23. | opfordrer de regionale og lokale aktører til så vidt muligt at anvende open source-licenser. Software og softwarekomponenter, der bestilles af den lokale forvaltning til eget brug, bør i princippet fremstilles under softwarelicens, der giver kunden mulighed for i henhold til sine ønsker og behov at redigere, udvikle og distribuere produktet eller få dette udført af en tredjepart. Dette tilskynder til en reel skabelse af økosystemer og en åben, videnbaseret konkurrence. Desuden betales størstedelen af kompensationen i forbindelse med open source-projekter til regionale og lokale aktører, ikke til parter uden for EU. Genanvendelige løsninger øger tilliden og sikrer gennemsigtigheden, og derved vindes borgernes accept; |
| --- | --- |

23.

| 24. | understreger, at digitale oplysninger som led i interoperable offentlige tjenester, der er blevet behandlet af offentlige forvaltninger, bør udarbejdes i overensstemmelse med åben specifikationer/standarder og gøres tilgængelige og stilles til rådighed for genanvendelse som åbne data, medmindre der gælder specifikke restriktioner (f.eks. beskyttelse af personoplysninger, fortrolighed eller intellektuelle ejendomsrettigheder) (2). Udvalget medgiver i denne forbindelse, at der er behov for at »sikre lige konkurrencevilkår for open source software og vise, at man aktivt og på fair vis tager anvendelsen af open source software i betragtning under hensyntagen til den samlede omkostning for ejerskabet til løsningen« (3), idet åbne specifikationer bør foretrækkes; |
| --- | --- |

24.

| 25. | støtter det forslag, GD CNECT fremsatte under den digitale forsamling i 2019 om at udarbejde et »lokalt DESI-indeks« for at færdiggøre indekset over den digitale økonomi og det digitale samfund (DESI-indekset), som udarbejdes hvert år på nationalt plan. Udvalget anbefaler et tæt samarbejde mellem GD CNECT, Det Europæiske Regionsudvalg, ESPON-programmet (det europæiske observationsnetværk for territorial udvikling og samhørighed) og andre initiativer og institutioner med henblik på at udvikle konceptet for et sådant indeks, som derefter bør udarbejdes årligt af GD CNECT parallelt med det nationale DESI-indeks; |
| --- | --- |

25.

| 26. | opfatter det lokale DESI-indeks som et vigtigt redskab til at evaluere den territoriale indvirkning og til styringen af fremtidige EU-politikker for at fremme en stærkere digital inklusion og kortlægge specifikke udfordringer i forbindelse med digitale uligheder. RU understreger, at det lokale DESI-indeks også vil være nyttigt for byer og regioner i Europa med henblik på at identificere fælles udfordringer og god praksis og fremme peer-to-peer-læring og samarbejde mellem byer og regioner; |
| --- | --- |

26.

| 27. | foreslår — på baggrund af de positive erfaringer med initiativet WiFi4EU — at udvikle lignende brugervenlige initiativer med en begrænset administrativ byrde for støttemodtagerne. Et lignende kuponsystem kunne indføres i forbindelse med digital revision på lokalt plan, hvor de deltagende lokale myndigheder modtager en værdikupon for en første evaluering af de digitale tjenesters tilgængelighed og kvalitet i lokalsamfundet, og hvor resultaterne derefter anvendes i en oplyst debat i kommunalbestyrelsen og med de lokale borgere. Disse revisionsrapporter bør også anvendes til at rådgive om lignende initiativer i andre lokale myndigheder i EU og om nødvendigt til at få adgang til yderligere EU-støtte; |
| --- | --- |

27.

| 28. | understreger, at den digitale omstilling skal bygge på en bæredygtig, konkurrencedygtig og menneskedrevet dataøkonomi i EU, som skal baseres på datakvalitet og respekt for det enkelte menneskes privatliv. Europa bør udvikle en samlet strategi og skabe en ramme for dataforvaltning — der betragter data som et offentligt gode og en ressource for demokrati og lokal udvikling — samt vejledende dataprincipper for håndtering af uoverensstemmelser og fragmentering; |
| --- | --- |

28.

| 29. | efterlyser styrket beskyttelse af personoplysninger, idet der navnlig tages hånd om spørgsmålet om anvendelse af persondataforordningen på områder af almen interesse. Udvalget understreger endvidere behovet for en europæisk definition af begrebet oplysninger af almen interesse på lokalt og regionalt niveau; |
| --- | --- |

29.

| 30. | understreger, at der er behov for at tage hånd om det afgørende spørgsmål om data, både i sig selv, og også i forbindelse med kunstig intelligens og den måde, hvorpå de lokale og regionale myndigheder håndterer data. Udvalget kunne i den forbindelse bidrage ved at fremme udvekslingen af bedste praksis og uddybe overvejelserne om de lokale og regionale myndigheders forvaltning af personlige og offentlige data. RU fremhæver endvidere den rolle, som åbne data spiller for regionerne, når det gælder spredning af digitale innovationer, og som et demokratisk modstykke og en kilde til fornyelse af borgernes engagement. Samtidig efterlyser udvalget seriøse overvejelser om principperne for dataudveksling i lyset af udfordringerne med hensyn til databeskyttelse og datasuverænitet i forhold til de digitale giganter, når det gælder data af almen interesse. |
| --- | --- |

30.

Borgeren i fokus

| 31. | opfordrer alle myndighedsniveauer til at gøre en indsats for at øge borgernes inddragelse i og indflydelse på digitaliseringen, således at de får mulighed for at spille en rolle i samskabelsen af nye digitale løsninger, der skal opfylde en række forskellige behov hos borgerne. Dette bør især være tilfældet inden for rammerne af mere intelligente byer og lokalsamfundsprojekter. I stedet for teknologidreven produktudvikling bør fokus være på at udvikle menneskecentrerede teknikker, tjenester og produkter, herunder brugercentreret design, samskabelse og hurtig gennemførelse af pilotprojekter; |
| --- | --- |

31.

| 32. | understreger, at digitalisering forudsætter tillid, for hvis den ikke findes, er det ikke muligt at udvikle offentlige e-tjenester eller garantere forbrugerne den nødvendige beskyttelse; |
| --- | --- |

32.

| 33. | understreger behovet for at udvikle den offentlige kapacitet på lokalt niveau med henblik på at løfte de digitale udfordringer og opbygge lokale myndigheders autonomi i forhold til de digitale giganter. Oprettelse af lokale offentlige platforme og civilsamfundsplatforme med henblik på bl.a. at tilvejebringe digital uddannelse er et skridt i den rigtige retning; |
| --- | --- |

33.

| 34. | bemærker, at samtidig med at de digitale teknologier har åbnet nye muligheder for borgerne for at knytte forbindelser og udbrede information, har de også skabt nye risici. Disse risici omfatter cyberangreb og svindel, datatyveri, trusler mod de borgerlige rettigheder og offentlige foranstaltninger, navnlig på lokalt niveau, samt forsøg på at destabilisere vores demokratier. Det er yderst vigtigt, at der investeres i cybersikkerhed, da tillid og bevidsthed er grundlaget for Et digitalt Europa for alle; |
| --- | --- |

34.

| 35. | understreger vigtigheden af færdigheder inden for kunstig intelligens, så borgerne kan deltage i samfundsdebatten herom og forholde sig kritisk til de påstande, der fremsættes; |
| --- | --- |

35.

| 36. | understreger betydningen af forbrugerbeskyttelse i forbindelse med digitale tjenester. Håndhævelse af og bevidsthed om de eksisterende regler kan forbedre borgernes klagemuligheder og øge deres tillid til e-handelssektoren. For eksempel bør den lovgivning om digitale tjenester, der er planer om, kunne medvirke til at lette situationen; |
| --- | --- |

36.

| 37. | minder om, at 43 % af befolkningen i EU i 2017 ikke besad tilstrækkelige digitale færdigheder (4), og at kun en femtedel af virksomhederne angav at have tilbudt deres ansatte IKT-kurser (5). Udvalget understreger, at de lokale og regionale aktører bør garantere, at digitale færdigheder udvikles systematisk på alle uddannelsesniveauer, fra den tidlige skolegang til studier, der udmunder i en erhvervsfaglig eller akademisk uddannelse, og som en væsentlig del af livslang læring, gennem anvendelse af den europæiske digitale kompetenceramme (DigComp) og andre tilsvarende kvalifikationsrammer for digitale færdigheder. Udvalget understreger, at digital uddannelse samtidig skal udvikle evnen til kritisk tænkning, med henblik på at gøre det muligt for brugerne af den digitale teknologi at være mindre passive i deres forbrug af indhold og sætte dem i stand til at forholde sig rationelt til social anvendelse af digitale teknologier; |
| --- | --- |

37.

| 38. | opfordrer til udveksling af god praksis for udvikling af digitale færdigheder uden for det formelle uddannelsessystem, især for sårbare grupper, bl.a. gennem en bedre udnyttelse af initiativer for digitale færdigheder såsom European Code Week, sikkert internet-dag, den nationale koalition af digitale færdigheder og job og Europass-CV'et; |
| --- | --- |

38.

| 39. | gør opmærksom på, at digitaliseringen ændrer arbejdsvaner, jobindhold og fag og uundgåeligt betyder, at nogle erhverv forældes, hvorfor den offentlige sektor og erhvervslivet er nødt til at kunne genopfinde sig selv og omskole arbejdsstyrken. En lang række forskellige foranstaltninger og mekanismer er nødvendige, så folks færdigheder kan forbedres gennem hele deres arbejdsliv; |
| --- | --- |

39.

| 40. | understreger, at de tilgængelige offentlige onlinetjenester og mobilapplikationer skal kunne anvendes af alle mulige forskellige brugere uanset skavanker eller handicap. Tilgængelighedsdirektivet må gennemføres uden forsinkelse; |
| --- | --- |

40.

| 41. | minder om, at digitalisering forbedrer adgangen til offentlige tjenester for personer, som er i stand til og villige til at bruge internettet. Samtidig kan digitaliseringen være en udfordring for de mennesker, som måske er dem, der har størst brug for de digitale tjenester, og dette øger risikoen for ulighed på det digitale område. Lokale myndigheder bør derfor overvåge udviklingen af uligheden på det digitale område og overveje, hvordan man kan forhindre digital udstødelse; |
| --- | --- |

41.

| 42. | ønsker et kønsperspektiv integrereret i alle digitale foranstaltninger. Udvalget bifalder initiativer som Digital4Her-erklæringen, der støtter kvinders deltagelse i de teknologiske sektorer. |
| --- | --- |

42.

Infrastruktur

| 43. | betoner alle europæeres ret til konnektivitet, idet det muliggør deres deltagelse i det digitale samfund og giver dem adgang til digitale tjenester. En solidt forankret digital infrastruktur overalt vil skabe mulighed for, at alle, uanset hvor de befinder sig, kan få fuldt udbytte af den digitale tidsalder. EU's politik bør fremover have sigte på at mindske omkostningerne til etablering og anvendelse af bredbåndsnet i lokale samfund, uanset disses størrelse og befolkningstæthed; |
| --- | --- |

43.

| 44. | understreger vanskelighederne ved at gennemføre digital infrastruktur i regionerne i den yderste periferi på grund af deres begrænsninger og beliggenhed fjernt fra det europæiske kontinent. Udvalget understreger derfor, at det skal sikres, at disse regioner ligesom EU's øvrige regioner, herunder de fjerntliggende regioner, har fuld ret til konnektivitet; |
| --- | --- |

44.

| 45. | understreger, at digitale tjenester og e-forvaltningstjenester kræver uafbrudt højhastighedsbredbånd, som også bør findes i områder, hvor de aktuelle erhvervsbetingelser ikke understøtter etableringen af forbindelser. Fibernet bør ideelt set etableres, så de er frit tilgængelige, og således at netværksejeren, eksempelvis et regionalt kooperativ, giver alle interesserede operatører lov til at tilbyde deres tjenester til slutbrugerne. De eksisterende optiske fibernet bør åbnes for konkurrence; |
| --- | --- |

45.

| 46. | glæder sig over, at programmet for et digitalt Europa skal investere i digital højkapacitetsinfrastruktur som f.eks. 5G-net, som er nødvendige for at muliggøre udrulningen af digitale tjenester og teknologier i hele Europa. Udvalget opfatter i denne sammenhæng bredbånd som et vigtigt instrument i udviklingen af innovative og konkurrencedygtige digitale tjenester, forudsat at en hurtig 5G-standardisering sikrer, at telekommunikationsnettene er interoperable; |
| --- | --- |

46.

| 47. | understreger behovet for pålidelige højhastighedsdataforbindelser i Europa ikke kun for at understøtte de digitale tjenester og dataøkonomien, men også for at udnytte mulighederne i avancerede teknologier fuldt ud på områder som automatisering og intelligent landbrug. I forhold til kommunikationsteknologier til intelligente og interoperable systemer og tjenester bør principperne om teknologineutralitet fremmes. |
| --- | --- |

47.

Finansiering og synergier med andre EU-politikker

| 48. | forventer, at der i det nye program for et digitalt Europa vil blive øremærket tilstrækkelige midler til færdigheder, højtydende databehandling, innovationsknudepunkter og fremme af indførelsen af teknologier baseret på kunstig intelligens; |
| --- | --- |

48.

| 49. | foreslår, at programmet for et digitalt Europa gennemføres via et udbredt netværk af regionale digitale innovationsknudepunkter, som finansieres over programmet og integreres i stærkt regionale digitale strategier, som når ud til alle grupper i samfundet (og finansieres via programmerne under ESI-fondene); |
| --- | --- |

49.

| 50. | finder det vigtigt, at programmet for et digitalt Europa og andre EU-programmer, der omfatter digitale foranstaltninger såsom Horisont Europa, Connecting Europe og ESF+, udformes på så klar og komplementær en måde som muligt for at undgå overlapninger og opnå synergier. |
| --- | --- |

50.

Bruxelles, den 9. oktober 2019.

Karl-Heinz LAMBERTZ

Formand

for Det Europæiske Regionsudvalg

---

(1)  COR-2019-03082-00-00-TCD-TRA.

1

(2)  New European Interoperability Framework- Promoting seamless services and data flows for European public administrations (https://ec.europa.eu/isa2/sites/isa/files/eif_brochure_final.pdf).

2

(3)  Idem.

3

(4)  DESI 2019.

4

(5)  Virksomheder, der tilbyder deres ansatte kurser for at udvikle deres IKT-færdigheder, 2017.

5

---