# Eiropas Savienības C 45/2020

| | ISSN 1977-0952 |
| --- | --- |
| Eiropas Savienības
  Oficiālais Vēstnesis | C 45 |
| | |
| Izdevums latviešu valodā | Informācija un paziņojumi | 63. gadagājums2020. gada 10. februāris |

ISSN 1977-0952

Eiropas Savienības

Oficiālais Vēstnesis

C 45

Izdevums latviešu valodā

Informācija un paziņojumi

63. gadagājums2020. gada 10. februāris

---

| Saturs | Lappuse |
| --- | --- |
| | IV   Paziņojumi |
| | EIROPAS SAVIENĪBAS IESTĀŽU UN STRUKTŪRU SNIEGTI PAZIŅOJUMI |
| | Eiropas Savienības Tiesa |
| 2020/C 45/01 | Eiropas Savienības Tiesas jaunākās publikācijas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī | 1 |
| 2020/C 45/02 | Eiropas Savienības Tiesas Lēmums (2019. gada 26. novembris) par publisku piekļuvi Eiropas Savienības Tiesas rīcībā esošiem dokumentiem saistībā ar tās administratīvo pienākumu izpildi | 2 |

Saturs

Lappuse

IV   Paziņojumi

EIROPAS SAVIENĪBAS IESTĀŽU UN STRUKTŪRU SNIEGTI PAZIŅOJUMI

Eiropas Savienības Tiesa

2020/C 45/01

Eiropas Savienības Tiesas jaunākās publikācijas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī

1

2020/C 45/02

Eiropas Savienības Tiesas Lēmums (2019. gada 26. novembris) par publisku piekļuvi Eiropas Savienības Tiesas rīcībā esošiem dokumentiem saistībā ar tās administratīvo pienākumu izpildi

2

---

| | V   Atzinumi |
| --- | --- |
| | JURIDISKAS PROCEDŪRAS |
| | Tiesa |
| 2020/C 45/03 | Lieta C-211/17: Tiesas (pirmā palāta) 2019. gada 24. oktobra spriedums (Curtea de Apel Bacău – (Rumānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – SC Topaz Development SRL/Constantin Juncu, Raisa Juncu (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Tiesas Reglamenta 99. pants – Patērētāju aizsardzība – Direktīva 93/13/EEK – Negodīgi noteikumi patērētāju līgumos – Nekustamā īpašuma projektu attīstītāja sagatavots un notāra apliecināts pirkuma un pārdevuma priekšlīgums – 3. panta 2. punkts un 4. panta 1. punkts – Pierādījums par līguma noteikumu apspriešanu – Prezumpcija – Patērētāja veikta līguma parakstīšana – 3. panta 3. punkts – Pielikuma 1. punkta d), e), f) un i) apakšpunkts – Tieši paredzēts noteikums par līguma laušanu – Noteikums par līgumsodu – Negodīgs raksturs – 6. un 7. pants – Valsts tiesas iespēja grozīt par negodīgu atzīto noteikumu) | 8 |
| 2020/C 45/04 | Apvienotās lietas C-540/17 un C-541/17: Tiesas (otrā palāta) 2019. gada 13. novembra rīkojums (Bundesverwaltungsgericht (Vācija) lūgumi sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Vācijas Federatīvā Republika/Adel Hamed (C-540/17), Amar Omar (C-541/17) (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Tiesas Reglamenta 99. pants – Brīvības, drošības un tiesiskuma telpa – Kopējās procedūras starptautiskās aizsardzības statusa piešķiršanai un atņemšanai – Direktīva 2013/32/ES – 33. panta 2. punkta a) apakšpunkts – Dalībvalsts iestāžu veikta patvēruma pieteikuma noraidīšana, atzīstot to par nepieņemamu, bēgļa statusa citā dalībvalstī iepriekšējas piešķiršanas dēļ – Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 4. pants – Necilvēcīgas vai pazemojošas izturēšanās piemērošanas patiess un pierādīts risks – Bēgļa statusa ieguvēju dzīves apstākļi šajā citā dalībvalstī) | 9 |
| 2020/C 45/05 | Apvienotās lietas C-439/18 un C-472/18: Tiesas (septītā palāta) 2019. gada 15. oktobra rīkojums (Tribunal Superior de Justicia de Galicia (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – OH (C-439/18), ER (C-472/18)/Agencia Estatal de la Administración Tributaria (AEAT) (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Sociālā politika – Direktīva 97/81/EK – Pamatnolīgums par nepilna darba laika darbu – 4. klauzula – Vīriešu un sieviešu dzimuma darba ņēmēji – Princips, kas paredz vienlīdzīgas iespējas un vienlīdzīgu attieksmi pret vīriešiem un sievietēm nodarbinātības un darba jautājumos – Direktīva 2006/54/EK – 14. panta 1. punkts – Cikliska vertikāla rakstura nepilna darba laika darba ņēmējs – Darba stāža atzīšana – Trīsgadu piemaksu par darba stāžu aprēķināšanas veids – Nenodarbinātības laikposmu neņemšana vērā) | 10 |
| 2020/C 45/06 | Lieta C-552/18: Tiesas (devītā palāta) 2019. gada 20. novembra rīkojums (Consiglio di Stato (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Indaco Service Soc. coop. sociale, kas rīkojas savā vārdā un kā Coop. sociale il Melograno pilnvarota pārstāve/Ufficio Territoriale del Governo Taranto (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Tiesas Reglamenta 99. pants – Publiskais iepirkums – Direktīva 2014/24/ES – 57. panta 4. punkta c) un g) apakšpunkts – Pakalpojumu publiskais iepirkums – Fakultatīvi izslēgšanas iemesli – Ar profesionālo darbību saistīts smags pārkāpums – Saimnieciskās darbības subjekta godīguma apšaubīšana – Agrāks līgums – Izpilde – Saistību neizpildes gadījumi – Izbeigšana – Vēršanās tiesā – Līgumslēdzējas iestādes veikts līguma neizpildes novērtējums – Šķēršļi līdz tiesvedības beigām) | 10 |
| 2020/C 45/07 | Lieta C-756/18: Tiesas (astotā palāta) 2019. gada 24. oktobra rīkojums (Tribunal d'instance d'Aulnay-Sous-Bois (Francija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – LC, MD/easyJet Airline Co. Ltd (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Tiesas Reglaments – 99. pants – Gaisa transports – Regula (EK) Nr. 261/2004 – Lidojuma ilga kavēšanās – Pasažieru tiesības uz kompensāciju – Pierādījums par pasažiera ierašanos uz reģistrāciju – Gaisa pārvadātāja apstiprināta rezervācija) | 11 |
| 2020/C 45/08 | Lieta C-292/19: Tiesas (sestā palāta) 2019. gada 24. oktobra rīkojums (Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Ungārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – PORR Építési Kft./Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Tiesas Reglamenta 99. pants – Kopēja pievienotās vērtības nodokļa (PVN) sistēma – Nodokļa bāze – Samazinājums – Direktīva 2006/112/EK – 90. pants – Nodokļu neitralitātes princips – Prasījums, kas bankrota procedūras rezultātā kļuvis neatgūstams) | 12 |
| 2020/C 45/09 | Lieta C-486/19: Tiesas (desmitā palāta) 2019. gada 19. novembra rīkojums (Korkein oikeus (Somija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – kriminālprocess pret A, B (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Tiesas Reglamenta 99. pants – Valsts atbalsts – Nodoklis saldumiem, saldējumam un atspirdzinošiem dzērieniem – Atbrīvojums attiecībā uz līdzīgiem izstrādājumiem, kurš var būt valsts atbalsts LESD 107. panta 1. punkta izpratnē – Tiesības piemērot kriminālsodu ar šo nodokli saistīto pienākumu neizpildes dēļ) | 13 |
| 2020/C 45/10 | Lieta C-713/19 P: Apelācijas sūdzība, ko 2019. gada 24. septembrī Ramón Guiral Broto iesniedza par Vispārējās tiesas (ceturtā palāta) 2019. gada 12. jūlija spriedumu lietā T-772/17 Café del Mar u.c./EUIPO – Guiral Broto (C del M) | 13 |
| 2020/C 45/11 | Lieta C-714/19 P: Apelācijas sūdzība, ko 2019. gada 24. septembrī Ramón Guiral Broto iesniedza par Vispārējās tiesas (ceturtā palāta) 2019. gada 12. jūlija spriedumu lietā T-773/17 Café del Mar u.c./EUIPO – Guiral Broto (Café del Mar) | 14 |
| 2020/C 45/12 | Lieta C-715/19 P: Apelācijas sūdzība, ko 2019. gada 24. septembrī Ramón Guiral Broto iesniedza par Vispārējās tiesas (ceturtā palāta) 2019. gada 12. jūlija spriedumu lietā T-774/17 Café del Mar u.c./EUIPO – Guiral Broto (C del M) | 14 |
| 2020/C 45/13 | Lieta C-759/19: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 16. oktobrī iesniedza Landgericht Gera (Vācija) – PG/Volkswagen AG | 15 |
| 2020/C 45/14 | Lieta C-786/19: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 23. oktobrī iesniedza Finanzgericht Köln (Vācija) – The North of England P & I Association Ltd., vienlaicīgi kā Marine Shipping Mutual Insurance Company tiesību pārņēmēja/Bundeszentralamt für Steuern | 16 |
| 2020/C 45/15 | Lieta C-793/19: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 29. oktobrī iesniedza Bundesverwaltungsgericht (Vācija) – Bundesrepublik Deutschland/SpaceNet AG | 16 |
| 2020/C 45/16 | Lieta C-794/19: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 29. oktobrī iesniedza Bundesverwaltungsgericht (Vācija) – Bundesrepublik Deutschland/Telekom Deutschland GmbH | 18 |
| 2020/C 45/17 | Lieta C-802/19: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 31. oktobrī iesniedza Bundesfinanzhof (Vācija) – Firma Z/Finanzamt Y | 20 |
| 2020/C 45/18 | Lieta C-804/19: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 31. oktobrī iesniedza Landesgericht Salzburg (Austrija) – BU/Markt24 GmbH | 21 |
| 2020/C 45/19 | Lieta C-808/19: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 4. novembrī iesniedza Landgericht Gera (Vācija) – DS/Volkswagen AG | 22 |
| 2020/C 45/20 | Lieta C-809/19: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 4. novembrī iesniedza Landgericht Gera (Vācija) – ER/Volkswagen AG | 23 |
| 2020/C 45/21 | Lieta C-816/17: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 5. novembrī iesniedza Amtsgericht Hamburg (Vācija) – QF/Germanwings GmbH | 24 |
| 2020/C 45/22 | Lieta C-827/19: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 13. novembrī iesniedza Audiencia Provincial de Pontevedra (Spānija) – D.A.T.A. u.c./Ryanair D.A.C. | 25 |
| 2020/C 45/23 | Lieta C-841/19: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 20. novembrī iesniedza Juzgado de lo Social de Madrid (Spānija) – BT/Fondo de Garantía Salarial (Fogasa) | 25 |
| 2020/C 45/24 | Lieta C-842/19: Prasība, kas celta 2019. gada 19. novembrī – Eiropas Komisija/Beļģijas Karaliste | 26 |
| 2020/C 45/25 | Lieta C-872/19 P: Apelācijas sūdzība, ko 2019. gada 28. novembrī Venecuēlas Bolivāra Republika iesniedza par Vispārējās tiesas (ceturtā palāta paplašinātā sastāvā) 2019. gada 20. septembra spriedumu lietā T-65/18 Venecuēla/Padome | 27 |
| 2020/C 45/26 | Lieta C-874/19 P: Apelācijas sūdzība, ko 2019. gada 28. novembrī Aeris Invest Sàrl iesniedza par Vispārējās tiesas (astotā palāta) 2019. gada 10. oktobra rīkojumu lietā T-599/18 Aeris Invest/VNV | 28 |
| 2020/C 45/27 | Lieta C-883/19 P: Apelācijas sūdzība, ko 2019. gada 3. decembrī HSBC Holdings plc, HSBC Bank plc, HSBC France iesniedza par Vispārējās tiesas (otrā palāta paplašinātā sastāvā) 2019. gada 24. septembra spriedumu lietā T–105/17 HSBC Holdings plc u.c./Komisija | 29 |
| 2020/C 45/28 | Lieta C-885/19 P: Apelācijas sūdzība, ko 2019. gada 4. decembrī Fiat Chrysler Finance Europe iesniedza par Vispārējās tiesas (septītā palāta paplašinātā sastāvā) 2019. gada 24. septembra spriedumu apvienotajās lietās T-755/15 un T-759/15 Luksemburga un Fiat Chrysler Finance Europe/Komisija | 30 |
| 2020/C 45/29 | Lieta C-888/19 P: Apelācijas sūdzība, ko 2019. gada 4. decembrī GMB Glasmanufaktur Brandenburg GmbH iesniedza par Vispārējās tiesas (piektā palāta) 2019. gada 24. septembra spriedumu lietā T-586/14 RENV Xinyi PV Products (Anhui) Holdings/Komisija | 31 |
| 2020/C 45/30 | Lieta C-891/19 P: Apelācijas sūdzība, ko 2019. gada 4. decembrī Eiropas Komisija iesniedza par Vispārējās tiesas (septītā palāta) 2019. gada 24. septembra spriedumu lietā T-500/17 Hubei Xinyegang Special Tube/Komisija | 32 |
| 2020/C 45/31 | Lieta C-897/19: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 5. decembrī iesniedza Vrhovni sud (Horvātija) – Krievijas Federācija | 33 |
| 2020/C 45/32 | Lieta C-735/18: Tiesas priekšsēdētāja 2019. gada 21. oktobra rīkojums (Justice de paix du troisième canton de Charleroi (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – IZ/Ryanair DAC | 34 |
| 2020/C 45/33 | Lieta C-281/19: Tiesas priekšsēdētāja 2019. gada 18. novembra rīkojums (Tribunal administratif de Paris (Francija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – XS/Recteur de l'académie de Paris | 34 |
| 2020/C 45/34 | Lieta C-395/19: Tiesas priekšsēdētāja 2019. gada 26. novembra rīkojums (Tribunal d'instance de Nice (Francija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – VT, WU/easyJet Airline Co. Ltd | 34 |
| | Vispārējā tiesa |
| 2020/C 45/35 | Lieta T-749/19: Prasība, kas celta 2019. gada 1. novembrī – John Wood Group u.c./Komisija | 35 |
| 2020/C 45/36 | Lieta T-762/19: Prasība, kas celta 2019. gada 8. novembrī – Rio Tinto European Holdings u.c./Komisija | 36 |
| 2020/C 45/37 | Lieta T-763/19: Prasība, kas celta 2019. gada 8. novembrī – Ultra Electronics Holdings u.c./Komisija | 38 |
| 2020/C 45/38 | Lieta T-764/19: Prasība, kas celta 2019. gada 8. novembrī – Keller Holdings/Komisija | 40 |
| 2020/C 45/39 | Lieta T-765/19: Prasība, kas celta 2019. gada 8. novembrī – Genus Investments/Komisija | 41 |
| 2020/C 45/40 | Lieta T-766/19: Prasība, kas celta 2019. gada 8. novembrī – Just Eat Holding/Komisija | 43 |
| 2020/C 45/41 | Lieta T-767/19: Prasība, kas celta 2019. gada 8. novembrī – Markit Group/Komisija | 45 |
| 2020/C 45/42 | Lieta T-768/19: Prasība, kas celta 2019. gada 8. novembrī – Elementis/Komisija | 46 |
| 2020/C 45/43 | Lieta T-769/19: Prasība, kas celta 2019. gada 8. novembrī – Informa u.c./Komisija | 48 |
| 2020/C 45/44 | Lieta T-770/19: Prasība, kas celta 2019. gada 8. novembrī – Merlin UK Finco 1 u.c./Komisija | 50 |
| 2020/C 45/45 | Lieta T-771/19: Prasība, kas celta 2019. gada 11. novembrī – Experian Finance 2012/Komisija | 51 |
| 2020/C 45/46 | Lieta T-772/19: Prasība, kas celta 2019. gada 11. novembrī – William Grant & Sons un William Grant & Sons Investments/Komisija | 53 |
| 2020/C 45/47 | Lieta T-773/19: Prasība, kas celta 2019. gada 11. novembrī – BAE Systems/Komisija | 54 |
| 2020/C 45/48 | Lieta T-774/19: Prasība, kas celta 2019. gada 12. novembrī – FA Sub 3/Komisija | 55 |
| 2020/C 45/49 | Lieta T-775/19: Prasība, kas celta 2019. gada 12. novembrī – Sheldon un Kingfisher International/Komisija | 57 |
| 2020/C 45/50 | Lieta T-776/19: Prasība, kas celta 2019. gada 12. novembrī – JIB Overseas/Komisija | 59 |
| 2020/C 45/51 | Lieta T-778/19: Prasība, kas celta 2019. gada 12. novembrī – RDI Reit/Komisija | 60 |
| 2020/C 45/52 | Lieta T-779/19: Prasība, kas celta 2019. gada 12. novembrī – Ashtead Financing/Komisija | 62 |
| 2020/C 45/53 | Lieta T-780/19: Prasība, kas celta 2019. gada 12. novembrī – Smith & Nephew USD& Nephew USD One/Komisija | 64 |
| 2020/C 45/54 | Lieta T-781/19: Prasība, kas celta 2019. gada 12. novembrī – Rigid Plastic Containers Finance un RPC Pisces Holdings/Komisija | 65 |
| 2020/C 45/55 | Lieta T-782/19: Prasība, kas celta 2019. gada 8. novembrī – St Schrader Holding Company UK/Komisija | 67 |
| 2020/C 45/56 | Lieta T-783/19: Prasība, kas celta 2019. gada 12. novembrī – Royal Mail Investments/Komisija | 69 |
| 2020/C 45/57 | Lieta T-784/19: Prasība, kas celta 2019. gada 12. novembrī – William Hill un William Hill Organization/Komisija | 70 |
| 2020/C 45/58 | Lieta T-785/19: Prasība, kas celta 2019. gada 13. novembrī – Anglo American International/Komisija | 72 |
| 2020/C 45/59 | Lieta T-786/19: Prasība, kas celta 2019. gada 13. novembrī – Simfer Jersey/Komisija | 73 |
| 2020/C 45/60 | Lieta T-787/19: Prasība, kas celta 2019. gada 13. novembrī – The Sage Group u.c./Komisija | 75 |
| 2020/C 45/61 | Lieta T-789/19: Prasība, kas celta 2019. gada 14. novembrī – Moerenhout u.c./Komisija | 76 |
| 2020/C 45/62 | Lieta T-798/19: Prasība, kas celta 2019. gada 18. novembrī – Bennahmias/Parlaments | 77 |
| 2020/C 45/63 | Lieta T-799/19: Prasība, kas celta 2019. gada 18. novembrī – Bennahmias/Parlaments | 78 |
| 2020/C 45/64 | Lieta T-800/19: Prasība, kas celta 2019. gada 20. novembrī – Austria Tabak/EUIPO – Mignot & De Block (AIR) | 79 |
| 2020/C 45/65 | Lieta T-802/19: Prasība, kas celta 2019. gada 19. novembrī – Kisscolor Living/EUIPO – Teoxane (KISS COLOR) | 79 |
| 2020/C 45/66 | Lieta T-803/19: Prasība, kas celta 2019. gada 19. novembrī – etc-gaming un Casino-Equipment/Komisija | 80 |
| 2020/C 45/67 | Lieta T-810/19: Prasība, kas celta 2019. gada 25. novembrī – Victoria's Secret Stores Brand Management/EUIPO – Yiwu Dearbody Cosmetics (BODYSECRETS) | 81 |
| 2020/C 45/68 | Lieta T-820/19: Prasība, kas celta 2019. gada 3. decembrī – Totalizator Sportowy/EUIPO – Lottoland Holdings (LOTTOLAND) | 82 |
| 2020/C 45/69 | Lieta T-825/19: Prasība, kas celta 2019. gada 4. decembrī – Tazzetti/Komisija | 83 |
| 2020/C 45/70 | Lieta T-826/19: Prasība, kas celta 2019. gada 4. decembrī – Tazzetti/Komisija | 85 |
| 2020/C 45/71 | Lieta T-833/19: Prasība, kas celta 2019. gada 6. decembrī – Grammer/EUIPO (Ģeometriskas figūras attēlojums) | 85 |
| 2020/C 45/72 | Lieta T-834/19: Prasība, kas celta 2019. gada 5. decembrī – e*Message Wireless Information Services/EUIPO – Apple (e*message) | 86 |
| 2020/C 45/73 | Lieta T-836/19: Prasība, kas celta 2019. gada 10. decembrī – Première Vision/EUIPO – Vente-Privee.com (PV) | 87 |
| 2020/C 45/74 | Lieta T-838/19: Prasība, kas celta 2019. gada 10. decembrī – Koopman International/EUIPO – Tinnus Enterprises un Mystic Products Import & Export (Šķidruma sadales iekārta) | 88 |
| 2020/C 45/75 | Lieta T-839/19: Prasība, kas celta 2019. gada 10. decembrī – Koopman International/EUIPO – Tinnus Enterprises un Mystic Products Import & Export (Šķidruma sadales iekārta) | 89 |
| 2020/C 45/76 | Lieta T-840/19: Prasība, kas celta 2019. gada 10. decembrī – Koopman International/EUIPO – Tinnus Enterprises un Mystic Products Import & Export (Šķidruma sadales iekārta) | 90 |
| 2020/C 45/77 | Lieta T-841/19: Prasība, kas celta 2019. gada 10. decembrī – Koopman International/EUIPO – Tinnus Enterprises un Mystic Products Import & Export (Šķidruma sadales iekārta) | 91 |
| 2020/C 45/78 | Lieta T-842/19: Prasība, kas celta 2019. gada 10. decembrī – Koopman International/EUIPO – Tinnus Enterprises un Mystic Products (Šķidruma sadales iekārta) | 92 |
| 2020/C 45/79 | Lieta T-843/19: Prasība, kas celta 2019. gada 12. decembrī – Correia/EESK | 93 |
| 2020/C 45/80 | Lieta T-844/19: Prasība, kas celta 2019. gada 12. decembrī – Apologistics/EUIPO – Peikert (discount-apotheke.de) | 94 |
| 2020/C 45/81 | Lieta T-847/19: Prasība, kas celta 2019. gada 13. decembrī – X–cen–tek/EUIPO – Altenloh, Brinck & Co. (PAX) | 95 |
| 2020/C 45/82 | Lieta T-858/19: Prasība, kas celta 2019. gada 18. decembrī – easyCosmetic Swiss/EUIPO – U.W.I. Unternehmensberatungs- und Wirtschaftsinformations (easycosmetic) | 96 |

V   Atzinumi

JURIDISKAS PROCEDŪRAS

Tiesa

2020/C 45/03

Lieta C-211/17: Tiesas (pirmā palāta) 2019. gada 24. oktobra spriedums (Curtea de Apel Bacău – (Rumānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – SC Topaz Development SRL/Constantin Juncu, Raisa Juncu (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Tiesas Reglamenta 99. pants – Patērētāju aizsardzība – Direktīva 93/13/EEK – Negodīgi noteikumi patērētāju līgumos – Nekustamā īpašuma projektu attīstītāja sagatavots un notāra apliecināts pirkuma un pārdevuma priekšlīgums – 3. panta 2. punkts un 4. panta 1. punkts – Pierādījums par līguma noteikumu apspriešanu – Prezumpcija – Patērētāja veikta līguma parakstīšana – 3. panta 3. punkts – Pielikuma 1. punkta d), e), f) un i) apakšpunkts – Tieši paredzēts noteikums par līguma laušanu – Noteikums par līgumsodu – Negodīgs raksturs – 6. un 7. pants – Valsts tiesas iespēja grozīt par negodīgu atzīto noteikumu)

8

2020/C 45/04

Apvienotās lietas C-540/17 un C-541/17: Tiesas (otrā palāta) 2019. gada 13. novembra rīkojums (Bundesverwaltungsgericht (Vācija) lūgumi sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Vācijas Federatīvā Republika/Adel Hamed (C-540/17), Amar Omar (C-541/17) (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Tiesas Reglamenta 99. pants – Brīvības, drošības un tiesiskuma telpa – Kopējās procedūras starptautiskās aizsardzības statusa piešķiršanai un atņemšanai – Direktīva 2013/32/ES – 33. panta 2. punkta a) apakšpunkts – Dalībvalsts iestāžu veikta patvēruma pieteikuma noraidīšana, atzīstot to par nepieņemamu, bēgļa statusa citā dalībvalstī iepriekšējas piešķiršanas dēļ – Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 4. pants – Necilvēcīgas vai pazemojošas izturēšanās piemērošanas patiess un pierādīts risks – Bēgļa statusa ieguvēju dzīves apstākļi šajā citā dalībvalstī)

9

2020/C 45/05

Apvienotās lietas C-439/18 un C-472/18: Tiesas (septītā palāta) 2019. gada 15. oktobra rīkojums (Tribunal Superior de Justicia de Galicia (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – OH (C-439/18), ER (C-472/18)/Agencia Estatal de la Administración Tributaria (AEAT) (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Sociālā politika – Direktīva 97/81/EK – Pamatnolīgums par nepilna darba laika darbu – 4. klauzula – Vīriešu un sieviešu dzimuma darba ņēmēji – Princips, kas paredz vienlīdzīgas iespējas un vienlīdzīgu attieksmi pret vīriešiem un sievietēm nodarbinātības un darba jautājumos – Direktīva 2006/54/EK – 14. panta 1. punkts – Cikliska vertikāla rakstura nepilna darba laika darba ņēmējs – Darba stāža atzīšana – Trīsgadu piemaksu par darba stāžu aprēķināšanas veids – Nenodarbinātības laikposmu neņemšana vērā)

10

2020/C 45/06

Lieta C-552/18: Tiesas (devītā palāta) 2019. gada 20. novembra rīkojums (Consiglio di Stato (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Indaco Service Soc. coop. sociale, kas rīkojas savā vārdā un kā Coop. sociale il Melograno pilnvarota pārstāve/Ufficio Territoriale del Governo Taranto (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Tiesas Reglamenta 99. pants – Publiskais iepirkums – Direktīva 2014/24/ES – 57. panta 4. punkta c) un g) apakšpunkts – Pakalpojumu publiskais iepirkums – Fakultatīvi izslēgšanas iemesli – Ar profesionālo darbību saistīts smags pārkāpums – Saimnieciskās darbības subjekta godīguma apšaubīšana – Agrāks līgums – Izpilde – Saistību neizpildes gadījumi – Izbeigšana – Vēršanās tiesā – Līgumslēdzējas iestādes veikts līguma neizpildes novērtējums – Šķēršļi līdz tiesvedības beigām)

10

2020/C 45/07

Lieta C-756/18: Tiesas (astotā palāta) 2019. gada 24. oktobra rīkojums (Tribunal d'instance d'Aulnay-Sous-Bois (Francija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – LC, MD/easyJet Airline Co. Ltd (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Tiesas Reglaments – 99. pants – Gaisa transports – Regula (EK) Nr. 261/2004 – Lidojuma ilga kavēšanās – Pasažieru tiesības uz kompensāciju – Pierādījums par pasažiera ierašanos uz reģistrāciju – Gaisa pārvadātāja apstiprināta rezervācija)

11

2020/C 45/08

Lieta C-292/19: Tiesas (sestā palāta) 2019. gada 24. oktobra rīkojums (Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Ungārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – PORR Építési Kft./Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Tiesas Reglamenta 99. pants – Kopēja pievienotās vērtības nodokļa (PVN) sistēma – Nodokļa bāze – Samazinājums – Direktīva 2006/112/EK – 90. pants – Nodokļu neitralitātes princips – Prasījums, kas bankrota procedūras rezultātā kļuvis neatgūstams)

12

2020/C 45/09

Lieta C-486/19: Tiesas (desmitā palāta) 2019. gada 19. novembra rīkojums (Korkein oikeus (Somija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – kriminālprocess pret A, B (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Tiesas Reglamenta 99. pants – Valsts atbalsts – Nodoklis saldumiem, saldējumam un atspirdzinošiem dzērieniem – Atbrīvojums attiecībā uz līdzīgiem izstrādājumiem, kurš var būt valsts atbalsts LESD 107. panta 1. punkta izpratnē – Tiesības piemērot kriminālsodu ar šo nodokli saistīto pienākumu neizpildes dēļ)

13

2020/C 45/10

Lieta C-713/19 P: Apelācijas sūdzība, ko 2019. gada 24. septembrī Ramón Guiral Broto iesniedza par Vispārējās tiesas (ceturtā palāta) 2019. gada 12. jūlija spriedumu lietā T-772/17 Café del Mar u.c./EUIPO – Guiral Broto (C del M)

13

2020/C 45/11

Lieta C-714/19 P: Apelācijas sūdzība, ko 2019. gada 24. septembrī Ramón Guiral Broto iesniedza par Vispārējās tiesas (ceturtā palāta) 2019. gada 12. jūlija spriedumu lietā T-773/17 Café del Mar u.c./EUIPO – Guiral Broto (Café del Mar)

14

2020/C 45/12

Lieta C-715/19 P: Apelācijas sūdzība, ko 2019. gada 24. septembrī Ramón Guiral Broto iesniedza par Vispārējās tiesas (ceturtā palāta) 2019. gada 12. jūlija spriedumu lietā T-774/17 Café del Mar u.c./EUIPO – Guiral Broto (C del M)

14

2020/C 45/13

Lieta C-759/19: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 16. oktobrī iesniedza Landgericht Gera (Vācija) – PG/Volkswagen AG

15

2020/C 45/14

Lieta C-786/19: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 23. oktobrī iesniedza Finanzgericht Köln (Vācija) – The North of England P & I Association Ltd., vienlaicīgi kā Marine Shipping Mutual Insurance Company tiesību pārņēmēja/Bundeszentralamt für Steuern

16

2020/C 45/15

Lieta C-793/19: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 29. oktobrī iesniedza Bundesverwaltungsgericht (Vācija) – Bundesrepublik Deutschland/SpaceNet AG

16

2020/C 45/16

Lieta C-794/19: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 29. oktobrī iesniedza Bundesverwaltungsgericht (Vācija) – Bundesrepublik Deutschland/Telekom Deutschland GmbH

18

2020/C 45/17

Lieta C-802/19: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 31. oktobrī iesniedza Bundesfinanzhof (Vācija) – Firma Z/Finanzamt Y

20

2020/C 45/18

Lieta C-804/19: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 31. oktobrī iesniedza Landesgericht Salzburg (Austrija) – BU/Markt24 GmbH

21

2020/C 45/19

Lieta C-808/19: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 4. novembrī iesniedza Landgericht Gera (Vācija) – DS/Volkswagen AG

22

2020/C 45/20

Lieta C-809/19: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 4. novembrī iesniedza Landgericht Gera (Vācija) – ER/Volkswagen AG

23

2020/C 45/21

Lieta C-816/17: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 5. novembrī iesniedza Amtsgericht Hamburg (Vācija) – QF/Germanwings GmbH

24

2020/C 45/22

Lieta C-827/19: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 13. novembrī iesniedza Audiencia Provincial de Pontevedra (Spānija) – D.A.T.A. u.c./Ryanair D.A.C.

25

2020/C 45/23

Lieta C-841/19: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 20. novembrī iesniedza Juzgado de lo Social de Madrid (Spānija) – BT/Fondo de Garantía Salarial (Fogasa)

25

2020/C 45/24

Lieta C-842/19: Prasība, kas celta 2019. gada 19. novembrī – Eiropas Komisija/Beļģijas Karaliste

26

2020/C 45/25

Lieta C-872/19 P: Apelācijas sūdzība, ko 2019. gada 28. novembrī Venecuēlas Bolivāra Republika iesniedza par Vispārējās tiesas (ceturtā palāta paplašinātā sastāvā) 2019. gada 20. septembra spriedumu lietā T-65/18 Venecuēla/Padome

27

2020/C 45/26

Lieta C-874/19 P: Apelācijas sūdzība, ko 2019. gada 28. novembrī Aeris Invest Sàrl iesniedza par Vispārējās tiesas (astotā palāta) 2019. gada 10. oktobra rīkojumu lietā T-599/18 Aeris Invest/VNV

28

2020/C 45/27

Lieta C-883/19 P: Apelācijas sūdzība, ko 2019. gada 3. decembrī HSBC Holdings plc, HSBC Bank plc, HSBC France iesniedza par Vispārējās tiesas (otrā palāta paplašinātā sastāvā) 2019. gada 24. septembra spriedumu lietā T–105/17 HSBC Holdings plc u.c./Komisija

29

2020/C 45/28

Lieta C-885/19 P: Apelācijas sūdzība, ko 2019. gada 4. decembrī Fiat Chrysler Finance Europe iesniedza par Vispārējās tiesas (septītā palāta paplašinātā sastāvā) 2019. gada 24. septembra spriedumu apvienotajās lietās T-755/15 un T-759/15 Luksemburga un Fiat Chrysler Finance Europe/Komisija

30

2020/C 45/29

Lieta C-888/19 P: Apelācijas sūdzība, ko 2019. gada 4. decembrī GMB Glasmanufaktur Brandenburg GmbH iesniedza par Vispārējās tiesas (piektā palāta) 2019. gada 24. septembra spriedumu lietā T-586/14 RENV Xinyi PV Products (Anhui) Holdings/Komisija

31

2020/C 45/30

Lieta C-891/19 P: Apelācijas sūdzība, ko 2019. gada 4. decembrī Eiropas Komisija iesniedza par Vispārējās tiesas (septītā palāta) 2019. gada 24. septembra spriedumu lietā T-500/17 Hubei Xinyegang Special Tube/Komisija

32

2020/C 45/31

Lieta C-897/19: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 5. decembrī iesniedza Vrhovni sud (Horvātija) – Krievijas Federācija

33

2020/C 45/32

Lieta C-735/18: Tiesas priekšsēdētāja 2019. gada 21. oktobra rīkojums (Justice de paix du troisième canton de Charleroi (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – IZ/Ryanair DAC

34

2020/C 45/33

Lieta C-281/19: Tiesas priekšsēdētāja 2019. gada 18. novembra rīkojums (Tribunal administratif de Paris (Francija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – XS/Recteur de l'académie de Paris

34

2020/C 45/34

Lieta C-395/19: Tiesas priekšsēdētāja 2019. gada 26. novembra rīkojums (Tribunal d'instance de Nice (Francija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – VT, WU/easyJet Airline Co. Ltd

34

Vispārējā tiesa

2020/C 45/35

Lieta T-749/19: Prasība, kas celta 2019. gada 1. novembrī – John Wood Group u.c./Komisija

35

2020/C 45/36

Lieta T-762/19: Prasība, kas celta 2019. gada 8. novembrī – Rio Tinto European Holdings u.c./Komisija

36

2020/C 45/37

Lieta T-763/19: Prasība, kas celta 2019. gada 8. novembrī – Ultra Electronics Holdings u.c./Komisija

38

2020/C 45/38

Lieta T-764/19: Prasība, kas celta 2019. gada 8. novembrī – Keller Holdings/Komisija

40

2020/C 45/39

Lieta T-765/19: Prasība, kas celta 2019. gada 8. novembrī – Genus Investments/Komisija

41

2020/C 45/40

Lieta T-766/19: Prasība, kas celta 2019. gada 8. novembrī – Just Eat Holding/Komisija

43

2020/C 45/41

Lieta T-767/19: Prasība, kas celta 2019. gada 8. novembrī – Markit Group/Komisija

45

2020/C 45/42

Lieta T-768/19: Prasība, kas celta 2019. gada 8. novembrī – Elementis/Komisija

46

2020/C 45/43

Lieta T-769/19: Prasība, kas celta 2019. gada 8. novembrī – Informa u.c./Komisija

48

2020/C 45/44

Lieta T-770/19: Prasība, kas celta 2019. gada 8. novembrī – Merlin UK Finco 1 u.c./Komisija

50

2020/C 45/45

Lieta T-771/19: Prasība, kas celta 2019. gada 11. novembrī – Experian Finance 2012/Komisija

51

2020/C 45/46

Lieta T-772/19: Prasība, kas celta 2019. gada 11. novembrī – William Grant & Sons un William Grant & Sons Investments/Komisija

53

2020/C 45/47

Lieta T-773/19: Prasība, kas celta 2019. gada 11. novembrī – BAE Systems/Komisija

54

2020/C 45/48

Lieta T-774/19: Prasība, kas celta 2019. gada 12. novembrī – FA Sub 3/Komisija

55

2020/C 45/49

Lieta T-775/19: Prasība, kas celta 2019. gada 12. novembrī – Sheldon un Kingfisher International/Komisija

57

2020/C 45/50

Lieta T-776/19: Prasība, kas celta 2019. gada 12. novembrī – JIB Overseas/Komisija

59

2020/C 45/51

Lieta T-778/19: Prasība, kas celta 2019. gada 12. novembrī – RDI Reit/Komisija

60

2020/C 45/52

Lieta T-779/19: Prasība, kas celta 2019. gada 12. novembrī – Ashtead Financing/Komisija

62

2020/C 45/53

Lieta T-780/19: Prasība, kas celta 2019. gada 12. novembrī – Smith & Nephew USD& Nephew USD One/Komisija

64

2020/C 45/54

Lieta T-781/19: Prasība, kas celta 2019. gada 12. novembrī – Rigid Plastic Containers Finance un RPC Pisces Holdings/Komisija

65

2020/C 45/55

Lieta T-782/19: Prasība, kas celta 2019. gada 8. novembrī – St Schrader Holding Company UK/Komisija

67

2020/C 45/56

Lieta T-783/19: Prasība, kas celta 2019. gada 12. novembrī – Royal Mail Investments/Komisija

69

2020/C 45/57

Lieta T-784/19: Prasība, kas celta 2019. gada 12. novembrī – William Hill un William Hill Organization/Komisija

70

2020/C 45/58

Lieta T-785/19: Prasība, kas celta 2019. gada 13. novembrī – Anglo American International/Komisija

72

2020/C 45/59

Lieta T-786/19: Prasība, kas celta 2019. gada 13. novembrī – Simfer Jersey/Komisija

73

2020/C 45/60

Lieta T-787/19: Prasība, kas celta 2019. gada 13. novembrī – The Sage Group u.c./Komisija

75

2020/C 45/61

Lieta T-789/19: Prasība, kas celta 2019. gada 14. novembrī – Moerenhout u.c./Komisija

76

2020/C 45/62

Lieta T-798/19: Prasība, kas celta 2019. gada 18. novembrī – Bennahmias/Parlaments

77

2020/C 45/63

Lieta T-799/19: Prasība, kas celta 2019. gada 18. novembrī – Bennahmias/Parlaments

78

2020/C 45/64

Lieta T-800/19: Prasība, kas celta 2019. gada 20. novembrī – Austria Tabak/EUIPO – Mignot & De Block (AIR)

79

2020/C 45/65

Lieta T-802/19: Prasība, kas celta 2019. gada 19. novembrī – Kisscolor Living/EUIPO – Teoxane (KISS COLOR)

79

2020/C 45/66

Lieta T-803/19: Prasība, kas celta 2019. gada 19. novembrī – etc-gaming un Casino-Equipment/Komisija

80

2020/C 45/67

Lieta T-810/19: Prasība, kas celta 2019. gada 25. novembrī – Victoria's Secret Stores Brand Management/EUIPO – Yiwu Dearbody Cosmetics (BODYSECRETS)

81

2020/C 45/68

Lieta T-820/19: Prasība, kas celta 2019. gada 3. decembrī – Totalizator Sportowy/EUIPO – Lottoland Holdings (LOTTOLAND)

82

2020/C 45/69

Lieta T-825/19: Prasība, kas celta 2019. gada 4. decembrī – Tazzetti/Komisija

83

2020/C 45/70

Lieta T-826/19: Prasība, kas celta 2019. gada 4. decembrī – Tazzetti/Komisija

85

2020/C 45/71

Lieta T-833/19: Prasība, kas celta 2019. gada 6. decembrī – Grammer/EUIPO (Ģeometriskas figūras attēlojums)

85

2020/C 45/72

Lieta T-834/19: Prasība, kas celta 2019. gada 5. decembrī – e*Message Wireless Information Services/EUIPO – Apple (e*message)

86

2020/C 45/73

Lieta T-836/19: Prasība, kas celta 2019. gada 10. decembrī – Première Vision/EUIPO – Vente-Privee.com (PV)

87

2020/C 45/74

Lieta T-838/19: Prasība, kas celta 2019. gada 10. decembrī – Koopman International/EUIPO – Tinnus Enterprises un Mystic Products Import & Export (Šķidruma sadales iekārta)

88

2020/C 45/75

Lieta T-839/19: Prasība, kas celta 2019. gada 10. decembrī – Koopman International/EUIPO – Tinnus Enterprises un Mystic Products Import & Export (Šķidruma sadales iekārta)

89

2020/C 45/76

Lieta T-840/19: Prasība, kas celta 2019. gada 10. decembrī – Koopman International/EUIPO – Tinnus Enterprises un Mystic Products Import & Export (Šķidruma sadales iekārta)

90

2020/C 45/77

Lieta T-841/19: Prasība, kas celta 2019. gada 10. decembrī – Koopman International/EUIPO – Tinnus Enterprises un Mystic Products Import & Export (Šķidruma sadales iekārta)

91

2020/C 45/78

Lieta T-842/19: Prasība, kas celta 2019. gada 10. decembrī – Koopman International/EUIPO – Tinnus Enterprises un Mystic Products (Šķidruma sadales iekārta)

92

2020/C 45/79

Lieta T-843/19: Prasība, kas celta 2019. gada 12. decembrī – Correia/EESK

93

2020/C 45/80

Lieta T-844/19: Prasība, kas celta 2019. gada 12. decembrī – Apologistics/EUIPO – Peikert (discount-apotheke.de)

94

2020/C 45/81

Lieta T-847/19: Prasība, kas celta 2019. gada 13. decembrī – X–cen–tek/EUIPO – Altenloh, Brinck & Co. (PAX)

95

2020/C 45/82

Lieta T-858/19: Prasība, kas celta 2019. gada 18. decembrī – easyCosmetic Swiss/EUIPO – U.W.I. Unternehmensberatungs- und Wirtschaftsinformations (easycosmetic)

96

---

| LV | |
| --- | --- |

LV

---

IV Paziņojumi

EIROPAS SAVIENĪBAS IESTĀŽU UN STRUKTŪRU SNIEGTI PAZIŅOJUMI

Eiropas Savienības Tiesa

| 10.2.2020 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 45/1 |
| --- | --- | --- | --- |

10.2.2020

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 45/1

---

Eiropas Savienības Tiesas jaunākās publikācijas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī

(2020/C 45/01)

Jaunākā publikācija

OV C 36, 3.2.2020.

Iepriekšējās publikācijas

OV C 27, 27.1.2020.

OV C 19, 20.1.2020.

OV C 10, 13.1.2020.

OV C 432, 23.12.2019.

OV C 423, 16.12.2019.

OV C 413, 9.12.2019.

Šie teksti pieejami

EUR-Lex: http://eur-lex.europa.eu

---

| 10.2.2020 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 45/2 |
| --- | --- | --- | --- |

10.2.2020

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 45/2

---

EIROPAS SAVIENĪBAS TIESAS LĒMUMS

(2019. gada 26. novembris)

par publisku piekļuvi Eiropas Savienības Tiesas rīcībā esošiem dokumentiem saistībā ar tās administratīvo pienākumu izpildi

(2020/C 45/02)

EIROPAS SAVIENIBAS TIESA,

ņemot vērā Līguma par Eiropas Savienības darbību 15. panta 3. punktu,

ņemot vērā Administratīvās komitejas 2019. gada 11. novembra lēmumu,

tā kā būtu jāpieņem noteikumi par publisku piekļuvi Eiropas Savienības Tiesas rīcībā esošiem dokumentiem saistībā ar tās administratīvo pienākumu izpildi,

tā kā pēc administratīvās reorganizācijas būtu jāgroza tās normas par pilnvaroto personu, kurai ir tiesības pieņemt lēmumu par atbildi, kas sniedzama uz sākotnējo pieteikumu par piekļuvi dokumentiem, kuras ir ietvertas Eiropas Savienības Tiesas 2016. gada 11. oktobra lēmumā par publisku piekļuvi Eiropas Savienības Tiesas rīcībā esošiem dokumentiem saistībā ar tās administratīvo pienākumu izpildi (1),

PIEŅEM ŠO LĒMUMU.

1. pants

Piemērošanas joma

1.   Šo lēmumu piemēro visiem Eiropas Savienības Tiesas rīcībā esošiem dokumentiem, proti, dokumentiem, kurus tā administratīvo pienākumu izpildes ietvaros ir sagatavojusi vai saņēmusi un kuri ir tās rīcībā.

2.   Šis lēmums neierobežo publiskās piekļuves tiesības Eiropas Savienības Tiesas dokumentiem, kuras varētu izrietēt no starptautisko tiesību instrumentiem vai no to īstenošanai paredzētajiem tiesību aktiem.

2. pants

Tiesību izmantotāji

1.   Jebkuram Eiropas Savienības pilsonim, kā arī jebkurai fiziskai personai, kas dzīvo kādā dalībvalstī, vai juridiskai personai, kam ir juridiskā adrese kādā dalībvalstī, ir tiesības piekļūt 1. panta 1. punktā norādītajiem Eiropas Savienības Tiesas dokumentiem, ievērojot šajā lēmumā paredzētos nosacījumus.

2.   Eiropas Savienības Tiesa var, ievērojot šos pašus nosacījumus, atļaut piekļūt šiem dokumentiem jebkurai fiziskai personai, kas nedzīvo kādā dalībvalstī, vai juridiskai personai, kuras juridiskā adrese nav kādā dalībvalstī.

3. pants

Izņēmumi

1.   Eiropas Savienības Tiesa atsaka piekļuvi dokumentam, ja tā izpaušana var kaitēt:

| a) | sabiedrības interešu aizsardzībai saistībā ar:






  — | valsts drošību, |
| --- | --- | --- |

a)

sabiedrības interešu aizsardzībai saistībā ar:

—

valsts drošību,

| — | aizsardzību un militāro jomu, |
| --- | --- |

—

aizsardzību un militāro jomu,

| — | starptautiskajām attiecībām, |
| --- | --- |

—

starptautiskajām attiecībām,

| — | Savienības vai kādas dalībvalsts finanšu, monetāro vai ekonomikas politiku; |
| --- | --- |

—

Savienības vai kādas dalībvalsts finanšu, monetāro vai ekonomikas politiku;

| b) | personas privātajai dzīvei un neaizskaramībai, it īpaši saskaņā ar Savienības tiesību aktiem par personas datu aizsardzību. |
| --- | --- |

b)

personas privātajai dzīvei un neaizskaramībai, it īpaši saskaņā ar Savienības tiesību aktiem par personas datu aizsardzību.

2.   Eiropas Savienības Tiesa atsaka piekļuvi dokumentam, ja tā izpaušana var kaitēt:

| — | fiziskas vai juridiskas personas komerciālo interešu aizsardzībai, tostarp intelektuālā īpašuma aizsardzībai, |
| --- | --- |

—

fiziskas vai juridiskas personas komerciālo interešu aizsardzībai, tostarp intelektuālā īpašuma aizsardzībai,

| — | tiesvedības un juridisku konsultāciju aizsardzībai, |
| --- | --- |

—

tiesvedības un juridisku konsultāciju aizsardzībai,

| — | pārbaužu, izmeklēšanas un revīziju mērķiem. |
| --- | --- |

—

pārbaužu, izmeklēšanas un revīziju mērķiem.

3.   Eiropas Savienības Tiesa atsaka piekļuvi dokumentam, ko tā sagatavojusi iekšējām vajadzībām, vai tās saņemtam dokumentam, kas skar jautājumu, par kuru tā vēl nav pieņēmusi lēmumu, ja šī dokumenta izpaušana var būtiski kaitēt lēmumpieņemšanas procesam Eiropas Savienības Tiesā.

Dokumentam, kas ietver viedokļu izklāstu iekšējām vajadzībām saistībā ar apspriedēm un iepriekšējām pārrunām, kuras notikušas Eiropas Savienības Tiesā vai ārpus tās, ja Tiesa tajās piedalījusies, atsaka piekļuvi pat pēc tam, kad lēmums jau ir pieņemts, ja šī dokumenta izpaušana var būtiski kaitēt lēmumpieņemšanas procesam Eiropas Savienības Tiesā.

4.   Izņēmumus, kas paredzēti 2. un 3. punktā, nepiemēro, ja attiecīgā dokumenta izpaušana ir pamatota ar sevišķām sabiedrības interesēm.

5.   Ja viens vai vairāki 1., 2. un 3. punktā paredzētie izņēmumi attiecas tikai uz kādu pieprasītā dokumenta daļu, pārējās dokumenta daļas tiek izpaustas.

6.   Izņēmumus, kas paredzēti 1., 2. un 3. punktā, piemēro vienīgi tik ilgi, kamēr šāda aizsardzība ir pamatota, ņemot vērā dokumenta saturu. Izņēmumus var piemērot ne ilgāk par 30 gadiem. Ja dokumentiem ir piemērojami izņēmumi, kas skar privāto dzīvi vai komerciālās intereses, izņēmumus vajadzības gadījumā var piemērot arī pēc šā termiņa.

7.   Šis pants neskar 9. panta noteikumus.

4. pants

Sākotnējā pieteikuma iesniegšana

1.   Pieteikumam par piekļuvi Eiropas Savienības Tiesas dokumentam ir jābūt sagatavotam kādā no Eiropas Savienības oficiālajām valodām uz veidlapas, kas ir pieejama Eiropas Savienības Tiesas interneta vietnē. Visieteicamāk to ir nosūtīt elektroniski atbilstoši norādēm iepriekš minētajā interneta vietnē vai izņēmuma gadījumā pa pastu vai telefaksu.

2.   Pieteikumam ir jābūt pietiekami precīzi formulētam, un tajā it īpaši ir jānorāda ziņas, kas ļauj identificēt pieprasīto dokumentu vai dokumentus, kā arī pieteikuma iesniedzēja uzvārdu un adresi.

3.   Ja pieteikums nav pietiekami precīzi formulēts, Eiropas Savienības Tiesa lūdz iesniedzēju precizēt pieteikumu un šādā nolūkā sniedz viņam palīdzību.

4.   Ja pieteikums attiecas uz ļoti apjomīgu dokumentu vai ļoti lielu dokumentu skaitu, Eiropas Savienības Tiesa bez papildu formalitātēm var apspriesties ar pieteikuma iesniedzēju, lai rastu pieņemamu risinājumu.

5.   Pieteikuma iesniedzējam nav jānorāda tā iesniegšanas iemesli.

5. pants

Sākotnējā pieteikuma izskatīšana

1.   Pieteikuma iesniedzējam rakstveidā (pa e-pastu, ar vēstuli pa pastu vai pa faksu) nosūta paziņojumu par saņemšanu uzreiz pēc veidlapas, kurā ietverts pieteikums, reģistrācijas.

2.   Eiropas Savienības Tiesa ne vēlāk kā viena mēneša laikā pēc šīs reģistrācijas piešķir piekļuvi pieprasītajam dokumentam, nodrošinot tā izsniegšanu pieteikuma iesniedzējam.

3.   Ja Eiropas Savienības Tiesa nevar piešķirt piekļuvi pieprasītajam dokumentam, tā 2. punktā paredzētajā termiņā rakstveidā paziņo pieteikuma iesniedzējam pilnīgā vai daļējā atteikuma iemeslus, informējot pieteikuma iesniedzēju par viņa tiesībām iesniegt atkārtotu pieteikumu viena mēneša laikā no atbildes saņemšanas dienas.

4.   Izņēmuma gadījumā, piemēram, ja pieteikums attiecas uz ļoti apjomīgu dokumentu vai ļoti lielu dokumentu skaitu, 2. punktā paredzēto termiņu var pagarināt par vienu mēnesi ar nosacījumu, ka pieteikuma iesniedzējs ir iepriekš informēts un ir norādīts detalizēts pamatojums.

5.   Termiņš atbildes sniegšanai 4. panta 3. punktā paredzētajā gadījumā sākas tikai no brīža, kad Eiropas Savienības Tiesas rīcībā ir pieteikuma iesniedzēja sniegta papildu informācija, kas pietiekami precizē pieteikumu.

6.   Termiņu aprēķināšanai pēc analoģijas tiek piemērota Padomes 1971. gada 3. jūnija Regula (EEK, Euratom) Nr. 1182/71, ar ko nosaka laikposmiem, datumiem un termiņiem piemērojamus noteikumus (2).

6. pants

Atkārtotā pieteikuma iesniegšana

1.   Saņemot pilnībā vai daļēji noraidošu atbildi uz savu sākotnējo pieteikumu, pieteikuma iesniedzējs var iesniegt atkārtotu pieteikumu.

2.   Ja paredzētajā termiņā nav Eiropas Savienības Tiesas atbildes uz sākotnējo pieteikumu, pieteikuma iesniedzējam ir tiesības iesniegt atkārtotu pieteikumu.

3.   Atkārtotais pieteikums ir jāiesniedz Eiropas Savienības Tiesai viena mēneša laikā vai nu no atbildes par pilnīgu vai daļēju piekļuves atteikumu pieprasītajam dokumentam saņemšanas, vai, ja uz sākotnējo pieteikumu nav nekādas atbildes, no atbildes sniegšanas termiņa beigām.

4.   Atkārtotais pieteikums ir jāsagatavo saskaņā ar 4. pantā paredzētajām formas prasībām.

7. pants

Atkārtotā pieteikuma izskatīšana

1.   Atkārtoto pieteikumu izskata saskaņā ar 5. pantā paredzēto kārtību, izņemot informāciju attiecībā uz tiesībām iesniegt atkārtotu pieteikumu.

2.   Ja Eiropas Savienības Tiesa pilnībā vai daļēji noraida atkārtoto pieteikumu, tā informē pieteikuma iesniedzēju par tam pieejamiem tiesību aizsardzības līdzekļiem šā noraidījuma apstrīdēšanai, proti, tiesvedības uzsākšanu vai sūdzības iesniegšanu Eiropas ombudam saskaņā ar attiecīgi Līguma par Eiropas Savienības darbību 263. un 228. pantā paredzētajiem nosacījumiem.

3.   Atbildes uz atkārtoto pieteikumu neesamība paredzētajā termiņā tiek uzskatīta par noraidošu atbildi, un pieteikuma iesniedzējam ir tiesības izmantot 2. punktā paredzētos tiesību aizsardzības līdzekļus.

8. pants

Pilnvarotās personas

1.   Pilnvarotā persona, kurai ir tiesības pieņemt lēmumu par atbildi, kas sniedzama uz sākotnējo pieteikumu par piekļuvi dokumentam, ir Bibliotēkas direktors.

2.   Ja pieprasītais dokuments ir Tiesas kancelejas vai Vispārējās tiesas kancelejas rīcībā, pilnvarotās personas attiecīgi ir Tiesas sekretāra palīgs un Vispārējās tiesas sekretāra palīgs.

Tiesas sekretāra palīgs un Vispārējās tiesas sekretāra palīgs var deleģēt pilnvarotās personas tiesības attiecībā uz sākotnējo pieteikumu savas kancelejas administratoram.

3.   Pilnvarotā persona, kurai ir tiesības pieņemt lēmumu par atbildi, kas sniedzama uz atkārtoto pieteikumu, ir Tiesas sekretārs vai, ja atkārtotais pieteikums attiecas uz Vispārējās tiesas kancelejas rīcībā esošu dokumentu, Vispārējās tiesas sekretārs.

4.   Ja dalībvalsts, kas saņēmusi pieteikumu par piekļuvi tās rīcībā esošam dokumentam, kuru savu administratīvo pienākumu izpildes ietvaros ir sagatavojusi Eiropas Savienības Tiesa, vēršas pie tās, lai konsultētos, atbildi uz šo konsultēšanās lūgumu sniedz persona, kurai saskaņā ar 3. punktu būtu tiesības atbildēt uz atkārtoto pieteikumu par piekļuvi, kas attiecas uz to pašu dokumentu un iesniegts tieši Eiropas Savienības Tiesai.

5.   Atkāpjoties no 1. punkta, Tiesas sekretārs var noteikt citu pilnvaroto personu, kurai ir tiesības pieņemt lēmumu par atbildi, kas sniedzama uz sākotnējo pieteikumu par piekļuvi dokumentam.

9. pants

Trešo personu dokumenti

1.   Eiropas Savienības Tiesa piešķir piekļuvi tās rīcībā esošam trešās personas dokumentam vienīgi pēc tam, kad ir saņemta attiecīgās trešās personas piekrišana.

2.   Šā panta izpratnē “trešā persona”ir jebkura fiziska vai juridiska persona vai subjekts ārpus Eiropas Savienības Tiesas, tostarp dalībvalstis, citas Eiropas Savienības iestādes un struktūras, kā arī trešās valstis.

3.   Ja Eiropas Savienības Tiesa saņem pieteikumu par piekļuvi trešās personas dokumentam, pilnvarotā persona apspriežas ar attiecīgo trešo personu, lai noskaidrotu, vai tā iebilst pret šā dokumenta izpaušanu, ja vien Tiesa pēc savas ierosmes nenolemj atteikt šo izpaušanu, pamatojoties uz kādu no 3. pantā paredzētajiem izņēmumiem.

10. pants

Piekļuves kārtība

1.   Dokumenti tiek izsniegti tādā redakcijā un veidā, kādā tie ir. Eiropas Savienības Tiesai saskaņā ar šo lēmumu nav pienākuma izveidot jaunu dokumentu vai apkopot informāciju pēc pieteikuma iesniedzēja lūguma.

Izsniegtā kopija var būt uz papīra vai elektroniskā datu nesējā. Šajā ziņā pilnībā ņem vērā pieteikuma iesniedzēja vēlmes.

Ja pieteikums attiecas uz ļoti apjomīgiem vai grūti apstrādājamiem dokumentiem, pieteikuma iesniedzēju var uzaicināt iepazīties ar tiem uz vietas.

2.   Ja Eiropas Savienības Tiesa vai cita iestāde jau agrāk ir publiskojusi dokumentu un tas ir viegli pieejams, Eiropas Savienības Tiesa var tikai informēt pieteikuma iesniedzēju par tā iegūšanas veidiem.

11. pants

Samaksa par piekļuvi

1.   Pieteikuma iesniedzējam var lūgt samaksāt par pieprasīto dokumentu kopiju izgatavošanu un nosūtīšanu.

2.   Iepazīšanās ar dokumentiem uz vietas, kā arī kopiju skaits, kas nepārsniedz A4 formāta 20 lappuses, parasti ir bez maksas.

3.   Maksu par dokumenta kopiju izgatavošanu un nosūtīšanu aprēķina, balstoties uz likmi, kas noteikta ar Tiesas sekretāra lēmumu. Tā nedrīkst pārsniegt darbības reālās izmaksas.

4.   Uz publicētajiem dokumentiem attiecas īpaši tiem piemērojamā cenu sistēma.

12. pants

Dokumentu pavairošana

1.   Šis lēmums neskar spēkā esošos tiesību aktus autortiesību jomā, kas var ierobežot dokumenta saņēmēja tiesības pavairot vai izmantot izpaustos dokumentus.

2.   Dokumentus, uz kuriem attiecas autortiesības, kuru īpašniece ir Eiropas Savienības Tiesa un kuri ir izpausti saskaņā ar šo lēmumu, nedrīkst pavairot vai izmantot komerciālos nolūkos bez Eiropas Savienības Tiesas iepriekšējas rakstveida atļaujas.

13. pants

Piemērošanas pasākumi

Tiesas sekretārs nosaka šā lēmuma piemērošanai vajadzīgos pasākumus. Šos pasākumus publicē Eiropas Savienības Tiesas interneta vietnē.

14. pants

Stāšanās spēkā

Šis lēmums stājas spēkā nākamajā dienā pēc tā publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.

Tas aizstāj un atceļ Eiropas Savienības Tiesas 2016. gada 11. oktobra Lēmumu par publisku piekļuvi Eiropas Savienības Tiesas rīcībā esošiem dokumentiem saistībā ar tās administratīvo pienākumu izpildi.

Luksemburgā, 2019. gada 3. decembrī

Sekretārs

Alfredo CALOT ESCOBAR

Priekšsēdētājs

Koen LENAERTS

---

(1)  OV C 445, 30.11.2016., 3. lpp.

1

(2)  OV L 124, 8.6.1971., 1. lpp.; Īpašais izdevums latviešu valodā: 01. nodaļa, 01. sējums, 51. lpp.

2

---

V Atzinumi

JURIDISKAS PROCEDŪRAS

Tiesa

| 10.2.2020 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 45/8 |
| --- | --- | --- | --- |

10.2.2020

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 45/8

---

Tiesas (pirmā palāta) 2019. gada 24. oktobra spriedums (Curtea de Apel Bacău – (Rumānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – SC Topaz Development SRL/Constantin Juncu, Raisa Juncu

(Lieta C-211/17) (1)

(Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Tiesas Reglamenta 99. pants - Patērētāju aizsardzība - Direktīva 93/13/EEK - Negodīgi noteikumi patērētāju līgumos - Nekustamā īpašuma projektu attīstītāja sagatavots un notāra apliecināts pirkuma un pārdevuma priekšlīgums - 3. panta 2. punkts un 4. panta 1. punkts - Pierādījums par līguma noteikumu apspriešanu - Prezumpcija - Patērētāja veikta līguma parakstīšana - 3. panta 3. punkts - Pielikuma 1. punkta d), e), f) un i) apakšpunkts - Tieši paredzēts noteikums par līguma laušanu - Noteikums par līgumsodu - Negodīgs raksturs - 6. un 7. pants - Valsts tiesas iespēja grozīt par negodīgu atzīto noteikumu)

(2020/C 45/03)

Tiesvedības valoda – rumāņu

Iesniedzējtiesa

Curtea de Apel Bacău

Pamatlietas puses

Prasītāja: SC Topaz Development SRL

Atbildētāji: Constantin Juncu, Raisa Juncu

Rezolutīvā daļa

| 1) | Padomes Direktīvas 93/13/EEK (1993. gada 5. aprīlis) par negodīgiem noteikumiem patērētāju līgumos 3. panta 2. punkts un 4. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tādos apstākļos kā pamatlietā tikai ar to vien, ka ir ticis parakstīts tāds pārdevēja vai piegādātāja ar patērētāju noslēgts līgums, kurā ir noteikts, ka patērētājs, noslēdzot šo līgumu, piekrīt visiem pārdevēja vai piegādātāja iepriekš sagatavotajiem līguma noteikumiem, netiek atspēkota prezumpcija par šādu noteikumu individuālu neapspriešanu. |
| --- | --- |

1)

Padomes Direktīvas 93/13/EEK (1993. gada 5. aprīlis) par negodīgiem noteikumiem patērētāju līgumos 3. panta 2. punkts un 4. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tādos apstākļos kā pamatlietā tikai ar to vien, ka ir ticis parakstīts tāds pārdevēja vai piegādātāja ar patērētāju noslēgts līgums, kurā ir noteikts, ka patērētājs, noslēdzot šo līgumu, piekrīt visiem pārdevēja vai piegādātāja iepriekš sagatavotajiem līguma noteikumiem, netiek atspēkota prezumpcija par šādu noteikumu individuālu neapspriešanu.

| 2) | Direktīvas 93/13 3. panta 3. punkts, lasot to kopā ar tās pielikumu, ir jāinterpretē tādējādi, ka tāds tieši paredzēts noteikums par līguma laušanu un noteikums par līgumsodu kā pamatlietā aplūkotie noteikumi, kuri ir ietverti pārdevēja vai piegādātāja ar patērētāju noslēgtā līgumā, kuri ir sagatavoti vienīgi pārdevēja vai piegādātāja labā un kurus pārdevējs vai piegādātājs ir sagatavojis iepriekš, var tikt uzskatīti par negodīgiem noteikumiem, kas paredzēti minētā pielikuma 1. punkta d), e) un f) apakšpunktā, un tas ir jāpārbauda iesniedzējtiesai. |
| --- | --- |

2)

Direktīvas 93/13 3. panta 3. punkts, lasot to kopā ar tās pielikumu, ir jāinterpretē tādējādi, ka tāds tieši paredzēts noteikums par līguma laušanu un noteikums par līgumsodu kā pamatlietā aplūkotie noteikumi, kuri ir ietverti pārdevēja vai piegādātāja ar patērētāju noslēgtā līgumā, kuri ir sagatavoti vienīgi pārdevēja vai piegādātāja labā un kurus pārdevējs vai piegādātājs ir sagatavojis iepriekš, var tikt uzskatīti par negodīgiem noteikumiem, kas paredzēti minētā pielikuma 1. punkta d), e) un f) apakšpunktā, un tas ir jāpārbauda iesniedzējtiesai.

| 3) | Direktīvas 93/13 6. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka gadījumā, kad tieši paredzēts noteikums par līguma laušanu un noteikums par līgumsodu, kas ir ietverti pārdevēja vai piegādātāja ar patērētāju noslēgtā pirkuma un pārdevuma priekšlīgumā, ir atzīti par negodīgiem, valsts tiesa nevar novērst šādu negodīgu noteikumu spēkā neesamību, aizstājot tos ar savu vērtējumu, ja vien šis līgums nevar turpināt pastāvēt šo negodīgo noteikumu atcelšanas gadījumā un ja minētā līguma atcelšana kopumā rada patērētājam īpaši nelabvēlīgas sekas. |
| --- | --- |

3)

Direktīvas 93/13 6. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka gadījumā, kad tieši paredzēts noteikums par līguma laušanu un noteikums par līgumsodu, kas ir ietverti pārdevēja vai piegādātāja ar patērētāju noslēgtā pirkuma un pārdevuma priekšlīgumā, ir atzīti par negodīgiem, valsts tiesa nevar novērst šādu negodīgu noteikumu spēkā neesamību, aizstājot tos ar savu vērtējumu, ja vien šis līgums nevar turpināt pastāvēt šo negodīgo noteikumu atcelšanas gadījumā un ja minētā līguma atcelšana kopumā rada patērētājam īpaši nelabvēlīgas sekas.

---

(1)  OV C 249, 31.7.2017.

---

| 10.2.2020 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 45/9 |
| --- | --- | --- | --- |

10.2.2020

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 45/9

---

Tiesas (otrā palāta) 2019. gada 13. novembra rīkojums (Bundesverwaltungsgericht (Vācija) lūgumi sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Vācijas Federatīvā Republika/Adel Hamed (C-540/17), Amar Omar (C-541/17)

(Apvienotās lietas C-540/17 un C-541/17) (1)

(Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Tiesas Reglamenta 99. pants - Brīvības, drošības un tiesiskuma telpa - Kopējās procedūras starptautiskās aizsardzības statusa piešķiršanai un atņemšanai - Direktīva 2013/32/ES - 33. panta 2. punkta a) apakšpunkts - Dalībvalsts iestāžu veikta patvēruma pieteikuma noraidīšana, atzīstot to par nepieņemamu, bēgļa statusa citā dalībvalstī iepriekšējas piešķiršanas dēļ - Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 4. pants - Necilvēcīgas vai pazemojošas izturēšanās piemērošanas patiess un pierādīts risks - Bēgļa statusa ieguvēju dzīves apstākļi šajā citā dalībvalstī)

(2020/C 45/04)

Tiesvedības valoda – vācu

Iesniedzējtiesa

Bundesverwaltungsgericht

Pamatlietas puses

Prasītāja: Vācijas Federatīvā Republika

Atbildētāji: Adel Hamed (C-540/17), Amar Omar (C-541/17)

Rezolutīvā daļa

Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2013/32/ES (2013. gada 26. jūnijs) par kopējām procedūrām starptautiskās aizsardzības statusa piešķiršanai un atņemšanai 33. panta 2. punkta a) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka ar to netiek pieļauts, ka dalībvalsts izmanto šajā tiesību normā paredzēto iespēju noraidīt kā nepieņemamu starptautiskās aizsardzības pieteikumu tādēļ, ka pieteicējam jau ir piešķirts bēgļa statuss citā dalībvalstī, ja paredzamie dzīves apstākļi šajā citā dalībvalstī, ar ko šis pieteicējs saskartos kā minētā statusa ieguvējs, viņam radītu nopietnu necilvēcīgas vai pazemojošas izturēšanās risku Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 4. panta izpratnē.

---

(1)  OV C 402, 27.11.2017.

---

| 10.2.2020 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 45/10 |
| --- | --- | --- | --- |

10.2.2020

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 45/10

---

Tiesas (septītā palāta) 2019. gada 15. oktobra rīkojums (Tribunal Superior de Justicia de Galicia (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – OH (C-439/18), ER (C-472/18)/Agencia Estatal de la Administración Tributaria (AEAT)

(Apvienotās lietas C-439/18 un C-472/18) (1)

(Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Sociālā politika - Direktīva 97/81/EK - Pamatnolīgums par nepilna darba laika darbu - 4. klauzula - Vīriešu un sieviešu dzimuma darba ņēmēji - Princips, kas paredz vienlīdzīgas iespējas un vienlīdzīgu attieksmi pret vīriešiem un sievietēm nodarbinātības un darba jautājumos - Direktīva 2006/54/EK - 14. panta 1. punkts - Cikliska vertikāla rakstura nepilna darba laika darba ņēmējs - Darba stāža atzīšana - Trīsgadu piemaksu par darba stāžu aprēķināšanas veids - Nenodarbinātības laikposmu neņemšana vērā)

(2020/C 45/05)

Tiesvedības valoda – spāņu

Iesniedzējtiesa

Tribunal Superior de Justicia de Galicia

Pamatlietas puses

Prasītāji: OH (C-439/18), ER (C-472/18)

Atbildētāja: Agencia Estatal de la Administración Tributaria (AEAT),

Rezolutīvā daļa

4. klauzulas 1. un 2. punkts 1997. gada 6. jūnijā noslēgtajā Pamatnolīgumā par nepilna darba laika darbu, kas iekļauts pielikumā Padomes Direktīvai 97/81/EK (1997. gada 15. decembris) par UNICE, CEEP un EAK noslēgto pamatnolīgumu par nepilna darba laika darbu, kā arī 14. panta 1. punkts Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvā 2006/54/EK (2006. gada 5. jūlijs) par tāda principa īstenošanu, kas paredz vienlīdzīgas iespējas un attieksmi pret vīriešiem un sievietēm nodarbinātības un profesijas jautājumos, ir jāinterpretē tādējādi, ka tiem ir pretrunā tāds valsts tiesiskais regulējums un uzņēmumu prakse kā pamatlietā aplūkotā tādēļ, ka cikliska vertikāla rakstura nepilna darba laika darba ņēmēju gadījumā tajās tiek ņemti vērā tikai faktiskie nodarbinātības laikposmi, tādējādi no darba stāža aprēķina (kurš ir vajadzīgs, lai papildus atalgojumam varētu saņemt trīsgadu piemaksas) izslēdzot nenodarbinātības laikposmus, lai gan pilna laika darba ņēmējiem šāds tiesiskais regulējums un prakse nav piemērojami.

---

(1)  OV C 373, 15.10.2018.

---

| 10.2.2020 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 45/10 |
| --- | --- | --- | --- |

10.2.2020

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 45/10

---

Tiesas (devītā palāta) 2019. gada 20. novembra rīkojums (Consiglio di Stato (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Indaco Service Soc. coop. sociale, kas rīkojas savā vārdā un kā Coop. sociale il Melograno pilnvarota pārstāve/Ufficio Territoriale del Governo Taranto

(Lieta C-552/18) (1)

(Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Tiesas Reglamenta 99. pants - Publiskais iepirkums - Direktīva 2014/24/ES - 57. panta 4. punkta c) un g) apakšpunkts - Pakalpojumu publiskais iepirkums - Fakultatīvi izslēgšanas iemesli - Ar profesionālo darbību saistīts smags pārkāpums - Saimnieciskās darbības subjekta godīguma apšaubīšana - Agrāks līgums - Izpilde - Saistību neizpildes gadījumi - Izbeigšana - Vēršanās tiesā - Līgumslēdzējas iestādes veikts līguma neizpildes novērtējums - Šķēršļi līdz tiesvedības beigām)

(2020/C 45/06)

Tiesvedības valoda – itāļu

Iesniedzējtiesa

Consiglio di Stato

Pamatlietas puses

Prasītāja: Indaco Service Soc. coop. sociale, kas rīkojas savā vārdā un kā Coop. sociale il Melograno pilnvarota pārstāve

Atbildētājs: Ufficio Territoriale del Governo Taranto

piedaloties: Cometa Società Cooperativa Sociale

Rezolutīvā daļa

57. panta 4. punkta c) un g) apakšpunkts Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvā 2014/24/ES (2014. gada 26. februāris) par publisko iepirkumu un ar ko atceļ Direktīvu 2004/18/EK ir jāinterpretē tādējādi, ka tie nepieļauj tādu valsts tiesisko regulējumu, atbilstoši kuram tas, ka tiek celta prasība tiesā par līgumslēdzējas iestādes lēmumu līguma izpildes laikā izbeigt publiskā iepirkuma līgumu “ar profesionālo darbību saistīta smaga pārkāpuma” dēļ, līgumslēdzējai iestādei, kas izsludina jaunu iepirkumu, neļauj pretendentu atlases stadijā izslēgt saimnieciskās darbības subjektu, pamatojoties uz šī subjekta uzticamības vērtējumu.

---

(1)  OV C 436, 3.12.2018.

---

| 10.2.2020 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 45/11 |
| --- | --- | --- | --- |

10.2.2020

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 45/11

---

Tiesas (astotā palāta) 2019. gada 24. oktobra rīkojums (Tribunal d'instance d'Aulnay-Sous-Bois (Francija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – LC, MD/easyJet Airline Co. Ltd

(Lieta C-756/18) (1)

(Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Tiesas Reglaments - 99. pants - Gaisa transports - Regula (EK) Nr. 261/2004 - Lidojuma ilga kavēšanās - Pasažieru tiesības uz kompensāciju - Pierādījums par pasažiera ierašanos uz reģistrāciju - Gaisa pārvadātāja apstiprināta rezervācija)

(2020/C 45/07)

Tiesvedības valoda – franču

Iesniedzējtiesa

Tribunal d'instance d'Aulnay-Sous-Bois

Pamatlietas puses

Prasītāji: LC, MD

Atbildētāja: easyJet Airline Co. Ltd

Rezolutīvā daļa

Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 11. februāra Regula (EK) Nr. 261/2004, ar ko paredz kopīgus noteikumus par kompensāciju un atbalstu pasažieriem sakarā ar iekāpšanas atteikumu un lidojumu atcelšanu vai ilgu kavēšanos un ar ko atceļ Regulu (EEK) Nr. 295/91, it īpaši tās 3. panta 2. punkta a) apakšpunkts, ir jāinterpretē tādējādi, ka pasažieriem, kuru lidojums kavējas trīs stundas vai ilgāk un kuriem ir apstiprināta rezervācija šim lidojumam, nevar atteikt izmaksāt kompensāciju saskaņā ar šo regulu, pamatojoties tikai uz to, ka, iesniedzot kompensācijas prasību, viņi nav pierādījuši, ka bija ieradušies uz minētā lidojuma reģistrāciju, tostarp uzrādot iekāpšanas karti, ja vien nav pierādīts, ka šie pasažieri nav pārvadāti ar attiecīgo kavēto lidojumu, un tas ir jāpārbauda valsts tiesai.

---

(1)  OV C 54, 11.2.2019.

---

| 10.2.2020 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 45/12 |
| --- | --- | --- | --- |

10.2.2020

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 45/12

---

Tiesas (sestā palāta) 2019. gada 24. oktobra rīkojums (Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Ungārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – PORR Építési Kft./Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága

(Lieta C-292/19) (1)

(Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Tiesas Reglamenta 99. pants - Kopēja pievienotās vērtības nodokļa (PVN) sistēma - Nodokļa bāze - Samazinājums - Direktīva 2006/112/EK - 90. pants - Nodokļu neitralitātes princips - Prasījums, kas bankrota procedūras rezultātā kļuvis neatgūstams)

(2020/C 45/08)

Tiesvedības valoda – ungāru

Iesniedzējtiesa

Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

Pamatlietas puses

Prasītāja: PORR Építési Kft.

Atbildētāja: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága

Rezolutīvā daļa

Padomes Direktīvas 2006/112/EK (2006. gada 28. novembris) par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu 90. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka dalībvalstij ir jāļauj samazināt ar pievienotās vērtības nodokli apliekamo vērtību, ja nodokļa maksātājs var pierādīt, ka viņa prasījums pret savu parādnieku ir galīgi neatgūstams; to pārbaudīt ir iesniedzējtiesas ziņā, jo šī situācija nav tāds nemaksāšanas gadījums, uz kuru varētu attiekties šā panta 2. punktā paredzētā atkāpe no pienākuma samazināt ar pievienotās vērtības nodokli apliekamo vērtību.

---

(1)  OV C 220, 1.7.2019

---

| 10.2.2020 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 45/13 |
| --- | --- | --- | --- |

10.2.2020

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 45/13

---

Tiesas (desmitā palāta) 2019. gada 19. novembra rīkojums (Korkein oikeus (Somija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – kriminālprocess pret A, B

(Lieta C-486/19) (1)

(Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Tiesas Reglamenta 99. pants - Valsts atbalsts - Nodoklis saldumiem, saldējumam un atspirdzinošiem dzērieniem - Atbrīvojums attiecībā uz līdzīgiem izstrādājumiem, kurš var būt valsts atbalsts LESD 107. panta 1. punkta izpratnē - Tiesības piemērot kriminālsodu ar šo nodokli saistīto pienākumu neizpildes dēļ)

(2020/C 45/09)

Tiesvedības valoda – somu

Iesniedzējtiesa:

Korkein oikeus

Pamata kriminālprocesa dalībnieki

A, B

Rezolutīvā daļa:

Savienības tiesības ir jāinterpretē tādējādi, ka tās pieļauj to, ka fiziskai personai, kura rīkojas tāda uzņēmuma vārdā, kas apliekams ar akcīzes nodokli, kurš uzliekams noteiktiem izstrādājumiem un kāds ir aplūkots pamatlietā, un kura nav izpildījusi ar šo nodokli saistītos pienākumus, atbilstoši piemērojamām valsts tiesībām tiek piespriests kriminālsods, lai arī atbrīvojums, kādu ir saņēmuši citi uzņēmumi saistībā ar līdzīgiem izstrādājumiem, būtu uzskatāms par valsts atbalstu LESD 107. panta 1. punkta izpratnē.

---

(1)  OV C 295, 2.9.2019.

---

| 10.2.2020 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 45/13 |
| --- | --- | --- | --- |

10.2.2020

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 45/13

---

Apelācijas sūdzība, ko 2019. gada 24. septembrī Ramón Guiral Broto iesniedza par Vispārējās tiesas (ceturtā palāta) 2019. gada 12. jūlija spriedumu lietā T-772/17 Café del Mar u.c./EUIPO – Guiral Broto (“C del M”)

(Lieta C-713/19 P)

(2020/C 45/10)

Tiesvedības valoda – spāņu

Lietas dalībnieki

Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Ramón Guiral Broto (pārstāvis: A. Sirimarco, advokāts)

Pārējie lietas dalībnieki: Café del Mar, SC, José Les Viamonte, Carlos Andrea González un Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs

Ar 2019. gada 12. decembra rīkojumu Tiesa (apelācijas sūdzību pieļaujamības vērtējuma palāta) atzina apelācijas sūdzību par nepieļaujamu un piesprieda Ramón Guiral Broto pašam segt savus tiesāšanās izdevumus.

---

| 10.2.2020 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 45/14 |
| --- | --- | --- | --- |

10.2.2020

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 45/14

---

Apelācijas sūdzība, ko 2019. gada 24. septembrī Ramón Guiral Broto iesniedza par Vispārējās tiesas (ceturtā palāta) 2019. gada 12. jūlija spriedumu lietā T-773/17 Café del Mar u.c./EUIPO – Guiral Broto (“Café del Mar”)

(Lieta C-714/19 P)

(2020/C 45/11)

Tiesvedības valoda – spāņu

Lietas dalībnieki

Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Ramón Guiral Broto (pārstāvis: A. Sirimarco, advokāts)

Pārējie lietas dalībnieki: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs,

Café del Mar, SC, José Les Viamonte un Carlos Andrea González

Ar 2019. gada 12. decembra rīkojumu Tiesa (apelācijas sūdzību pieļaujamības vērtējuma palāta) atzina apelācijas sūdzību par nepieļaujamu un piesprieda Ramón Guiral Broto pašam segt savus tiesāšanās izdevumus.

---

| 10.2.2020 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 45/14 |
| --- | --- | --- | --- |

10.2.2020

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 45/14

---

Apelācijas sūdzība, ko 2019. gada 24. septembrī Ramón Guiral Broto iesniedza par Vispārējās tiesas (ceturtā palāta) 2019. gada 12. jūlija spriedumu lietā T-774/17 Café del Mar u.c./EUIPO – Guiral Broto (“C del M”)

(Lieta C-715/19 P)

(2020/C 45/12)

Tiesvedības valoda – spāņu

Lietas dalībnieki

Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Ramón Guiral Broto (pārstāvis: A. Sirimarco, advokāts)

Pārējie lietas dalībnieki: Café del Mar, S.C., José Les Viamonte, Carlos Andrea González un Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs

Ar 2019. gada 12. decembra rīkojumu Tiesa (apelācijas sūdzību pieļaujamības vērtējuma palāta) atzina apelācijas sūdzību par nepieļaujamu un piesprieda Ramón Guiral Broto pašam segt savus tiesāšanās izdevumus.

---

| 10.2.2020 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 45/15 |
| --- | --- | --- | --- |

10.2.2020

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 45/15

---

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 16. oktobrī iesniedza Landgericht Gera (Vācija) – PG/Volkswagen AG

(Lieta C-759/19)

(2020/C 45/13)

Tiesvedības valoda – vācu

Iesniedzējtiesa

Landgericht Gera

Pamatlietas puses

Prasītājs: PG

Atbildētāja: Volkswagen AG

Prejudiciālie jautājumi

| 1) | Vai EG-Fahrzeuggenehmigungsverordnung (EG–FGVI) (1) 6. panta 1. punkts, 27. panta 1. punkts vai Direktīvas 2007/46/EK (2) 18. panta 1. punkts, 26. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka ražotājs pārkāpj savu pienākumu izsniegt derīgu sertifikātu saskaņā ar EG–FGV 6. panta 1. punktu (vai savu pienākumu izsniegt atbilstības sertifikātu saskaņā ar Direktīvas 2007/46/EK 18. panta 1. punktu), ja tas transportlīdzeklī ir iebūvējis neatļautu pārveidošanas ierīci Regulas (EK) Nr. 715/2007 (3) 5. panta 2. punkta, 3. panta 10. punkta izpratnē, un ar šāda transportlīdzekļa nodošanu ekspluatācijā tiek pārkāpts aizliegums nodot ekspluatācijā transportlīdzekli bez derīga atbilstības sertifikāta saskaņā ar EG–FGV 27. panta 1. punktu (vai aizliegums pārdot bez derīga atbilstības sertifikāta saskaņā ar Direktīvas 2007/46/EK 26. panta 1. punktu)?
  Ja atbilde ir apstiprinoša:






  1. | a) | Vai EG–FGV 6. un 27. panta vai Direktīvas 2007/46/EK 18. panta 1. punkta, 26. panta 1. punkta un 46. panta mērķis ir aizsargāt citu personu BGB 823. panta 2. punkta izpratnē un it īpaši arī attiecībā uz tā rīcības brīvību un īpašumu? Vai galalietotāja tāda transportlīdzekļa iegāde, kas ir nodots ekspluatācijā bez derīga atbilstības sertifikāta, ietilpst riska jomā, kura novēršanai tika pieņemtas šīs normas? |
| --- | --- | --- | --- |

1)

Vai EG-Fahrzeuggenehmigungsverordnung (EG–FGVI) (1) 6. panta 1. punkts, 27. panta 1. punkts vai Direktīvas 2007/46/EK (2) 18. panta 1. punkts, 26. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka ražotājs pārkāpj savu pienākumu izsniegt derīgu sertifikātu saskaņā ar EG–FGV 6. panta 1. punktu (vai savu pienākumu izsniegt atbilstības sertifikātu saskaņā ar Direktīvas 2007/46/EK 18. panta 1. punktu), ja tas transportlīdzeklī ir iebūvējis neatļautu pārveidošanas ierīci Regulas (EK) Nr. 715/2007 (3) 5. panta 2. punkta, 3. panta 10. punkta izpratnē, un ar šāda transportlīdzekļa nodošanu ekspluatācijā tiek pārkāpts aizliegums nodot ekspluatācijā transportlīdzekli bez derīga atbilstības sertifikāta saskaņā ar EG–FGV 27. panta 1. punktu (vai aizliegums pārdot bez derīga atbilstības sertifikāta saskaņā ar Direktīvas 2007/46/EK 26. panta 1. punktu)?

Ja atbilde ir apstiprinoša:

1.

a)

Vai EG–FGV 6. un 27. panta vai Direktīvas 2007/46/EK 18. panta 1. punkta, 26. panta 1. punkta un 46. panta mērķis ir aizsargāt citu personu BGB 823. panta 2. punkta izpratnē un it īpaši arī attiecībā uz tā rīcības brīvību un īpašumu? Vai galalietotāja tāda transportlīdzekļa iegāde, kas ir nodots ekspluatācijā bez derīga atbilstības sertifikāta, ietilpst riska jomā, kura novēršanai tika pieņemtas šīs normas?

| 2) | Vai Regulas (EK) Nr. 715/2007 5. panta 2. punkta mērķis ir aizsargāt tieši arī galalietotāju un, proti, arī attiecībā uz tā rīcības brīvību un īpašumu? Vai galalietotāja tāda transportlīdzekļa iegāde, kurā ir iebūvēta neatļauta pārveidošanas ierīce, ietilpst riska jomā, kura novēršanai tika pieņemta šī norma? |
| --- | --- |

2)

Vai Regulas (EK) Nr. 715/2007 5. panta 2. punkta mērķis ir aizsargāt tieši arī galalietotāju un, proti, arī attiecībā uz tā rīcības brīvību un īpašumu? Vai galalietotāja tāda transportlīdzekļa iegāde, kurā ir iebūvēta neatļauta pārveidošanas ierīce, ietilpst riska jomā, kura novēršanai tika pieņemta šī norma?

---

(1)  2011. gada 3. februāraEG-Fahrzeuggenehmigungsverordnung [EK mehānisko transportlīdzekļu apstiprināšanas noteikumi] (BGBl. I, 126. lpp.), kas pēdējo reizi grozīti ar 2017. gada 23. marta Noteikumiem (BGBl. I, 522. lpp.).

(2)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2007/46/EK (2007. gada 5. septembris), ar ko izveido sistēmu mehānisko transportlīdzekļu un to piekabju, kā arī tādiem transportlīdzekļiem paredzētu sistēmu, sastāvdaļu un atsevišķu tehnisku vienību apstiprināšanai (OV 2007, L 263, 1. lpp.).

(3)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 715/2007 (2007. gada 20. jūnijs) par tipa apstiprinājumu mehāniskiem transportlīdzekļiem attiecībā uz emisijām no vieglajiem pasažieru un komerciālajiem transportlīdzekļiem (Euro 5 un Euro 6) un par piekļuvi transportlīdzekļa remonta un tehniskās apkopes informācijai (OV 2007, L 171, 1. lpp.).

---

| 10.2.2020 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 45/16 |
| --- | --- | --- | --- |

10.2.2020

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 45/16

---

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 23. oktobrī iesniedza Finanzgericht Köln (Vācija) – The North of England P & I Association Ltd., vienlaicīgi kā Marine Shipping Mutual Insurance Company tiesību pārņēmēja/Bundeszentralamt für Steuern

(Lieta C-786/19)

(2020/C 45/14)

Tiesvedības valoda – vācu

Iesniedzējtiesa

Finanzgericht Köln

Pamatlietas puses

Prasītāja: The North of England P & I Association Ltd., vienlaicīgi kā Marine Shipping Mutual Insurance Company tiesību pārņēmēja

Atbildētāja: Bundeszentralamt für Steuern

Prejudiciālais jautājums

Vai, nosakot riska dalībvalsti, Direktīvas 88/357/EEK (1) 2. panta d) punkta otrais ievilkums, to skatot kopā ar 25. panta 1. punkta pirmo teikuma daļu, vai attiecīgi Direktīvas 92/49/EEK (2) 46. panta 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka risku seguma gadījumā saistībā ar jūras kuģa ekspluatāciju tā ir valsts, kuras teritorijā jūras kuģis ir reģistrēts oficiālā reģistrā īpašumtiesību apliecināšanas nolūkā, vai arī tā ir valsts, ar kuras karogu jūras kuģis kuģo?

---

(1)  Padomes Otrā Direktīva 88/357/EEK (1988. gada 22. jūnijs) par normatīvo un administratīvo aktu koordināciju attiecībā uz tiešo apdrošināšanu, kas nav dzīvības apdrošināšana, par noteikumiem pakalpojumu sniegšanas brīvības efektīvākai izmantošanai un par grozījumiem Direktīvā 73/239/EEK (OV 1988, L 172, 1. lpp.).

(2)  Padomes Direktīva 92/49/EEK (1992. gada 18. jūnijs) par normatīvo un administratīvo aktu koordinēšanu attiecībā uz tiešo apdrošināšanu, kas nav dzīvības apdrošināšana, ar kuru groza Direktīvu 73/239/EEK un Direktīvu 88/357/EEK (Trešā nedzīvības apdrošināšanas direktīva) (OV 1992, L 228, 1. lpp.).

---

| 10.2.2020 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 45/16 |
| --- | --- | --- | --- |

10.2.2020

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 45/16

---

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 29. oktobrī iesniedza Bundesverwaltungsgericht (Vācija) – Bundesrepublik Deutschland/SpaceNet AG

(Lieta C-793/19)

(2020/C 45/15)

Tiesvedības valoda – vācu

Iesniedzējtiesa

Bundesverwaltungsgericht

Pamatlietas puses

Revīzijas sūdzības iesniedzēja: Bundesrepublik Deutschland

Atbildētāja revīzijas tiesvedībā: SpaceNet AG

Prejudiciālie jautājumi

Vai Direktīvas 2002/58/EK (1) 15. pants, lasot to kopā ar Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 7., 8. un 11. pantu, kā arī 52. panta 1. punktu, no vienas puses, un Eiropas Savienības Pamattiesību hartas (2) 6. pantu, kā arī Līguma par Eiropas Savienību 4. pantu, no otras puses, ir jāinterpretē tādējādi, ka tas nepieļauj valsts tiesisko regulējumu, kurā publiski pieejamu elektronisko komunikāciju pakalpojumu sniedzējiem tiek noteikts pienākums saglabāt šo pakalpojumu gala lietotāju datu plūsmas un atrašanās vietas datus, ja

| — | šis pienākums nav saistīts ar īpašu iemeslu vietas, laika vai telpas ziņā, |
| --- | --- |

—

šis pienākums nav saistīts ar īpašu iemeslu vietas, laika vai telpas ziņā,

| — | saglabāšanas pienākums, sniedzot publiski pieejamus tālruņa pakalpojumus – ieskaitot īsziņu, multivides vai līdzīgu ziņu, kā arī neatbildētu vai neveiksmīgu zvanu pārsūtīšanu – attiecas uz šādiem datiem:






  — | zvanītāja un adresāta pieslēguma, kā arī pārslēgšanas un pāradresēšanas gadījumā katra nākamā iesaistītā pieslēguma tālruņa numuru vai citu identifikatoru, |
| --- | --- | --- |

—

saglabāšanas pienākums, sniedzot publiski pieejamus tālruņa pakalpojumus – ieskaitot īsziņu, multivides vai līdzīgu ziņu, kā arī neatbildētu vai neveiksmīgu zvanu pārsūtīšanu – attiecas uz šādiem datiem:

—

zvanītāja un adresāta pieslēguma, kā arī pārslēgšanas un pāradresēšanas gadījumā katra nākamā iesaistītā pieslēguma tālruņa numuru vai citu identifikatoru,

| — | savienojuma sākuma un beigu datumu un laiku vai – īsziņas, multivides vai līdzīgas ziņas pārsūtīšanas gadījumā – ziņas nosūtīšanas un saņemšanas laiku, norādot piemērojamo laika joslu, |
| --- | --- |

—

savienojuma sākuma un beigu datumu un laiku vai – īsziņas, multivides vai līdzīgas ziņas pārsūtīšanas gadījumā – ziņas nosūtīšanas un saņemšanas laiku, norādot piemērojamo laika joslu,

| — | datiem par izmantoto pakalpojumu, ja tālruņa pakalpojuma ietvaros ir iespējams izmantot dažādus pakalpojumus, |
| --- | --- |

—

datiem par izmantoto pakalpojumu, ja tālruņa pakalpojuma ietvaros ir iespējams izmantot dažādus pakalpojumus,

| — | mobilā tālruņa pakalpojumu gadījumā arī






  — | zvanītāja un adresāta pieslēguma mobilo abonentu starptautisko identifikatoru, |
| --- | --- | --- |

—

mobilā tālruņa pakalpojumu gadījumā arī

—

zvanītāja un adresāta pieslēguma mobilo abonentu starptautisko identifikatoru,

| — | zvanītāja un adresāta gala ierīces starptautisko identifikatoru, |
| --- | --- |

—

zvanītāja un adresāta gala ierīces starptautisko identifikatoru,

| — | pakalpojuma pirmās aktivizēšanas datumu un laiku, norādot piemērojamo laika joslu, ja par pakalpojumiem ir samaksāts avansā, |
| --- | --- |

—

pakalpojuma pirmās aktivizēšanas datumu un laiku, norādot piemērojamo laika joslu, ja par pakalpojumiem ir samaksāts avansā,

| — | to šūnu nosaukumus, kas izmantotas zvanītāja un adresāta pieslēgumā, uzsākot savienojumu, |
| --- | --- |

—

to šūnu nosaukumus, kas izmantotas zvanītāja un adresāta pieslēgumā, uzsākot savienojumu,

| — | interneta tālruņa pakalpojumu gadījumā arī zvanītāja un adresāta pieslēguma interneta protokola adresēm un piešķirtajiem lietotāja identifikatoriem, |
| --- | --- |

—

interneta tālruņa pakalpojumu gadījumā arī zvanītāja un adresāta pieslēguma interneta protokola adresēm un piešķirtajiem lietotāja identifikatoriem,

| — | saglabāšanas pienākums, sniedzot publiski pieejamus interneta piekļuves pakalpojumus, attiecas uz šādiem datiem:






  — | interneta protokola adresi, kas abonentam piešķirta interneta lietošanai, |
| --- | --- | --- |

—

saglabāšanas pienākums, sniedzot publiski pieejamus interneta piekļuves pakalpojumus, attiecas uz šādiem datiem:

—

interneta protokola adresi, kas abonentam piešķirta interneta lietošanai,

| — | interneta lietošanai izmantotā pieslēguma nepārprotamu identifikatoru, kā arī piešķirto lietotāja identifikatoru, |
| --- | --- |

—

interneta lietošanai izmantotā pieslēguma nepārprotamu identifikatoru, kā arī piešķirto lietotāja identifikatoru,

| — | interneta lietošanas piešķirtajā interneta protokola adresē sākuma un beigu datumu un laiku, norādot piemērojamo laika joslu, |
| --- | --- |

—

interneta lietošanas piešķirtajā interneta protokola adresē sākuma un beigu datumu un laiku, norādot piemērojamo laika joslu,

| — | mobilo sakaru lietošanas gadījumā tās šūnas nosaukumu, kas izmantota, uzsākot interneta savienojumu, |
| --- | --- |

—

mobilo sakaru lietošanas gadījumā tās šūnas nosaukumu, kas izmantota, uzsākot interneta savienojumu,

| — | nedrīkst saglabāt šādus datus:






  — | komunikācijas saturu, |
| --- | --- | --- |

—

nedrīkst saglabāt šādus datus:

—

komunikācijas saturu,

| — | datus par atvērtajām tīmekļvietnēm, |
| --- | --- |

—

datus par atvērtajām tīmekļvietnēm,

| — | datus par elektroniskā pasta pakalpojumiem, |
| --- | --- |

—

datus par elektroniskā pasta pakalpojumiem,

| — | datus, kuri ir tādu savienojumu pamatā, ko veic no/uz sociālās vai ar baznīcu saistītas jomas personu, iestāžu un organizāciju pieslēgumiem, |
| --- | --- |

—

datus, kuri ir tādu savienojumu pamatā, ko veic no/uz sociālās vai ar baznīcu saistītas jomas personu, iestāžu un organizāciju pieslēgumiem,

| — | atrašanās vietas datiem, proti, izmantotās šūnas nosaukuma, glabāšanas ilgums ir četras nedēļas un pārējiem datiem – desmit nedēļas, |
| --- | --- |

—

atrašanās vietas datiem, proti, izmantotās šūnas nosaukuma, glabāšanas ilgums ir četras nedēļas un pārējiem datiem – desmit nedēļas,

| — | ir garantēta saglabāto datu efektīva aizsardzība pret ļaunprātīgas izmantošanas riskiem un jebkādu prettiesisku piekļuvi, un |
| --- | --- |

—

ir garantēta saglabāto datu efektīva aizsardzība pret ļaunprātīgas izmantošanas riskiem un jebkādu prettiesisku piekļuvi, un

| — | saglabātos datus drīkst izmantot tikai, lai izmeklētu īpaši smagus noziedzīgus nodarījumus un novērstu konkrētus draudus personas veselībai, dzīvībai vai brīvībai vai arī valstij vai federālajai zemei, izņemot abonentam interneta lietošanai piešķirtu interneta protokola adresi, ko ir atļauts izmantot abonentu informācijas iegūšanai, lai izmeklētu jebkādus noziedzīgus nodarījumus, novērstu sabiedriskās drošības un kārtības apdraudējumu, kā arī veiktu izlūkdienestu uzdevumus? |
| --- | --- |

—

saglabātos datus drīkst izmantot tikai, lai izmeklētu īpaši smagus noziedzīgus nodarījumus un novērstu konkrētus draudus personas veselībai, dzīvībai vai brīvībai vai arī valstij vai federālajai zemei, izņemot abonentam interneta lietošanai piešķirtu interneta protokola adresi, ko ir atļauts izmantot abonentu informācijas iegūšanai, lai izmeklētu jebkādus noziedzīgus nodarījumus, novērstu sabiedriskās drošības un kārtības apdraudējumu, kā arī veiktu izlūkdienestu uzdevumus?

---

(1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2002/58/EK (2002. gada 12. jūlijs) par personas datu apstrādi un privātās dzīves aizsardzību elektronisko komunikāciju nozarē (direktīva par privāto dzīvi un elektronisko komunikāciju) (OV 2002, L 201, 37. lpp.), kurā jaunākie grozījumi izdarīti ar Direktīvu 2009/136/EK (OV 2009, L 337, 11. lpp.).

(2)  OV 2000, C 364, 1. lpp.

---

| 10.2.2020 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 45/18 |
| --- | --- | --- | --- |

10.2.2020

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 45/18

---

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 29. oktobrī iesniedza Bundesverwaltungsgericht (Vācija) – Bundesrepublik Deutschland/Telekom Deutschland GmbH

(Lieta C-794/19)

(2020/C 45/16)

Tiesvedības valoda – vācu

Iesniedzējtiesa

Bundesverwaltungsgericht

Pamatlietas puses

Revīzijas sūdzības iesniedzēja: Bundesrepublik Deutschland

Atbildētāja revīzijas tiesvedībā: Telekom Deutschland GmbH

Prejudiciālie jautājumi

Vai Direktīvas 2002/58/EK (1) 15. pants, lasot to kopā ar Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 7., 8. un 11. pantu, kā arī 52. panta 1. punktu, no vienas puses, un Eiropas Savienības Pamattiesību hartas (2) 6. pantu, kā arī Līguma par Eiropas Savienību 4. pantu, no otras puses, ir jāinterpretē tādējādi, ka tas nepieļauj valsts tiesisko regulējumu, kurā publiski pieejamu elektronisko komunikāciju pakalpojumu sniedzējiem tiek noteikts pienākums saglabāt šo pakalpojumu gala lietotāju datu plūsmas un atrašanās vietas datus, ja

| — | šis pienākums nav saistīts ar īpašu iemeslu vietas, laika vai telpas ziņā, |
| --- | --- |

—

šis pienākums nav saistīts ar īpašu iemeslu vietas, laika vai telpas ziņā,

| — | saglabāšanas pienākums, sniedzot publiski pieejamus tālruņa pakalpojumus – ieskaitot īsziņu, multivides vai līdzīgu ziņu, kā arī neatbildētu vai neveiksmīgu zvanu pārsūtīšanu – attiecas uz šādiem datiem:






  — | zvanītāja un adresāta pieslēguma, kā arī pārslēgšanas un pāradresēšanas gadījumā katra nākamā iesaistītā pieslēguma tālruņa numuru vai citu identifikatoru, |
| --- | --- | --- |

—

saglabāšanas pienākums, sniedzot publiski pieejamus tālruņa pakalpojumus – ieskaitot īsziņu, multivides vai līdzīgu ziņu, kā arī neatbildētu vai neveiksmīgu zvanu pārsūtīšanu – attiecas uz šādiem datiem:

—

zvanītāja un adresāta pieslēguma, kā arī pārslēgšanas un pāradresēšanas gadījumā katra nākamā iesaistītā pieslēguma tālruņa numuru vai citu identifikatoru,

| — | savienojuma sākuma un beigu datumu un laiku vai – īsziņas, multivides vai līdzīgas ziņas pārsūtīšanas gadījumā – ziņas nosūtīšanas un saņemšanas laiku, norādot piemērojamo laika joslu, |
| --- | --- |

—

savienojuma sākuma un beigu datumu un laiku vai – īsziņas, multivides vai līdzīgas ziņas pārsūtīšanas gadījumā – ziņas nosūtīšanas un saņemšanas laiku, norādot piemērojamo laika joslu,

| — | datiem par izmantoto pakalpojumu, ja tālruņa pakalpojuma ietvaros ir iespējams izmantot dažādus pakalpojumus, |
| --- | --- |

—

datiem par izmantoto pakalpojumu, ja tālruņa pakalpojuma ietvaros ir iespējams izmantot dažādus pakalpojumus,

| — | mobilā tālruņa pakalpojumu gadījumā arī






  — | zvanītāja un adresāta pieslēguma mobilo abonentu starptautisko identifikatoru, |
| --- | --- | --- |

—

mobilā tālruņa pakalpojumu gadījumā arī

—

zvanītāja un adresāta pieslēguma mobilo abonentu starptautisko identifikatoru,

| — | zvanītāja un adresāta gala ierīces starptautisko identifikatoru, |
| --- | --- |

—

zvanītāja un adresāta gala ierīces starptautisko identifikatoru,

| — | pakalpojuma pirmās aktivizēšanas datumu un laiku, norādot piemērojamo laika joslu, ja par pakalpojumiem ir samaksāts avansā, |
| --- | --- |

—

pakalpojuma pirmās aktivizēšanas datumu un laiku, norādot piemērojamo laika joslu, ja par pakalpojumiem ir samaksāts avansā,

| — | to šūnu nosaukumus, kas izmantotas zvanītāja un adresāta pieslēgumā, uzsākot savienojumu, |
| --- | --- |

—

to šūnu nosaukumus, kas izmantotas zvanītāja un adresāta pieslēgumā, uzsākot savienojumu,

| — | interneta tālruņa pakalpojumu gadījumā arī zvanītāja un adresāta pieslēguma interneta protokola adresēm un piešķirtajiem lietotāja identifikatoriem, |
| --- | --- |

—

interneta tālruņa pakalpojumu gadījumā arī zvanītāja un adresāta pieslēguma interneta protokola adresēm un piešķirtajiem lietotāja identifikatoriem,

| — | saglabāšanas pienākums, sniedzot publiski pieejamus interneta piekļuves pakalpojumus, attiecas uz šādiem datiem:






  — | interneta protokola adresi, kas abonentam piešķirta interneta lietošanai, |
| --- | --- | --- |

—

saglabāšanas pienākums, sniedzot publiski pieejamus interneta piekļuves pakalpojumus, attiecas uz šādiem datiem:

—

interneta protokola adresi, kas abonentam piešķirta interneta lietošanai,

| — | interneta lietošanai izmantotā pieslēguma nepārprotamu identifikatoru, kā arī piešķirto lietotāja identifikatoru, |
| --- | --- |

—

interneta lietošanai izmantotā pieslēguma nepārprotamu identifikatoru, kā arī piešķirto lietotāja identifikatoru,

| — | interneta lietošanas piešķirtajā interneta protokola adresē sākuma un beigu datumu un laiku, norādot piemērojamo laika joslu, |
| --- | --- |

—

interneta lietošanas piešķirtajā interneta protokola adresē sākuma un beigu datumu un laiku, norādot piemērojamo laika joslu,

| — | mobilo sakaru lietošanas gadījumā tās šūnas nosaukumu, kas izmantota, uzsākot interneta savienojumu, |
| --- | --- |

—

mobilo sakaru lietošanas gadījumā tās šūnas nosaukumu, kas izmantota, uzsākot interneta savienojumu,

| — | nedrīkst saglabāt šādus datus:






  — | komunikācijas saturu, |
| --- | --- | --- |

—

nedrīkst saglabāt šādus datus:

—

komunikācijas saturu,

| — | datus par atvērtajām tīmekļvietnēm, |
| --- | --- |

—

datus par atvērtajām tīmekļvietnēm,

| — | datus par elektroniskā pasta pakalpojumiem, |
| --- | --- |

—

datus par elektroniskā pasta pakalpojumiem,

| — | datus, kuri ir tādu savienojumu pamatā, ko veic no/uz sociālās vai ar baznīcu saistītas jomas personu, iestāžu un organizāciju pieslēgumiem, |
| --- | --- |

—

datus, kuri ir tādu savienojumu pamatā, ko veic no/uz sociālās vai ar baznīcu saistītas jomas personu, iestāžu un organizāciju pieslēgumiem,

| — | atrašanās vietas datiem, proti, izmantotās šūnas nosaukuma, glabāšanas ilgums ir četras nedēļas un pārējiem datiem – desmit nedēļas, |
| --- | --- |

—

atrašanās vietas datiem, proti, izmantotās šūnas nosaukuma, glabāšanas ilgums ir četras nedēļas un pārējiem datiem – desmit nedēļas,

| — | ir garantēta saglabāto datu efektīva aizsardzība pret ļaunprātīgas izmantošanas riskiem un jebkādu prettiesisku piekļuvi, un |
| --- | --- |

—

ir garantēta saglabāto datu efektīva aizsardzība pret ļaunprātīgas izmantošanas riskiem un jebkādu prettiesisku piekļuvi, un

| — | saglabātos datus drīkst izmantot tikai, lai izmeklētu īpaši smagus noziedzīgus nodarījumus un novērstu konkrētus draudus personas veselībai, dzīvībai vai brīvībai vai arī valstij vai federālajai zemei, izņemot abonentam interneta lietošanai piešķirtu interneta protokola adresi, ko ir atļauts izmantot abonentu informācijas iegūšanai, lai izmeklētu jebkādus noziedzīgus nodarījumus, novērstu sabiedriskās drošības un kārtības apdraudējumu, kā arī veiktu izlūkdienestu uzdevumus? |
| --- | --- |

—

saglabātos datus drīkst izmantot tikai, lai izmeklētu īpaši smagus noziedzīgus nodarījumus un novērstu konkrētus draudus personas veselībai, dzīvībai vai brīvībai vai arī valstij vai federālajai zemei, izņemot abonentam interneta lietošanai piešķirtu interneta protokola adresi, ko ir atļauts izmantot abonentu informācijas iegūšanai, lai izmeklētu jebkādus noziedzīgus nodarījumus, novērstu sabiedriskās drošības un kārtības apdraudējumu, kā arī veiktu izlūkdienestu uzdevumus?

---

(1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2002/58/EK (2002. gada 12. jūlijs) par personas datu apstrādi un privātās dzīves aizsardzību elektronisko komunikāciju nozarē (direktīva par privāto dzīvi un elektronisko komunikāciju) (OV 2002, L 201, 37. lpp.), kurā jaunākie grozījumi izdarīti ar Direktīvu 2009/136/EK (OV 2009, L 337, 11. lpp.).

(2)  OV 2000, C 364, 1. lpp.

---

| 10.2.2020 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 45/20 |
| --- | --- | --- | --- |

10.2.2020

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 45/20

---

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 31. oktobrī iesniedza Bundesfinanzhof (Vācija) – Firma Z/Finanzamt Y

(Lieta C-802/19)

(2020/C 45/17)

Tiesvedības valoda – vācu

Iesniedzējtiesa

Bundesfinanzhof

Pamatlietas puses

Prasītāja: Firma Z

Atbildētāja: Finanzamt Y

Prejudiciālie jautājumi

| 1) | Vai aptiekai, kas piegādā zāles obligātās apdrošināšanas slimokasei, pamatojoties uz apdrošinātajai personai piešķirto atlaidi, ir tiesības uz nodokļu bāzes samazinājumu saskaņā ar Eiropas Savienības Tiesas 1996. gada 24. oktobra spriedumu Elida Gibbs Ltd., C-317/94 (EU:C:1996:400)? |
| --- | --- |

1)

Vai aptiekai, kas piegādā zāles obligātās apdrošināšanas slimokasei, pamatojoties uz apdrošinātajai personai piešķirto atlaidi, ir tiesības uz nodokļu bāzes samazinājumu saskaņā ar Eiropas Savienības Tiesas 1996. gada 24. oktobra spriedumu Elida Gibbs Ltd., C-317/94 (EU:C:1996:400)?

| 2) | Ja atbilde ir apstiprinoša: vai tas nav pretrunā iekšējā tirgus neitralitātes un vienlīdzīgas attieksmes principiem, ja aptieka savā valstī var samazināt nodokļu bāzi, bet to nevar darīt aptieka, kas no citas dalībvalsts veic no nodokļiem atbrīvotas piegādes Kopienas iekšienē obligātās apdrošināšanas slimokasei? |
| --- | --- |

2)

Ja atbilde ir apstiprinoša: vai tas nav pretrunā iekšējā tirgus neitralitātes un vienlīdzīgas attieksmes principiem, ja aptieka savā valstī var samazināt nodokļu bāzi, bet to nevar darīt aptieka, kas no citas dalībvalsts veic no nodokļiem atbrīvotas piegādes Kopienas iekšienē obligātās apdrošināšanas slimokasei?

---

| 10.2.2020 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 45/21 |
| --- | --- | --- | --- |

10.2.2020

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 45/21

---

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 31. oktobrī iesniedza Landesgericht Salzburg (Austrija) – BU/Markt24 GmbH

(Lieta C-804/19)

(2020/C 45/18)

Tiesvedības valoda – vācu

Iesniedzējtiesa

Landesgericht Salzburg

Pamatlietas puses

Prasītāja: BU

Atbildētāja: Markt24 GmbH

Prejudiciālie jautājumi

| 1) | Vai Regulas (ES) Nr. 1215/2012 (1) 21. pants ir jāpiemēro darba tiesiskajām attiecībām, kuru gadījumā Austrijā gan tika noslēgts darba līgums saistībā ar darbu Vācijā, tomēr darba ņēmēja, kura, vairākus mēnešus uzturējās Austrijā darba gatavībā, darbu neveica?
  Ja uz pirmo jautājumu tiek atbildēts apstiprinoši: |
| --- | --- |

1)

Vai Regulas (ES) Nr. 1215/2012 (1) 21. pants ir jāpiemēro darba tiesiskajām attiecībām, kuru gadījumā Austrijā gan tika noslēgts darba līgums saistībā ar darbu Vācijā, tomēr darba ņēmēja, kura, vairākus mēnešus uzturējās Austrijā darba gatavībā, darbu neveica?

| 2) | Vai Regulas (ES) Nr. 1215/2012 21. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka var tikt piemērota tāda valsts tiesību norma kā Arbeits- und Sozialgerichtsgesetz [Likuma par darba un sociālo lietu tiesu] (turpmāk tekstā – “ASGG”) 4. panta 1. punkta a) apakšpunkts, ar ko darba ņēmējai ir ļauts (atvieglotā veidā) celt prasību savā dzīvesvietā, kurā tā dzīvoja laikā, kad pastāvēja darba tiesiskās attiecības, vai darba tiesisko attiecību izbeigšanas brīdī? |
| --- | --- |

2)

Vai Regulas (ES) Nr. 1215/2012 21. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka var tikt piemērota tāda valsts tiesību norma kā Arbeits- und Sozialgerichtsgesetz [Likuma par darba un sociālo lietu tiesu] (turpmāk tekstā – “ASGG”) 4. panta 1. punkta a) apakšpunkts, ar ko darba ņēmējai ir ļauts (atvieglotā veidā) celt prasību savā dzīvesvietā, kurā tā dzīvoja laikā, kad pastāvēja darba tiesiskās attiecības, vai darba tiesisko attiecību izbeigšanas brīdī?

| 3) | Vai Regulas (ES) Nr. 1215/2012 21. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka var tikt piemērota tāda valsts tiesību norma kā ASGG 4. panta 1. punkta d) apakšpunkts, ar ko darba ņēmējam ir ļauts (atvieglotā veidā) celt prasību vietā, kurā ir jāizmaksā darba samaksa vai tā bija jāizmaksā viņa darba tiesisko attiecību izbeigšanas brīdī? |
| --- | --- |

3)

Vai Regulas (ES) Nr. 1215/2012 21. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka var tikt piemērota tāda valsts tiesību norma kā ASGG 4. panta 1. punkta d) apakšpunkts, ar ko darba ņēmējam ir ļauts (atvieglotā veidā) celt prasību vietā, kurā ir jāizmaksā darba samaksa vai tā bija jāizmaksā viņa darba tiesisko attiecību izbeigšanas brīdī?

| 4) | Ja uz otro un trešo jautājumu tiek atbildēts noliedzoši:






  4.1) | Vai Regulas (ES) Nr. 1215/2012 21. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tādu darba tiesisko attiecību gadījumā, kā ietvaros darba ņēmēja darbu nav veikusi, prasība ir jāceļ dalībvalstī, kurā darba ņēmēja uzturējās darba gatavībā? |
| --- | --- | --- |

4)

Ja uz otro un trešo jautājumu tiek atbildēts noliedzoši:

4.1)

Vai Regulas (ES) Nr. 1215/2012 21. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tādu darba tiesisko attiecību gadījumā, kā ietvaros darba ņēmēja darbu nav veikusi, prasība ir jāceļ dalībvalstī, kurā darba ņēmēja uzturējās darba gatavībā?

| 4.2) | Vai Regulas (ES) Nr. 1215/2012 21. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tādu darba tiesisko attiecību gadījumā, kā ietvaros darba ņēmēja darbu nav veikusi, prasība ir jāceļ dalībvalstī, kurā tika sagatavots un noslēgts darba līgums, arī ja tajā ir ietverta vienošanās par darba veikšanu vai šāda darba veikšana ir tikusi plānota citā dalībvalstī?
  Ja uz pirmo jautājumu tiek atbildēts noliedzoši: |
| --- | --- |

4.2)

Vai Regulas (ES) Nr. 1215/2012 21. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tādu darba tiesisko attiecību gadījumā, kā ietvaros darba ņēmēja darbu nav veikusi, prasība ir jāceļ dalībvalstī, kurā tika sagatavots un noslēgts darba līgums, arī ja tajā ir ietverta vienošanās par darba veikšanu vai šāda darba veikšana ir tikusi plānota citā dalībvalstī?

| 5) | Vai Regulas (ES) Nr. 1215/2012 7. panta 1. punkts ir jāpiemēro darba tiesiskajām attiecībām, kuru gadījumā Austrijā gan tika noslēgts darba līgums saistībā ar darbu Vācijā, taču darba ņēmēja, kura, vairākus mēnešus uzturējās Austrijā darba gatavībā, darbu neveica, ja var tikt piemērota tāda valsts tiesību norma kā ASGG 4. panta 1. punkta a) apakšpunkts, ar ko darba ņēmējai ir ļauts (atvieglotā veidā) celt prasību savā dzīvesvietā, kurā tā dzīvoja laikā, kad pastāvēja darba tiesiskās attiecības, vai darba tiesisko attiecību izbeigšanas brīdī, vai arī ja var tikt piemērota tāda valsts tiesību norma kā ASGG 4. panta 1. punkta d) apakšpunkts, ir ļauts (atvieglotā veidā) celt prasību vietā, kurā ir jāizmaksā darba samaksa vai tā bija jāizmaksā viņa darba tiesisko attiecību izbeigšanas brīdī? |
| --- | --- |

5)

Vai Regulas (ES) Nr. 1215/2012 7. panta 1. punkts ir jāpiemēro darba tiesiskajām attiecībām, kuru gadījumā Austrijā gan tika noslēgts darba līgums saistībā ar darbu Vācijā, taču darba ņēmēja, kura, vairākus mēnešus uzturējās Austrijā darba gatavībā, darbu neveica, ja var tikt piemērota tāda valsts tiesību norma kā ASGG 4. panta 1. punkta a) apakšpunkts, ar ko darba ņēmējai ir ļauts (atvieglotā veidā) celt prasību savā dzīvesvietā, kurā tā dzīvoja laikā, kad pastāvēja darba tiesiskās attiecības, vai darba tiesisko attiecību izbeigšanas brīdī, vai arī ja var tikt piemērota tāda valsts tiesību norma kā ASGG 4. panta 1. punkta d) apakšpunkts, ir ļauts (atvieglotā veidā) celt prasību vietā, kurā ir jāizmaksā darba samaksa vai tā bija jāizmaksā viņa darba tiesisko attiecību izbeigšanas brīdī?

---

(1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 1215/2012 (2012. gada 12. decembris) par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās (OV 2012, L 351, 1. lpp.).

---

| 10.2.2020 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 45/22 |
| --- | --- | --- | --- |

10.2.2020

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 45/22

---

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 4. novembrī iesniedza Landgericht Gera (Vācija) – DS/Volkswagen AG

(Lieta C-808/19)

(2020/C 45/19)

Tiesvedības valoda – vācu

Iesniedzējtiesa

Landgericht Gera

Pamatlietas puses

Prasītāja: DS

Atbildētāja: Volkswagen AG

Prejudiciālie jautājumi

| 1) | Vai EG-Fahrzeuggenehmigungsverordnung (EG–FGVI) (1) 6. panta 1. punkts, 27. panta 1. punkts vai Direktīvas 2007/46/EK (2) 18. panta 1. punkts, 26. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka ražotājs pārkāpj savu pienākumu izsniegt derīgu sertifikātu saskaņā ar EG–FGV 6. panta 1. punktu (vai savu pienākumu izsniegt atbilstības sertifikātu saskaņā ar Direktīvas 2007/46/EK 18. panta 1. punktu), ja tas transportlīdzeklī ir iebūvējis neatļautu pārveidošanas ierīci Regulas (EK) Nr. 715/2007 (3) 5. panta 2. punkta, 3. panta 10. punkta izpratnē, un ar šāda transportlīdzekļa nodošanu ekspluatācijā tiek pārkāpts aizliegums nodot ekspluatācijā transportlīdzekli bez derīga atbilstības sertifikāta saskaņā ar EG–FGV 27. panta 1. punktu (vai aizliegums pārdot bez derīga atbilstības sertifikāta saskaņā ar Direktīvas 2007/46/EK 26. panta 1. punktu)?
  Ja atbilde ir apstiprinoša:






  1. | a) | Vai EG–FGV 6. un 27. panta vai Direktīvas 2007/46/EK 18. panta 1. punkta, 26. panta 1. punkta un 46. panta mērķis ir aizsargāt arī galalietotāju un, tālākpārdošanas gadījumā lietoto transportlīdzekļu tirgū, it īpaši nākamo automašīnas pircēju, proti, arī attiecībā uz tā rīcības brīvību un īpašumu? Vai automašīnas pircēja tāda lietota transportlīdzekļa iegāde, kas ir nodots ekspluatācijā bez derīga atbilstības sertifikāta, ietilpst riska jomā, kura novēršanai tika pieņemtas šīs normas? |
| --- | --- | --- | --- |

1)

Vai EG-Fahrzeuggenehmigungsverordnung (EG–FGVI) (1) 6. panta 1. punkts, 27. panta 1. punkts vai Direktīvas 2007/46/EK (2) 18. panta 1. punkts, 26. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka ražotājs pārkāpj savu pienākumu izsniegt derīgu sertifikātu saskaņā ar EG–FGV 6. panta 1. punktu (vai savu pienākumu izsniegt atbilstības sertifikātu saskaņā ar Direktīvas 2007/46/EK 18. panta 1. punktu), ja tas transportlīdzeklī ir iebūvējis neatļautu pārveidošanas ierīci Regulas (EK) Nr. 715/2007 (3) 5. panta 2. punkta, 3. panta 10. punkta izpratnē, un ar šāda transportlīdzekļa nodošanu ekspluatācijā tiek pārkāpts aizliegums nodot ekspluatācijā transportlīdzekli bez derīga atbilstības sertifikāta saskaņā ar EG–FGV 27. panta 1. punktu (vai aizliegums pārdot bez derīga atbilstības sertifikāta saskaņā ar Direktīvas 2007/46/EK 26. panta 1. punktu)?

Ja atbilde ir apstiprinoša:

1.

a)

Vai EG–FGV 6. un 27. panta vai Direktīvas 2007/46/EK 18. panta 1. punkta, 26. panta 1. punkta un 46. panta mērķis ir aizsargāt arī galalietotāju un, tālākpārdošanas gadījumā lietoto transportlīdzekļu tirgū, it īpaši nākamo automašīnas pircēju, proti, arī attiecībā uz tā rīcības brīvību un īpašumu? Vai automašīnas pircēja tāda lietota transportlīdzekļa iegāde, kas ir nodots ekspluatācijā bez derīga atbilstības sertifikāta, ietilpst riska jomā, kura novēršanai tika pieņemtas šīs normas?

| 2) | Vai Regulas (EK) Nr. 715/2007 5. panta 2. punkta mērķis ir aizsargāt arī gala lietotāju, tālākpārdošanas gadījumā lietoto transportlīdzekļu tirgū, it īpaši nākamo automašīnas pircēju, proti, arī attiecībā uz tā rīcības brīvību un īpašumu? Vai automašīnas pircēja tāda lietota transportlīdzekļa iegāde, kurā ir iebūvēta neatļauta pārveidošanas ierīce, ietilpst riska jomā, kura novēršanai tika pieņemta šīs norma? |
| --- | --- |

2)

Vai Regulas (EK) Nr. 715/2007 5. panta 2. punkta mērķis ir aizsargāt arī gala lietotāju, tālākpārdošanas gadījumā lietoto transportlīdzekļu tirgū, it īpaši nākamo automašīnas pircēju, proti, arī attiecībā uz tā rīcības brīvību un īpašumu? Vai automašīnas pircēja tāda lietota transportlīdzekļa iegāde, kurā ir iebūvēta neatļauta pārveidošanas ierīce, ietilpst riska jomā, kura novēršanai tika pieņemta šīs norma?

| 3) | Vai EG–FGV 6. un 27. pants vai Direktīvas 2007/46/EK 18. panta 1. punkts, 26. panta 1. punkts un 46. pants un Regulas (EK) Nr. 715/2007 5. panta 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka minētā pārkāpuma gadījumā, no galalietotāja zaudējuma daļēji vai pilnībā (attiecīgā gadījumā – kādā veidā vai kādā apmērā?) ir jāveic atlīdzības par lietošanu atskaitīšana par transportlīdzekļa faktisku lietošanu, ja galalietotājs šī pārkāpuma dēļ var pieprasīt un pieprasa transportlīdzekļa pirkuma līguma atcelšanu? Vai interpretācija ir citāda, ja pārkāpums ir saistīts ar apstiprinātāju iestāžu un galalietotāju maldināšanu par to, ka ir izpildīti visi apstiprināšanas nosacījumi un ka transportlīdzekļa izmantošana ceļu satiksmē ir atļauta bez ierobežojumiem, un pārkāpums un maldināšana notiek, lai, izmantojot lielus pārdošanas apjomus, samazinātu izmaksas un palielinātu peļņu, vienlaikus radot konkurences priekšrocību uz klientu, kas par to neko nezina, rēķina? |
| --- | --- |

3)

Vai EG–FGV 6. un 27. pants vai Direktīvas 2007/46/EK 18. panta 1. punkts, 26. panta 1. punkts un 46. pants un Regulas (EK) Nr. 715/2007 5. panta 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka minētā pārkāpuma gadījumā, no galalietotāja zaudējuma daļēji vai pilnībā (attiecīgā gadījumā – kādā veidā vai kādā apmērā?) ir jāveic atlīdzības par lietošanu atskaitīšana par transportlīdzekļa faktisku lietošanu, ja galalietotājs šī pārkāpuma dēļ var pieprasīt un pieprasa transportlīdzekļa pirkuma līguma atcelšanu? Vai interpretācija ir citāda, ja pārkāpums ir saistīts ar apstiprinātāju iestāžu un galalietotāju maldināšanu par to, ka ir izpildīti visi apstiprināšanas nosacījumi un ka transportlīdzekļa izmantošana ceļu satiksmē ir atļauta bez ierobežojumiem, un pārkāpums un maldināšana notiek, lai, izmantojot lielus pārdošanas apjomus, samazinātu izmaksas un palielinātu peļņu, vienlaikus radot konkurences priekšrocību uz klientu, kas par to neko nezina, rēķina?

---

(1)  2011. gada 3. februāraEG-Fahrzeuggenehmigungsverordnung [EK mehānisko transportlīdzekļu apstiprināšanas noteikumi] (BGBl. I, 126. lpp.), kas pēdējo reizi grozīti ar 2017. gada 23. marta Noteikumiem (BGBl. I, 522. lpp.).

(2)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2007/46/EK (2007. gada 5. septembris), ar ko izveido sistēmu mehānisko transportlīdzekļu un to piekabju, kā arī tādiem transportlīdzekļiem paredzētu sistēmu, sastāvdaļu un atsevišķu tehnisku vienību apstiprināšanai (OV 2007, L 263, 1. lpp.).

(3)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 715/2007 (2007. gada 20. jūnijs) par tipa apstiprinājumu mehāniskiem transportlīdzekļiem attiecībā uz emisijām no vieglajiem pasažieru un komerciālajiem transportlīdzekļiem (Euro 5 un Euro 6) un par piekļuvi transportlīdzekļa remonta un tehniskās apkopes informācijai (OV 2007, L 171, 1. lpp.).

---

| 10.2.2020 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 45/23 |
| --- | --- | --- | --- |

10.2.2020

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 45/23

---

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 4. novembrī iesniedza Landgericht Gera (Vācija) – ER/Volkswagen AG

(Lieta C-809/19)

(2020/C 45/20)

Tiesvedības valoda – vācu

Iesniedzējtiesa

Landgericht Gera

Pamatlietas puses

Prasītāja: ER

Atbildētāja: Volkswagen AG

Prejudiciālie jautājumi

| 1) | Vai EG-Fahrzeuggenehmigungsverordnung (EG–FGVI) (1) 6. panta 1. punkts, 27. panta 1. punkts vai Direktīvas 2007/46/EK (2) 18. panta 1. punkts, 26. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka ražotājs pārkāpj savu pienākumu izsniegt derīgu sertifikātu saskaņā ar EG–FGV 6. panta 1. punktu (vai savu pienākumu izsniegt atbilstības sertifikātu saskaņā ar Direktīvas 2007/46/EK 18. panta 1. punktu), ja tas transportlīdzeklī ir iebūvējis neatļautu pārveidošanas ierīci Regulas (EK) Nr. 715/2007 (3) 5. panta 2. punkta, 3. panta 10. punkta izpratnē, un ar šāda transportlīdzekļa nodošanu ekspluatācijā tiek pārkāpts aizliegums nodot ekspluatācijā transportlīdzekli bez derīga atbilstības sertifikāta saskaņā ar EG–FGV 27. panta 1. punktu (vai aizliegums pārdot bez derīga atbilstības sertifikāta saskaņā ar Direktīvas 2007/46/EK 26. panta 1. punktu)?
  Ja atbilde ir apstiprinoša:






  1. | a) | Vai EG–FGV 6. un 27. panta vai Direktīvas 2007/46/EK 18. panta 1. punkta, 26. panta 1. punkta un 46. panta mērķis ir aizsargāt tieši arī galalietotāju un it īpaši arī attiecībā uz tā rīcības brīvību un īpašumu? Vai galalietotāja tāda transportlīdzekļa iegāde, kas ir nodots ekspluatācijā bez derīga atbilstības sertifikāta, ietilpst riska jomā, kura novēršanai tika pieņemtas šīs normas? |
| --- | --- | --- | --- |

1)

Vai EG-Fahrzeuggenehmigungsverordnung (EG–FGVI) (1) 6. panta 1. punkts, 27. panta 1. punkts vai Direktīvas 2007/46/EK (2) 18. panta 1. punkts, 26. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka ražotājs pārkāpj savu pienākumu izsniegt derīgu sertifikātu saskaņā ar EG–FGV 6. panta 1. punktu (vai savu pienākumu izsniegt atbilstības sertifikātu saskaņā ar Direktīvas 2007/46/EK 18. panta 1. punktu), ja tas transportlīdzeklī ir iebūvējis neatļautu pārveidošanas ierīci Regulas (EK) Nr. 715/2007 (3) 5. panta 2. punkta, 3. panta 10. punkta izpratnē, un ar šāda transportlīdzekļa nodošanu ekspluatācijā tiek pārkāpts aizliegums nodot ekspluatācijā transportlīdzekli bez derīga atbilstības sertifikāta saskaņā ar EG–FGV 27. panta 1. punktu (vai aizliegums pārdot bez derīga atbilstības sertifikāta saskaņā ar Direktīvas 2007/46/EK 26. panta 1. punktu)?

Ja atbilde ir apstiprinoša:

1.

a)

Vai EG–FGV 6. un 27. panta vai Direktīvas 2007/46/EK 18. panta 1. punkta, 26. panta 1. punkta un 46. panta mērķis ir aizsargāt tieši arī galalietotāju un it īpaši arī attiecībā uz tā rīcības brīvību un īpašumu? Vai galalietotāja tāda transportlīdzekļa iegāde, kas ir nodots ekspluatācijā bez derīga atbilstības sertifikāta, ietilpst riska jomā, kura novēršanai tika pieņemtas šīs normas?

| 2) | Vai Regulas (EK) Nr. 715/2007 5. panta 2. punkta mērķis ir aizsargāt tieši arī galalietotāju un, proti, arī attiecībā uz tā rīcības brīvību un īpašumu? Vai galalietotāja tāda transportlīdzekļa iegāde, kurā ir iebūvēta neatļauta pārveidošanas ierīce, ietilpst riska jomā, kura novēršanai tika pieņemta šī norma? |
| --- | --- |

2)

Vai Regulas (EK) Nr. 715/2007 5. panta 2. punkta mērķis ir aizsargāt tieši arī galalietotāju un, proti, arī attiecībā uz tā rīcības brīvību un īpašumu? Vai galalietotāja tāda transportlīdzekļa iegāde, kurā ir iebūvēta neatļauta pārveidošanas ierīce, ietilpst riska jomā, kura novēršanai tika pieņemta šī norma?

| 3) | Vai EG–FGV 6. un 27. pants vai Direktīvas 2007/46/EK 18. panta 1. punkts, 26. panta 1. punkts un 46. pants un Regulas (EK) Nr. 715/2007 5. panta 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka minētā pārkāpuma gadījumā, no galalietotāja zaudējuma daļēji vai pilnībā (attiecīgā gadījumā – kādā veidā vai kādā apmērā?) ir jāveic atlīdzības par lietošanu atskaitīšana par transportlīdzekļa faktisku lietošanu, ja galalietotājs šī pārkāpuma dēļ var pieprasīt un pieprasa transportlīdzekļa pirkuma līguma atcelšanu? Vai interpretācija ir citāda, ja pārkāpums ir saistīts ar apstiprinātāju iestāžu un galalietotāju maldināšanu par to, ka ir izpildīti visi apstiprināšanas nosacījumi un ka transportlīdzekļa izmantošana ceļu satiksmē ir atļauta bez ierobežojumiem, un pārkāpums un maldināšana notiek, lai, izmantojot lielus pārdošanas apjomus, samazinātu izmaksas un palielinātu peļņu, vienlaikus radot konkurences priekšrocību uz klientu, kas par to neko nezina, rēķina? |
| --- | --- |

3)

Vai EG–FGV 6. un 27. pants vai Direktīvas 2007/46/EK 18. panta 1. punkts, 26. panta 1. punkts un 46. pants un Regulas (EK) Nr. 715/2007 5. panta 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka minētā pārkāpuma gadījumā, no galalietotāja zaudējuma daļēji vai pilnībā (attiecīgā gadījumā – kādā veidā vai kādā apmērā?) ir jāveic atlīdzības par lietošanu atskaitīšana par transportlīdzekļa faktisku lietošanu, ja galalietotājs šī pārkāpuma dēļ var pieprasīt un pieprasa transportlīdzekļa pirkuma līguma atcelšanu? Vai interpretācija ir citāda, ja pārkāpums ir saistīts ar apstiprinātāju iestāžu un galalietotāju maldināšanu par to, ka ir izpildīti visi apstiprināšanas nosacījumi un ka transportlīdzekļa izmantošana ceļu satiksmē ir atļauta bez ierobežojumiem, un pārkāpums un maldināšana notiek, lai, izmantojot lielus pārdošanas apjomus, samazinātu izmaksas un palielinātu peļņu, vienlaikus radot konkurences priekšrocību uz klientu, kas par to neko nezina, rēķina?

---

(1)  2011. gada 3. februāraEG-Fahrzeuggenehmigungsverordnung [EK mehānisko transportlīdzekļu apstiprināšanas noteikumi] (BGBl. I, 126. lpp.), kas pēdējo reizi grozīti ar 2017. gada 23. marta Noteikumiem (BGBl. I, 522. lpp.).

(2)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2007/46/EK (2007. gada 5. septembris), ar ko izveido sistēmu mehānisko transportlīdzekļu un to piekabju, kā arī tādiem transportlīdzekļiem paredzētu sistēmu, sastāvdaļu un atsevišķu tehnisku vienību apstiprināšanai (OV 2007, L 263, 1. lpp.).

(3)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 715/2007 (2007. gada 20. jūnijs) par tipa apstiprinājumu mehāniskiem transportlīdzekļiem attiecībā uz emisijām no vieglajiem pasažieru un komerciālajiem transportlīdzekļiem (Euro 5 un Euro 6) un par piekļuvi transportlīdzekļa remonta un tehniskās apkopes informācijai (OV 2007, L 171, 1. lpp.).

---

| 10.2.2020 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 45/24 |
| --- | --- | --- | --- |

10.2.2020

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 45/24

---

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 5. novembrī iesniedza Amtsgericht Hamburg (Vācija) – QF/Germanwings GmbH

(Lieta C-816/17)

(2020/C 45/21)

Tiesvedības valoda – vācu

Iesniedzējtiesa

Amtsgericht Hamburg

Pamatlietas puses

Prasītāja: QF

Atbildētāja: Germanwings GmbH

Prejudiciālie jautājumi

Vai apkalpojošā gaisa pārvadātāja personāla streiks, ko ir organizējusi arodbiedrība, ir “ārkārtējs apstāklis” Regulas (EK) Nr. 261/2004 (1) 5. panta 3. punkta nozīmē?

---

(1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (2004. gada 11. februāris), ar ko paredz kopīgus noteikumus par kompensāciju un atbalstu pasažieriem sakarā ar iekāpšanas atteikumu un lidojumu atcelšanu vai ilgu kavēšanos un ar ko atceļ Regulu (EEK) Nr. 295/91 (OV 2004, L 46, 1. lpp.).

---

| 10.2.2020 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 45/25 |
| --- | --- | --- | --- |

10.2.2020

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 45/25

---

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 13. novembrī iesniedza Audiencia Provincial de Pontevedra (Spānija) – D.A.T.A. u.c./Ryanair D.A.C.

(Lieta C-827/19)

(2020/C 45/22)

Tiesvedības valoda – spāņu

Iesniedzējtiesa

Audiencia Provincial de Pontevedra

Pamatlietas puses

Prasītāji: D.A.T.A., L.F.A., A.M.A.G., L.F.A., J.G.C., S.C.C., A.C.V., A.A.G., A.C.A., L.C.A., N.P.B. un P.C.A.

Atbildētājs: Ryanair D.A.C.

Prejudiciālie jautājumi

| 1) | Vai tiesību streikot īstenošana, ko veic gaisa pārvadātāja personāls un ko ir organizējusi darbinieku arodbiedrība, prasot darba nosacījumu uzlabošanu, - ja tā pamatā nav darba devēja iepriekšējs lēmums, bet gan darbinieku prasījumi -, var tikt uzskatīta par “ārkārtēju apstākli” Regulas Nr. 261/20[0]4 (1) 5. panta 3. punkta izpratnē vai, gluži pretēji, tā ir raksturīga attiecīgā gaisa pārvadātāja parastai darbībai? |
| --- | --- |

1)

Vai tiesību streikot īstenošana, ko veic gaisa pārvadātāja personāls un ko ir organizējusi darbinieku arodbiedrība, prasot darba nosacījumu uzlabošanu, - ja tā pamatā nav darba devēja iepriekšējs lēmums, bet gan darbinieku prasījumi -, var tikt uzskatīta par “ārkārtēju apstākli” Regulas Nr. 261/20[0]4 (1) 5. panta 3. punkta izpratnē vai, gluži pretēji, tā ir raksturīga attiecīgā gaisa pārvadātāja parastai darbībai?

| 2) | Vai pārvadātājam tādos apstākļos, kādi ir izskatāmajā strīdā, tostarp tad, ja tiesību streikot īstenošana ir tam iepriekš paziņota atbilstoši likumam, ir pienākums veikt kādu tiesiski pieļaujamu pasākumu, kā, piemēram, nodrošināt lidojumus ar citām sabiedrībām, kuras neietekmē streiks? |
| --- | --- |

2)

Vai pārvadātājam tādos apstākļos, kādi ir izskatāmajā strīdā, tostarp tad, ja tiesību streikot īstenošana ir tam iepriekš paziņota atbilstoši likumam, ir pienākums veikt kādu tiesiski pieļaujamu pasākumu, kā, piemēram, nodrošināt lidojumus ar citām sabiedrībām, kuras neietekmē streiks?

| 3) | Vai, lai uzskatītu aviosabiedrības salona apkalpes streiku par “ārkārtēju apstākli” Regulas Nr. 261/20[0]4 5. panta 3. punkta izpratnē, ir nozīme veidam, kādā streiks tiek izbeigts, konkrētāk, gadījumā, ja tas notiktu abu strīda pušu savstarpējas piekāpšanās rezultātā? |
| --- | --- |

3)

Vai, lai uzskatītu aviosabiedrības salona apkalpes streiku par “ārkārtēju apstākli” Regulas Nr. 261/20[0]4 5. panta 3. punkta izpratnē, ir nozīme veidam, kādā streiks tiek izbeigts, konkrētāk, gadījumā, ja tas notiktu abu strīda pušu savstarpējas piekāpšanās rezultātā?

---

(1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 261/2004 (2004. gada 11. februāris), ar ko paredz kopīgus noteikumus par kompensāciju un atbalstu pasažieriem sakarā ar iekāpšanas atteikumu un lidojumu atcelšanu vai ilgu kavēšanos un ar ko atceļ Regulu (EEK) Nr. 295/91 (OV 2004, L 46, 1. lpp.).

---

| 10.2.2020 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 45/25 |
| --- | --- | --- | --- |

10.2.2020

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 45/25

---

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 20. novembrī iesniedza Juzgado de lo Social de Madrid (Spānija) – BT/Fondo de Garantía Salarial (Fogasa)

(Lieta C-841/19)

(2020/C 45/23)

Tiesvedības valoda – spāņu

Iesniedzējtiesa

Juzgado de lo Social no 41 de Madrid

Pamatlietas puses

Prasītājs: BT

Atbildētāja: Fondo de Garantía Salarial (Fogasa)

Prejudiciālie jautājumi

Vai [Padomes] Direktīvas 79/7/EEK (1) 4. panta 1. punkts un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2006/54/EK (2006. gada 5. jūlijs) (2) 2. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tiem pretrunā ir dalībvalsts [..] tāds tiesiskais regulējums, kāds ir pamatlietā, saskaņā ar kuru attiecībā uz FOGASA (3) atbildības apmēru pret nepilna darba laika darba ņēmēju tā iemaksu bāze, kas nepilnā darba laika dēļ ir samazināta, tiek vēlreiz samazināta, aprēķinot FOGASA atbildības apmēru saskaņā ar Darba likuma 33. pantu, otrreiz izmantojot nepilnā darba laika faktoru, salīdzinājumā ar pilna darba laika darba ņēmēju, ciktāl šis tiesiskais regulējums negatīvi ietekmē it īpaši darba ņēmējas sievietes, salīdzinot ar darba ņēmējiem vīriešiem?

---

(1)  Padomes Direktīva 79/7/EEK (1978. gada 19. decembris) par pakāpenisku vienlīdzīgas attieksmes principa pret vīriešiem un sievietēm īstenošanu sociālā nodrošinājuma jautājumos (OV 1979, L 6. 24. lpp.).

(2)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2006/54/EK (2006. gada 5. jūlijs) par tāda principa īstenošanu, kas paredz vienlīdzīgas iespējas un attieksmi pret vīriešiem un sievietēm nodarbinātības un profesijas jautājumos (OV 2006, L 204, 23. lpp.).

(3)  Fondo de Garantía Salarial [Algu garantijas fonds, Spānija].

---

| 10.2.2020 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 45/26 |
| --- | --- | --- | --- |

10.2.2020

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 45/26

---

Prasība, kas celta 2019. gada 19. novembrī – Eiropas Komisija/Beļģijas Karaliste

(Lieta C-842/19)

(2020/C 45/24)

Tiesvedības valoda – franču

Lietas dalībnieki

Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: W. Roels un A. Armenia)

Atbildētāja: Beļģijas Karaliste

Prasījumi

Komisijas prasījumi Tiesai ir šādi:

| — | konstatēt, ka, neveikdama visus pasākumus, kas nepieciešami, lai izpildītu 2018. gada 12. aprīļa spriedumu lietā C-110/17, Komisija/Beļģija, Beļģijas Karaliste nav izpildījusi LESD 260. panta 1. punktā noteiktos pienākumus; |
| --- | --- |

—

konstatēt, ka, neveikdama visus pasākumus, kas nepieciešami, lai izpildītu 2018. gada 12. aprīļa spriedumu lietā C-110/17, Komisija/Beļģija, Beļģijas Karaliste nav izpildījusi LESD 260. panta 1. punktā noteiktos pienākumus;

| — | piespriest Beļģijas Karalistei samaksāt kavējuma naudu 22 076,55 EUR apmērā par katru kavējuma dienu, kamēr nav izpildīts iepriekš minētais spriedums lietā C-110/17, skaitot no dienas, kad tiks pasludināts spriedums šajā lietā, līdz dienai, kad tiks izpildīts iepriekš minētais spriedums lietā C-110/17, šo summu iemaksājot kontā, kuru norādīs Komisija; |
| --- | --- |

—

piespriest Beļģijas Karalistei samaksāt kavējuma naudu 22 076,55 EUR apmērā par katru kavējuma dienu, kamēr nav izpildīts iepriekš minētais spriedums lietā C-110/17, skaitot no dienas, kad tiks pasludināts spriedums šajā lietā, līdz dienai, kad tiks izpildīts iepriekš minētais spriedums lietā C-110/17, šo summu iemaksājot kontā, kuru norādīs Komisija;

| — | piespriest Beļģijas Karalistei samaksāt vai nu naudas sodu vismaz 2 029 000 EUR apmērā, vai – ja šis minimālais naudas soda apmērs tiktu pārsniegts – naudas sodu 4905,90 EUR apmērā par katru dienu, skaitot no iepriekš minētā sprieduma C-110/17 pasludināšanas dienas līdz dienai, kad tiks pasludināts spriedums šajā lietā, vai līdz dienai, kad tiks izpildīts iepriekš minētais spriedums lietā C-110/17 – atkarībā no tā, kas notiks agrāk, šo summu iemaksājot kontā, kuru norādīs Komisija; |
| --- | --- |

—

piespriest Beļģijas Karalistei samaksāt vai nu naudas sodu vismaz 2 029 000 EUR apmērā, vai – ja šis minimālais naudas soda apmērs tiktu pārsniegts – naudas sodu 4905,90 EUR apmērā par katru dienu, skaitot no iepriekš minētā sprieduma C-110/17 pasludināšanas dienas līdz dienai, kad tiks pasludināts spriedums šajā lietā, vai līdz dienai, kad tiks izpildīts iepriekš minētais spriedums lietā C-110/17 – atkarībā no tā, kas notiks agrāk, šo summu iemaksājot kontā, kuru norādīs Komisija;

| — | piespriest Beļģijas Karalistei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus. |
| --- | --- |

—

piespriest Beļģijas Karalistei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Komisija savā prasībā pārmet Beļģijas Karalistei, ka tā nav veikusi visus pasākumus, kas nepieciešami, lai izpildītu Tiesas 2018. gada 12. aprīļa spriedumu.

---

| 10.2.2020 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 45/27 |
| --- | --- | --- | --- |

10.2.2020

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 45/27

---

Apelācijas sūdzība, ko 2019. gada 28. novembrī Venecuēlas Bolivāra Republika iesniedza par Vispārējās tiesas (ceturtā palāta paplašinātā sastāvā) 2019. gada 20. septembra spriedumu lietā T-65/18 Venecuēla/Padome

(Lieta C-872/19 P)

(2020/C 45/25)

Tiesvedības valoda – angļu

Lietas dalībnieki

Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Venecuēlas Bolivāra Republika (pārstāvji: L. Giuliano un F. Di Gianni, avvocati)

Otra lietas dalībniece: Eiropas Savienības Padome

Prasījumi

Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi Tiesai ir šādi:

| — | atcelt pārsūdzēto spriedumu, ciktāl ar to prasība tika noraidīta kā nepieņemama; |
| --- | --- |

—

atcelt pārsūdzēto spriedumu, ciktāl ar to prasība tika noraidīta kā nepieņemama;

| — | atzīt prasītājas iesniegto apelācijas sūdzību par pieņemamu un nodot lietu atpakaļ Vispārējai tiesai lietas izskatīšanai pēc būtības un |
| --- | --- |

—

atzīt prasītājas iesniegto apelācijas sūdzību par pieņemamu un nodot lietu atpakaļ Vispārējai tiesai lietas izskatīšanai pēc būtības un

| — | piespriest Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, kas radušies šajā tiesvedībā un tiesvedībā Vispārējā tiesā. |
| --- | --- |

—

piespriest Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, kas radušies šajā tiesvedībā un tiesvedībā Vispārējā tiesā.

Pamati un galvenie argumenti

Apelācijas sūdzības pamatošanai apelācijas sūdzības iesniedzēja izvirza tikai vienu pamatu, kas ir sadalīts trīs daļās.

Vispārējā tiesa esot nepareizi interpretējusi LESD 263. panta ceturtajā daļā paredzēto tieša skāruma nosacījumu sprieduma lietā Almaz-Antey gaismā:

| 1. | Vispārējā tiesa esot piemērojusi nepareizu pārbaudi, lai novērtētu, vai apstrīdētie noteikumi tieši ietekmē Venecuēlas Bolivāra Republiku (1). |
| --- | --- |

1.

Vispārējā tiesa esot piemērojusi nepareizu pārbaudi, lai novērtētu, vai apstrīdētie noteikumi tieši ietekmē Venecuēlas Bolivāra Republiku (1).

| 2. | Vispārējā tiesa esot pieļāvusi tiesību kļūdu, jo, piemērojot sprieduma lietā Almaz-Antey definēto nosacījumu par individuālu skārumu, tā neesot ņēmusi vērā dažus būtiskus šīs lietas apstākļus. |
| --- | --- |

2.

Vispārējā tiesa esot pieļāvusi tiesību kļūdu, jo, piemērojot sprieduma lietā Almaz-Antey definēto nosacījumu par individuālu skārumu, tā neesot ņēmusi vērā dažus būtiskus šīs lietas apstākļus.

| 3. | Vispārējā tiesa neesot ņēmusi vērā apstrīdēto noteikumu faktisko ietekmi uz Venecuēlas Bolivāra Republiku. |
| --- | --- |

3.

Vispārējā tiesa neesot ņēmusi vērā apstrīdēto noteikumu faktisko ietekmi uz Venecuēlas Bolivāra Republiku.

---

(1)  Padomes Lēmums (KĀDP) 2017/2074 (2017. gada 13. novembris) par ierobežojošiem pasākumiem saistībā ar situāciju Venecuēlā (OV 2017, L 295, 60. lpp.).

---

| 10.2.2020 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 45/28 |
| --- | --- | --- | --- |

10.2.2020

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 45/28

---

Apelācijas sūdzība, ko 2019. gada 28. novembrī Aeris Invest Sàrl iesniedza par Vispārējās tiesas (astotā palāta) 2019. gada 10. oktobra rīkojumu lietā T-599/18 Aeris Invest/VNV

(Lieta C-874/19 P)

(2020/C 45/26)

Tiesvedības valoda – franču

Lietas dalībnieki

Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Aeris Invest Sàrl (pārstāvji: R. Vallina Hoset, A. Sellés Marco, advokāti)

Otra lietas dalībniece: Vienotā noregulējuma valde (VNV)

Prasījumi

Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi Tiesai ir šādi:

| — | atcelt Vispārējās tiesas 2019. gada 10. oktobra rīkojumu lietā T-599/18 Aeris Invest/VNV, EU:T:2019:740, ciktāl Vispārējā tiesa ir nolēmusi, ka prasība ir nepieņemama; |
| --- | --- |

—

atcelt Vispārējās tiesas 2019. gada 10. oktobra rīkojumu lietā T-599/18 Aeris Invest/VNV, EU:T:2019:740, ciktāl Vispārējā tiesa ir nolēmusi, ka prasība ir nepieņemama;

| — | nodot lietu atpakaļ Vispārējai tiesai atkārtotai izskatīšanai, lai tā, ievērojot ar Tiesas nolēmumu izskatītos tiesību jautājumus, lemtu atbilstoši apelācijas sūdzības iesniedzējas pirmajā instancē izvirzītajiem prasījumiem, un |
| --- | --- |

—

nodot lietu atpakaļ Vispārējai tiesai atkārtotai izskatīšanai, lai tā, ievērojot ar Tiesas nolēmumu izskatītos tiesību jautājumus, lemtu atbilstoši apelācijas sūdzības iesniedzējas pirmajā instancē izvirzītajiem prasījumiem, un

| — | atlikt lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu. |
| --- | --- |

—

atlikt lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu.

Pamati un galvenie argumenti

Ar savu pirmo pamatu apelācijas sūdzības iesniedzēja apgalvo, ka ar apstrīdēto rīkojumu esot pārkāpts Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 806/2014 (2014. gada 15. jūlijs), ar ko izveido vienādus noteikumus un vienotu procedūru kredītiestāžu un noteiktu ieguldījumu brokeru sabiedrību noregulējumam, izmantojot vienotu noregulējuma mehānismu un vienotu noregulējuma fondu, un groza Regulu (ES) Nr. 1093/2010 (OV 2010, L 331, 12. lpp.), 20. pants un Eiropas Savienības Pamattiesību hartas (turpmāk tekstā – “Harta”) 47. pants. Apelācijas sūdzības iesniedzēja norāda, ka Vispārējā tiesā apstrīdētajam tiesību aktam esot obligātas tiesiskās sekas, jo galīgais vērtējums esot lēmuma par noregulējumu neatņemama sastāvdaļa.

Ar savu otro pamatu apelācijas sūdzības iesniedzēja uzskata, ka ar apstrīdēto rīkojumu esot pārkāpts Hartas 17. pants. Apstrīdētajā rīkojumā veiktā Regulas Nr. 806/2014 interpretācija esot nesaderīga ar tiesībām uz īpašumu, ciktāl ar to tiek pieļauta iejaukšanās apelācijas sūdzības iesniedzējas tiesībās uz īpašumu, nenodrošinot nekādu kompensāciju.

Saskaņā ar apelācijas sūdzības trešo pamatu ar apstrīdēto rīkojumu tiekot pārkāpts Regulas Nr. 806/2014 20. panta 11. punkta b) apakšpunkts. Pēc lēmuma par noregulējumu pieņemšanas un akciju vērtības samazināšanās agrākie Banco Popular akcionāri esot kļuvuši par uzņēmuma kreditoriem. Līdz ar to Regulas Nr. 806/2014 20. panta 11. punkta b) apakšpunkts esot piemērojams agrākiem akcionāriem, jo šajā normā esot paredzēts pienākums pieņemt lēmumu par “kreditoru prasījumu atjaunošanu” galīgā vērtējuma nolūkā.

Visbeidzot, ar savu ceturto pamatu apelācijas sūdzības iesniedzēja norāda, ka ar apstrīdēto rīkojumu esot pārkāpts Regulas Nr. 806/2014 20. panta 11. un 14. punkts, kā arī Hartas 41. pants, neņemot vērā, ka apstrīdētais tiesību akts rada obligātas tiesiskās sekas attiecībā uz apelācijas sūdzības iesniedzēju, ciktāl ar to AERIS tiekot liegta piekļuve jaunai un pilnīgai informācijai par tāda uzņēmuma grāmatvedības situāciju, kurā AERIS pieder 3,45 % akciju.

---

| 10.2.2020 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 45/29 |
| --- | --- | --- | --- |

10.2.2020

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 45/29

---

Apelācijas sūdzība, ko 2019. gada 3. decembrī HSBC Holdings plc, HSBC Bank plc, HSBC France iesniedza par Vispārējās tiesas (otrā palāta paplašinātā sastāvā) 2019. gada 24. septembra spriedumu lietā T–105/17 HSBC Holdings plc u.c./Komisija

(Lieta C-883/19 P)

(2020/C 45/27)

Tiesvedības valoda – angļu

Lietas dalībnieki

Apelācijas sūdzības iesniedzējas: HSBC Holdings plc, HSBC Bank plc, HSBC France (pārstāvji: K. Bacon QC, D. Bailey, Barristers, M. Simpson, Solicitor, C. Angeli, advokāte, M. Giner, advokāte)

Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija

Prasījumi

Apelācijas sūdzības iesniedzēju prasījumi Tiesai ir šādi:

| — | atcelt Vispārējās tiesas (otrā palāta paplašinātā sastāvā) 2019. gada 24. septembra sprieduma lietā T-105/17 HSBC Holdings plc u.c./Eiropas Komisija rezolutīvās daļas 2) punktu; |
| --- | --- |

—

atcelt Vispārējās tiesas (otrā palāta paplašinātā sastāvā) 2019. gada 24. septembra sprieduma lietā T-105/17 HSBC Holdings plc u.c./Eiropas Komisija rezolutīvās daļas 2) punktu;

| — | atcelt Komisijas Lēmuma C(2016) 8530 final (2016. gada 7. decembris) par procedūru saskaņā ar LESD 101. pantu un EEZ līguma 53. pantu (Lieta AT.39914 – Euro Interest Rate Derivatives (EIRD)) (1) 1. panta b) punktu; alternatīvi – atcelt 1. panta b) punktu daļā, kurā ir atzīts, ka pēc 2007. gada 19. martaHSBC ir piedalījusies vienotā un turpinātā pārkāpumā; un |
| --- | --- |

—

atcelt Komisijas Lēmuma C(2016) 8530 final (2016. gada 7. decembris) par procedūru saskaņā ar LESD 101. pantu un EEZ līguma 53. pantu (Lieta AT.39914 – Euro Interest Rate Derivatives (EIRD)) (1) 1. panta b) punktu; alternatīvi – atcelt 1. panta b) punktu daļā, kurā ir atzīts, ka pēc 2007. gada 19. martaHSBC ir piedalījusies vienotā un turpinātā pārkāpumā; un

| — | uzdot Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, kas HSBC ir radušies saistībā ar lietu T-105/17 un šo apelācijas sūdzību. |
| --- | --- |

—

uzdot Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, kas HSBC ir radušies saistībā ar lietu T-105/17 un šo apelācijas sūdzību.

Pamati un galvenie argumenti

Pirmais pamats – Vispārējā tiesa esot pieļāvusi tiesību kļūdu attiecībā uz sekām, kādas ir radījis Komisijas pieļautais pārkāpums, neievērojot būtiskus procedūras noteikumus, proti, HSBC tiesības uz aizsardzību, nevainīguma prezumpcijas principu un labas pārvaldības principu.

Otrais pamats – Vispārējā tiesa ir pieļāvusi tiesību kļūdu, 2007. gada 19. marta manipulācijas mērķa kvalificēšanā nepareizi piemērodama LESD 101. panta 1. punktu un/vai sagrozot atbilstošos pierādījumus.

Trešais pamats – Vispārējā tiesa esot pieļāvusi tiesību kļūdu, secinādama, ka abas pārrunas ir uzskatāmas par LESD 101. panta 1. punkta pārkāpumu mērķa dēļ. It īpaši Vispārējā tiesa esot kļūdījusies, apgalvodama, ka šo pārrunu “konkurenci veicinošā” daba var tikt ņemta vērā vienīgi vai nu saskaņā ar LESD 101. panta 1. punktu kā galvenajai operācijai aksesuāri ierobežojumi, vai arī LESD 101. panta 3. punkta vērtējuma kontekstā.

Ceturtais pamats – ar Vispārējās tiesas secinājumiem attiecībā uz abām 2007. gada 12. un 16. februāra pārrunām esot acīmredzami sagrozīti tiesā iesniegtie pierādījumi.

Piektais pamats – Vispārējās tiesas secinājumā, ka šīs tiesas konstatētajam vienotajam un turpinātajam pārkāpumam ir vienots mērķis, esot pieļautas divas tiesību kļūdas: i) acīmredzami sagrozīti fakti un pierādījumi saistībā ar 2007. gada 27. marta pārrunām un ii) tiesību kļūda secinājumā, ka abām pārrunām par mediānas cenām ir bijis Vispārējās tiesas konstatētais vienotais mērķis.

Sestais pamats – Vispārējā tiesa esot pieļāvusi tiesību kļūdu, secinādama, ka HSBC ir piedalījusies vienotā un turpinātā pārkāpumā attiecībā uz darbību, kas apstrīdētajā lēmumā nav tikusi identificēta kā darbība, ar kuru HSBC ir izdarījusi pārkāpumu.

---

(1)  OV 2019, C 130, 4. lpp.

---

| 10.2.2020 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 45/30 |
| --- | --- | --- | --- |

10.2.2020

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 45/30

---

Apelācijas sūdzība, ko 2019. gada 4. decembrī Fiat Chrysler Finance Europe iesniedza par Vispārējās tiesas (septītā palāta paplašinātā sastāvā) 2019. gada 24. septembra spriedumu apvienotajās lietās T-755/15 un T-759/15 Luksemburga un Fiat Chrysler Finance Europe/Komisija

(Lieta C-885/19 P)

(2020/C 45/28)

Tiesvedības valoda – angļu

Lietas dalībnieki

Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Fiat Chrysler Finance Europe (pārstāvji: J. Rodriguez, N. de Boynes, M. Engel un G. Maisto, advokāti)

Pārējie lietas dalībnieki: Eiropas Komisija, Īrija

Prasījumi

Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi Tiesai ir šādi:

| — | atcelt Vispārējās tiesas (septītā palāta paplašinātā sastāvā) 2019. gada 24. septembra spriedumu apvienotajās lietās T-755/15 un T-759/15; |
| --- | --- |

—

atcelt Vispārējās tiesas (septītā palāta paplašinātā sastāvā) 2019. gada 24. septembra spriedumu apvienotajās lietās T-755/15 un T-759/15;

| — | atcelt apstrīdēto Komisijas 2015. gada 21. oktobra lēmumu (1) atbilstoši LESD 263. panta ceturtajai daļai; vai, pakārtoti, ja un ciktāl Tiesa nespēj taisīt galīgo spriedumu, nosūtīt lietu atpakaļ Vispārējai tiesai; un |
| --- | --- |

—

atcelt apstrīdēto Komisijas 2015. gada 21. oktobra lēmumu (1) atbilstoši LESD 263. panta ceturtajai daļai; vai, pakārtoti, ja un ciktāl Tiesa nespēj taisīt galīgo spriedumu, nosūtīt lietu atpakaļ Vispārējai tiesai; un

| — | piespriest Komisijai atlīdzināt Fiat Chrysler Finance Europe tiesāšanās izdevumus atbilstoši Tiesas Reglamenta 138. panta 1. punktam, 184. panta 1. un 2. punktam un atlīdzināt Fiat Chrysler Finance Europe tiesāšanās izdevumus pirmajā instancē. |
| --- | --- |

—

piespriest Komisijai atlīdzināt Fiat Chrysler Finance Europe tiesāšanās izdevumus atbilstoši Tiesas Reglamenta 138. panta 1. punktam, 184. panta 1. un 2. punktam un atlīdzināt Fiat Chrysler Finance Europe tiesāšanās izdevumus pirmajā instancē.

Pamati un galvenie argumenti

Pirmais pamats: Vispārējās tiesas analīzē par to, vai iepriekšējā vienošanās par cenas noteikšanu (turpmāk tekstā – “APA”) sniedz priekšrocību Fiat Chrysler Finance Europe, esot pārkāpts LESD 107. pants tādēļ, ka: i) Vispārējā tiesa esot nepareizi piemērojusi juridisko pārbaudi tam, vai APA ir apstiprināta metodoloģija, kas pārsniedz piemērojamo rīcības brīvību; un ii) Vispārējā tiesa neesot pienācīgi noteikusi atbilstošo uzņēmumu, kurš ir guvis labumu no APA.

Otrais pamats: Vispārējās tiesas analīze par Komisijas nesaistītu pušu darījuma principa (turpmāk tekstā – “ALP”) juridisko pamatu esot nepiemērota un pretrunīga, ka arī esot pretrunā vispārējam principam, atbilstoši kuram ir jānorāda piemērots un saskanīgs pamatojums.

Trešais pamats: Vispārējā tiesa esot pārkāpusi tiesiskās drošības pamatprincipu, jo: i) tā apstiprināja Komisijas slikti definēto ALP, neizvērtējot tās tvērumu vai saturu, un ii) atzina, ka uz APA ir attiecināms selektivitātes pieņēmums.

---

(1)  Komisijas Lēmums (ES) 2016/2326 (2015. gada 21. oktobris) par valsts atbalstu SA.38375 (2014/C ex 2014/NN), ko Luksemburga īsteno par labu Fiat (izziņots ar dokumenta numuru C(2015) 7152) (OV 2016, L 351, 1. lpp.).

---

| 10.2.2020 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 45/31 |
| --- | --- | --- | --- |

10.2.2020

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 45/31

---

Apelācijas sūdzība, ko 2019. gada 4. decembrī GMB Glasmanufaktur Brandenburg GmbH iesniedza par Vispārējās tiesas (piektā palāta) 2019. gada 24. septembra spriedumu lietā T-586/14 RENV Xinyi PV Products (Anhui) Holdings/Komisija

(Lieta C-888/19 P)

(2020/C 45/29)

Tiesvedības valoda – angļu

Lietas dalībnieki

Apelācijas sūdzības iesniedzēja: GMB Glasmanufaktur Brandenburg GmbH (pārstāvis: R. MacLean, Solicitor)

Citi lietas dalībnieki: Xinyi PV Products (Anhui) Holdings Ltd, Eiropas Komisija

Prasījumi

Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi Tiesai ir šādi:

| — | atcelt pārsūdzēto spriedumu; |
| --- | --- |

—

atcelt pārsūdzēto spriedumu;

| — | noraidīt kā nepamatotu prasības pirmajā instancē pirmā pamata otro daļu, kas atkārtoti ir izklāstīta pārsūdzētajā spriedumā; |
| --- | --- |

—

noraidīt kā nepamatotu prasības pirmajā instancē pirmā pamata otro daļu, kas atkārtoti ir izklāstīta pārsūdzētajā spriedumā;

| — | pašai taisīt nolēmumu par prasības pirmajā instancē pirmā pamata otro daļu, kas ir izklāstīta pārsūdzētajā spriedumā; |
| --- | --- |

—

pašai taisīt nolēmumu par prasības pirmajā instancē pirmā pamata otro daļu, kas ir izklāstīta pārsūdzētajā spriedumā;

| — | nodot lietu atpakaļ izskatīšanai Vispārējā tiesā, lai lemtu par prasītājas atlikušajiem prasījumiem par tiesību pārkāpumiem, un |
| --- | --- |

—

nodot lietu atpakaļ izskatīšanai Vispārējā tiesā, lai lemtu par prasītājas atlikušajiem prasījumiem par tiesību pārkāpumiem, un

| — | piespriest prasītājai atlīdzināt apelācijas sūdzības iesniedzējas tiesāšanās izdevumus un šīs tiesvedības izmaksas, kā arī tiesāšanās izdevumus un izdevumus, kas radušies pirmajā instancē. |
| --- | --- |

—

piespriest prasītājai atlīdzināt apelācijas sūdzības iesniedzējas tiesāšanās izdevumus un šīs tiesvedības izmaksas, kā arī tiesāšanās izdevumus un izdevumus, kas radušies pirmajā instancē.

Pamati un galvenie argumenti

Apelācijas sūdzības iesniedzēja apgalvo, ka pārsūdzētais spriedums ir jāatceļ šādu trīs atšķirīgu pamatu dēļ.

Pirmais pamats: Vispārējā tiesa pārsūdzētajā spriedumā esot pieļāvusi tiesību kļūdu, interpretējot un piemērojot saistītos jēdzienus “nozīmīgi izkropļojumi” un “finansiālais stāvoklis” atbilstoši Antidempinga pamatregulas (1) 2. panta 7. punkta c) apakšpunkta trešajam ievilkumam un pēc tam tirgus ekonomikas režīma (“TEK”) pierādīšanas pienākumu novirzot no prasītājas uz Komisiju.

Otrais pamats: Vispārējā tiesa neesot ņēmusi vērā Komisijai esošās novērtēšanas brīvības robežas TEK pieteikumu izvērtēšanā un esot aizstājusi Komisijas novērtējumu ar savējo novērtējumu par eksportējošo ražotāju apstākļiem.

Trešais pamats: Apelācijas sūdzības iesniedzēja lūdz atcelt pārsūdzētā sprieduma rezolutīvās daļas pirmo punktu tādēļ, ka Vispārējā tiesa savā spriedumā par to esot lēmusi ultra petita.

---

(1)  Padomes Regula (EK) Nr. 1225/2009 (2009. gada 30. novembris) par aizsardzību pret importu par dempinga cenām no valstīm, kas nav Eiropas Kopienas dalībvalstis (OV 2009, L 343, 51. lpp.).

---

| 10.2.2020 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 45/32 |
| --- | --- | --- | --- |

10.2.2020

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 45/32

---

Apelācijas sūdzība, ko 2019. gada 4. decembrī Eiropas Komisija iesniedza par Vispārējās tiesas (septītā palāta) 2019. gada 24. septembra spriedumu lietā T-500/17 Hubei Xinyegang Special Tube/Komisija

(Lieta C-891/19 P)

(2020/C 45/30)

Tiesvedības valoda – angļu

Lietas dalībnieki

Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Eiropas Komisija (pārstāvji: T. Maxian Rusche un N. Kuplewatzky)

Pārējie lietas dalībnieki: Hubei Xinyegang Special Tube Co. Ltd, ArcelorMittal Tubular Products Roman SA, Válcovny trub Chomutov a.s., Vallourec Deutschland GmbH

Prasījumi

Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi Tiesai ir šādi:

| — | atcelt pārsūdzēto spriedumu; |
| --- | --- |

—

atcelt pārsūdzēto spriedumu;

| — | noraidīt prasības pieteikumā pirmajā instancē izvirzīto pirmo un otro pamatu kā nepamatotus; |
| --- | --- |

—

noraidīt prasības pieteikumā pirmajā instancē izvirzīto pirmo un otro pamatu kā nepamatotus;

| — | attiecībā uz prasības pieteikumā pirmajā instancē izvirzīto trešo un ceturto pamatu nodot lietu atpakaļ Vispārējai tiesai atkārtotai izskatīšanai; |
| --- | --- |

—

attiecībā uz prasības pieteikumā pirmajā instancē izvirzīto trešo un ceturto pamatu nodot lietu atpakaļ Vispārējai tiesai atkārtotai izskatīšanai;

| — | atlikt lēmuma pieņemšanu par tiesāšanās izdevumiem pirmajā instancē un apelācijas tiesvedībā līdz Vispārējās tiesas galīgā sprieduma pasludināšanai. |
| --- | --- |

—

atlikt lēmuma pieņemšanu par tiesāšanās izdevumiem pirmajā instancē un apelācijas tiesvedībā līdz Vispārējās tiesas galīgā sprieduma pasludināšanai.

Pamati un galvenie argumenti

Komisija izvirza sešus apelācijas sūdzības pamatus.

Pirmkārt, sprieduma 59.–67. punktā esot vairākas tiesību kļūdas. Konkrēti, Vispārējā tiesa esot kļūdaini interpretējusi Pamatregulas (1) 1. panta 2. punktu, 1. panta 4. punktu, 3. panta 2. punktu, 3. panta 3. punktu, 3. panta 8. punktu un 4. pantu, pēdējās divas tiesību normas interpretējot tā, it kā tajās būtu paredzēta prasība, ka Komisijai cenu ietekmes analīzē ir jāņem vērā aplūkotā izstrādājuma tirgus segmentācija. Tomēr Pamatregulas 3. panta 2. punktā un 3. punktā esot prasīts salīdzinājums līdzīga izstrādājuma līmenī, kā tas ir definēts Pamatregulas 1. panta 4. punktā, nevis tāda veida detalizēts novērtējums, kādu pieprasa Vispārējā tiesa tirgus segmentu līmenī. Tiesu iestādes, uz kurām ir pamatojusies Vispārējā tiesa, neatbalstot Vispārējās tiesas viedokli, un Vispārējā tiesa sagrozot faktus, uz ko ir balstījušās šīs iestādes, un faktus, uz kuriem ir balstīta Pamatregula (2). Visbeidzot un katrā ziņā neesot konkrētu elementu, kas pamatotu analīzi pa tirgus segmentiem.

Otrkārt, sprieduma 59.–67. punktā Vispārējā tiesa esot kļūdaini interpretējusi apstrīdēto regulu vai sagrozījusi faktus attiecībā uz produktu kontroles numuru (PKN) lietojumu Komisijas veiktajā cenu ietekmes analīzē. PKN lietojums sevī ietverot noteiktas pazīmes, tādas kā tirgus segmentācija (un daudzi citi faktori), dabiski izraisot to, ka cenu ietekmes analīzē, kas ir balstīta uz šādu PKN struktūru, tiekot ņemti vērā šie faktori. Papildu cenu ietekmes analīzi pa segmentiem tādējādi neesot bijis jāveic.

Treškārt, sprieduma 77.–79. punktā Vispārējā tiesa esot kļūdījusies, interpretējot LESD 296. pantu, un sagrozījusi pierādījumus saistībā ar izmeklēšanā un apstrīdētajā regulā veikto, uz tirgus segmentiem balstīto analīzi.

Ceturtkārt, sprieduma 68.–76. punktā Vispārējā tiesa esot kļūdaini interpretējusi Pamatregulas 3. panta 2. punktu un 3. panta 3. punktu, kuros esot prasīts vienīgi noteikt importa par dempinga cenām ietekmi uz Savienības ražošanas nozari. Atšķirībā no Vispārējās tiesas paustā uzskata to izstrādājuma veidu pārdošanas apjoma ietekmei, kurus neeksportē izlasē iekļautie ražotāji eksportētāji, neesot nozīmes.

Piektkārt, sprieduma 67.–76. punktā neesot ņemta vērā Pamatregulas 17. panta, kas attiecas uz pārbaudi izlases veidā, iedarbība un tam esot atņemta lietderīgā iedarbība. Šajos punktos ietvertajos konstatējumos esot ignorēts, ka pārbaudes izlases veidā loģiskā iedarbība ir tāda, ka Komisija analizē tikai importu no izlasē iekļautajiem Ķīnas ražotājiem eksportētājiem. Tāpēc esot leģitīmi, ka ir pārdošanas apjomi, kas netiek aplūkoti, jo tiek izmantota pārbaude izlases veidā. Tomēr šī blakusiedarbība nemazinot tādas cenu ietekmes analīzes leģitimitāti, kas ir veikta, balstoties uz saskaņā ar Pamatregulas 17. pantu izveidotu reprezentatīvu izlasi.

Sestkārt, sprieduma 34., 35. un 45. punktā Vispārējā tiesa esot pārkvalificējusi tajā izvirzīto pirmo un otro pamatu un tātad lēmusi ultra petita. Vispārējā tiesa arī esot pieļāvusi tiesību kļūdu, nepareizi definējot tajā izvirzītajam pirmajam un otrajam pamatam piemērojamās pārbaudes tiesā apjomu. Pat tad, ja Vispārējās tiesas noteikts pārbaudes standarts pastāvētu, kas tā neesot, šī tiesa esot nepareizi kvalificējusi vai pat sagrozījusi Komisijas analīzei pamatā esošos faktus.

---

(1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) 2016/1036 (2016. gada 8. jūnijs) par aizsardzību pret importu par dempinga cenām no valstīm, kas nav Eiropas Savienības dalībvalstis (OV 2016, L 176, 21. lpp.).

(2)  Komisijas Īstenošanas regula (ES) 2017/804 (2017. gada 11. maijs), ar ko nosaka galīgo antidempinga maksājumu konkrētu Ķīnas Tautas Republikas izcelsmes apaļa šķērsgriezuma dzelzs (izņemot čugunu) vai tērauda (izņemot nerūsējošo tēraudu) bezšuvju cauruļu un caurulīšu, kuru ārējais diametrs pārsniedz 406,4 mm, importam (OV 2017, L 121, 3. lpp.).

---

| 10.2.2020 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 45/33 |
| --- | --- | --- | --- |

10.2.2020

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 45/33

---

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 5. decembrī iesniedza Vrhovni sud (Horvātija) – Krievijas Federācija

(Lieta C-897/19)

(2020/C 45/31)

Tiesvedības valoda – horvātu

Iesniedzējtiesa

Vrhovni sud

Pamatlietas puses

I. N.

Krievijas Federācija

Prejudiciālie jautājumi

| 1) | Vai LESD 18. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka Eiropas Savienības dalībvalstij, kas lemj par tādas valsts, kura nav Eiropas Savienības dalībvalsts, bet kura ir Šengenas zonas dalībvalsts, valstspiederīgā izdošanu trešajai valstij, ir jāinformē par izdošanas pieprasījumu dalībvalsts, kas ir Šengenas zonas dalībvalsts, kuras pilsonība ir šai personai? |
| --- | --- |

1)

Vai LESD 18. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka Eiropas Savienības dalībvalstij, kas lemj par tādas valsts, kura nav Eiropas Savienības dalībvalsts, bet kura ir Šengenas zonas dalībvalsts, valstspiederīgā izdošanu trešajai valstij, ir jāinformē par izdošanas pieprasījumu dalībvalsts, kas ir Šengenas zonas dalībvalsts, kuras pilsonība ir šai personai?

| 2) | Ja uz iepriekšējo jautājumu ir jāatbild apstiprinoši un ja Šengenas zonas dalībvalsts ir lūgusi nodot šo personu, lai veiktu tiesvedību, kuras mērķiem ir pieprasīta izdošana, vai šī persona tai ir jāizdod saskaņā ar Nolīgumu starp Eiropas Savienību un Islandes Republiku un Norvēģijas Karalisti par nodošanas procedūru starp Eiropas Savienības dalībvalstīm un Islandi un Norvēģiju? |
| --- | --- |

2)

Ja uz iepriekšējo jautājumu ir jāatbild apstiprinoši un ja Šengenas zonas dalībvalsts ir lūgusi nodot šo personu, lai veiktu tiesvedību, kuras mērķiem ir pieprasīta izdošana, vai šī persona tai ir jāizdod saskaņā ar Nolīgumu starp Eiropas Savienību un Islandes Republiku un Norvēģijas Karalisti par nodošanas procedūru starp Eiropas Savienības dalībvalstīm un Islandi un Norvēģiju?

---

| 10.2.2020 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 45/34 |
| --- | --- | --- | --- |

10.2.2020

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 45/34

---

Tiesas priekšsēdētāja 2019. gada 21. oktobra rīkojums (Justice de paix du troisième canton de Charleroi (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – IZ/Ryanair DAC

(Lieta C-735/18) (1)

(2020/C 45/32)

Tiesvedības valoda – franču

Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

---

(1)  OV C 44, 4.2.2019.

---

| 10.2.2020 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 45/34 |
| --- | --- | --- | --- |

10.2.2020

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 45/34

---

Tiesas priekšsēdētāja 2019. gada 18. novembra rīkojums (Tribunal administratif de Paris (Francija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – XS/Recteur de l'académie de Paris

(Lieta C-281/19) (1)

(2020/C 45/33)

Tiesvedības valoda – franču

Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

---

(1)  OV C 187, 3.6.2019.

---

| 10.2.2020 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 45/34 |
| --- | --- | --- | --- |

10.2.2020

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 45/34

---

Tiesas priekšsēdētāja 2019. gada 26. novembra rīkojums (Tribunal d'instance de Nice (Francija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – VT, WU/easyJet Airline Co. Ltd

(Lieta C-395/19) (1)

(2020/C 45/34)

Tiesvedības valoda – franču

Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

---

(1)  OV C 246, 22.7.2019.

---

Vispārējā tiesa

| 10.2.2020 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 45/35 |
| --- | --- | --- | --- |

10.2.2020

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 45/35

---

Prasība, kas celta 2019. gada 1. novembrī – John Wood Group u.c./Komisija

(Lieta T-749/19)

(2020/C 45/35)

Tiesvedības valoda – angļu

Lietas dalībnieki

Prasītājas: John Wood Group plc (Aberdeen, Apvienotā Karaliste), WGPSN (Holdings) Ltd (Aberdeen), Wood Group Investments Ltd (Aberdeen) un Amec Foster Wheeler Ltd (Knutsford, Apvienotā Karaliste) (pārstāvji: C. McDonnell, Barrister, B. Goren, Solicitor, M. Peristeraki, advokāts, un K. Desai, Solicitor)

Atbildētāja: Eiropas Komisija

Prasījumi

Prasītāju prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

| — | atzīt, ka nav bijis prettiesiska valsts atbalsta, atcelt Komisijas Lēmuma C(2019) 2526 final (2019. gada 2. aprīlis) par valsts atbalstu SA.44896, ko īstenojusi Apvienotā Karaliste attiecībā uz kontrolētu ārvalstu uzņēmumu [CFC] grupas finansēšanas atvieglojumu, 1. pantu, ciktāl tajā ir konstatēts, ka pastāv prettiesisks valsts atbalsts; un noraidīt prasību Apvienotajai Karalistei atgūt apgalvoti prettiesisko valsts atbalstu, kas prasītājām ir izmaksāts šajos apstākļos (apstrīdētā lēmuma 2. un 3. pants); |
| --- | --- |

—

atzīt, ka nav bijis prettiesiska valsts atbalsta, atcelt Komisijas Lēmuma C(2019) 2526 final (2019. gada 2. aprīlis) par valsts atbalstu SA.44896, ko īstenojusi Apvienotā Karaliste attiecībā uz kontrolētu ārvalstu uzņēmumu [CFC] grupas finansēšanas atvieglojumu, 1. pantu, ciktāl tajā ir konstatēts, ka pastāv prettiesisks valsts atbalsts; un noraidīt prasību Apvienotajai Karalistei atgūt apgalvoti prettiesisko valsts atbalstu, kas prasītājām ir izmaksāts šajos apstākļos (apstrīdētā lēmuma 2. un 3. pants);

| — | pakārtoti, atcelt apstrīdētā lēmuma 2. un 3. pantu, ciktāl tajos tiek pieprasīts, lai Apvienotā Karaliste no prasītājām atgūtu apgalvoto valsts atbalstu; un |
| --- | --- |

—

pakārtoti, atcelt apstrīdētā lēmuma 2. un 3. pantu, ciktāl tajos tiek pieprasīts, lai Apvienotā Karaliste no prasītājām atgūtu apgalvoto valsts atbalstu; un

| — | katrā ziņā piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, kas prasītājām radušies šajā tiesvedībā. |
| --- | --- |

—

katrā ziņā piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, kas prasītājām radušies šajā tiesvedībā.

Pamati un galvenie argumenti

Prasības pamatošanai prasītājas izvirza deviņus pamatus:

| 1. | Ar pirmo prasības pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pārpratusi Apvienotās Karalistes kontrolēto ārvalstu uzņēmumu (CFC) normu kontekstu, mērķi un darbības veidu attiecībā uz rīcību ar netirdzniecības finansiālo peļņu. Komisijas secinājumi apstrīdētajā lēmumā balstoties uz kumulatīvām acīmredzamām kļūdām. It īpaši – Komisija esot pieļāvusi acīmredzamas kļūdas savā izpratnē par vispārējo Apvienotās Karalistes nodokļu sistēmu, par CFC sistēmas mērķiem, par specifisko grupas finansēšanas atvieglojuma (GFE) apjomu un kvalificēto kredītattiecību definīciju. |
| --- | --- |

1.

Ar pirmo prasības pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pārpratusi Apvienotās Karalistes kontrolēto ārvalstu uzņēmumu (CFC) normu kontekstu, mērķi un darbības veidu attiecībā uz rīcību ar netirdzniecības finansiālo peļņu. Komisijas secinājumi apstrīdētajā lēmumā balstoties uz kumulatīvām acīmredzamām kļūdām. It īpaši – Komisija esot pieļāvusi acīmredzamas kļūdas savā izpratnē par vispārējo Apvienotās Karalistes nodokļu sistēmu, par CFC sistēmas mērķiem, par specifisko grupas finansēšanas atvieglojuma (GFE) apjomu un kvalificēto kredītattiecību definīciju.

| 2. | Ar otro prasības pamatu tiek apgalvots, ka Komisija kļūdaini esot atainojusi grupas finansēšanas atvieglojumu kā nodokļu atvieglojumu un attiecīgi – kā priekšrocību. Saistībā ar netirdzniecības finanšu peļņu grupas finansēšanas atvieglojums ir nodokļu norma un daļa no CFC normu robežu definīcijas, nevis selektīva priekšrocība. Komisija nav sniegusi kvantitatīvu analīzi, lai parādītu, ka tā ir priekšrocība, un, tā kā nav pārliecinošu pierādījumu par to, ka strīdīgā pasākuma rezultātā rodas priekšrocība, apstrīdētais lēmums nevar palikt spēkā. |
| --- | --- |

2.

Ar otro prasības pamatu tiek apgalvots, ka Komisija kļūdaini esot atainojusi grupas finansēšanas atvieglojumu kā nodokļu atvieglojumu un attiecīgi – kā priekšrocību. Saistībā ar netirdzniecības finanšu peļņu grupas finansēšanas atvieglojums ir nodokļu norma un daļa no CFC normu robežu definīcijas, nevis selektīva priekšrocība. Komisija nav sniegusi kvantitatīvu analīzi, lai parādītu, ka tā ir priekšrocība, un, tā kā nav pārliecinošu pierādījumu par to, ka strīdīgā pasākuma rezultātā rodas priekšrocība, apstrīdētais lēmums nevar palikt spēkā.

| 3. | Ar trešo prasības pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot kļūdaini noteikusi atsauces sistēmu CFC normu ietekmes novērtēšanai un kļūdaini identificējusi CFC normas kā atšķirīgu normu kopumu, kas ir nošķirtas no Apvienotās Karalistes vispārējās uzņēmumu ienākuma nodokļa sistēmas. Komisija neesot pareizi sapratusi CFC normu mērķi un neesot ievērojusi Apvienotās Karalistes rīcības brīvību. |
| --- | --- |

3.

Ar trešo prasības pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot kļūdaini noteikusi atsauces sistēmu CFC normu ietekmes novērtēšanai un kļūdaini identificējusi CFC normas kā atšķirīgu normu kopumu, kas ir nošķirtas no Apvienotās Karalistes vispārējās uzņēmumu ienākuma nodokļa sistēmas. Komisija neesot pareizi sapratusi CFC normu mērķi un neesot ievērojusi Apvienotās Karalistes rīcības brīvību.

| 4. | Ar ceturto prasības pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi acīmredzamas kļūdas valsts atbalsta analīzē un esot piemērojusi nepareizos testus, izvērtējot salīdzināmības jautājumu. Komisija neesot atzinusi, ka pastāv dažādi riska līmeņi Apvienotās Karalistes nodokļu bāzei atkarībā no tā, vai aizdevums ir grupas vienībai, kurai nodokļi tiek uzlikti Apvienotajā Karalistē, vai tādai grupas vienībai, kas nav apliekama ar nodokļiem Apvienotajā Karalistē, un neracionāli secinājusi, ka aizdevums grupas iekšienē ir salīdzināms ar aizdevumu trešajai personai. |
| --- | --- |

4.

Ar ceturto prasības pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi acīmredzamas kļūdas valsts atbalsta analīzē un esot piemērojusi nepareizos testus, izvērtējot salīdzināmības jautājumu. Komisija neesot atzinusi, ka pastāv dažādi riska līmeņi Apvienotās Karalistes nodokļu bāzei atkarībā no tā, vai aizdevums ir grupas vienībai, kurai nodokļi tiek uzlikti Apvienotajā Karalistē, vai tādai grupas vienībai, kas nav apliekama ar nodokļiem Apvienotajā Karalistē, un neracionāli secinājusi, ka aizdevums grupas iekšienē ir salīdzināms ar aizdevumu trešajai personai.

| 5. | Ar piekto prasības pamatu tiek apgalvots, ka pat pieņemot, ka aplūkojamie CFC pasākumi prima facie ir valsts atbalsts LESD 107. panta 1. punkta izpratnē, apstrīdētajā lēmumā esot kļūdaini secināts, ka nepastāv attaisnojums, kuru varētu piemērot, lai aizstāvētu konkrēto pasākumu saderību ar ES noteikumiem par valsts atbalstu. Turklāt apstrīdētais lēmums esot neracionāls un nekonsekvents, jo Komisija esot pareizi piekritusi tam, ka Apvienotās Karalistes 2010. gada Nodokļu politikas (starptautiskie un citi noteikumi) likuma [UK’s Taxation (International and Other Provisions) Act 2010] 9.A sadaļas 9. nodaļas normas ir attaisnojamas gadījumos, kad vienīgais iemesls piemērot CFC maksājumu atbilstoši minētās 9.A sadaļas 5. nodaļā norādītajai iespējai ir “Apvienotās Karalistes saistītā kapitāla” tests, pamatojoties uz to, ka šis tests var būt pārmērīgi grūti īstenojams praksē, bet vienlaikus, un nesniedzot pienācīgu pamatojumu, Komisija apgalvo, ka minētā 9. nodaļa nekad nav attaisnojama gadījumos, ja CFC maksājums ir jāpiemēro būtiska personāla funkciju testa rezultātā atbilstoši šai 5. nodaļai. Proti, būtiska personāla funkciju testu ir pārmērīgi grūti piemērot praksē, tādēļ Komisijai bija jāsecina, ka minētā 9. nodaļa ir attaisnojama arī šī testa apstākļos, un tādējādi jāsecina, ka valsts atbalsts nepastāv. |
| --- | --- |

5.

Ar piekto prasības pamatu tiek apgalvots, ka pat pieņemot, ka aplūkojamie CFC pasākumi prima facie ir valsts atbalsts LESD 107. panta 1. punkta izpratnē, apstrīdētajā lēmumā esot kļūdaini secināts, ka nepastāv attaisnojums, kuru varētu piemērot, lai aizstāvētu konkrēto pasākumu saderību ar ES noteikumiem par valsts atbalstu. Turklāt apstrīdētais lēmums esot neracionāls un nekonsekvents, jo Komisija esot pareizi piekritusi tam, ka Apvienotās Karalistes 2010. gada Nodokļu politikas (starptautiskie un citi noteikumi) likuma [UK’s Taxation (International and Other Provisions) Act 2010] 9.A sadaļas 9. nodaļas normas ir attaisnojamas gadījumos, kad vienīgais iemesls piemērot CFC maksājumu atbilstoši minētās 9.A sadaļas 5. nodaļā norādītajai iespējai ir “Apvienotās Karalistes saistītā kapitāla” tests, pamatojoties uz to, ka šis tests var būt pārmērīgi grūti īstenojams praksē, bet vienlaikus, un nesniedzot pienācīgu pamatojumu, Komisija apgalvo, ka minētā 9. nodaļa nekad nav attaisnojama gadījumos, ja CFC maksājums ir jāpiemēro būtiska personāla funkciju testa rezultātā atbilstoši šai 5. nodaļai. Proti, būtiska personāla funkciju testu ir pārmērīgi grūti piemērot praksē, tādēļ Komisijai bija jāsecina, ka minētā 9. nodaļa ir attaisnojama arī šī testa apstākļos, un tādējādi jāsecina, ka valsts atbalsts nepastāv.

| 6. | Ar sesto prasības pamatu tiek apgalvots, ka, ja apstrīdētais lēmums tiktu atstāts spēkā, tā īstenošana, atgūstot apgalvoto valsts atbalstu no prasītājiem, pārkāptu ES tiesību pamatprincipus, ieskaitot uzņēmējdarbības brīvību un pakalpojumu sniegšanas brīvību, piebilstot, ka prasītāju gadījumā konkrētie CFC atrodas citās dalībvalstīs. |
| --- | --- |

6.

Ar sesto prasības pamatu tiek apgalvots, ka, ja apstrīdētais lēmums tiktu atstāts spēkā, tā īstenošana, atgūstot apgalvoto valsts atbalstu no prasītājiem, pārkāptu ES tiesību pamatprincipus, ieskaitot uzņēmējdarbības brīvību un pakalpojumu sniegšanas brīvību, piebilstot, ka prasītāju gadījumā konkrētie CFC atrodas citās dalībvalstīs.

| 7. | Ar septīto prasības pamatu tiek apgalvots, ka no apstrīdētā lēmuma izrietošais piedziņas rīkojums neesot pamatots un esot pretrunā Savienības tiesību pamatprincipiem. |
| --- | --- |

7.

Ar septīto prasības pamatu tiek apgalvots, ka no apstrīdētā lēmuma izrietošais piedziņas rīkojums neesot pamatots un esot pretrunā Savienības tiesību pamatprincipiem.

| 8. | Ar astoto prasības pamatu tiek apgalvots, ka Komisija apstrīdētajā lēmumā neesot norādījusi atbilstošus iemeslus būtiskiem elementiem, tādiem kā secinājumam, ka CFC maksājums atbilstoši minētajai 5. nodaļai varētu tikt piemērots, bez grūtībām un bez nesamērīga sloga izmantojot būtiska personāla funkciju testu. |
| --- | --- |

8.

Ar astoto prasības pamatu tiek apgalvots, ka Komisija apstrīdētajā lēmumā neesot norādījusi atbilstošus iemeslus būtiskiem elementiem, tādiem kā secinājumam, ka CFC maksājums atbilstoši minētajai 5. nodaļai varētu tikt piemērots, bez grūtībām un bez nesamērīga sloga izmantojot būtiska personāla funkciju testu.

| 9. | Ar devīto prasības pamatu tiek apgalvots, ka ar apstrīdēto lēmumu esot pārkāpts arī labas pārvaldības princips, kurš prasa, lai Komisija savās administratīvajās procedūrās nodrošinātu pārskatāmību un paredzamību un pieņemtu savus lēmumus saprātīgā laika posmā. Nav saprātīgi, ka Komisijai vajadzēja vairāk kā četrus gadus, lai pieņemtu savu lēmumu uzsākt izmeklēšanu šajā lietā, un pieņemtu galīgo lēmumu vairāk kā sešus gadus pēc tam, kad strīdīgais pasākums stājies spēkā. |
| --- | --- |

9.

Ar devīto prasības pamatu tiek apgalvots, ka ar apstrīdēto lēmumu esot pārkāpts arī labas pārvaldības princips, kurš prasa, lai Komisija savās administratīvajās procedūrās nodrošinātu pārskatāmību un paredzamību un pieņemtu savus lēmumus saprātīgā laika posmā. Nav saprātīgi, ka Komisijai vajadzēja vairāk kā četrus gadus, lai pieņemtu savu lēmumu uzsākt izmeklēšanu šajā lietā, un pieņemtu galīgo lēmumu vairāk kā sešus gadus pēc tam, kad strīdīgais pasākums stājies spēkā.

---

| 10.2.2020 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 45/36 |
| --- | --- | --- | --- |

10.2.2020

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 45/36

---

Prasība, kas celta 2019. gada 8. novembrī – Rio Tinto European Holdings u.c./Komisija

(Lieta T-762/19)

(2020/C 45/36)

Tiesvedības valoda – angļu

Lietas dalībnieki

Prasītājas: Rio Tinto European Holdings Ltd (Londona, Apvienotā Karaliste), Rio Tinto International Holdings Ltd (Londona) un Rio Tinto Simfer UK Ltd (Londona) (pārstāvji: N. Niejahr un B. Hoorelbeke, juristi, un A. Stratakis un P. O’Gara, Solicitors)

Atbildētāja: Eiropas Komisija

Prasījumi

Prasītāju prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

| — | atcelt Komisijas Lēmumu (ES) 2019/1352 (2019. gada 2. aprīlis) par valsts atbalstu SA.44896, ko Apvienotā Karaliste īstenojusi attiecībā uz kontrolētu ārvalstu uzņēmumu [CFC] grupu finansēšanas atbrīvojumu (OV 2019, L 216, 1. lpp.), ciktāl tajā noteikts, ka apgalvotais atbalsta pasākums ir valsts atbalsts LESD 107. panta 1. punkta izpratnē, un noteikts to atgūt ar procentiem, tostarp no prasītājām; |
| --- | --- |

—

atcelt Komisijas Lēmumu (ES) 2019/1352 (2019. gada 2. aprīlis) par valsts atbalstu SA.44896, ko Apvienotā Karaliste īstenojusi attiecībā uz kontrolētu ārvalstu uzņēmumu [CFC] grupu finansēšanas atbrīvojumu (OV 2019, L 216, 1. lpp.), ciktāl tajā noteikts, ka apgalvotais atbalsta pasākums ir valsts atbalsts LESD 107. panta 1. punkta izpratnē, un noteikts to atgūt ar procentiem, tostarp no prasītājām;

| — | pakārtoti, atcelt apstrīdētā lēmuma 2., 3. un 4. pantu, ciktāl tajos ir noteikts, ka nesaderīgais atbalsts ir jāatgūst ar procentiem, tostarp no prasītājām; |
| --- | --- |

—

pakārtoti, atcelt apstrīdētā lēmuma 2., 3. un 4. pantu, ciktāl tajos ir noteikts, ka nesaderīgais atbalsts ir jāatgūst ar procentiem, tostarp no prasītājām;

| — | piespriest Komisijai segt savus, kā arī atlīdzināt prasītāju tiesāšanās izdevumus saistībā ar šo tiesvedību. |
| --- | --- |

—

piespriest Komisijai segt savus, kā arī atlīdzināt prasītāju tiesāšanās izdevumus saistībā ar šo tiesvedību.

Pamati un galvenie argumenti

Lai pamatotu savu prasību, prasītājas izvirza piecus pamatus:

| 1. | Ar pirmo prasības pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pārkāpusi LESD 107. panta 1. punktu, nospriežot, ka apgalvotais atbalsta pasākums sniedz selektīvu priekšrocību:






  a) | sabiedrībām, kas izmanto atbrīvojumu 75 % apmērā zema riska kvalificētām kredītattiecībām, jo Komisija esot:






  — | kļūdaini noteikusi AK CFC režīmu kā atsauces sistēmu; |
| --- | --- | --- | --- |

1.

Ar pirmo prasības pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pārkāpusi LESD 107. panta 1. punktu, nospriežot, ka apgalvotais atbalsta pasākums sniedz selektīvu priekšrocību:

a)

sabiedrībām, kas izmanto atbrīvojumu 75 % apmērā zema riska kvalificētām kredītattiecībām, jo Komisija esot:

—

kļūdaini noteikusi AK CFC režīmu kā atsauces sistēmu;

| — | pieļāvusi tiesību kļūdu, secinot, ka atbrīvojums 75 % apmērā ir atkāpe no atsauces nodokļu sistēmas, pamatojoties uz to, ka:






  (i) | atkāpes konstatēšana kļūdaini pamatojas uz reglamentējošo mehānismu; |
| --- | --- | --- |

—

pieļāvusi tiesību kļūdu, secinot, ka atbrīvojums 75 % apmērā ir atkāpe no atsauces nodokļu sistēmas, pamatojoties uz to, ka:

(i)

atkāpes konstatēšana kļūdaini pamatojas uz reglamentējošo mehānismu;

| (ii) | būtiska personāla funkciju tests nav galvenais tests AK CFC režīmā, un |
| --- | --- |

(ii)

būtiska personāla funkciju tests nav galvenais tests AK CFC režīmā, un

| (iii) | kvalificētās un nekvalificētās kredītattiecības neatrodas vienādā tiesiskā un faktiskā situācijā un katrā ziņā tā esot pieļāvusi tiesību kļūdu, piemērojot pēc analoģijas vai nepamatoti pamatojoties uz Padomes Direktīvas (ES) 2016/1164 normām (1); |
| --- | --- |

(iii)

kvalificētās un nekvalificētās kredītattiecības neatrodas vienādā tiesiskā un faktiskā situācijā un katrā ziņā tā esot pieļāvusi tiesību kļūdu, piemērojot pēc analoģijas vai nepamatoti pamatojoties uz Padomes Direktīvas (ES) 2016/1164 normām (1);

| — | pieļāvusi faktu un tiesību kļūdu, secinot, ka atbrīvojums 75 % apmērā nav pamatots ar nodokļu sistēmas raksturu un vispārējo struktūru tādā pat veidā kā grupas finansēšanas atvieglojums, kas ir piemērojams netirdzniecības finansiālai peļņai, uz kuru ir attiecināms 2010. gada Nodokļu politikas (starptautiskie un citi noteikumi) likuma [Taxation (International and Other Provisions) Act 2010] 371EC pants. |
| --- | --- |

—

pieļāvusi faktu un tiesību kļūdu, secinot, ka atbrīvojums 75 % apmērā nav pamatots ar nodokļu sistēmas raksturu un vispārējo struktūru tādā pat veidā kā grupas finansēšanas atvieglojums, kas ir piemērojams netirdzniecības finansiālai peļņai, uz kuru ir attiecināms 2010. gada Nodokļu politikas (starptautiskie un citi noteikumi) likuma [Taxation (International and Other Provisions) Act 2010] 371EC pants.

| b) | sabiedrībām, kas izmanto saskaņotu procentu un pieļaujamo līdzekļu atbrīvojumu, jo Komisija esot:






  — | kļūdaini noteikusi AK CFC režīmu kā atsauces sistēmu; |
| --- | --- | --- |

b)

sabiedrībām, kas izmanto saskaņotu procentu un pieļaujamo līdzekļu atbrīvojumu, jo Komisija esot:

—

kļūdaini noteikusi AK CFC režīmu kā atsauces sistēmu;

| — | pieļāvusi tiesību kļūdu, secinot, ka saskaņotu procentu atbrīvojums ir atkāpe no atsauces nodokļu sistēmas, pamatojoties uz to, ka:






  (i) | atkāpes konstatējums ir kļūdaini balstīts uz reglamentējošo mehānismu un būtiska personāla funkciju tests nav galvenais tests AK CFC režīmā; |
| --- | --- | --- |

—

pieļāvusi tiesību kļūdu, secinot, ka saskaņotu procentu atbrīvojums ir atkāpe no atsauces nodokļu sistēmas, pamatojoties uz to, ka:

(i)

atkāpes konstatējums ir kļūdaini balstīts uz reglamentējošo mehānismu un būtiska personāla funkciju tests nav galvenais tests AK CFC režīmā;

| (ii) | nodokļu maksātāji, kas kvalificējas saskaņotu procentu atbrīvojumiem nav tādā pašā tiesiskā un faktiskā situācijā kā tie nodokļu maksātāji, kuri tiem nekvalificējas. |
| --- | --- |

(ii)

nodokļu maksātāji, kas kvalificējas saskaņotu procentu atbrīvojumiem nav tādā pašā tiesiskā un faktiskā situācijā kā tie nodokļu maksātāji, kuri tiem nekvalificējas.

| — | pieļāvusi faktu un tiesību kļūdu, secinot, ka saskaņotu procentu un pieļaujamo līdzekļu atbrīvojumi nav pamatoti ar nodokļu sistēmas raksturu un vispārējo struktūru. |
| --- | --- |

—

pieļāvusi faktu un tiesību kļūdu, secinot, ka saskaņotu procentu un pieļaujamo līdzekļu atbrīvojumi nav pamatoti ar nodokļu sistēmas raksturu un vispārējo struktūru.

| 2. | Ar otro prasības pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pārkāpusi LESD 107. panta 1. punktu, jo tā neesot pierādījusi, ka apgalvotais atbalsta pasākums ir ietekmējis tirdzniecību starp dalībvalstīm un draudējis izkropļot konkurenci. |
| --- | --- |

2.

Ar otro prasības pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pārkāpusi LESD 107. panta 1. punktu, jo tā neesot pierādījusi, ka apgalvotais atbalsta pasākums ir ietekmējis tirdzniecību starp dalībvalstīm un draudējis izkropļot konkurenci.

| 3. | Ar trešo pamatu pakārtoti tiek apgalvots, ka Komisija esot pārkāpusi LESD 49. pantu, apgalvoto atbalsta pasākumu kvalificējot kā nesaderīgu valsts atbalstu, kurš nepārkāpj LESD 49. pantā garantēto uzņēmējdarbības brīvību. |
| --- | --- |

3.

Ar trešo pamatu pakārtoti tiek apgalvots, ka Komisija esot pārkāpusi LESD 49. pantu, apgalvoto atbalsta pasākumu kvalificējot kā nesaderīgu valsts atbalstu, kurš nepārkāpj LESD 49. pantā garantēto uzņēmējdarbības brīvību.

| 4. | Ar ceturto prasības pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pārkāpusi vienlīdzīgas attieksmes/nediskriminācijas pamatprincipu ar to, ka:






  — | tā netirdzniecības finansiālo peļņu, kas radusies no kvalificētiem aizdevumiem, aplūkojusi tāpat kā netirdzniecības finansiālo peļņu, kas rodas no nekvalificētiem aizdevumiem, un |
| --- | --- | --- |

4.

Ar ceturto prasības pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pārkāpusi vienlīdzīgas attieksmes/nediskriminācijas pamatprincipu ar to, ka:

—

tā netirdzniecības finansiālo peļņu, kas radusies no kvalificētiem aizdevumiem, aplūkojusi tāpat kā netirdzniecības finansiālo peļņu, kas rodas no nekvalificētiem aizdevumiem, un

| — | aplūkojot grupas finansēšanas atvieglojumu dažādi, atkarībā no tā, vai netirdzniecības finansiālajai peļņai ir piemērojami 2010. gada Nodokļu politikas (starptautiskie un citi noteikumi) likuma [Taxation (International and Other Provisions) Act 2010] 371EB vai 371EC pants. |
| --- | --- |

—

aplūkojot grupas finansēšanas atvieglojumu dažādi, atkarībā no tā, vai netirdzniecības finansiālajai peļņai ir piemērojami 2010. gada Nodokļu politikas (starptautiskie un citi noteikumi) likuma [Taxation (International and Other Provisions) Act 2010] 371EB vai 371EC pants.

| 5. | Ar piekto prasības pamatu tiek apgalvots, ka, pat ja uz apgalvoto valsts atbalstu attiecas LESD 107. panta 1. punkts, Komisija esot pārkāpusi Padomes Regulas (ES) 2015/1589 (2) 16. panta 1. punktu, izdodot rīkojumu atgūt apgalvoti nesaderīgā valsts atbalsta apmēru no apgalvotā atbalsta pasākuma saņēmējiem, jo šāda atgūšana pārkāpj ES tiesību vispārējos principus, proti, tiesiskās paļāvības un tiesiskās drošības principu. |
| --- | --- |

5.

Ar piekto prasības pamatu tiek apgalvots, ka, pat ja uz apgalvoto valsts atbalstu attiecas LESD 107. panta 1. punkts, Komisija esot pārkāpusi Padomes Regulas (ES) 2015/1589 (2) 16. panta 1. punktu, izdodot rīkojumu atgūt apgalvoti nesaderīgā valsts atbalsta apmēru no apgalvotā atbalsta pasākuma saņēmējiem, jo šāda atgūšana pārkāpj ES tiesību vispārējos principus, proti, tiesiskās paļāvības un tiesiskās drošības principu.

---

(1)  1Padomes Direktīva (ES) 2016/1164 (2016. gada 12. jūlijs), ar ko paredz noteikumus tādas nodokļu apiešanas prakses novēršanai, kas tieši iespaido iekšējā tirgus darbību (OV 2016, L 193, 1. lpp.).

(2)  Padomes Regula (ES) 2015/1589 (2015. gada 13. jūlijs), ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus Līguma par Eiropas Savienības darbību 108. panta piemērošanai (OV 2015, L 248, 9. lpp.).

---

| 10.2.2020 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 45/38 |
| --- | --- | --- | --- |

10.2.2020

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 45/38

---

Prasība, kas celta 2019. gada 8. novembrī – Ultra Electronics Holdings u.c./Komisija

(Lieta T-763/19)

(2020/C 45/37)

Tiesvedības valoda – angļu

Lietas dalībnieki

Prasītājas: Ultra Electronics Holdings plc (Londona, Apvienotā Karaliste), DF Group Ltd (Londona) un Ultra Electronics Swiss Holdings Company Ltd (Londona) (pārstāvji: M. Whitehouse un P. Halford, Solicitors)

Atbildētāja: Eiropas Komisija

Prasījumi

Prasītāju prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

| — | atcelt Komisijas Lēmumu (ES) 2019/1352 (2019. gada 2. aprīlis) par valsts atbalstu SA.44896, ko Apvienotā Karaliste īstenojusi attiecībā uz kontrolētu ārvalstu uzņēmumu [CFC] grupu finansēšanas atbrīvojumu (OV 2019, L 216, 1. lpp.); |
| --- | --- |

—

atcelt Komisijas Lēmumu (ES) 2019/1352 (2019. gada 2. aprīlis) par valsts atbalstu SA.44896, ko Apvienotā Karaliste īstenojusi attiecībā uz kontrolētu ārvalstu uzņēmumu [CFC] grupu finansēšanas atbrīvojumu (OV 2019, L 216, 1. lpp.);

| — | pakārtoti, atcelt apstrīdētā lēmuma 2. pantu, ciktāl ar to ir pārkāpta prasītāju brīvība veikt uzņēmējdarbību saskaņā ar LESD 49. pantu un kapitāla brīva aprite saskaņā ar LESD 63. pantu; un |
| --- | --- |

—

pakārtoti, atcelt apstrīdētā lēmuma 2. pantu, ciktāl ar to ir pārkāpta prasītāju brīvība veikt uzņēmējdarbību saskaņā ar LESD 49. pantu un kapitāla brīva aprite saskaņā ar LESD 63. pantu; un

| — | piespriest Komisijai atlīdzināt prasītāju tiesāšanās izdevumus. |
| --- | --- |

—

piespriest Komisijai atlīdzināt prasītāju tiesāšanās izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Prasības pamatošanai prasītājas izvirza vienpadsmit pamatus:

| 1. | Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdu un/vai acīmredzamu kļūdu vērtējumā, secinot, ka grupas finansēšanas atbrīvojuma shēma (turpmāk tekstā – “apstrīdētais pasākums”) izraisīja ekonomisku priekšrocību LESD 107. panta 1. punkta izpratnē un tvērumā. |
| --- | --- |

1.

Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdu un/vai acīmredzamu kļūdu vērtējumā, secinot, ka grupas finansēšanas atbrīvojuma shēma (turpmāk tekstā – “apstrīdētais pasākums”) izraisīja ekonomisku priekšrocību LESD 107. panta 1. punkta izpratnē un tvērumā.

| 2. | Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdu un/vai acīmredzamu kļūdu vērtējumā, “selektivitātes” analīzes nolūkā nosakot atsauces sistēmu. |
| --- | --- |

2.

Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdu un/vai acīmredzamu kļūdu vērtējumā, “selektivitātes” analīzes nolūkā nosakot atsauces sistēmu.

| 3. | Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdas un acīmredzamas kļūdas vērtējumā, kļūdaini vai nepilnīgi identificējot un nepareizi saprotot attiecīgos tās izvēlētās atsauces sistēmas mērķus. |
| --- | --- |

3.

Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdas un acīmredzamas kļūdas vērtējumā, kļūdaini vai nepilnīgi identificējot un nepareizi saprotot attiecīgos tās izvēlētās atsauces sistēmas mērķus.

| 4. | Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdas un/vai acīmredzamas kļūdas vērtējumā, identificējot apstrīdēto pasākumu kā tādu, kas ietver atkāpi no tās izvēlētās atsauces sistēmas. |
| --- | --- |

4.

Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdas un/vai acīmredzamas kļūdas vērtējumā, identificējot apstrīdēto pasākumu kā tādu, kas ietver atkāpi no tās izvēlētās atsauces sistēmas.

| 5. | Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdas un/vai acīmredzamas kļūdas vērtējumā, kļūdaini klasificējot apstrīdēto pasākumu kā prima facie selektīvu, nepareizi atzīstot, ka tas ietvēra atšķirīgu attieksmi pret uzņēmumiem, kas ir tiesiski un faktiski salīdzināmā situācijā. |
| --- | --- |

5.

Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdas un/vai acīmredzamas kļūdas vērtējumā, kļūdaini klasificējot apstrīdēto pasākumu kā prima facie selektīvu, nepareizi atzīstot, ka tas ietvēra atšķirīgu attieksmi pret uzņēmumiem, kas ir tiesiski un faktiski salīdzināmā situācijā.

| 6. | Ar sesto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdu, savā apstrīdētā pasākuma selektivitātes novērtējumā ņemot vērā Padomes Direktīvu (ES) 2016/1164 (1), lai gan šis instruments stājās spēkā tikai pēc tā perioda beigām, kurā Komisija atzina apstrīdēto pasākuma par valsts atbalstu. |
| --- | --- |

6.

Ar sesto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdu, savā apstrīdētā pasākuma selektivitātes novērtējumā ņemot vērā Padomes Direktīvu (ES) 2016/1164 (1), lai gan šis instruments stājās spēkā tikai pēc tā perioda beigām, kurā Komisija atzina apstrīdēto pasākuma par valsts atbalstu.

| 7. | Ar septīto pamatu tiek apgalvots, ka apstrīdētais lēmums atspoguļo Komisijas pilnvaru ļaunprātīgu izmantošanu, kas ir pretrunā AK nodokļu suverenitātei. |
| --- | --- |

7.

Ar septīto pamatu tiek apgalvots, ka apstrīdētais lēmums atspoguļo Komisijas pilnvaru ļaunprātīgu izmantošanu, kas ir pretrunā AK nodokļu suverenitātei.

| 8. | Ar astoto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi acīmredzamas kļūdas vērtējumā, nospriežot, ka apgalvoto atkāpi nevar attaisnot saistībā ar nodokļa uzlikšanu netirdzniecības finansiālai peļņai no pieļaujamām aizdevuma attiecībām, uz kurām prima facie attiecas 2010. gada Nodokļu politikas (starptautiskie un citi noteikumi) likuma (Taxation (International and Other Provisions) Act 2010) 371EB pants. Komisijas lēmums arī esot prettiesisks attiecībā uz “pieļaujamo līdzekļu” un “saskaņotu procentu” atbrīvojumiem, jo tajā neesot norādīts nekāds to attaisnojuma vai attaisnojuma neesamības pamatojums. |
| --- | --- |

8.

Ar astoto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi acīmredzamas kļūdas vērtējumā, nospriežot, ka apgalvoto atkāpi nevar attaisnot saistībā ar nodokļa uzlikšanu netirdzniecības finansiālai peļņai no pieļaujamām aizdevuma attiecībām, uz kurām prima facie attiecas 2010. gada Nodokļu politikas (starptautiskie un citi noteikumi) likuma (Taxation (International and Other Provisions) Act 2010) 371EB pants. Komisijas lēmums arī esot prettiesisks attiecībā uz “pieļaujamo līdzekļu” un “saskaņotu procentu” atbrīvojumiem, jo tajā neesot norādīts nekāds to attaisnojuma vai attaisnojuma neesamības pamatojums.

| 9. | Ar devīto pamatu tiek apgalvots, ka Komisijas rīcība esot pārkāpusi LESD 108. panta 2. punktu un Padomes Regulas (ES) 2015/1589 (2) 6. pantu, kā arī labas pārvaldības principu atbilstoši Pamattiesību hartas 41. pantam. Konkrētāk – tā savā lēmumā par procedūras sākšanu neesot norādījusi, ka tai bija šaubas par “atbrīvojuma 75 % apmērā” attaisnojumu saskaņā ar 2010. gada Nodokļu politikas (starptautisko un citu noteikumu) likuma (Taxation (International and Other Provisions) Act 2010) 371ID pantu, lai novērstu praktiskas grūtības būtiska personāla funkciju analīzes īstenošanā saistībā ar aizdevuma darbībām grupas iekšienē, kā, piemēram, dodot ieinteresētajām pusēm atbilstošu iespēju sniegt komentārus šai sakarā; tā izmeklēšanas laikā neesot ļāvusi nekādus komentārus šajā ziņā no ieinteresētajām personām; un apstrīdētajā lēmumā tā izvēlējās ignorēt šādus komentārus, kurus ieinteresētās puses šai sakarā faktiski bija sniegušas. Tā rezultātā apstrīdētais lēmums neesot spēkā. |
| --- | --- |

9.

Ar devīto pamatu tiek apgalvots, ka Komisijas rīcība esot pārkāpusi LESD 108. panta 2. punktu un Padomes Regulas (ES) 2015/1589 (2) 6. pantu, kā arī labas pārvaldības principu atbilstoši Pamattiesību hartas 41. pantam. Konkrētāk – tā savā lēmumā par procedūras sākšanu neesot norādījusi, ka tai bija šaubas par “atbrīvojuma 75 % apmērā” attaisnojumu saskaņā ar 2010. gada Nodokļu politikas (starptautisko un citu noteikumu) likuma (Taxation (International and Other Provisions) Act 2010) 371ID pantu, lai novērstu praktiskas grūtības būtiska personāla funkciju analīzes īstenošanā saistībā ar aizdevuma darbībām grupas iekšienē, kā, piemēram, dodot ieinteresētajām pusēm atbilstošu iespēju sniegt komentārus šai sakarā; tā izmeklēšanas laikā neesot ļāvusi nekādus komentārus šajā ziņā no ieinteresētajām personām; un apstrīdētajā lēmumā tā izvēlējās ignorēt šādus komentārus, kurus ieinteresētās puses šai sakarā faktiski bija sniegušas. Tā rezultātā apstrīdētais lēmums neesot spēkā.

| 10. | Ar desmito pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdu, nolemjot, ka nodokļa uzlikšana AK uzņēmumiem par to ārvalstu meitasuzņēmumu peļņu “iekšējiem aktīviem un darbībām piesaistāmā apmērā” neradot ierobežojumu brīvībai veikt uzņēmējdarbību un ka apstrīdētais pasākums nesot vajadzīgs, lai nodrošinātu atbilstību Līguma brīvībām.
  Savas prasības (pakārtoti) atcelt apstrīdētā lēmuma 2. pantu pamatojumam prasītājas izvirza šādu pamatu: |
| --- | --- |

10.

Ar desmito pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdu, nolemjot, ka nodokļa uzlikšana AK uzņēmumiem par to ārvalstu meitasuzņēmumu peļņu “iekšējiem aktīviem un darbībām piesaistāmā apmērā” neradot ierobežojumu brīvībai veikt uzņēmējdarbību un ka apstrīdētais pasākums nesot vajadzīgs, lai nodrošinātu atbilstību Līguma brīvībām.

Savas prasības (pakārtoti) atcelt apstrīdētā lēmuma 2. pantu pamatojumam prasītājas izvirza šādu pamatu:

| 11. | Ar vienpadsmito pamatu tiek apgalvots, ka pat ja (kas tiek noliegts) apstrīdētais pasākums būtu ietvēris valsts atbalsta shēmu, Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdu, nolemjot, ka atbalsta atgūšana nepārkāptu ES tiesību pamatprincipus, un izdodot rīkojumu to atgūt neatkarīgi no tā, vai kontrolēta ārvalstu uzņēmuma nodibināšana un šī uzņēmuma izsniegtie aizdevumi nerezidentu grupas uzņēmumiem faktiski bija brīvības veikt uzņēmējdarbību izmantošana. Konkrētāk – šajā lietā atgūšana pārkāptu prasītāju brīvību veikt uzņēmējdarbību saskaņā ar LESD 49. pantu un kapitāla brīvu apriti saskaņā ar LESD 63. pantu. Šāda pārkāpuma apmērā ir jāatceļ apstrīdētā lēmuma 2. pantā ietvertais atgūšanas rīkojums. |
| --- | --- |

11.

Ar vienpadsmito pamatu tiek apgalvots, ka pat ja (kas tiek noliegts) apstrīdētais pasākums būtu ietvēris valsts atbalsta shēmu, Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdu, nolemjot, ka atbalsta atgūšana nepārkāptu ES tiesību pamatprincipus, un izdodot rīkojumu to atgūt neatkarīgi no tā, vai kontrolēta ārvalstu uzņēmuma nodibināšana un šī uzņēmuma izsniegtie aizdevumi nerezidentu grupas uzņēmumiem faktiski bija brīvības veikt uzņēmējdarbību izmantošana. Konkrētāk – šajā lietā atgūšana pārkāptu prasītāju brīvību veikt uzņēmējdarbību saskaņā ar LESD 49. pantu un kapitāla brīvu apriti saskaņā ar LESD 63. pantu. Šāda pārkāpuma apmērā ir jāatceļ apstrīdētā lēmuma 2. pantā ietvertais atgūšanas rīkojums.

---

(1)  Padomes Direktīva (ES) 2016/1164 (2016. gada 12. jūlijs), ar ko paredz noteikumus tādas nodokļu apiešanas prakses novēršanai, kas tieši iespaido iekšējā tirgus darbību (OV 2016, L 193, 1. lpp.).

(2)  Padomes Regula (ES) 2015/1589 (2015. gada 13. jūlijs), ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus Līguma par Eiropas Savienības darbību 108. panta piemērošanai (OV 2015, L 248, 9. lpp.).

---

| 10.2.2020 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 45/40 |
| --- | --- | --- | --- |

10.2.2020

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 45/40

---

Prasība, kas celta 2019. gada 8. novembrī – Keller Holdings/Komisija

(Lieta T-764/19)

(2020/C 45/38)

Tiesvedības valoda – angļu

Lietas dalībnieki

Prasītāja: Vanda Pharmaceuticals Ltd (Londona, Apvienotā Karaliste) (pārstāvji: M. Whitehouse un P. Halford, Solicitors)

Atbildētāja: Eiropas Komisija

Prasījumi

Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

| — | atcelt Eiropas Komisijas Lēmumu (ES) 2019/1352 (2019. gada 2. aprīlis) par valsts atbalstu SA.44896, ko Apvienotā Karaliste īstenojusi attiecībā uz kontrolētu ārvalstu uzņēmumu grupu finansēšanas atbrīvojumu (OV 2019, L 216, 1. lpp.); |
| --- | --- |

—

atcelt Eiropas Komisijas Lēmumu (ES) 2019/1352 (2019. gada 2. aprīlis) par valsts atbalstu SA.44896, ko Apvienotā Karaliste īstenojusi attiecībā uz kontrolētu ārvalstu uzņēmumu grupu finansēšanas atbrīvojumu (OV 2019, L 216, 1. lpp.);

| — | pakārtoti, atcelt apstrīdētā lēmuma 2. pantu, ciktāl ar to esot pārkāpta prasītājas brīvība veikt uzņēmējdarbību saskaņā ar LESD 49. pantu, un |
| --- | --- |

—

pakārtoti, atcelt apstrīdētā lēmuma 2. pantu, ciktāl ar to esot pārkāpta prasītājas brīvība veikt uzņēmējdarbību saskaņā ar LESD 49. pantu, un

| — | piespriest Komisijai atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus. |
| --- | --- |

—

piespriest Komisijai atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Prasības pamatošanai prasītāja izvirza vienpadsmit pamatus.

| 1. | Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdu un/vai acīmredzamu kļūdu vērtējumā, secinot, ka ar grupu finansēšanas atbrīvojuma shēmu (turpmāk tekstā – “apstrīdētais pasākums”) tika radīta ekonomiskā priekšrocība LESD 107. panta 1. punkta izpratnē. |
| --- | --- |

1.

Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdu un/vai acīmredzamu kļūdu vērtējumā, secinot, ka ar grupu finansēšanas atbrīvojuma shēmu (turpmāk tekstā – “apstrīdētais pasākums”) tika radīta ekonomiskā priekšrocība LESD 107. panta 1. punkta izpratnē.

| 2. | Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdu un/vai acīmredzamu kļūdu vērtējumā, identificējot atsauces sistēmu “selektivitātes” analīzes mērķiem. |
| --- | --- |

2.

Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdu un/vai acīmredzamu kļūdu vērtējumā, identificējot atsauces sistēmu “selektivitātes” analīzes mērķiem.

| 3. | Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdas un acīmredzamas kļūdas vērtējumā, kļūdaini un nepilnīgi identificējot un nepareizi saprotot tās izvēlētās atsauces sistēmas attiecīgos mērķus. |
| --- | --- |

3.

Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdas un acīmredzamas kļūdas vērtējumā, kļūdaini un nepilnīgi identificējot un nepareizi saprotot tās izvēlētās atsauces sistēmas attiecīgos mērķus.

| 4. | Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdas un/vai acīmredzamas kļūdas vērtējumā, apstrīdēto pasākumu identificējot kā tādu, kas rada atkāpi no tās izvēlētās atsauces sistēmas. |
| --- | --- |

4.

Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdas un/vai acīmredzamas kļūdas vērtējumā, apstrīdēto pasākumu identificējot kā tādu, kas rada atkāpi no tās izvēlētās atsauces sistēmas.

| 5. | Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdas un/vai acīmredzamas kļūdas vērtējumā, jo tā kļūdaini klasificēja apstrīdēto pasākumu ka prima facie selektīvu, nepareizi uzskatot, ka tas radīja atšķirīgu attieksmi pret uzņēmumiem, kas bija salīdzināmā tiesiskā un faktiskā situācijā. |
| --- | --- |

5.

Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdas un/vai acīmredzamas kļūdas vērtējumā, jo tā kļūdaini klasificēja apstrīdēto pasākumu ka prima facie selektīvu, nepareizi uzskatot, ka tas radīja atšķirīgu attieksmi pret uzņēmumiem, kas bija salīdzināmā tiesiskā un faktiskā situācijā.

| 6. | Ar sesto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdu, apstrīdētā pasākuma selektivitātes vērtējumā ņemot vērā Padomes Direktīvu (ES) 2016/1164 (1), lai gan šis tiesību akts stājās spēkā tikai pēc tam, kad bija beidzies laikposms, kurā Komisija nolēma, ka apstrīdētais pasākums ir valsts atbalsts. |
| --- | --- |

6.

Ar sesto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdu, apstrīdētā pasākuma selektivitātes vērtējumā ņemot vērā Padomes Direktīvu (ES) 2016/1164 (1), lai gan šis tiesību akts stājās spēkā tikai pēc tam, kad bija beidzies laikposms, kurā Komisija nolēma, ka apstrīdētais pasākums ir valsts atbalsts.

| 7. | Ar septīto pamatu tiek apgalvots, ka apstrīdētais lēmums atspoguļojot Komisijas nepareizu pilnvaru izmantošanu pretēji Apvienotās Karalistes autonomijai nodokļu jomā. |
| --- | --- |

7.

Ar septīto pamatu tiek apgalvots, ka apstrīdētais lēmums atspoguļojot Komisijas nepareizu pilnvaru izmantošanu pretēji Apvienotās Karalistes autonomijai nodokļu jomā.

| 8. | Ar astoto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi acīmredzamas kļūdas vērtējumā, secinot, ka apstrīdētā atkāpe neesot pamatota saistībā ar netirdzniecības finanšu peļņas, kas gūta no kvalificētām kredītattiecībām, kuras prima facie ietilpst 2010. gada Likuma par nodokļiem (Starptautiskie un citi noteikumi) 371.EB panta (“Darbības Apvienotajā Karalistē”) piemērošanas jomā, aplikšanu ar nodokļiem. Komisijas lēmumā esot arī pieļauta kļūda attiecībā uz “kvalificēto resursu” un “atbilstošo procentu maksājumu” izņēmumiem, jo tā neesot minējusi iemeslus saistībā ar to pamatojumu vai pamatojuma neesamību. |
| --- | --- |

8.

Ar astoto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi acīmredzamas kļūdas vērtējumā, secinot, ka apstrīdētā atkāpe neesot pamatota saistībā ar netirdzniecības finanšu peļņas, kas gūta no kvalificētām kredītattiecībām, kuras prima facie ietilpst 2010. gada Likuma par nodokļiem (Starptautiskie un citi noteikumi) 371.EB panta (“Darbības Apvienotajā Karalistē”) piemērošanas jomā, aplikšanu ar nodokļiem. Komisijas lēmumā esot arī pieļauta kļūda attiecībā uz “kvalificēto resursu” un “atbilstošo procentu maksājumu” izņēmumiem, jo tā neesot minējusi iemeslus saistībā ar to pamatojumu vai pamatojuma neesamību.

| 9. | Ar devīto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot rīkojusies, pārkāpjot LESD 108. panta 2. punktu, Regulas (ES) 2015/1589 (2) 6. pantu un Pamattiesību hartas 41. pantā paredzēto labas pārvaldības pienākumu. Konkrēti tā savos procedūras sākšanas lēmumos neesot norādījusi, ka tai bija bažas attiecībā uz “75 % atbrīvojuma” atbilstoši 2010. gada Likuma par nodokļiem (Starptautiskie un citi noteikumi) 371.ID pantam pamatojumu, lai novērstu praktiskās grūtības, kas saistītas ar nozīmīgu amatpersonu pienākumu analīzi saistībā ar kreditēšanu grupas ietvaros, tādējādi, lai ieinteresētajām pusēm sniegtu pienācīgu iespēju iesniegt komentārus šajā jautājumā; Komisija, veicot izmeklēšanu, neesot aicinājusi ieinteresētās puses iesniegt komentārus šajā ziņā; un apstrīdētajā lēmumā tā izvēlējās neņemt vērā šādus komentārus, ko ieinteresētās puses šajā ziņā faktiski bija sniegušas. Līdz ar to apstrīdētais lēmums neesot spēkā. |
| --- | --- |

9.

Ar devīto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot rīkojusies, pārkāpjot LESD 108. panta 2. punktu, Regulas (ES) 2015/1589 (2) 6. pantu un Pamattiesību hartas 41. pantā paredzēto labas pārvaldības pienākumu. Konkrēti tā savos procedūras sākšanas lēmumos neesot norādījusi, ka tai bija bažas attiecībā uz “75 % atbrīvojuma” atbilstoši 2010. gada Likuma par nodokļiem (Starptautiskie un citi noteikumi) 371.ID pantam pamatojumu, lai novērstu praktiskās grūtības, kas saistītas ar nozīmīgu amatpersonu pienākumu analīzi saistībā ar kreditēšanu grupas ietvaros, tādējādi, lai ieinteresētajām pusēm sniegtu pienācīgu iespēju iesniegt komentārus šajā jautājumā; Komisija, veicot izmeklēšanu, neesot aicinājusi ieinteresētās puses iesniegt komentārus šajā ziņā; un apstrīdētajā lēmumā tā izvēlējās neņemt vērā šādus komentārus, ko ieinteresētās puses šajā ziņā faktiski bija sniegušas. Līdz ar to apstrīdētais lēmums neesot spēkā.

| 10. | Ar desmito pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdu, nospriežot, ka nodokļa uzlikšana Apvienotās Karalistes sabiedrībai par ārvalstu filiāļu peļņu, “ciktāl tā attiecas uz iekšzemes aktīviem un darbībām”, neierobežo brīvību veikt uzņēmējdarbību un ka apstrīdētais pasākums neesot vajadzīgs, lai nodrošinātu Līgumā paredzēto brīvību ievērošanu.
  Savas prasības (pakārtoti) atcelt apstrīdētā lēmuma 2. pantu pamatojumam prasītāja izvirza šādu pamatu: |
| --- | --- |

10.

Ar desmito pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdu, nospriežot, ka nodokļa uzlikšana Apvienotās Karalistes sabiedrībai par ārvalstu filiāļu peļņu, “ciktāl tā attiecas uz iekšzemes aktīviem un darbībām”, neierobežo brīvību veikt uzņēmējdarbību un ka apstrīdētais pasākums neesot vajadzīgs, lai nodrošinātu Līgumā paredzēto brīvību ievērošanu.

Savas prasības (pakārtoti) atcelt apstrīdētā lēmuma 2. pantu pamatojumam prasītāja izvirza šādu pamatu:

| 11. | Ar vienpadsmito pamatu tiek apgalvots, ka pat tad (kas tā nav), ja apstrīdētais pasākums būtu valsts atbalsts, Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdu, secinot, ka ar atbalsta atgūšanu netiktu pārkāpti ES pamatprincipi, un, nosakot pienākumu atgūt atbalstu, neatkarīgi no tā, vai CFS (kontrolētie ārvalstu uzņēmumi) izveide un to aizdevumi nerezidentu grupu uzņēmumiem faktiski bija saistīti ar brīvību veikt uzņēmējdarbību vai kapitāla brīvu apriti. Konkrēti šajā lietā ar atbalsta atgūšanu tiku pārkāpta prasītājas brīvība veikt uzņēmējdarbību LESD 49. panta izpratnē un kapitāla brīva aprite saskaņā ar LESD 63. pantu. Ņemot vērā šo pārkāpumu, apstrīdētā lēmuma 2. pantā paredzētais rīkojums atgūt atbalstu ir jāatceļ. |
| --- | --- |

11.

Ar vienpadsmito pamatu tiek apgalvots, ka pat tad (kas tā nav), ja apstrīdētais pasākums būtu valsts atbalsts, Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdu, secinot, ka ar atbalsta atgūšanu netiktu pārkāpti ES pamatprincipi, un, nosakot pienākumu atgūt atbalstu, neatkarīgi no tā, vai CFS (kontrolētie ārvalstu uzņēmumi) izveide un to aizdevumi nerezidentu grupu uzņēmumiem faktiski bija saistīti ar brīvību veikt uzņēmējdarbību vai kapitāla brīvu apriti. Konkrēti šajā lietā ar atbalsta atgūšanu tiku pārkāpta prasītājas brīvība veikt uzņēmējdarbību LESD 49. panta izpratnē un kapitāla brīva aprite saskaņā ar LESD 63. pantu. Ņemot vērā šo pārkāpumu, apstrīdētā lēmuma 2. pantā paredzētais rīkojums atgūt atbalstu ir jāatceļ.

---

(1)  Padomes Direktīva (ES) 2016/1164 (2016. gada 12. jūlijs), ar ko paredz noteikumus tādas nodokļu apiešanas prakses novēršanai, kas tieši iespaido iekšējā tirgus darbību (OV 2016, L 193, 1. lpp.).

(2)  Padomes Regula (ES) 2015/1589 (2015. gada 13. jūlijs), ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus Līguma par Eiropas Savienības darbību 108. panta piemērošanai (OV 2015, L 248, 9. lpp.).

---

| 10.2.2020 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 45/41 |
| --- | --- | --- | --- |

10.2.2020

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 45/41

---

Prasība, kas celta 2019. gada 8. novembrī – Genus Investments/Komisija

(Lieta T-765/19)

(2020/C 45/39)

Tiesvedības valoda – angļu

Lietas dalībnieki

Prasītāja: Genus Investments Ltd (Basingstoke, Apvienotā Karaliste) (pārstāvji: M. Whitehouse un P. Halford, Solicitors)

Atbildētāja: Eiropas Komisija

Prasījumi

Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

| — | atcelt Komisijas Lēmumu (ES) 2019/1352 (2019. gada 2. aprīlis) par valsts atbalstu SA.44896, ko Apvienotā Karaliste īstenojusi attiecībā uz kontrolētu ārvalstu uzņēmumu [CFC] grupu finansēšanas atbrīvojumu (OV 2019, L 216, 1. lpp.); |
| --- | --- |

—

atcelt Komisijas Lēmumu (ES) 2019/1352 (2019. gada 2. aprīlis) par valsts atbalstu SA.44896, ko Apvienotā Karaliste īstenojusi attiecībā uz kontrolētu ārvalstu uzņēmumu [CFC] grupu finansēšanas atbrīvojumu (OV 2019, L 216, 1. lpp.);

| — | pakārtoti, atcelt apstrīdētā lēmuma 2. pantu, ciktāl ar to ir pārkāpta prasītājas brīvība veikt uzņēmējdarbību saskaņā ar LESD 49. pantu; un |
| --- | --- |

—

pakārtoti, atcelt apstrīdētā lēmuma 2. pantu, ciktāl ar to ir pārkāpta prasītājas brīvība veikt uzņēmējdarbību saskaņā ar LESD 49. pantu; un

| — | piespriest Komisijai atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus. |
| --- | --- |

—

piespriest Komisijai atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Prasības pamatošanai prasītāja izvirza vienpadsmit pamatus:

| 1. | Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdu un/vai acīmredzamu kļūdu vērtējumā, secinot, ka grupas finansēšanas atbrīvojuma shēma (turpmāk tekstā – “apstrīdētais pasākums”) izraisīja ekonomisku priekšrocību LESD 107. panta 1. punkta izpratnē un tvērumā. |
| --- | --- |

1.

Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdu un/vai acīmredzamu kļūdu vērtējumā, secinot, ka grupas finansēšanas atbrīvojuma shēma (turpmāk tekstā – “apstrīdētais pasākums”) izraisīja ekonomisku priekšrocību LESD 107. panta 1. punkta izpratnē un tvērumā.

| 2. | Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdu un/vai acīmredzamu kļūdu vērtējumā, “selektivitātes” analīzes nolūkā nosakot atsauces sistēmu. |
| --- | --- |

2.

Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdu un/vai acīmredzamu kļūdu vērtējumā, “selektivitātes” analīzes nolūkā nosakot atsauces sistēmu.

| 3. | Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdas un acīmredzamas kļūdas vērtējumā, kļūdaini vai nepilnīgi identificējot un nepareizi saprotot attiecīgos tās izvēlētās atsauces sistēmas mērķus. |
| --- | --- |

3.

Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdas un acīmredzamas kļūdas vērtējumā, kļūdaini vai nepilnīgi identificējot un nepareizi saprotot attiecīgos tās izvēlētās atsauces sistēmas mērķus.

| 4. | Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdas un/vai acīmredzamas kļūdas vērtējumā, identificējot apstrīdēto pasākumu kā tādu, kas ietver atkāpi no tās izvēlētās atsauces sistēmas. |
| --- | --- |

4.

Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdas un/vai acīmredzamas kļūdas vērtējumā, identificējot apstrīdēto pasākumu kā tādu, kas ietver atkāpi no tās izvēlētās atsauces sistēmas.

| 5. | Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdas un/vai acīmredzamas kļūdas vērtējumā, kļūdaini klasificējot apstrīdēto pasākumu kā prima facie selektīvu, nepareizi atzīstot, ka tas ietver atšķirīgu attieksmi pret uzņēmumiem, kas ir tiesiski un faktiski salīdzināmā situācijā. |
| --- | --- |

5.

Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdas un/vai acīmredzamas kļūdas vērtējumā, kļūdaini klasificējot apstrīdēto pasākumu kā prima facie selektīvu, nepareizi atzīstot, ka tas ietver atšķirīgu attieksmi pret uzņēmumiem, kas ir tiesiski un faktiski salīdzināmā situācijā.

| 6. | Ar sesto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdu, savā apstrīdētā pasākuma selektivitātes novērtējumā ņemot vērā Padomes Direktīvu (ES) 2016/1164 (1), lai gan šis instruments stājās spēkā tikai pēc tā perioda beigām, kurā Komisija atzina apstrīdēto pasākuma par valsts atbalstu. |
| --- | --- |

6.

Ar sesto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdu, savā apstrīdētā pasākuma selektivitātes novērtējumā ņemot vērā Padomes Direktīvu (ES) 2016/1164 (1), lai gan šis instruments stājās spēkā tikai pēc tā perioda beigām, kurā Komisija atzina apstrīdēto pasākuma par valsts atbalstu.

| 7. | Ar septīto pamatu tiek apgalvots, ka apstrīdētais lēmums atspoguļo Komisijas pilnvaru ļaunprātīgu izmantošanu, kas ir pretrunā AK nodokļu suverenitātei. |
| --- | --- |

7.

Ar septīto pamatu tiek apgalvots, ka apstrīdētais lēmums atspoguļo Komisijas pilnvaru ļaunprātīgu izmantošanu, kas ir pretrunā AK nodokļu suverenitātei.

| 8. | Ar astoto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi acīmredzamas kļūdas vērtējumā, nospriežot, ka apgalvotā atkāpe nav jāattaisno saistībā ar nodokļa uzlikšanu netirdzniecības finansiālai peļņai no pieļaujamām aizdevuma attiecībām, kurām prima facie ir piemērojams 2010. gada Nodokļu politikas (starptautisko un citu noteikumu) likuma (Taxation (International and Other Provisions) Act 2010) 371EB pants. Komisijas lēmums arī esot prettiesisks attiecībā uz “pieļaujamo līdzekļu” un “saskaņotu procentu” atbrīvojumiem, jo tajā neesot norādīts nekāds to attaisnojuma vai attaisnojuma neesamības pamatojums. |
| --- | --- |

8.

Ar astoto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi acīmredzamas kļūdas vērtējumā, nospriežot, ka apgalvotā atkāpe nav jāattaisno saistībā ar nodokļa uzlikšanu netirdzniecības finansiālai peļņai no pieļaujamām aizdevuma attiecībām, kurām prima facie ir piemērojams 2010. gada Nodokļu politikas (starptautisko un citu noteikumu) likuma (Taxation (International and Other Provisions) Act 2010) 371EB pants. Komisijas lēmums arī esot prettiesisks attiecībā uz “pieļaujamo līdzekļu” un “saskaņotu procentu” atbrīvojumiem, jo tajā neesot norādīts nekāds to attaisnojuma vai attaisnojuma neesamības pamatojums.

| 9. | Ar devīto pamatu tiek apgalvots, ka Komisijas rīcība esot pārkāpusi LESD 108. panta 2. punktu un Padomes Regulas (ES) 2015/1589 (2) 6. pantu, kā arī labas pārvaldības principu atbilstoši Pamattiesību hartas 41. pantam. Konkrētāk – tā savā lēmumā par procedūras sākšanu neesot norādījusi, ka tai bija šaubas par “atbrīvojuma 75 % apmērā” attaisnojumu saskaņā ar 2010. gada Nodokļu politikas (starptautisko un citu noteikumu) likuma (Taxation (International and Other Provisions) Act 2010) 371ID pantu, lai novērstu praktiskas grūtības būtiska personāla funkciju analīzes īstenošanā saistībā ar aizdevuma darbībām grupas iekšienē, kā, piemēram, dodot ieinteresētajām pusēm atbilstošu iespēju sniegt komentārus šai sakarā; tā izmeklēšanas laikā neesot ļāvusi nekādus komentārus šajā ziņā no ieinteresētajām personām; un apstrīdētajā lēmumā tā izvēlējās ignorēt šādus komentārus, kurus ieinteresētās puses šai sakarā faktiski bija sniegušas. Tā rezultātā apstrīdētais lēmums neesot spēkā. |
| --- | --- |

9.

Ar devīto pamatu tiek apgalvots, ka Komisijas rīcība esot pārkāpusi LESD 108. panta 2. punktu un Padomes Regulas (ES) 2015/1589 (2) 6. pantu, kā arī labas pārvaldības principu atbilstoši Pamattiesību hartas 41. pantam. Konkrētāk – tā savā lēmumā par procedūras sākšanu neesot norādījusi, ka tai bija šaubas par “atbrīvojuma 75 % apmērā” attaisnojumu saskaņā ar 2010. gada Nodokļu politikas (starptautisko un citu noteikumu) likuma (Taxation (International and Other Provisions) Act 2010) 371ID pantu, lai novērstu praktiskas grūtības būtiska personāla funkciju analīzes īstenošanā saistībā ar aizdevuma darbībām grupas iekšienē, kā, piemēram, dodot ieinteresētajām pusēm atbilstošu iespēju sniegt komentārus šai sakarā; tā izmeklēšanas laikā neesot ļāvusi nekādus komentārus šajā ziņā no ieinteresētajām personām; un apstrīdētajā lēmumā tā izvēlējās ignorēt šādus komentārus, kurus ieinteresētās puses šai sakarā faktiski bija sniegušas. Tā rezultātā apstrīdētais lēmums neesot spēkā.

| 10. | Ar desmito pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdu, nolemjot, ka nodokļa uzlikšana AK uzņēmumiem par to ārvalstu meitasuzņēmumu peļņu “iekšējiem aktīviem un darbībām piesaistāmā apmērā” neierobežo brīvību veikt uzņēmējdarbību un ka apstrīdētais pasākums nesot vajadzīgs, lai nodrošinātu atbilstību Līguma brīvībām.
  Savas prasības atcelt apstrīdētā lēmuma 2. pantu pamatojumam prasītāja (pakārtoti) izvirza šādu pamatu: |
| --- | --- |

10.

Ar desmito pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdu, nolemjot, ka nodokļa uzlikšana AK uzņēmumiem par to ārvalstu meitasuzņēmumu peļņu “iekšējiem aktīviem un darbībām piesaistāmā apmērā” neierobežo brīvību veikt uzņēmējdarbību un ka apstrīdētais pasākums nesot vajadzīgs, lai nodrošinātu atbilstību Līguma brīvībām.

Savas prasības atcelt apstrīdētā lēmuma 2. pantu pamatojumam prasītāja (pakārtoti) izvirza šādu pamatu:

| 11. | Ar vienpadsmito pamatu tiek apgalvots, ka pat ja (kas tiek noliegts) apstrīdētais pasākums būtu ietvēris valsts atbalsta shēmu, Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdu, nolemjot, ka atbalsta atgūšana nepārkāptu ES tiesību pamatprincipus, un izdodot rīkojumu to atgūt neatkarīgi no tā, vai kontrolēta ārvalstu uzņēmuma nodibināšana un šī uzņēmuma izsniegtie aizdevumi nerezidentu grupas uzņēmumiem faktiski bija brīvības veikt uzņēmējdarbību izmantošana. Konkrētāk – šajā lietā atgūšana pārkāptu prasītājas brīvību veikt uzņēmējdarbību saskaņā ar LESD 49. pantu un kapitāla brīvu apriti saskaņā ar LESD 63. pantu. Šāda pārkāpuma apmērā ir jāatceļ apstrīdētā lēmuma 2. pantā ietvertais atgūšanas rīkojums. |
| --- | --- |

11.

Ar vienpadsmito pamatu tiek apgalvots, ka pat ja (kas tiek noliegts) apstrīdētais pasākums būtu ietvēris valsts atbalsta shēmu, Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdu, nolemjot, ka atbalsta atgūšana nepārkāptu ES tiesību pamatprincipus, un izdodot rīkojumu to atgūt neatkarīgi no tā, vai kontrolēta ārvalstu uzņēmuma nodibināšana un šī uzņēmuma izsniegtie aizdevumi nerezidentu grupas uzņēmumiem faktiski bija brīvības veikt uzņēmējdarbību izmantošana. Konkrētāk – šajā lietā atgūšana pārkāptu prasītājas brīvību veikt uzņēmējdarbību saskaņā ar LESD 49. pantu un kapitāla brīvu apriti saskaņā ar LESD 63. pantu. Šāda pārkāpuma apmērā ir jāatceļ apstrīdētā lēmuma 2. pantā ietvertais atgūšanas rīkojums.

---

(1)  Padomes Direktīva (ES) 2016/1164 (2016. gada 12. jūlijs), ar ko paredz noteikumus tādas nodokļu apiešanas prakses novēršanai, kas tieši iespaido iekšējā tirgus darbību (OV 2016, L 193, 1. lpp.).

(2)  Padomes Regula (ES) 2015/1589 (2015. gada 13. jūlijs), ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus Līguma par Eiropas Savienības darbību 108. panta piemērošanai (OV 2015, L 248, 9. lpp.).

---

| 10.2.2020 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 45/43 |
| --- | --- | --- | --- |

10.2.2020

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 45/43

---

Prasība, kas celta 2019. gada 8. novembrī – Just Eat Holding/Komisija

(Lieta T-766/19)

(2020/C 45/40)

Tiesvedības valoda – angļu

Lietas dalībnieki

Prasītāja: Just Eat Holding Ltd (Londona, Apvienotā Karaliste) (pārstāvji: M. Whitehouse un P. Halford, Solicitors)

Atbildētāja: Eiropas Komisija

Prasījumi

Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

| — | atcelt Komisijas Lēmumu (ES) 2019/1352 (2019. gada 2. aprīlis) par valsts atbalstu SA.44896, ko Apvienotā Karaliste īstenojusi attiecībā uz kontrolētu ārvalstu uzņēmumu [CFC] grupu finansēšanas atbrīvojumu (OV 2019, L 216, 1. lpp.); |
| --- | --- |

—

atcelt Komisijas Lēmumu (ES) 2019/1352 (2019. gada 2. aprīlis) par valsts atbalstu SA.44896, ko Apvienotā Karaliste īstenojusi attiecībā uz kontrolētu ārvalstu uzņēmumu [CFC] grupu finansēšanas atbrīvojumu (OV 2019, L 216, 1. lpp.);

| — | pakārtoti, atcelt apstrīdētā lēmuma 2. pantu, ciktāl ar to ir pārkāpta prasītājas brīvība veikt uzņēmējdarbību saskaņā ar LESD 49. pantu un kapitāla brīva aprite saskaņā ar LESD 63. pantu; un |
| --- | --- |

—

pakārtoti, atcelt apstrīdētā lēmuma 2. pantu, ciktāl ar to ir pārkāpta prasītājas brīvība veikt uzņēmējdarbību saskaņā ar LESD 49. pantu un kapitāla brīva aprite saskaņā ar LESD 63. pantu; un

| — | piespriest Komisijai atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus. |
| --- | --- |

—

piespriest Komisijai atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Prasības pamatošanai prasītāja izvirza vienpadsmit pamatus:

| 1. | Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdu un/vai acīmredzamu kļūdu vērtējumā, secinot, ka grupas finansēšanas atbrīvojuma shēma (turpmāk tekstā – “apstrīdētais pasākums”) rada ekonomisku priekšrocību LESD 107. panta 1. punkta izpratnē un tvērumā. |
| --- | --- |

1.

Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdu un/vai acīmredzamu kļūdu vērtējumā, secinot, ka grupas finansēšanas atbrīvojuma shēma (turpmāk tekstā – “apstrīdētais pasākums”) rada ekonomisku priekšrocību LESD 107. panta 1. punkta izpratnē un tvērumā.

| 2. | Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdu un/vai acīmredzamu kļūdu vērtējumā, “selektivitātes” analīzes nolūkā nosakot atsauces sistēmu. |
| --- | --- |

2.

Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdu un/vai acīmredzamu kļūdu vērtējumā, “selektivitātes” analīzes nolūkā nosakot atsauces sistēmu.

| 3. | Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdas un acīmredzamas kļūdas vērtējumā, kļūdaini vai nepilnīgi identificējot un nepareizi saprotot attiecīgos tās izvēlētās atsauces sistēmas mērķus. |
| --- | --- |

3.

Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdas un acīmredzamas kļūdas vērtējumā, kļūdaini vai nepilnīgi identificējot un nepareizi saprotot attiecīgos tās izvēlētās atsauces sistēmas mērķus.

| 4. | Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdas un/vai acīmredzamas kļūdas vērtējumā, identificējot apstrīdēto pasākumu kā tādu, kas ietver atkāpi no tās izvēlētās atsauces sistēmas. |
| --- | --- |

4.

Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdas un/vai acīmredzamas kļūdas vērtējumā, identificējot apstrīdēto pasākumu kā tādu, kas ietver atkāpi no tās izvēlētās atsauces sistēmas.

| 5. | Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdas un/vai acīmredzamas kļūdas vērtējumā, kļūdaini klasificējot apstrīdēto pasākumu kā prima facie selektīvu, nepareizi atzīstot, ka tas ietver atšķirīgu attieksmi pret uzņēmumiem, kas ir tiesiski un faktiski salīdzināmā situācijā. |
| --- | --- |

5.

Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdas un/vai acīmredzamas kļūdas vērtējumā, kļūdaini klasificējot apstrīdēto pasākumu kā prima facie selektīvu, nepareizi atzīstot, ka tas ietver atšķirīgu attieksmi pret uzņēmumiem, kas ir tiesiski un faktiski salīdzināmā situācijā.

| 6. | Ar sesto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdu, savā apstrīdētā pasākuma selektivitātes novērtējumā ņemot vērā Padomes Direktīvu (ES) 2016/1164 (1), lai gan šis instruments stājās spēkā tikai pēc tā perioda beigām, kurā Komisija atzina apstrīdēto pasākuma par valsts atbalstu. |
| --- | --- |

6.

Ar sesto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdu, savā apstrīdētā pasākuma selektivitātes novērtējumā ņemot vērā Padomes Direktīvu (ES) 2016/1164 (1), lai gan šis instruments stājās spēkā tikai pēc tā perioda beigām, kurā Komisija atzina apstrīdēto pasākuma par valsts atbalstu.

| 7. | Ar septīto pamatu tiek apgalvots, ka apstrīdētais lēmums atspoguļo Komisijas pilnvaru ļaunprātīgu izmantošanu, kas ir pretrunā AK nodokļu suverenitātei. |
| --- | --- |

7.

Ar septīto pamatu tiek apgalvots, ka apstrīdētais lēmums atspoguļo Komisijas pilnvaru ļaunprātīgu izmantošanu, kas ir pretrunā AK nodokļu suverenitātei.

| 8. | Ar astoto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi acīmredzamas kļūdas vērtējumā, nospriežot, ka apgalvotā atkāpe nav jāattaisno saistībā ar nodokļa uzlikšanu netirdzniecības finansiālai peļņai no pieļaujamām aizdevuma attiecībām, kurām prima facie ir piemērojams 2010. gada Nodokļu politikas (starptautisko un citu noteikumu) likuma (Taxation (International and Other Provisions) Act 2010) 371EB pants. Komisijas lēmums arī esot prettiesisks attiecībā uz “pieļaujamo līdzekļu” un “saskaņotu procentu” atbrīvojumiem, jo tajā neesot norādīts nekāds to attaisnojuma vai attaisnojuma neesamības pamatojums. |
| --- | --- |

8.

Ar astoto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi acīmredzamas kļūdas vērtējumā, nospriežot, ka apgalvotā atkāpe nav jāattaisno saistībā ar nodokļa uzlikšanu netirdzniecības finansiālai peļņai no pieļaujamām aizdevuma attiecībām, kurām prima facie ir piemērojams 2010. gada Nodokļu politikas (starptautisko un citu noteikumu) likuma (Taxation (International and Other Provisions) Act 2010) 371EB pants. Komisijas lēmums arī esot prettiesisks attiecībā uz “pieļaujamo līdzekļu” un “saskaņotu procentu” atbrīvojumiem, jo tajā neesot norādīts nekāds to attaisnojuma vai attaisnojuma neesamības pamatojums.

| 9. | Ar devīto pamatu tiek apgalvots, ka Komisijas rīcība esot pārkāpusi LESD 108. panta 2. punktu un Padomes Regulas (ES) 2015/1589 (2) 6. pantu, kā arī labas pārvaldības principu atbilstoši Pamattiesību hartas 41. pantam. Konkrētāk – tā savā lēmumā par procedūras sākšanu neesot norādījusi, ka tai bija šaubas par “atbrīvojuma 75 % apmērā” attaisnojumu saskaņā ar 2010. gada Nodokļu politikas (starptautiskie un citi noteikumi) likuma (Taxation (International and Other Provisions) Act 2010) 371ID pantu, lai novērstu praktiskas grūtības būtiska personāla funkciju analīzes īstenošanā saistībā ar aizdevuma darbībām grupas iekšienē, kā, piemēram, dodot ieinteresētajām pusēm atbilstošu iespēju sniegt komentārus šai sakarā; tā izmeklēšanas laikā neesot ļāvusi nekādus komentārus šajā ziņā no ieinteresētajām personām; un apstrīdētajā lēmumā tā izvēlējās ignorēt šādus komentārus, kurus ieinteresētās pusēs šai sakarā faktiski bija sniegušas. Tā rezultātā apstrīdētais lēmums neesot spēkā. |
| --- | --- |

9.

Ar devīto pamatu tiek apgalvots, ka Komisijas rīcība esot pārkāpusi LESD 108. panta 2. punktu un Padomes Regulas (ES) 2015/1589 (2) 6. pantu, kā arī labas pārvaldības principu atbilstoši Pamattiesību hartas 41. pantam. Konkrētāk – tā savā lēmumā par procedūras sākšanu neesot norādījusi, ka tai bija šaubas par “atbrīvojuma 75 % apmērā” attaisnojumu saskaņā ar 2010. gada Nodokļu politikas (starptautiskie un citi noteikumi) likuma (Taxation (International and Other Provisions) Act 2010) 371ID pantu, lai novērstu praktiskas grūtības būtiska personāla funkciju analīzes īstenošanā saistībā ar aizdevuma darbībām grupas iekšienē, kā, piemēram, dodot ieinteresētajām pusēm atbilstošu iespēju sniegt komentārus šai sakarā; tā izmeklēšanas laikā neesot ļāvusi nekādus komentārus šajā ziņā no ieinteresētajām personām; un apstrīdētajā lēmumā tā izvēlējās ignorēt šādus komentārus, kurus ieinteresētās pusēs šai sakarā faktiski bija sniegušas. Tā rezultātā apstrīdētais lēmums neesot spēkā.

| 10. | Ar desmito pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdu, nolemjot, ka nodokļa uzlikšana AK uzņēmumiem par to ārvalstu meitasuzņēmumu peļņu “iekšējiem aktīviem un darbībām piesaistāmā apmērā” neierobežo brīvību veikt uzņēmējdarbību un ka apstrīdētais pasākums nesot vajadzīgs, lai nodrošinātu atbilstību Līguma brīvībām.
  Savas prasības atcelt apstrīdētā lēmuma 2. pantu pamatojumam prasītāja (pakārtoti) izvirza šādu pamatu: |
| --- | --- |

10.

Ar desmito pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdu, nolemjot, ka nodokļa uzlikšana AK uzņēmumiem par to ārvalstu meitasuzņēmumu peļņu “iekšējiem aktīviem un darbībām piesaistāmā apmērā” neierobežo brīvību veikt uzņēmējdarbību un ka apstrīdētais pasākums nesot vajadzīgs, lai nodrošinātu atbilstību Līguma brīvībām.

Savas prasības atcelt apstrīdētā lēmuma 2. pantu pamatojumam prasītāja (pakārtoti) izvirza šādu pamatu:

| 11. | Ar vienpadsmito pamatu tiek apgalvots, ka pat ja (kas tiek noliegts) apstrīdētais pasākums būtu ietvēris valsts atbalsta shēmu, Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdu, nolemjot, ka atbalsta atgūšana nepārkāptu ES tiesību pamatprincipus, un izdodot rīkojumu to atgūt neatkarīgi no tā, vai kontrolēta ārvalstu uzņēmuma nodibināšana un šī uzņēmuma izsniegtie aizdevumi nerezidentu grupas uzņēmumiem faktiski bija brīvības veikt uzņēmējdarbību izmantošana. Konkrētāk – šajā lietā atgūšana pārkāptu prasītājas brīvību veikt uzņēmējdarbību saskaņā ar LESD 49. pantu un kapitāla brīvu apriti saskaņā ar LESD 63. pantu. Šāda pārkāpuma apmērā ir jāatceļ apstrīdētā lēmuma 2. pantā ietvertais atgūšanas rīkojums. |
| --- | --- |

11.

Ar vienpadsmito pamatu tiek apgalvots, ka pat ja (kas tiek noliegts) apstrīdētais pasākums būtu ietvēris valsts atbalsta shēmu, Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdu, nolemjot, ka atbalsta atgūšana nepārkāptu ES tiesību pamatprincipus, un izdodot rīkojumu to atgūt neatkarīgi no tā, vai kontrolēta ārvalstu uzņēmuma nodibināšana un šī uzņēmuma izsniegtie aizdevumi nerezidentu grupas uzņēmumiem faktiski bija brīvības veikt uzņēmējdarbību izmantošana. Konkrētāk – šajā lietā atgūšana pārkāptu prasītājas brīvību veikt uzņēmējdarbību saskaņā ar LESD 49. pantu un kapitāla brīvu apriti saskaņā ar LESD 63. pantu. Šāda pārkāpuma apmērā ir jāatceļ apstrīdētā lēmuma 2. pantā ietvertais atgūšanas rīkojums.

---

(1)  Padomes Direktīva (ES) 2016/1164 (2016. gada 12. jūlijs), ar ko paredz noteikumus tādas nodokļu apiešanas prakses novēršanai, kas tieši iespaido iekšējā tirgus darbību (OV 2016, L 193, 1. lpp.).

(2)  Padomes Regula (ES) 2015/1589 (2015. gada 13. jūlijs), ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus Līguma par Eiropas Savienības darbību 108. panta piemērošanai (OV 2015, L 248, 9. lpp.).

---

| 10.2.2020 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 45/45 |
| --- | --- | --- | --- |

10.2.2020

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 45/45

---

Prasība, kas celta 2019. gada 8. novembrī – Markit Group/Komisija

(Lieta T-767/19)

(2020/C 45/41)

Tiesvedības valoda – angļu

Lietas dalībnieki

Prasītāja: Markit Group Ltd (Londona, Apvienotā Karaliste) (pārstāvji: M. Whitehouse un P. Halford, Solicitors)

Atbildētāja: Eiropas Komisija

Prasījumi

Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

| — | atcelt Komisijas Lēmumu (ES) 2019/1352 (2019. gada 2. aprīlis) par valsts atbalstu SA.44896, ko Apvienotā Karaliste īstenojusi attiecībā uz kontrolētu ārvalstu uzņēmumu [CFC] grupu finansēšanas atbrīvojumu (OV 2019, L 216, 1. lpp.); |
| --- | --- |

—

atcelt Komisijas Lēmumu (ES) 2019/1352 (2019. gada 2. aprīlis) par valsts atbalstu SA.44896, ko Apvienotā Karaliste īstenojusi attiecībā uz kontrolētu ārvalstu uzņēmumu [CFC] grupu finansēšanas atbrīvojumu (OV 2019, L 216, 1. lpp.);

| — | pakārtoti, atcelt apstrīdētā lēmuma 2. pantu, ciktāl ar to ir pārkāpta prasītājas brīvība veikt uzņēmējdarbību saskaņā ar LESD 49. pantu; un |
| --- | --- |

—

pakārtoti, atcelt apstrīdētā lēmuma 2. pantu, ciktāl ar to ir pārkāpta prasītājas brīvība veikt uzņēmējdarbību saskaņā ar LESD 49. pantu; un

| — | piespriest Komisijai atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus. |
| --- | --- |

—

piespriest Komisijai atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Prasības pamatošanai prasītāja izvirza vienpadsmit pamatus:

| 1. | Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdu un/vai acīmredzamu kļūdu vērtējumā, secinot, ka grupas finansēšanas atbrīvojuma shēma (turpmāk tekstā – “apstrīdētais pasākums”) rada ekonomisku priekšrocību LESD 107. panta 1. punkta izpratnē un tvērumā. |
| --- | --- |

1.

Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdu un/vai acīmredzamu kļūdu vērtējumā, secinot, ka grupas finansēšanas atbrīvojuma shēma (turpmāk tekstā – “apstrīdētais pasākums”) rada ekonomisku priekšrocību LESD 107. panta 1. punkta izpratnē un tvērumā.

| 2. | Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdu un/vai acīmredzamu kļūdu vērtējumā, “selektivitātes” analīzes nolūkā nosakot atsauces sistēmu. |
| --- | --- |

2.

Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdu un/vai acīmredzamu kļūdu vērtējumā, “selektivitātes” analīzes nolūkā nosakot atsauces sistēmu.

| 3. | Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdas un acīmredzamas kļūdas vērtējumā, kļūdaini vai nepilnīgi identificējot un nepareizi saprotot attiecīgos tās izvēlētās atsauces sistēmas mērķus. |
| --- | --- |

3.

Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdas un acīmredzamas kļūdas vērtējumā, kļūdaini vai nepilnīgi identificējot un nepareizi saprotot attiecīgos tās izvēlētās atsauces sistēmas mērķus.

| 4. | Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdas un/vai acīmredzamas kļūdas vērtējumā, identificējot apstrīdēto pasākumu kā tādu, kas ietver atkāpi no tās izvēlētās atsauces sistēmas. |
| --- | --- |

4.

Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdas un/vai acīmredzamas kļūdas vērtējumā, identificējot apstrīdēto pasākumu kā tādu, kas ietver atkāpi no tās izvēlētās atsauces sistēmas.

| 5. | Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdas un/vai acīmredzamas kļūdas vērtējumā, kļūdaini klasificējot apstrīdēto pasākumu kā prima facie selektīvu, nepareizi atzīstot, ka tas ietver atšķirīgu attieksmi pret uzņēmumiem, kas ir tiesiski un faktiski salīdzināmā situācijā. |
| --- | --- |

5.

Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdas un/vai acīmredzamas kļūdas vērtējumā, kļūdaini klasificējot apstrīdēto pasākumu kā prima facie selektīvu, nepareizi atzīstot, ka tas ietver atšķirīgu attieksmi pret uzņēmumiem, kas ir tiesiski un faktiski salīdzināmā situācijā.

| 6. | Ar sesto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdu, savā apstrīdētā pasākuma selektivitātes novērtējumā ņemot vērā Padomes Direktīvu (ES) 2016/1164 (1), lai gan šis instruments stājās spēkā tikai pēc tā perioda beigām, kurā Komisija atzina apstrīdēto pasākuma par valsts atbalstu. |
| --- | --- |

6.

Ar sesto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdu, savā apstrīdētā pasākuma selektivitātes novērtējumā ņemot vērā Padomes Direktīvu (ES) 2016/1164 (1), lai gan šis instruments stājās spēkā tikai pēc tā perioda beigām, kurā Komisija atzina apstrīdēto pasākuma par valsts atbalstu.

| 7. | Ar septīto pamatu tiek apgalvots, ka apstrīdētais lēmums atspoguļojot Komisijas pilnvaru ļaunprātīgu izmantošanu, kas ir pretrunā AK nodokļu suverenitātei. |
| --- | --- |

7.

Ar septīto pamatu tiek apgalvots, ka apstrīdētais lēmums atspoguļojot Komisijas pilnvaru ļaunprātīgu izmantošanu, kas ir pretrunā AK nodokļu suverenitātei.

| 8. | Ar astoto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi acīmredzamas kļūdas vērtējumā, nospriežot, ka apgalvotā atkāpe nav jāattaisno saistībā ar nodokļa uzlikšanu netirdzniecības finansiālai peļņai no pieļaujamām aizdevuma attiecībām, kurām prima facie ir piemērojams 2010. gada Nodokļu politikas (starptautiskie un citi noteikumi) likuma (Taxation (International and Other Provisions) Act 2010) 371EB pants. Komisijas lēmums arī esot prettiesisks attiecībā uz “pieļaujamo līdzekļu” un “saskaņotu procentu” atbrīvojumiem, jo tajā neesot norādīts nekāds to attaisnojuma vai attaisnojuma neesamības pamatojums. |
| --- | --- |

8.

Ar astoto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi acīmredzamas kļūdas vērtējumā, nospriežot, ka apgalvotā atkāpe nav jāattaisno saistībā ar nodokļa uzlikšanu netirdzniecības finansiālai peļņai no pieļaujamām aizdevuma attiecībām, kurām prima facie ir piemērojams 2010. gada Nodokļu politikas (starptautiskie un citi noteikumi) likuma (Taxation (International and Other Provisions) Act 2010) 371EB pants. Komisijas lēmums arī esot prettiesisks attiecībā uz “pieļaujamo līdzekļu” un “saskaņotu procentu” atbrīvojumiem, jo tajā neesot norādīts nekāds to attaisnojuma vai attaisnojuma neesamības pamatojums.

| 9. | Ar devīto pamatu tiek apgalvots, ka Komisijas rīcība esot pārkāpusi LESD 108. panta 2. punktu un Padomes Regulas (ES) 2015/1589 (2) 6. pantu, kā arī labas pārvaldības principu atbilstoši Pamattiesību hartas 41. pantam. Konkrētāk – tā savā lēmumā par procedūras sākšanu neesot norādījusi, ka tai bija šaubas par “atbrīvojuma 75 % apmērā” attaisnojumu saskaņā ar 2010. gada Nodokļu politikas (starptautiskie un citi noteikumi) likuma (Taxation (International and Other Provisions) Act 2010) 371 ID pantu, lai novērstu praktiskas grūtības būtiska personāla funkciju analīzes īstenošanā saistībā ar aizdevuma darbībām grupas iekšienē, kā, piemēram, dodot ieinteresētajām personām atbilstošu iespēju sniegt komentārus šajā sakarā; tā izmeklēšanas laikā neesot ļāvusi nekādus komentārus šajā ziņā no ieinteresētajām personām; un apstrīdētajā lēmumā tā izvēlējās ignorēt šādus komentārus, kurus ieinteresētās personas šajā sakarā faktiski bija sniegušas. Tā rezultātā apstrīdētais lēmums neesot spēkā. |
| --- | --- |

9.

Ar devīto pamatu tiek apgalvots, ka Komisijas rīcība esot pārkāpusi LESD 108. panta 2. punktu un Padomes Regulas (ES) 2015/1589 (2) 6. pantu, kā arī labas pārvaldības principu atbilstoši Pamattiesību hartas 41. pantam. Konkrētāk – tā savā lēmumā par procedūras sākšanu neesot norādījusi, ka tai bija šaubas par “atbrīvojuma 75 % apmērā” attaisnojumu saskaņā ar 2010. gada Nodokļu politikas (starptautiskie un citi noteikumi) likuma (Taxation (International and Other Provisions) Act 2010) 371 ID pantu, lai novērstu praktiskas grūtības būtiska personāla funkciju analīzes īstenošanā saistībā ar aizdevuma darbībām grupas iekšienē, kā, piemēram, dodot ieinteresētajām personām atbilstošu iespēju sniegt komentārus šajā sakarā; tā izmeklēšanas laikā neesot ļāvusi nekādus komentārus šajā ziņā no ieinteresētajām personām; un apstrīdētajā lēmumā tā izvēlējās ignorēt šādus komentārus, kurus ieinteresētās personas šajā sakarā faktiski bija sniegušas. Tā rezultātā apstrīdētais lēmums neesot spēkā.

| 10. | Ar desmito pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdu, nolemjot, ka nodokļa uzlikšana AK uzņēmumiem par to ārvalstu meitasuzņēmumu peļņu “iekšējiem aktīviem un darbībām piesaistāmā apmērā” neierobežo brīvību veikt uzņēmējdarbību un ka apstrīdētais pasākums neesot vajadzīgs, lai nodrošinātu atbilstību Līguma brīvībām.
  Savas prasības atcelt apstrīdētā lēmuma 2. pantu pamatojumam prasītāja (pakārtoti) izvirza šādu pamatu: |
| --- | --- |

10.

Ar desmito pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdu, nolemjot, ka nodokļa uzlikšana AK uzņēmumiem par to ārvalstu meitasuzņēmumu peļņu “iekšējiem aktīviem un darbībām piesaistāmā apmērā” neierobežo brīvību veikt uzņēmējdarbību un ka apstrīdētais pasākums neesot vajadzīgs, lai nodrošinātu atbilstību Līguma brīvībām.

Savas prasības atcelt apstrīdētā lēmuma 2. pantu pamatojumam prasītāja (pakārtoti) izvirza šādu pamatu:

| 11. | Ar vienpadsmito pamatu tiek apgalvots, ka, pat ja (kas tiek noliegts) apstrīdētais pasākums būtu ietvēris valsts atbalsta shēmu, Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdu, nolemjot, ka atbalsta atgūšana nepārkāptu ES tiesību pamatprincipus, un izdodot rīkojumu to atgūt neatkarīgi no tā, vai kontrolēta ārvalstu uzņēmuma nodibināšana un šī uzņēmuma izsniegtie aizdevumi nerezidentu grupas uzņēmumiem faktiski bija brīvības veikt uzņēmējdarbību izmantošana vai kapitāla brīva aprite. Konkrētāk – šajā lietā atgūšana pārkāptu prasītājas brīvību veikt uzņēmējdarbību saskaņā ar LESD 49. pantu un kapitāla brīvu apriti saskaņā ar LESD 63. pantu. Šāda pārkāpuma apmērā ir jāatceļ apstrīdētā lēmuma 2. pantā ietvertais atgūšanas rīkojums. |
| --- | --- |

11.

Ar vienpadsmito pamatu tiek apgalvots, ka, pat ja (kas tiek noliegts) apstrīdētais pasākums būtu ietvēris valsts atbalsta shēmu, Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdu, nolemjot, ka atbalsta atgūšana nepārkāptu ES tiesību pamatprincipus, un izdodot rīkojumu to atgūt neatkarīgi no tā, vai kontrolēta ārvalstu uzņēmuma nodibināšana un šī uzņēmuma izsniegtie aizdevumi nerezidentu grupas uzņēmumiem faktiski bija brīvības veikt uzņēmējdarbību izmantošana vai kapitāla brīva aprite. Konkrētāk – šajā lietā atgūšana pārkāptu prasītājas brīvību veikt uzņēmējdarbību saskaņā ar LESD 49. pantu un kapitāla brīvu apriti saskaņā ar LESD 63. pantu. Šāda pārkāpuma apmērā ir jāatceļ apstrīdētā lēmuma 2. pantā ietvertais atgūšanas rīkojums.

---

(1)  Padomes Direktīva (ES) 2016/1164 (2016. gada 12. jūlijs), ar ko paredz noteikumus tādas nodokļu apiešanas prakses novēršanai, kas tieši iespaido iekšējā tirgus darbību (OV 2016, L 193, 1. lpp.).

(2)  Padomes Regula (ES) 2015/1589 (2015. gada 13. jūlijs), ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus Līguma par Eiropas Savienības darbību 108. panta piemērošanai (OV 2015, L 248, 9. lpp.).

---

| 10.2.2020 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 45/46 |
| --- | --- | --- | --- |

10.2.2020

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 45/46

---

Prasība, kas celta 2019. gada 8. novembrī – Elementis/Komisija

(Lieta T-768/19)

(2020/C 45/42)

Tiesvedības valoda – angļu

Lietas dalībnieki

Prasītāja: Elementis Holdings Ltd (Londona, Apvienotā Karaliste) (pārstāvji: M. Whitehouse un P. Halford, Solicitors)

Atbildētāja: Eiropas Komisija

Prasījumi

Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

| — | atcelt Komisijas Lēmumu (ES) 2019/1352 (2019. gada 2. aprīlis) par valsts atbalstu SA.44896, ko Apvienotā Karaliste īstenojusi attiecībā uz kontrolētu ārvalstu uzņēmumu [CFC] grupu finansēšanas atbrīvojumu (OV 2019, L 216, 1. lpp.); |
| --- | --- |

—

atcelt Komisijas Lēmumu (ES) 2019/1352 (2019. gada 2. aprīlis) par valsts atbalstu SA.44896, ko Apvienotā Karaliste īstenojusi attiecībā uz kontrolētu ārvalstu uzņēmumu [CFC] grupu finansēšanas atbrīvojumu (OV 2019, L 216, 1. lpp.);

| — | pakārtoti, atcelt apstrīdētā lēmuma 2. pantu, ciktāl ar to ir pārkāpta prasītājas brīvība veikt uzņēmējdarbību saskaņā ar LESD 49. pantu; un |
| --- | --- |

—

pakārtoti, atcelt apstrīdētā lēmuma 2. pantu, ciktāl ar to ir pārkāpta prasītājas brīvība veikt uzņēmējdarbību saskaņā ar LESD 49. pantu; un

| — | piespriest Komisijai atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus. |
| --- | --- |

—

piespriest Komisijai atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Prasības pamatošanai prasītāja izvirza vienpadsmit pamatus:

| 1. | Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdu un/vai acīmredzamu kļūdu vērtējumā, secinot, ka grupas finansēšanas atbrīvojuma shēma (turpmāk tekstā – “apstrīdētais pasākums”) rada ekonomisku priekšrocību LESD 107. panta 1. punkta izpratnē un tvērumā. |
| --- | --- |

1.

Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdu un/vai acīmredzamu kļūdu vērtējumā, secinot, ka grupas finansēšanas atbrīvojuma shēma (turpmāk tekstā – “apstrīdētais pasākums”) rada ekonomisku priekšrocību LESD 107. panta 1. punkta izpratnē un tvērumā.

| 2. | Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdu un/vai acīmredzamu kļūdu vērtējumā, “selektivitātes” analīzes nolūkā nosakot atsauces sistēmu. |
| --- | --- |

2.

Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdu un/vai acīmredzamu kļūdu vērtējumā, “selektivitātes” analīzes nolūkā nosakot atsauces sistēmu.

| 3. | Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdas un acīmredzamas kļūdas vērtējumā, kļūdaini vai nepilnīgi identificējot un nepareizi saprotot attiecīgos tās izvēlētās atsauces sistēmas mērķus. |
| --- | --- |

3.

Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdas un acīmredzamas kļūdas vērtējumā, kļūdaini vai nepilnīgi identificējot un nepareizi saprotot attiecīgos tās izvēlētās atsauces sistēmas mērķus.

| 4. | Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdas un/vai acīmredzamas kļūdas vērtējumā, identificējot apstrīdēto pasākumu kā tādu, kas ietver atkāpi no tās izvēlētās atsauces sistēmas. |
| --- | --- |

4.

Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdas un/vai acīmredzamas kļūdas vērtējumā, identificējot apstrīdēto pasākumu kā tādu, kas ietver atkāpi no tās izvēlētās atsauces sistēmas.

| 5. | Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdas un/vai acīmredzamas kļūdas vērtējumā, kļūdaini klasificējot apstrīdēto pasākumu kā prima facie selektīvu, nepareizi atzīstot, ka tas ietver atšķirīgu attieksmi pret uzņēmumiem, kas ir tiesiski un faktiski salīdzināmā situācijā. |
| --- | --- |

5.

Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdas un/vai acīmredzamas kļūdas vērtējumā, kļūdaini klasificējot apstrīdēto pasākumu kā prima facie selektīvu, nepareizi atzīstot, ka tas ietver atšķirīgu attieksmi pret uzņēmumiem, kas ir tiesiski un faktiski salīdzināmā situācijā.

| 6. | Ar sesto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdu, savā apstrīdētā pasākuma selektivitātes novērtējumā ņemot vērā Padomes Direktīvu (ES) 2016/1164 (1), lai gan šis instruments stājās spēkā tikai pēc tā perioda beigām, kurā Komisija atzina apstrīdēto pasākuma par valsts atbalstu. |
| --- | --- |

6.

Ar sesto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdu, savā apstrīdētā pasākuma selektivitātes novērtējumā ņemot vērā Padomes Direktīvu (ES) 2016/1164 (1), lai gan šis instruments stājās spēkā tikai pēc tā perioda beigām, kurā Komisija atzina apstrīdēto pasākuma par valsts atbalstu.

| 7. | Ar septīto pamatu tiek apgalvots, ka apstrīdētais lēmums atspoguļo Komisijas pilnvaru ļaunprātīgu izmantošanu pretrunā AK nodokļu suverenitātei. |
| --- | --- |

7.

Ar septīto pamatu tiek apgalvots, ka apstrīdētais lēmums atspoguļo Komisijas pilnvaru ļaunprātīgu izmantošanu pretrunā AK nodokļu suverenitātei.

| 8. | Ar astoto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi acīmredzamas kļūdas vērtējumā, nospriežot, ka apgalvotā atkāpe nav jāattaisno saistībā ar nodokļa uzlikšanu netirdzniecības finansiālai peļņai no pieļaujamām aizdevuma attiecībām, kurām prima facie ir piemērojams 2010. gada Nodokļu politikas (starptautiskie un citi noteikumi) likuma (Taxation (International and Other Provisions) Act 2010) 371EB pants. Komisijas lēmums arī esot prettiesisks attiecībā uz “pieļaujamo līdzekļu” un “saskaņotu procentu” atbrīvojumiem, jo tajā neesot norādīts nekāds to attaisnojuma vai attaisnojuma neesamības pamatojums. |
| --- | --- |

8.

Ar astoto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi acīmredzamas kļūdas vērtējumā, nospriežot, ka apgalvotā atkāpe nav jāattaisno saistībā ar nodokļa uzlikšanu netirdzniecības finansiālai peļņai no pieļaujamām aizdevuma attiecībām, kurām prima facie ir piemērojams 2010. gada Nodokļu politikas (starptautiskie un citi noteikumi) likuma (Taxation (International and Other Provisions) Act 2010) 371EB pants. Komisijas lēmums arī esot prettiesisks attiecībā uz “pieļaujamo līdzekļu” un “saskaņotu procentu” atbrīvojumiem, jo tajā neesot norādīts nekāds to attaisnojuma vai attaisnojuma neesamības pamatojums.

| 9. | Ar devīto pamatu tiek apgalvots, ka Komisijas rīcība esot pārkāpusi LESD 108. panta 2. punktu un Padomes Regulas (ES) 2015/1589 (2) 6. pantu, kā arī labas pārvaldības principu atbilstoši Pamattiesību hartas 41. pantam. Konkrētāk – tā savā lēmumā par procedūras sākšanu neesot norādījusi, ka tai bija šaubas par “atbrīvojuma 75 % apmērā” attaisnojumu saskaņā ar 2010. gada Nodokļu politikas (starptautiskie un citi noteikumi) likuma (Taxation (International and Other Provisions) Act 2010) 371ID pantu, lai novērstu praktiskas grūtības būtiska personāla funkciju analīzes īstenošanā saistībā ar aizdevuma darbībām grupas iekšienē, kā, piemēram, dodot ieinteresētajām pusēm atbilstošu iespēju sniegt komentārus šai sakarā; tā izmeklēšanas laikā neesot ļāvusi nekādus komentārus šajā ziņā no ieinteresētajām personām; un apstrīdētajā lēmumā tā izvēlējās ignorēt šādus komentārus, kurus ieinteresētās pusēs šai sakarā faktiski bija sniegušas. Tā rezultātā apstrīdētais lēmums neesot spēkā. |
| --- | --- |

9.

Ar devīto pamatu tiek apgalvots, ka Komisijas rīcība esot pārkāpusi LESD 108. panta 2. punktu un Padomes Regulas (ES) 2015/1589 (2) 6. pantu, kā arī labas pārvaldības principu atbilstoši Pamattiesību hartas 41. pantam. Konkrētāk – tā savā lēmumā par procedūras sākšanu neesot norādījusi, ka tai bija šaubas par “atbrīvojuma 75 % apmērā” attaisnojumu saskaņā ar 2010. gada Nodokļu politikas (starptautiskie un citi noteikumi) likuma (Taxation (International and Other Provisions) Act 2010) 371ID pantu, lai novērstu praktiskas grūtības būtiska personāla funkciju analīzes īstenošanā saistībā ar aizdevuma darbībām grupas iekšienē, kā, piemēram, dodot ieinteresētajām pusēm atbilstošu iespēju sniegt komentārus šai sakarā; tā izmeklēšanas laikā neesot ļāvusi nekādus komentārus šajā ziņā no ieinteresētajām personām; un apstrīdētajā lēmumā tā izvēlējās ignorēt šādus komentārus, kurus ieinteresētās pusēs šai sakarā faktiski bija sniegušas. Tā rezultātā apstrīdētais lēmums neesot spēkā.

| 10. | Ar desmito pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdu, nolemjot, ka nodokļa uzlikšana AK uzņēmumiem par to ārvalstu meitasuzņēmumu peļņu “iekšējiem aktīviem un darbībām piesaistāmā apmērā” neierobežo brīvību veikt uzņēmējdarbību un ka apstrīdētais pasākums nesot vajadzīgs, lai nodrošinātu atbilstību Līguma brīvībām.
  Savas prasības atcelt apstrīdētā lēmuma 2. pantu pamatojumam prasītāja (pakārtoti) izvirza šādu pamatu: |
| --- | --- |

10.

Ar desmito pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdu, nolemjot, ka nodokļa uzlikšana AK uzņēmumiem par to ārvalstu meitasuzņēmumu peļņu “iekšējiem aktīviem un darbībām piesaistāmā apmērā” neierobežo brīvību veikt uzņēmējdarbību un ka apstrīdētais pasākums nesot vajadzīgs, lai nodrošinātu atbilstību Līguma brīvībām.

Savas prasības atcelt apstrīdētā lēmuma 2. pantu pamatojumam prasītāja (pakārtoti) izvirza šādu pamatu:

| 11. | Ar vienpadsmito pamatu tiek apgalvots, ka pat ja (kas tiek noliegts) apstrīdētais pasākums būtu ietvēris valsts atbalsta shēmu, Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdu, nolemjot, ka atbalsta atgūšana nepārkāptu ES tiesību pamatprincipus, un izdodot rīkojumu to atgūt neatkarīgi no tā, vai kontrolēta ārvalstu uzņēmuma nodibināšana un šī uzņēmuma izsniegtie aizdevumi nerezidentu grupas uzņēmumiem faktiski bija brīvības veikt uzņēmējdarbību izmantošana. Konkrētāk – šajā lietā atgūšana pārkāptu prasītāju brīvību veikt uzņēmējdarbību saskaņā ar LESD 49. pantu un kapitāla brīvu apriti saskaņā ar LESD 63. pantu. Šāda pārkāpuma apmērā ir jāatceļ apstrīdētā lēmuma 2. pantā ietvertais atgūšanas rīkojums. |
| --- | --- |

11.

Ar vienpadsmito pamatu tiek apgalvots, ka pat ja (kas tiek noliegts) apstrīdētais pasākums būtu ietvēris valsts atbalsta shēmu, Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdu, nolemjot, ka atbalsta atgūšana nepārkāptu ES tiesību pamatprincipus, un izdodot rīkojumu to atgūt neatkarīgi no tā, vai kontrolēta ārvalstu uzņēmuma nodibināšana un šī uzņēmuma izsniegtie aizdevumi nerezidentu grupas uzņēmumiem faktiski bija brīvības veikt uzņēmējdarbību izmantošana. Konkrētāk – šajā lietā atgūšana pārkāptu prasītāju brīvību veikt uzņēmējdarbību saskaņā ar LESD 49. pantu un kapitāla brīvu apriti saskaņā ar LESD 63. pantu. Šāda pārkāpuma apmērā ir jāatceļ apstrīdētā lēmuma 2. pantā ietvertais atgūšanas rīkojums.

---

(1)  Padomes Direktīva (ES) 2016/1164 (2016. gada 12. jūlijs), ar ko paredz noteikumus tādas nodokļu apiešanas prakses novēršanai, kas tieši iespaido iekšējā tirgus darbību (OV 2016, L 193, 1. lpp.).

(2)  Padomes Regula (ES) 2015/1589 (2015. gada 13. jūlijs), ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus Līguma par Eiropas Savienības darbību 108. panta piemērošanai (OV 2015, L 248, 9. lpp.).

---

| 10.2.2020 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 45/48 |
| --- | --- | --- | --- |

10.2.2020

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 45/48

---

Prasība, kas celta 2019. gada 8. novembrī – Informa u.c./Komisija

(Lieta T-769/19)

(2020/C 45/43)

Tiesvedības valoda – angļu

Lietas dalībnieki

Prasītājas: Informa plc (Londona, Apvienotā Karaliste), Maypond Ltd (Dublina, Īrija), Tanahol Ltd (Dublina, Īrija) un Colonygrove Ltd (Londona) (pārstāvji: M. Whitehouse un P. Halford, Solicitors)

Atbildētāja: Eiropas Komisija

Prasījumi

Prasītāju prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

| — | atcelt Komisijas Lēmumu (ES) 2019/1352 (2019. gada 2. aprīlis) par valsts atbalstu SA.44896, ko Apvienotā Karaliste īstenojusi attiecībā uz kontrolētu ārvalstu uzņēmumu [CFC] grupu finansēšanas atbrīvojumu (OV 2019, L 216, 1. lpp.); |
| --- | --- |

—

atcelt Komisijas Lēmumu (ES) 2019/1352 (2019. gada 2. aprīlis) par valsts atbalstu SA.44896, ko Apvienotā Karaliste īstenojusi attiecībā uz kontrolētu ārvalstu uzņēmumu [CFC] grupu finansēšanas atbrīvojumu (OV 2019, L 216, 1. lpp.);

| — | pakārtoti, atcelt apstrīdētā lēmuma 2. pantu, ciktāl ar to ir pārkāpta prasītāju brīvība veikt uzņēmējdarbību saskaņā ar LESD 49. pantu un kapitāla brīva aprite saskaņā ar LESD 63. pantu; un |
| --- | --- |

—

pakārtoti, atcelt apstrīdētā lēmuma 2. pantu, ciktāl ar to ir pārkāpta prasītāju brīvība veikt uzņēmējdarbību saskaņā ar LESD 49. pantu un kapitāla brīva aprite saskaņā ar LESD 63. pantu; un

| — | piespriest Komisijai atlīdzināt prasītāju tiesāšanās izdevumus. |
| --- | --- |

—

piespriest Komisijai atlīdzināt prasītāju tiesāšanās izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Prasības pamatošanai prasītājas izvirza vienpadsmit pamatus:

| 1. | Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdu un/vai acīmredzamu kļūdu vērtējumā, secinot, ka grupas finansēšanas atbrīvojuma shēma (turpmāk tekstā – “apstrīdētais pasākums”) rada ekonomisku priekšrocību LESD 107. panta 1. punkta izpratnē un tvērumā. |
| --- | --- |

1.

Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdu un/vai acīmredzamu kļūdu vērtējumā, secinot, ka grupas finansēšanas atbrīvojuma shēma (turpmāk tekstā – “apstrīdētais pasākums”) rada ekonomisku priekšrocību LESD 107. panta 1. punkta izpratnē un tvērumā.

| 2. | Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdu un/vai acīmredzamu kļūdu vērtējumā, “selektivitātes” analīzes nolūkā nosakot atsauces sistēmu. |
| --- | --- |

2.

Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdu un/vai acīmredzamu kļūdu vērtējumā, “selektivitātes” analīzes nolūkā nosakot atsauces sistēmu.

| 3. | Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdas un acīmredzamas kļūdas vērtējumā, kļūdaini vai nepilnīgi identificējot un nepareizi saprotot attiecīgos tās izvēlētās atsauces sistēmas mērķus. |
| --- | --- |

3.

Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdas un acīmredzamas kļūdas vērtējumā, kļūdaini vai nepilnīgi identificējot un nepareizi saprotot attiecīgos tās izvēlētās atsauces sistēmas mērķus.

| 4. | Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdas un/vai acīmredzamas kļūdas vērtējumā, identificējot apstrīdēto pasākumu kā tādu, kas ietver atkāpi no tās izvēlētās atsauces sistēmas. |
| --- | --- |

4.

Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdas un/vai acīmredzamas kļūdas vērtējumā, identificējot apstrīdēto pasākumu kā tādu, kas ietver atkāpi no tās izvēlētās atsauces sistēmas.

| 5. | Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdas un/vai acīmredzamas kļūdas vērtējumā, kļūdaini klasificējot apstrīdēto pasākumu kā prima facie selektīvu, nepareizi atzīstot, ka tas ietver atšķirīgu attieksmi pret uzņēmumiem, kas ir tiesiski un faktiski salīdzināmā situācijā. |
| --- | --- |

5.

Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdas un/vai acīmredzamas kļūdas vērtējumā, kļūdaini klasificējot apstrīdēto pasākumu kā prima facie selektīvu, nepareizi atzīstot, ka tas ietver atšķirīgu attieksmi pret uzņēmumiem, kas ir tiesiski un faktiski salīdzināmā situācijā.

| 6. | Ar sesto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdu, savā apstrīdētā pasākuma selektivitātes novērtējumā ņemot vērā Padomes Direktīvu (ES) 2016/1164 (1), lai gan šis instruments stājās spēkā tikai pēc tā perioda beigām, kurā Komisija atzina apstrīdēto pasākuma par valsts atbalstu. |
| --- | --- |

6.

Ar sesto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdu, savā apstrīdētā pasākuma selektivitātes novērtējumā ņemot vērā Padomes Direktīvu (ES) 2016/1164 (1), lai gan šis instruments stājās spēkā tikai pēc tā perioda beigām, kurā Komisija atzina apstrīdēto pasākuma par valsts atbalstu.

| 7. | Ar septīto pamatu tiek apgalvots, ka apstrīdētais lēmums atspoguļo Komisijas pilnvaru ļaunprātīgu izmantošanu, kas ir pretrunā AK nodokļu suverenitātei. |
| --- | --- |

7.

Ar septīto pamatu tiek apgalvots, ka apstrīdētais lēmums atspoguļo Komisijas pilnvaru ļaunprātīgu izmantošanu, kas ir pretrunā AK nodokļu suverenitātei.

| 8. | Ar astoto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi acīmredzamas kļūdas vērtējumā, nospriežot, ka apgalvotā atkāpe nav jāattaisno saistībā ar nodokļa uzlikšanu netirdzniecības finansiālai peļņai no pieļaujamām aizdevuma attiecībām, kurām prima facie ir piemērojams 2010. gada Nodokļu politikas (starptautiskie un citi noteikumi) likuma (Taxation (International and Other Provisions) Act 2010) 371EB pants. Komisijas lēmums arī esot prettiesisks attiecībā uz “pieļaujamo līdzekļu” un “saskaņotu procentu” atbrīvojumiem, jo tajā neesot norādīts nekāds to attaisnojuma vai attaisnojuma neesamības pamatojums. |
| --- | --- |

8.

Ar astoto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi acīmredzamas kļūdas vērtējumā, nospriežot, ka apgalvotā atkāpe nav jāattaisno saistībā ar nodokļa uzlikšanu netirdzniecības finansiālai peļņai no pieļaujamām aizdevuma attiecībām, kurām prima facie ir piemērojams 2010. gada Nodokļu politikas (starptautiskie un citi noteikumi) likuma (Taxation (International and Other Provisions) Act 2010) 371EB pants. Komisijas lēmums arī esot prettiesisks attiecībā uz “pieļaujamo līdzekļu” un “saskaņotu procentu” atbrīvojumiem, jo tajā neesot norādīts nekāds to attaisnojuma vai attaisnojuma neesamības pamatojums.

| 9. | Ar devīto pamatu tiek apgalvots, ka Komisijas rīcība esot pārkāpusi LESD 108. panta 2. punktu un Padomes Regulas (ES) 2015/1589 (2) 6. pantu, kā arī labas pārvaldības principu atbilstoši Pamattiesību hartas 41. pantam. Konkrētāk – tā savā lēmumā par procedūras sākšanu neesot norādījusi, ka tai bija šaubas par “atbrīvojuma 75 % apmērā” attaisnojumu saskaņā ar 2010. gada Nodokļu politikas (starptautiskie un citi noteikumi) likuma (Taxation (International and Other Provisions) Act 2010) 371ID pantu, lai novērstu praktiskas grūtības būtiska personāla funkciju analīzes īstenošanā saistībā ar aizdevuma darbībām grupas iekšienē, kā, piemēram, dodot ieinteresētajām pusēm atbilstošu iespēju sniegt komentārus šai sakarā; tā izmeklēšanas laikā neesot ļāvusi nekādus komentārus šajā ziņā no ieinteresētajām personām; un apstrīdētajā lēmumā tā izvēlējās ignorēt šādus komentārus, kurus ieinteresētās pusēs šai sakarā faktiski bija sniegušas. Tā rezultātā apstrīdētais lēmums neesot spēkā. |
| --- | --- |

9.

Ar devīto pamatu tiek apgalvots, ka Komisijas rīcība esot pārkāpusi LESD 108. panta 2. punktu un Padomes Regulas (ES) 2015/1589 (2) 6. pantu, kā arī labas pārvaldības principu atbilstoši Pamattiesību hartas 41. pantam. Konkrētāk – tā savā lēmumā par procedūras sākšanu neesot norādījusi, ka tai bija šaubas par “atbrīvojuma 75 % apmērā” attaisnojumu saskaņā ar 2010. gada Nodokļu politikas (starptautiskie un citi noteikumi) likuma (Taxation (International and Other Provisions) Act 2010) 371ID pantu, lai novērstu praktiskas grūtības būtiska personāla funkciju analīzes īstenošanā saistībā ar aizdevuma darbībām grupas iekšienē, kā, piemēram, dodot ieinteresētajām pusēm atbilstošu iespēju sniegt komentārus šai sakarā; tā izmeklēšanas laikā neesot ļāvusi nekādus komentārus šajā ziņā no ieinteresētajām personām; un apstrīdētajā lēmumā tā izvēlējās ignorēt šādus komentārus, kurus ieinteresētās pusēs šai sakarā faktiski bija sniegušas. Tā rezultātā apstrīdētais lēmums neesot spēkā.

| 10. | Ar desmito pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdu, nolemjot, ka nodokļa uzlikšana AK uzņēmumiem par to ārvalstu meitasuzņēmumu peļņu “iekšējiem aktīviem un darbībām piesaistāmā apmērā” neierobežo brīvību veikt uzņēmējdarbību un ka apstrīdētais pasākums nesot vajadzīgs, lai nodrošinātu atbilstību Līguma brīvībām.
  Savas prasības atcelt apstrīdētā lēmuma 2. pantu pamatojumam prasītājas (pakārtoti) izvirza šādu pamatu: |
| --- | --- |

10.

Ar desmito pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdu, nolemjot, ka nodokļa uzlikšana AK uzņēmumiem par to ārvalstu meitasuzņēmumu peļņu “iekšējiem aktīviem un darbībām piesaistāmā apmērā” neierobežo brīvību veikt uzņēmējdarbību un ka apstrīdētais pasākums nesot vajadzīgs, lai nodrošinātu atbilstību Līguma brīvībām.

Savas prasības atcelt apstrīdētā lēmuma 2. pantu pamatojumam prasītājas (pakārtoti) izvirza šādu pamatu:

| 11. | Ar vienpadsmito pamatu tiek apgalvots, ka pat ja (kas tiek noliegts) apstrīdētais pasākums būtu ietvēris valsts atbalsta shēmu, Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdu, nolemjot, ka atbalsta atgūšana nepārkāptu ES tiesību pamatprincipus, un izdodot rīkojumu to atgūt neatkarīgi no tā, vai kontrolēta ārvalstu uzņēmuma nodibināšana un šī uzņēmuma izsniegtie aizdevumi nerezidentu grupas uzņēmumiem faktiski bija brīvības veikt uzņēmējdarbību izmantošana. Konkrētāk – šajā lietā atgūšana pārkāptu prasītāju brīvību veikt uzņēmējdarbību saskaņā ar LESD 49. pantu un kapitāla brīvu apriti saskaņā ar LESD 63. pantu. Šāda pārkāpuma apmērā ir jāatceļ apstrīdētā lēmuma 2. pantā ietvertais atgūšanas rīkojums. |
| --- | --- |

11.

Ar vienpadsmito pamatu tiek apgalvots, ka pat ja (kas tiek noliegts) apstrīdētais pasākums būtu ietvēris valsts atbalsta shēmu, Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdu, nolemjot, ka atbalsta atgūšana nepārkāptu ES tiesību pamatprincipus, un izdodot rīkojumu to atgūt neatkarīgi no tā, vai kontrolēta ārvalstu uzņēmuma nodibināšana un šī uzņēmuma izsniegtie aizdevumi nerezidentu grupas uzņēmumiem faktiski bija brīvības veikt uzņēmējdarbību izmantošana. Konkrētāk – šajā lietā atgūšana pārkāptu prasītāju brīvību veikt uzņēmējdarbību saskaņā ar LESD 49. pantu un kapitāla brīvu apriti saskaņā ar LESD 63. pantu. Šāda pārkāpuma apmērā ir jāatceļ apstrīdētā lēmuma 2. pantā ietvertais atgūšanas rīkojums.

---

(1)  Padomes Direktīva (ES) 2016/1164 (2016. gada 12. jūlijs), ar ko paredz noteikumus tādas nodokļu apiešanas prakses novēršanai, kas tieši iespaido iekšējā tirgus darbību (OV 2016, L 193, 1. lpp.).

(2)  Padomes Regula (ES) 2015/1589 (2015. gada 13. jūlijs), ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus Līguma par Eiropas Savienības darbību 108. panta piemērošanai (OV 2015, L 248, 9. lpp.).

---

| 10.2.2020 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 45/50 |
| --- | --- | --- | --- |

10.2.2020

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 45/50

---

Prasība, kas celta 2019. gada 8. novembrī – Merlin UK Finco 1 u.c./Komisija

(Lieta T-770/19)

(2020/C 45/44)

Tiesvedības valoda – angļu

Lietas dalībnieki

Prasītājas: Merlin UK Finco 1 Ltd (Poole, Apvienotajā Karaliste), Merlin UK Finco 2 Ltd (Poole), Charcoal Newco 1 Ltd (Poole) un Charcoal Newco 1A Ltd (Poole) (pārstāvji: M. Whitehouse un P. Halford, Solicitors)

Atbildētāja: Eiropas Komisija

Prasījumi

Prasītāju prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

| — | atcelt Eiropas Komisijas Lēmumu (ES) 2019/1352 (2019. gada 2. aprīlis) par valsts atbalstu SA.44896, ko Apvienotā Karaliste īstenojusi attiecībā uz kontrolētu ārvalstu uzņēmumu grupu (CFC) finansēšanas atbrīvojumu (OV 2019, L 216, 1. lpp.); |
| --- | --- |

—

atcelt Eiropas Komisijas Lēmumu (ES) 2019/1352 (2019. gada 2. aprīlis) par valsts atbalstu SA.44896, ko Apvienotā Karaliste īstenojusi attiecībā uz kontrolētu ārvalstu uzņēmumu grupu (CFC) finansēšanas atbrīvojumu (OV 2019, L 216, 1. lpp.);

| — | pakārtoti, atcelt apstrīdētā lēmuma 2. pantu, ciktāl ar to ir pārkāpta prasītāju brīvība veikt uzņēmējdarbību saskaņā ar LESD 49. pantu vai kapitāla brīva aprite saskaņā ar LESD 63. pantu; un |
| --- | --- |

—

pakārtoti, atcelt apstrīdētā lēmuma 2. pantu, ciktāl ar to ir pārkāpta prasītāju brīvība veikt uzņēmējdarbību saskaņā ar LESD 49. pantu vai kapitāla brīva aprite saskaņā ar LESD 63. pantu; un

| — | piespriest Komisijai atlīdzināt prasītāju tiesāšanās izdevumus. |
| --- | --- |

—

piespriest Komisijai atlīdzināt prasītāju tiesāšanās izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Prasības pamatošanai prasītājas izvirza vienpadsmit pamatus:

| 1. | Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdu un/vai acīmredzamu kļūdu vērtējumā, secinot, ka grupas finansēšanas atbrīvojuma shēma (turpmāk tekstā – “apstrīdētais pasākums”) izraisīja ekonomisku priekšrocību LESD 107. panta 1. punkta izpratnē un tvērumā. |
| --- | --- |

1.

Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdu un/vai acīmredzamu kļūdu vērtējumā, secinot, ka grupas finansēšanas atbrīvojuma shēma (turpmāk tekstā – “apstrīdētais pasākums”) izraisīja ekonomisku priekšrocību LESD 107. panta 1. punkta izpratnē un tvērumā.

| 2. | Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdu un/vai acīmredzamu kļūdu vērtējumā, “selektivitātes” analīzes nolūkā nosakot atsauces sistēmu. |
| --- | --- |

2.

Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdu un/vai acīmredzamu kļūdu vērtējumā, “selektivitātes” analīzes nolūkā nosakot atsauces sistēmu.

| 3. | Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdas un acīmredzamas kļūdas vērtējumā, kļūdaini vai nepilnīgi identificējot un nepareizi saprotot attiecīgos tās izvēlētās atsauces sistēmas mērķus. |
| --- | --- |

3.

Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdas un acīmredzamas kļūdas vērtējumā, kļūdaini vai nepilnīgi identificējot un nepareizi saprotot attiecīgos tās izvēlētās atsauces sistēmas mērķus.

| 4. | Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdas un/vai acīmredzamas kļūdas vērtējumā, identificējot apstrīdēto pasākumu kā tādu, kas ietver atkāpi no tās izvēlētās atsauces sistēmas. |
| --- | --- |

4.

Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdas un/vai acīmredzamas kļūdas vērtējumā, identificējot apstrīdēto pasākumu kā tādu, kas ietver atkāpi no tās izvēlētās atsauces sistēmas.

| 5. | Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdas un/vai acīmredzamas kļūdas vērtējumā, kļūdaini klasificējot apstrīdēto pasākumu kā prima facie selektīvu, nepareizi atzīstot, ka tas ietvēra atšķirīgu attieksmi pret uzņēmumiem, kas ir tiesiski un faktiski salīdzināmā situācijā. |
| --- | --- |

5.

Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdas un/vai acīmredzamas kļūdas vērtējumā, kļūdaini klasificējot apstrīdēto pasākumu kā prima facie selektīvu, nepareizi atzīstot, ka tas ietvēra atšķirīgu attieksmi pret uzņēmumiem, kas ir tiesiski un faktiski salīdzināmā situācijā.

| 6. | Ar sesto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdu, savā apstrīdētā pasākuma selektivitātes novērtējumā ņemot vērā Padomes Direktīvu (ES) 2016/1164 (1), lai gan šis instruments stājās spēkā tikai pēc tā perioda beigām, kurā Komisija atzina apstrīdēto pasākuma par valsts atbalstu. |
| --- | --- |

6.

Ar sesto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdu, savā apstrīdētā pasākuma selektivitātes novērtējumā ņemot vērā Padomes Direktīvu (ES) 2016/1164 (1), lai gan šis instruments stājās spēkā tikai pēc tā perioda beigām, kurā Komisija atzina apstrīdēto pasākuma par valsts atbalstu.

| 7. | Ar septīto pamatu tiek apgalvots, ka apstrīdētais lēmums atspoguļo Komisijas pilnvaru ļaunprātīgu izmantošanu, kas ir pretrunā Apvienotās Karalistes nodokļu suverenitātei. |
| --- | --- |

7.

Ar septīto pamatu tiek apgalvots, ka apstrīdētais lēmums atspoguļo Komisijas pilnvaru ļaunprātīgu izmantošanu, kas ir pretrunā Apvienotās Karalistes nodokļu suverenitātei.

| 8. | Ar astoto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi acīmredzamas kļūdas vērtējumā, nospriežot, ka apgalvoto atkāpi nevar attaisnot saistībā ar nodokļa uzlikšanu netirdzniecības finansiālai peļņai no pieļaujamām aizdevuma attiecībām, uz kurām prima facie attiecas 2010. gada Nodokļu politikas (starptautiskie un citi noteikumi) likuma (Taxation (International and Other Provisions) Act 2010) 371EB pants. Komisijas lēmums arī esot prettiesisks attiecībā uz “pieļaujamo līdzekļu” un “saskaņotu procentu” atbrīvojumiem, jo tajā neesot norādīts nekāds to attaisnojuma vai attaisnojuma neesamības pamatojums. |
| --- | --- |

8.

Ar astoto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi acīmredzamas kļūdas vērtējumā, nospriežot, ka apgalvoto atkāpi nevar attaisnot saistībā ar nodokļa uzlikšanu netirdzniecības finansiālai peļņai no pieļaujamām aizdevuma attiecībām, uz kurām prima facie attiecas 2010. gada Nodokļu politikas (starptautiskie un citi noteikumi) likuma (Taxation (International and Other Provisions) Act 2010) 371EB pants. Komisijas lēmums arī esot prettiesisks attiecībā uz “pieļaujamo līdzekļu” un “saskaņotu procentu” atbrīvojumiem, jo tajā neesot norādīts nekāds to attaisnojuma vai attaisnojuma neesamības pamatojums.

| 9. | Ar devīto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pārkāpusi LESD 108. panta 2. punktu un Padomes Regulas (ES) 2015/1589 (2) 6. pantu, kā arī labas pārvaldības principu atbilstoši Pamattiesību hartas 41. pantam. Konkrētāk – tā savā lēmumā par procedūras sākšanu neesot norādījusi, ka tai bija šaubas par “atbrīvojuma 75 % apmērā” attaisnojumu saskaņā ar 2010. gada Nodokļu politikas (starptautisko un citu noteikumu) likuma 371ID pantu, lai novērstu praktiskas grūtības būtiska personāla funkciju analīzes īstenošanā saistībā ar aizdevuma darbībām grupas iekšienē, kā, piemēram, dodot ieinteresētajām personām atbilstošu iespēju sniegt komentārus šajā sakarā; tā izmeklēšanas laikā neesot ļāvusi nekādus komentārus šajā ziņā no ieinteresētajām personām; un apstrīdētajā lēmumā tā izvēlējās ignorēt šādus komentārus, kurus ieinteresētās personas šajā sakarā faktiski bija sniegušas. Tā rezultātā apstrīdētais lēmums neesot spēkā. |
| --- | --- |

9.

Ar devīto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pārkāpusi LESD 108. panta 2. punktu un Padomes Regulas (ES) 2015/1589 (2) 6. pantu, kā arī labas pārvaldības principu atbilstoši Pamattiesību hartas 41. pantam. Konkrētāk – tā savā lēmumā par procedūras sākšanu neesot norādījusi, ka tai bija šaubas par “atbrīvojuma 75 % apmērā” attaisnojumu saskaņā ar 2010. gada Nodokļu politikas (starptautisko un citu noteikumu) likuma 371ID pantu, lai novērstu praktiskas grūtības būtiska personāla funkciju analīzes īstenošanā saistībā ar aizdevuma darbībām grupas iekšienē, kā, piemēram, dodot ieinteresētajām personām atbilstošu iespēju sniegt komentārus šajā sakarā; tā izmeklēšanas laikā neesot ļāvusi nekādus komentārus šajā ziņā no ieinteresētajām personām; un apstrīdētajā lēmumā tā izvēlējās ignorēt šādus komentārus, kurus ieinteresētās personas šajā sakarā faktiski bija sniegušas. Tā rezultātā apstrīdētais lēmums neesot spēkā.

| 10. | Ar desmito pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdu, nolemjot, ka nodokļa uzlikšana Apvienotās Karalistes uzņēmumiem par to ārvalstu meitasuzņēmumu peļņu “iekšējiem aktīviem un darbībām piesaistāmā apmērā” neradot ierobežojumu brīvībai veikt uzņēmējdarbību un ka apstrīdētais pasākums nesot vajadzīgs, lai nodrošinātu atbilstību Līguma brīvībām.
  Savas prasības (pakārtoti) atcelt apstrīdētā lēmuma 2. pantu pamatojumam prasītājas izvirza šādu pamatu: |
| --- | --- |

10.

Ar desmito pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdu, nolemjot, ka nodokļa uzlikšana Apvienotās Karalistes uzņēmumiem par to ārvalstu meitasuzņēmumu peļņu “iekšējiem aktīviem un darbībām piesaistāmā apmērā” neradot ierobežojumu brīvībai veikt uzņēmējdarbību un ka apstrīdētais pasākums nesot vajadzīgs, lai nodrošinātu atbilstību Līguma brīvībām.

Savas prasības (pakārtoti) atcelt apstrīdētā lēmuma 2. pantu pamatojumam prasītājas izvirza šādu pamatu:

| 11. | Ar vienpadsmito pamatu tiek apgalvots, ka, pat ja (kas tiek noliegts) apstrīdētais pasākums būtu ietvēris valsts atbalsta shēmu, Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdu, nolemjot, ka atbalsta atgūšana nepārkāptu ES tiesību pamatprincipus, un izdodot rīkojumu to atgūt neatkarīgi no tā, vai kontrolēta ārvalstu uzņēmuma nodibināšana un šī uzņēmuma izsniegtie aizdevumi nerezidentu grupas uzņēmumiem faktiski bija brīvības veikt uzņēmējdarbību izmantošana vai kapitāla brīva aprite. Konkrētāk – šajā lietā atgūšana pārkāptu prasītāju brīvību veikt uzņēmējdarbību saskaņā ar LESD 49. pantu un kapitāla brīvu apriti saskaņā ar LESD 63. pantu. Šāda pārkāpuma apmērā ir jāatceļ apstrīdētā lēmuma 2. pantā ietvertais atgūšanas rīkojums. |
| --- | --- |

11.

Ar vienpadsmito pamatu tiek apgalvots, ka, pat ja (kas tiek noliegts) apstrīdētais pasākums būtu ietvēris valsts atbalsta shēmu, Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdu, nolemjot, ka atbalsta atgūšana nepārkāptu ES tiesību pamatprincipus, un izdodot rīkojumu to atgūt neatkarīgi no tā, vai kontrolēta ārvalstu uzņēmuma nodibināšana un šī uzņēmuma izsniegtie aizdevumi nerezidentu grupas uzņēmumiem faktiski bija brīvības veikt uzņēmējdarbību izmantošana vai kapitāla brīva aprite. Konkrētāk – šajā lietā atgūšana pārkāptu prasītāju brīvību veikt uzņēmējdarbību saskaņā ar LESD 49. pantu un kapitāla brīvu apriti saskaņā ar LESD 63. pantu. Šāda pārkāpuma apmērā ir jāatceļ apstrīdētā lēmuma 2. pantā ietvertais atgūšanas rīkojums.

---

(1)  Padomes Direktīva (ES) 2016/1164 (2016. gada 12. jūlijs), ar ko paredz noteikumus tādas nodokļu apiešanas prakses novēršanai, kas tieši iespaido iekšējā tirgus darbību (OV 2016, L 193, 1. lpp.).

(2)  Padomes Regula (ES) 2015/1589 (2015. gada 13. jūlijs), ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus Līguma par Eiropas Savienības darbību 108. panta piemērošanai (OV 2015, L 248, 9. lpp.).

---

| 10.2.2020 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 45/51 |
| --- | --- | --- | --- |

10.2.2020

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 45/51

---

Prasība, kas celta 2019. gada 11. novembrī – Experian Finance 2012/Komisija

(Lieta T-771/19)

(2020/C 45/45)

Tiesvedības valoda – angļu

Lietas dalībnieki

Prasītāja: Experian Finance 2012 Ltd (Nottingham, Apvienotā Karaliste) (pārstāvji: M. Whitehouse un P. Halford, Solicitors)

Atbildētāja: Eiropas Komisija

Prasījumi

Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

| — | atcelt Komisijas Lēmumu (ES) 2019/1352 (2019. gada 2. aprīlis) par valsts atbalstu SA.44896, ko Apvienotā Karaliste īstenojusi attiecībā uz kontrolētu ārvalstu uzņēmumu [CFC] grupu finansēšanas atbrīvojumu (OV 2019, L 216, 1. lpp.); |
| --- | --- |

—

atcelt Komisijas Lēmumu (ES) 2019/1352 (2019. gada 2. aprīlis) par valsts atbalstu SA.44896, ko Apvienotā Karaliste īstenojusi attiecībā uz kontrolētu ārvalstu uzņēmumu [CFC] grupu finansēšanas atbrīvojumu (OV 2019, L 216, 1. lpp.);

| — | pakārtoti, atcelt apstrīdētā lēmuma 2. pantu, ciktāl ar to ir pārkāpta prasītājas brīvība veikt uzņēmējdarbību saskaņā ar LESD 49. pantu; un |
| --- | --- |

—

pakārtoti, atcelt apstrīdētā lēmuma 2. pantu, ciktāl ar to ir pārkāpta prasītājas brīvība veikt uzņēmējdarbību saskaņā ar LESD 49. pantu; un

| — | piespriest Komisijai atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus. |
| --- | --- |

—

piespriest Komisijai atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Prasības pamatošanai prasītāja izvirza vienpadsmit pamatus:

| 1. | Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdu un/vai acīmredzamu kļūdu vērtējumā, secinot, ka apstrīdētais pasākums izraisīja ekonomisku priekšrocību LESD 107. panta 1. punkta izpratnē un tvērumā. |
| --- | --- |

1.

Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdu un/vai acīmredzamu kļūdu vērtējumā, secinot, ka apstrīdētais pasākums izraisīja ekonomisku priekšrocību LESD 107. panta 1. punkta izpratnē un tvērumā.

| 2. | Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdu un/vai acīmredzamu kļūdu vērtējumā, “selektivitātes” analīzes nolūkā nosakot atsauces sistēmu. |
| --- | --- |

2.

Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdu un/vai acīmredzamu kļūdu vērtējumā, “selektivitātes” analīzes nolūkā nosakot atsauces sistēmu.

| 3. | Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdas un acīmredzamas kļūdas vērtējumā, kļūdaini vai nepilnīgi identificējot un nepareizi saprotot attiecīgos tās izvēlētās atsauces sistēmas mērķus. |
| --- | --- |

3.

Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdas un acīmredzamas kļūdas vērtējumā, kļūdaini vai nepilnīgi identificējot un nepareizi saprotot attiecīgos tās izvēlētās atsauces sistēmas mērķus.

| 4. | Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdas un/vai acīmredzamas kļūdas vērtējumā, identificējot apstrīdēto pasākumu kā tādu, kas ietver atkāpi no tās izvēlētās atsauces sistēmas. |
| --- | --- |

4.

Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdas un/vai acīmredzamas kļūdas vērtējumā, identificējot apstrīdēto pasākumu kā tādu, kas ietver atkāpi no tās izvēlētās atsauces sistēmas.

| 5. | Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdas un/vai acīmredzamas kļūdas vērtējumā, kļūdaini klasificējot apstrīdēto pasākumu kā prima facie selektīvu, nepareizi atzīstot, ka tas ietver atšķirīgu attieksmi pret uzņēmumiem, kas ir tiesiski un faktiski salīdzināmā situācijā. |
| --- | --- |

5.

Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdas un/vai acīmredzamas kļūdas vērtējumā, kļūdaini klasificējot apstrīdēto pasākumu kā prima facie selektīvu, nepareizi atzīstot, ka tas ietver atšķirīgu attieksmi pret uzņēmumiem, kas ir tiesiski un faktiski salīdzināmā situācijā.

| 6. | Ar sesto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdu, savā apstrīdētā pasākuma selektivitātes novērtējumā ņemot vērā Padomes Direktīvu (ES) 2016/1164 (1), lai gan šis instruments stājās spēkā tikai pēc tā perioda beigām, kurā Komisija atzina apstrīdēto pasākuma par valsts atbalstu. |
| --- | --- |

6.

Ar sesto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdu, savā apstrīdētā pasākuma selektivitātes novērtējumā ņemot vērā Padomes Direktīvu (ES) 2016/1164 (1), lai gan šis instruments stājās spēkā tikai pēc tā perioda beigām, kurā Komisija atzina apstrīdēto pasākuma par valsts atbalstu.

| 7. | Ar septīto pamatu tiek apgalvots, ka apstrīdētais lēmums atspoguļojot Komisijas pilnvaru ļaunprātīgu izmantošanu, kas ir pretrunā AK nodokļu suverenitātei. |
| --- | --- |

7.

Ar septīto pamatu tiek apgalvots, ka apstrīdētais lēmums atspoguļojot Komisijas pilnvaru ļaunprātīgu izmantošanu, kas ir pretrunā AK nodokļu suverenitātei.

| 8. | Ar astoto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi acīmredzamas kļūdas vērtējumā, nospriežot, ka apgalvotā atkāpe nav jāattaisno saistībā ar nodokļa uzlikšanu netirdzniecības finansiālai peļņai no pieļaujamām aizdevuma attiecībām, kurām prima facie ir piemērojams 2010. gada Nodokļu politikas (starptautiskie un citi noteikumi) likuma (Taxation (International and Other Provisions) Act 2010) 371EB pants. Komisijas lēmums arī esot prettiesisks attiecībā uz “pieļaujamo līdzekļu” un “saskaņotu procentu” atbrīvojumiem, jo tajā neesot norādīts nekāds to attaisnojuma vai attaisnojuma neesamības pamatojums. |
| --- | --- |

8.

Ar astoto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi acīmredzamas kļūdas vērtējumā, nospriežot, ka apgalvotā atkāpe nav jāattaisno saistībā ar nodokļa uzlikšanu netirdzniecības finansiālai peļņai no pieļaujamām aizdevuma attiecībām, kurām prima facie ir piemērojams 2010. gada Nodokļu politikas (starptautiskie un citi noteikumi) likuma (Taxation (International and Other Provisions) Act 2010) 371EB pants. Komisijas lēmums arī esot prettiesisks attiecībā uz “pieļaujamo līdzekļu” un “saskaņotu procentu” atbrīvojumiem, jo tajā neesot norādīts nekāds to attaisnojuma vai attaisnojuma neesamības pamatojums.

| 9. | Ar devīto pamatu tiek apgalvots, ka Komisijas rīcība esot pārkāpusi LESD 108. panta 2. punktu un Padomes Regulas (ES) 2015/1589 (2) 6. pantu, kā arī labas pārvaldības principu atbilstoši Pamattiesību hartas 41. pantam. Konkrētāk – tā savā lēmumā par procedūras sākšanu neesot norādījusi, ka tai bija šaubas par “atbrīvojuma 75 % apmērā” attaisnojumu saskaņā ar 2010. gada Nodokļu politikas (starptautiskie un citi noteikumi) likuma (Taxation (International and Other Provisions) Act 2010) 371ID pantu, lai novērstu praktiskas grūtības būtiska personāla funkciju analīzes īstenošanā saistībā ar aizdevuma darbībām grupas iekšienē, kā, piemēram, dodot ieinteresētajām pusēm atbilstošu iespēju sniegt komentārus šai sakarā; tā izmeklēšanas laikā neesot ļāvusi nekādus komentārus šajā ziņā no ieinteresētajām personām; un apstrīdētajā lēmumā tā izvēlējās ignorēt šādus komentārus, kurus ieinteresētās pusēs šai sakarā faktiski bija sniegušas. Tā rezultātā apstrīdētais lēmums neesot spēkā. |
| --- | --- |

9.

Ar devīto pamatu tiek apgalvots, ka Komisijas rīcība esot pārkāpusi LESD 108. panta 2. punktu un Padomes Regulas (ES) 2015/1589 (2) 6. pantu, kā arī labas pārvaldības principu atbilstoši Pamattiesību hartas 41. pantam. Konkrētāk – tā savā lēmumā par procedūras sākšanu neesot norādījusi, ka tai bija šaubas par “atbrīvojuma 75 % apmērā” attaisnojumu saskaņā ar 2010. gada Nodokļu politikas (starptautiskie un citi noteikumi) likuma (Taxation (International and Other Provisions) Act 2010) 371ID pantu, lai novērstu praktiskas grūtības būtiska personāla funkciju analīzes īstenošanā saistībā ar aizdevuma darbībām grupas iekšienē, kā, piemēram, dodot ieinteresētajām pusēm atbilstošu iespēju sniegt komentārus šai sakarā; tā izmeklēšanas laikā neesot ļāvusi nekādus komentārus šajā ziņā no ieinteresētajām personām; un apstrīdētajā lēmumā tā izvēlējās ignorēt šādus komentārus, kurus ieinteresētās pusēs šai sakarā faktiski bija sniegušas. Tā rezultātā apstrīdētais lēmums neesot spēkā.

| 10. | Ar desmito pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdu, nolemjot, ka nodokļa uzlikšana AK uzņēmumiem par to ārvalstu meitasuzņēmumu peļņu “iekšējiem aktīviem un darbībām piesaistāmā apmērā” neierobežo brīvību veikt uzņēmējdarbību un ka apstrīdētais pasākums nesot vajadzīgs, lai nodrošinātu atbilstību Līguma brīvībām.
  Savas prasības atcelt apstrīdētā lēmuma 2. pantu pamatojumam prasītāja (pakārtoti) izvirza šādu pamatu: |
| --- | --- |

10.

Ar desmito pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdu, nolemjot, ka nodokļa uzlikšana AK uzņēmumiem par to ārvalstu meitasuzņēmumu peļņu “iekšējiem aktīviem un darbībām piesaistāmā apmērā” neierobežo brīvību veikt uzņēmējdarbību un ka apstrīdētais pasākums nesot vajadzīgs, lai nodrošinātu atbilstību Līguma brīvībām.

Savas prasības atcelt apstrīdētā lēmuma 2. pantu pamatojumam prasītāja (pakārtoti) izvirza šādu pamatu:

| 11. | Ar vienpadsmito pamatu tiek apgalvots, ka pat ja (kas tiek noliegts) apstrīdētais pasākums būtu ietvēris valsts atbalsta shēmu, Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdu, nolemjot, ka atbalsta atgūšana nepārkāptu ES tiesību pamatprincipus, un izdodot rīkojumu to atgūt neatkarīgi no tā, vai kontrolēta ārvalstu uzņēmuma nodibināšana un šī uzņēmuma izsniegtie aizdevumi nerezidentu grupas uzņēmumiem faktiski bija brīvības veikt uzņēmējdarbību izmantošana vai kapitāla brīva aprite. Konkrētāk – šajā lietā atgūšana pārkāptu prasītāju brīvību veikt uzņēmējdarbību saskaņā ar LESD 49. pantu un kapitāla brīvu apriti saskaņā ar LESD 63. pantu. Šāda pārkāpuma apmērā ir jāatceļ apstrīdētā lēmuma 2. pantā ietvertais atgūšanas rīkojums. |
| --- | --- |

11.

Ar vienpadsmito pamatu tiek apgalvots, ka pat ja (kas tiek noliegts) apstrīdētais pasākums būtu ietvēris valsts atbalsta shēmu, Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdu, nolemjot, ka atbalsta atgūšana nepārkāptu ES tiesību pamatprincipus, un izdodot rīkojumu to atgūt neatkarīgi no tā, vai kontrolēta ārvalstu uzņēmuma nodibināšana un šī uzņēmuma izsniegtie aizdevumi nerezidentu grupas uzņēmumiem faktiski bija brīvības veikt uzņēmējdarbību izmantošana vai kapitāla brīva aprite. Konkrētāk – šajā lietā atgūšana pārkāptu prasītāju brīvību veikt uzņēmējdarbību saskaņā ar LESD 49. pantu un kapitāla brīvu apriti saskaņā ar LESD 63. pantu. Šāda pārkāpuma apmērā ir jāatceļ apstrīdētā lēmuma 2. pantā ietvertais atgūšanas rīkojums.

---

(1)  Padomes Direktīva (ES) 2016/1164 (2016. gada 12. jūlijs), ar ko paredz noteikumus tādas nodokļu apiešanas prakses novēršanai, kas tieši iespaido iekšējā tirgus darbību (OV 2016, L 193, 1. lpp.).

(2)  Padomes Regula (ES) 2015/1589 (2015. gada 13. jūlijs), ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus Līguma par Eiropas Savienības darbību 108. panta piemērošanai (OV 2015, L 248, 9. lpp.).

---

| 10.2.2020 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 45/53 |
| --- | --- | --- | --- |

10.2.2020

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 45/53

---

Prasība, kas celta 2019. gada 11. novembrī – William Grant & Sons un William Grant & Sons Investments/Komisija

(Lieta T-772/19)

(2020/C 45/46)

Tiesvedības valoda – angļu

Lietas dalībnieki

Prasītājas: William Grant & Sons Holdings Ltd (Dufftown, Apvienotā Karaliste) un William Grant & Sons Investments Ltd (Dufftown) (pārstāvji: C. McDonnell, Barrister, B. Goren, Solicitor, M. Peristeraki, jurists, un K. Desai, Solicitor)

Atbildētāja: Eiropas Komisija

Prasījumi

Prasītāju prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

| — | atzīt, ka nav bijis prettiesiska valsts atbalsta, atcelt Komisijas Lēmuma C(2019) 2526 final (2019. gada 2. aprīlis) par valsts atbalstu SA.44896, ko īstenojusi Apvienotā Karaliste attiecībā uz CFC grupas finansēšanas atvieglojumu, 1. pantu, ciktāl tajā ir konstatēts, ka pastāv prettiesisks valsts atbalsts; un noraidīt prasību Apvienotajai Karalistei atgūt apgalvoti prettiesisko valsts atbalstu, kas prasītājām ir izmaksāts šajos apstākļos (apstrīdētā lēmuma 2. un 3. pants); |
| --- | --- |

—

atzīt, ka nav bijis prettiesiska valsts atbalsta, atcelt Komisijas Lēmuma C(2019) 2526 final (2019. gada 2. aprīlis) par valsts atbalstu SA.44896, ko īstenojusi Apvienotā Karaliste attiecībā uz CFC grupas finansēšanas atvieglojumu, 1. pantu, ciktāl tajā ir konstatēts, ka pastāv prettiesisks valsts atbalsts; un noraidīt prasību Apvienotajai Karalistei atgūt apgalvoti prettiesisko valsts atbalstu, kas prasītājām ir izmaksāts šajos apstākļos (apstrīdētā lēmuma 2. un 3. pants);

| — | pakārtoti, atcelt apstrīdētā lēmuma 2. un 3. pantu, ciktāl tajos tiek pieprasīts, lai Apvienotā Karaliste atgūtu apgalvoto valsts atbalstu; un |
| --- | --- |

—

pakārtoti, atcelt apstrīdētā lēmuma 2. un 3. pantu, ciktāl tajos tiek pieprasīts, lai Apvienotā Karaliste atgūtu apgalvoto valsts atbalstu; un

| — | katrā ziņā piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, kas prasītājām radušies šajā tiesvedībā. |
| --- | --- |

—

katrā ziņā piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, kas prasītājām radušies šajā tiesvedībā.

Pamati un galvenie argumenti

Prasības pamatošanai prasītājas izvirza deviņus pamatus:

| 1. | Ar pirmo prasības pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pārpratusi AK kontrolēto ārvalstu uzņēmumu (CFC) normu kontekstu, mērķi un darbības veidu attiecībā uz rīcību ar netirdzniecības finansiālo peļņu. Komisijas secinājumi apstrīdētajā lēmumā balstoties uz kumulatīvām acīmredzamām kļūdām. It īpaši – Komisija esot pieļāvusi acīmredzamas kļūdas savā izpratnē par vispārējo AK nodokļu sistēmu, par CFC sistēmas mērķiem, par specifisko grupas finansēšanas atvieglojuma (GFE) apjomu un kvalificēto kredītattiecību definīciju. |
| --- | --- |

1.

Ar pirmo prasības pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pārpratusi AK kontrolēto ārvalstu uzņēmumu (CFC) normu kontekstu, mērķi un darbības veidu attiecībā uz rīcību ar netirdzniecības finansiālo peļņu. Komisijas secinājumi apstrīdētajā lēmumā balstoties uz kumulatīvām acīmredzamām kļūdām. It īpaši – Komisija esot pieļāvusi acīmredzamas kļūdas savā izpratnē par vispārējo AK nodokļu sistēmu, par CFC sistēmas mērķiem, par specifisko grupas finansēšanas atvieglojuma (GFE) apjomu un kvalificēto kredītattiecību definīciju.

| 2. | Ar otro prasības pamatu tiek apgalvots, ka Komisija kļūdaini esot atainojusi grupas finansēšanas atvieglojumu kā nodokļu atvieglojumu un attiecīgi – kā priekšrocību. Saistībā ar netirdzniecības finanšu peļņu grupas finansēšanas atvieglojums ir nodokļu norma un daļa no CFC normu robežu definīcijas, nevis selektīva priekšrocība. Komisija nav sniegusi kvantitatīvu analīzi, lai parādītu, ka tā ir priekšrocība, un, tā kā nav pārliecinošu pierādījumu par to, ka strīdīgā pasākuma rezultātā rodas priekšrocība, apstrīdētais lēmums nevar palikt spēkā. |
| --- | --- |

2.

Ar otro prasības pamatu tiek apgalvots, ka Komisija kļūdaini esot atainojusi grupas finansēšanas atvieglojumu kā nodokļu atvieglojumu un attiecīgi – kā priekšrocību. Saistībā ar netirdzniecības finanšu peļņu grupas finansēšanas atvieglojums ir nodokļu norma un daļa no CFC normu robežu definīcijas, nevis selektīva priekšrocība. Komisija nav sniegusi kvantitatīvu analīzi, lai parādītu, ka tā ir priekšrocība, un, tā kā nav pārliecinošu pierādījumu par to, ka strīdīgā pasākuma rezultātā rodas priekšrocība, apstrīdētais lēmums nevar palikt spēkā.

| 3. | Ar trešo prasības pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot kļūdaini noteikusi atsauces sistēmu CFC normu ietekmes novērtēšanai un kļūdaini identificējusi CFC normas kā atšķirīgu normu kopumu, kas ir nošķirtas no AK vispārējās uzņēmumu ienākuma nodokļa sistēmas. Komisija neesot pareizi sapratusi CFC normu mērķi un neesot ievērojusi AK rīcības brīvību. |
| --- | --- |

3.

Ar trešo prasības pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot kļūdaini noteikusi atsauces sistēmu CFC normu ietekmes novērtēšanai un kļūdaini identificējusi CFC normas kā atšķirīgu normu kopumu, kas ir nošķirtas no AK vispārējās uzņēmumu ienākuma nodokļa sistēmas. Komisija neesot pareizi sapratusi CFC normu mērķi un neesot ievērojusi AK rīcības brīvību.

| 4. | Ar ceturto prasības pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi acīmredzamas kļūdas valsts atbalsta analīzē un esot piemērojusi nepareizos testus, izvērtējot salīdzināmības jautājumu. Komisija neesot atzinusi, ka pastāv dažādi riska līmeņi AK nodokļu bāzei atkarībā no tā, vai aizdevums ir grupas vienībai, kurai nodokļi tiek uzlikti AK, vai tādai grupas vienībai, kas nav apliekama ar nodokļiem AK, un neracionāli secinājusi, ka aizdevums grupas iekšienē ir pielīdzināms aizdevumam trešajai personai. |
| --- | --- |

4.

Ar ceturto prasības pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi acīmredzamas kļūdas valsts atbalsta analīzē un esot piemērojusi nepareizos testus, izvērtējot salīdzināmības jautājumu. Komisija neesot atzinusi, ka pastāv dažādi riska līmeņi AK nodokļu bāzei atkarībā no tā, vai aizdevums ir grupas vienībai, kurai nodokļi tiek uzlikti AK, vai tādai grupas vienībai, kas nav apliekama ar nodokļiem AK, un neracionāli secinājusi, ka aizdevums grupas iekšienē ir pielīdzināms aizdevumam trešajai personai.

| 5. | Ar piekto prasības pamatu tiek apgalvots, ka pat pieņemot, ka aplūkojamie CFC pasākumi prima facie ir valsts atbalsts LESD 107. panta 1. punkta izpratnē, apstrīdētajā lēmumā esot kļūdaini secināts, ka nepastāv attaisnojums, kuru varētu piemērot, lai aizstāvētu konkrēto pasākumu saderību ar Eiropas Savienības noteikumiem par valsts atbalstu. Turklāt apstrīdētais lēmums esot neracionāls un nekonsekvents, jo Komisija esot pareizi piekritusi tam, ka AK 2010. gada Nodokļu politikas (starptautiskie un citi noteikumi) likuma [UK’s Taxation (International and Other Provisions) Act 2010] 9.A sadaļas 9. nodaļas normas ir attaisnojamas gadījumos, kad vienīgais iemesls piemērot CFC maksājumu atbilstoši minētās 9.A sadaļas 5. nodaļā norādītajai iespējai ir “AK saistītā kapitāla” tests, pamatojoties uz to, ka šis tests var būt pārmērīgi grūti īstenojams praksē, bet vienlaikus, un nesniedzot pienācīgu pamatojumu, Komisija apgalvo, ka minētā 9. nodaļa nekad nav attaisnojama gadījumos, ja CFC maksājums ir jāpiemēro būtiska personāla funkciju testa rezultātā atbilstoši šai 5. nodaļai. Proti, būtiska personāla funkciju testu ir pārmērīgi grūti piemērot praksē, tādēļ Komisijai bija jāsecina, ka minētā 9. nodaļa ir attaisnojama arī šī testa apstākļos, un tādējādi jāsecina, ka valsts atbalsts nepastāv. |
| --- | --- |

5.

Ar piekto prasības pamatu tiek apgalvots, ka pat pieņemot, ka aplūkojamie CFC pasākumi prima facie ir valsts atbalsts LESD 107. panta 1. punkta izpratnē, apstrīdētajā lēmumā esot kļūdaini secināts, ka nepastāv attaisnojums, kuru varētu piemērot, lai aizstāvētu konkrēto pasākumu saderību ar Eiropas Savienības noteikumiem par valsts atbalstu. Turklāt apstrīdētais lēmums esot neracionāls un nekonsekvents, jo Komisija esot pareizi piekritusi tam, ka AK 2010. gada Nodokļu politikas (starptautiskie un citi noteikumi) likuma [UK’s Taxation (International and Other Provisions) Act 2010] 9.A sadaļas 9. nodaļas normas ir attaisnojamas gadījumos, kad vienīgais iemesls piemērot CFC maksājumu atbilstoši minētās 9.A sadaļas 5. nodaļā norādītajai iespējai ir “AK saistītā kapitāla” tests, pamatojoties uz to, ka šis tests var būt pārmērīgi grūti īstenojams praksē, bet vienlaikus, un nesniedzot pienācīgu pamatojumu, Komisija apgalvo, ka minētā 9. nodaļa nekad nav attaisnojama gadījumos, ja CFC maksājums ir jāpiemēro būtiska personāla funkciju testa rezultātā atbilstoši šai 5. nodaļai. Proti, būtiska personāla funkciju testu ir pārmērīgi grūti piemērot praksē, tādēļ Komisijai bija jāsecina, ka minētā 9. nodaļa ir attaisnojama arī šī testa apstākļos, un tādējādi jāsecina, ka valsts atbalsts nepastāv.

| 6. | Ar sesto prasības pamatu tiek apgalvots, ka, ja apstrīdētais lēmums tiktu atstāts spēkā, tā īstenošana, atgūstot apgalvoto valsts atbalstu no prasītājiem, pārkāptu ES tiesību pamatprincipus, ieskaitot uzņēmējdarbības brīvību un pakalpojumu sniegšanas brīvību, piebilstot, ka prasītāju gadījumā konkrētie CFC atrodas citās dalībvalstīs. |
| --- | --- |

6.

Ar sesto prasības pamatu tiek apgalvots, ka, ja apstrīdētais lēmums tiktu atstāts spēkā, tā īstenošana, atgūstot apgalvoto valsts atbalstu no prasītājiem, pārkāptu ES tiesību pamatprincipus, ieskaitot uzņēmējdarbības brīvību un pakalpojumu sniegšanas brīvību, piebilstot, ka prasītāju gadījumā konkrētie CFC atrodas citās dalībvalstīs.

| 7. | Ar septīto prasības pamatu tiek apgalvots, ka no apstrīdētā lēmuma izrietošais piedziņas rīkojums neesot pamatots un esot pretrunā ES tiesību pamatprincipiem. |
| --- | --- |

7.

Ar septīto prasības pamatu tiek apgalvots, ka no apstrīdētā lēmuma izrietošais piedziņas rīkojums neesot pamatots un esot pretrunā ES tiesību pamatprincipiem.

| 8. | Ar astoto prasības pamatu tiek apgalvots, ka Komisija apstrīdētajā lēmumā neesot norādījusi atbilstošus iemeslus būtiskiem elementiem, tādiem kā secinājumam, ka CFC maksājums atbilstoši minētajai 5. nodaļai varētu tikt piemērots, bez grūtībām un bez nesamērīga sloga izmantojot būtiska personāla funkciju testu. |
| --- | --- |

8.

Ar astoto prasības pamatu tiek apgalvots, ka Komisija apstrīdētajā lēmumā neesot norādījusi atbilstošus iemeslus būtiskiem elementiem, tādiem kā secinājumam, ka CFC maksājums atbilstoši minētajai 5. nodaļai varētu tikt piemērots, bez grūtībām un bez nesamērīga sloga izmantojot būtiska personāla funkciju testu.

| 9. | Ar devīto prasības pamatu tiek apgalvots, ka ar apstrīdēto lēmumu esot pārkāpts arī labas pārvaldības princips, kurš prasa, lai Komisija savās administratīvajās procedūrās atļautu pārskatāmību un paredzamību un pieņemtu savus lēmumus saprātīgā laika posmā. Nav saprātīgi, ka Komisijai vajadzēja vairāk kā četrus gadus, lai pieņemtu savu lēmumu uzsākt izmeklēšanu šajā lietā, un pieņemtu galīgo lēmumu vairāk kā sešus gadus pēc tam, kad strīdīgais pasākums stājies spēkā. |
| --- | --- |

9.

Ar devīto prasības pamatu tiek apgalvots, ka ar apstrīdēto lēmumu esot pārkāpts arī labas pārvaldības princips, kurš prasa, lai Komisija savās administratīvajās procedūrās atļautu pārskatāmību un paredzamību un pieņemtu savus lēmumus saprātīgā laika posmā. Nav saprātīgi, ka Komisijai vajadzēja vairāk kā četrus gadus, lai pieņemtu savu lēmumu uzsākt izmeklēšanu šajā lietā, un pieņemtu galīgo lēmumu vairāk kā sešus gadus pēc tam, kad strīdīgais pasākums stājies spēkā.

---

| 10.2.2020 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 45/54 |
| --- | --- | --- | --- |

10.2.2020

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 45/54

---

Prasība, kas celta 2019. gada 11. novembrī – BAE Systems/Komisija

(Lieta T-773/19)

(2020/C 45/47)

Tiesvedības valoda – angļu

Lietas dalībnieki

Prasītāja: BAE Systems plc (Londona, Apvienotā Karaliste) (pārstāvji: N. Gràcia Malfeito, advokāts, W. Leslie, Solicitor, un I. Lunneryd, advokāts)

Atbildētāja: Eiropas Komisija

Prasījumi

Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

| — | atcelt Komisijas Lēmumu C(2019) 2526 final (2019. gada 2. aprīlis) par valsts atbalstu SA.44896, ko īstenojusi Apvienotā Karaliste attiecībā uz kontrolētu ārvalstu uzņēmumu [CFC] grupu finansēšanas atbrīvojumu; |
| --- | --- |

—

atcelt Komisijas Lēmumu C(2019) 2526 final (2019. gada 2. aprīlis) par valsts atbalstu SA.44896, ko īstenojusi Apvienotā Karaliste attiecībā uz kontrolētu ārvalstu uzņēmumu [CFC] grupu finansēšanas atbrīvojumu;

| — | katrā ziņā piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, kas prasītājai radušies šajā tiesvedībā. |
| --- | --- |

—

katrā ziņā piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, kas prasītājai radušies šajā tiesvedībā.

Pamati un galvenie argumenti

Prasības pamatošanai prasītāja izvirza piecus pamatus.

| 1. | Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdu un acīmredzamu kļūdu vērtējumā, secinot, ka attiecīgā atsauces sistēma ir nevis Apvienotās Karalistes uzņēmumu ienākuma nodokļa sistēma, bet CFC noteikumi. It īpaši Komisija, izdarot secinājumu, ka atsauces sistēma ir Apvienotās Karalistes CFC noteikumi, ir kļūdaini piemērojusi ES Tiesas judikatūru. Tā vietā Komisijai esot bijis jāsecina, ka atbilstošā atsauces sistēma ir Apvienotās Karalistes uzņēmumu ienākuma nodokļa sistēma, kuras neatņemama daļa ir CFC noteikumi. |
| --- | --- |

1.

Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdu un acīmredzamu kļūdu vērtējumā, secinot, ka attiecīgā atsauces sistēma ir nevis Apvienotās Karalistes uzņēmumu ienākuma nodokļa sistēma, bet CFC noteikumi. It īpaši Komisija, izdarot secinājumu, ka atsauces sistēma ir Apvienotās Karalistes CFC noteikumi, ir kļūdaini piemērojusi ES Tiesas judikatūru. Tā vietā Komisijai esot bijis jāsecina, ka atbilstošā atsauces sistēma ir Apvienotās Karalistes uzņēmumu ienākuma nodokļa sistēma, kuras neatņemama daļa ir CFC noteikumi.

| 2. | Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdu un acīmredzamu kļūdu vērtējumā attiecībā uz atsauces sistēmas mērķiem. |
| --- | --- |

2.

Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdu un acīmredzamu kļūdu vērtējumā attiecībā uz atsauces sistēmas mērķiem.

| 3. | Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdu, acīmredzamu kļūdu vērtējumā un nav pamatojusi savu secinājumu, ka grupu finansēšanas atbrīvojums ir selektīva atkāpe no atsauces sistēmas un tostarp ka uzņēmumi, kas gūst cita veida netirdzniecības finansiālu peļņu, atrodas juridiski un faktiski salīdzināmā situācijā ar uzņēmumiem, kas gūst netirdzniecības finansiālu peļņu no kvalificētiem aizdevumiem. Patiesi, Komisija esot pieļāvusi kļūdu, uzskatot, ka netirdzniecības finansiāla peļņa no augšupējiem aizdevumiem un moneyboxes [naudas kastēm] nerada ievērojami lielāku mākslīgas novirzīšanas risku nekā kvalificēti aizdevumi. Tālāk Komisija esot pieļāvusi kļūdu, koncentrējoties drīzāk uz grupu finansēšanas atbrīvojuma likumdošanas tehniku, nevis uz sekām. |
| --- | --- |

3.

Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdu, acīmredzamu kļūdu vērtējumā un nav pamatojusi savu secinājumu, ka grupu finansēšanas atbrīvojums ir selektīva atkāpe no atsauces sistēmas un tostarp ka uzņēmumi, kas gūst cita veida netirdzniecības finansiālu peļņu, atrodas juridiski un faktiski salīdzināmā situācijā ar uzņēmumiem, kas gūst netirdzniecības finansiālu peļņu no kvalificētiem aizdevumiem. Patiesi, Komisija esot pieļāvusi kļūdu, uzskatot, ka netirdzniecības finansiāla peļņa no augšupējiem aizdevumiem un moneyboxes [naudas kastēm] nerada ievērojami lielāku mākslīgas novirzīšanas risku nekā kvalificēti aizdevumi. Tālāk Komisija esot pieļāvusi kļūdu, koncentrējoties drīzāk uz grupu finansēšanas atbrīvojuma likumdošanas tehniku, nevis uz sekām.

| 4. | Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdu, acīmredzamu kļūdu vērtējumā un nav pamatojusi savu secinājumu, ka grupu finansēšanas atbrīvojumu nepamato nodokļu tiesiskā regulējuma raksturs un vispārējā struktūra saistībā ar būtisku personu funkciju testu. It īpaši Komisija esot pieļāvusi kļūdu, secinot, ka būtisku personu funkciju testa piemērošanas administratīvais slogs nepamato grupu finansēšanas atbrīvojumu un ka grupu finansēšanas atbrīvojumu nepamato vajadzība ievērot Līgumā par ES darbību paredzētās brīvības. |
| --- | --- |

4.

Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdu, acīmredzamu kļūdu vērtējumā un nav pamatojusi savu secinājumu, ka grupu finansēšanas atbrīvojumu nepamato nodokļu tiesiskā regulējuma raksturs un vispārējā struktūra saistībā ar būtisku personu funkciju testu. It īpaši Komisija esot pieļāvusi kļūdu, secinot, ka būtisku personu funkciju testa piemērošanas administratīvais slogs nepamato grupu finansēšanas atbrīvojumu un ka grupu finansēšanas atbrīvojumu nepamato vajadzība ievērot Līgumā par ES darbību paredzētās brīvības.

| 5. | Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdu un acīmredzamu kļūdu vērtējumā attiecībā uz LESD 107. pantā prasītās priekšrocības pastāvēšanu. Komisijas vērtējums esot balstīts uz nepamatotiem apgalvojumiem un tajā faktiski neesot parādīts, ka ir priekšrocība, bet tikai ir norādīts, ka tāda varētu būt noteiktos apstākļos. |
| --- | --- |

5.

Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdu un acīmredzamu kļūdu vērtējumā attiecībā uz LESD 107. pantā prasītās priekšrocības pastāvēšanu. Komisijas vērtējums esot balstīts uz nepamatotiem apgalvojumiem un tajā faktiski neesot parādīts, ka ir priekšrocība, bet tikai ir norādīts, ka tāda varētu būt noteiktos apstākļos.

---

| 10.2.2020 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 45/55 |
| --- | --- | --- | --- |

10.2.2020

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 45/55

---

Prasība, kas celta 2019. gada 12. novembrī – FA Sub 3/Komisija

(Lieta T-774/19)

(2020/C 45/48)

Tiesvedības valoda – angļu

Lietas dalībnieki

Prasītāja: FA Sub 3 Ltd (Tortola, Britu Virdžīnu salas) (pārstāvji: M. Whitehouse un P. Halford, Solicitors)

Atbildētāja: Eiropas Komisija

Prasījumi

Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

| — | atcelt Komisijas Lēmumu (ES) 2019/1352 (2019. gada 2. aprīlis) par valsts atbalstu SA.44896, ko Apvienotā Karaliste īstenojusi attiecībā uz kontrolētu ārvalstu uzņēmumu [CFC] grupu finansēšanas atbrīvojumu (OV 2019, L 216, 1. lpp.); |
| --- | --- |

—

atcelt Komisijas Lēmumu (ES) 2019/1352 (2019. gada 2. aprīlis) par valsts atbalstu SA.44896, ko Apvienotā Karaliste īstenojusi attiecībā uz kontrolētu ārvalstu uzņēmumu [CFC] grupu finansēšanas atbrīvojumu (OV 2019, L 216, 1. lpp.);

| — | pakārtoti, atcelt apstrīdētā lēmuma 2. pantu, ciktāl ar to ir pārkāpta prasītājas brīvība veikt uzņēmējdarbību saskaņā ar LESD 49. pantu un kapitāla brīva aprite saskaņā ar LESD 63. pantu; un |
| --- | --- |

—

pakārtoti, atcelt apstrīdētā lēmuma 2. pantu, ciktāl ar to ir pārkāpta prasītājas brīvība veikt uzņēmējdarbību saskaņā ar LESD 49. pantu un kapitāla brīva aprite saskaņā ar LESD 63. pantu; un

| — | piespriest Komisijai atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus. |
| --- | --- |

—

piespriest Komisijai atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Prasības pamatošanai prasītāja izvirza vienpadsmit pamatus.

| 1. | Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdu un/vai acīmredzamu kļūdu vērtējumā, secinot, ka apstrīdētais pasākums izraisīja ekonomisku priekšrocību LESD 107. panta 1. punkta izpratnē un tvērumā. |
| --- | --- |

1.

Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdu un/vai acīmredzamu kļūdu vērtējumā, secinot, ka apstrīdētais pasākums izraisīja ekonomisku priekšrocību LESD 107. panta 1. punkta izpratnē un tvērumā.

| 2. | Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdu un/vai acīmredzamu kļūdu vērtējumā, “selektivitātes” analīzes nolūkā nosakot atsauces sistēmu. |
| --- | --- |

2.

Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdu un/vai acīmredzamu kļūdu vērtējumā, “selektivitātes” analīzes nolūkā nosakot atsauces sistēmu.

| 3. | Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdas un acīmredzamas kļūdas vērtējumā, kļūdaini vai nepilnīgi identificējot un nepareizi saprotot attiecīgos tās izvēlētās atsauces sistēmas mērķus. |
| --- | --- |

3.

Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdas un acīmredzamas kļūdas vērtējumā, kļūdaini vai nepilnīgi identificējot un nepareizi saprotot attiecīgos tās izvēlētās atsauces sistēmas mērķus.

| 4. | Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdas un/vai acīmredzamas kļūdas vērtējumā, identificējot apstrīdēto pasākumu kā tādu, kas ietver atkāpi no tās izvēlētās atsauces sistēmas. |
| --- | --- |

4.

Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdas un/vai acīmredzamas kļūdas vērtējumā, identificējot apstrīdēto pasākumu kā tādu, kas ietver atkāpi no tās izvēlētās atsauces sistēmas.

| 5. | Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdas un/vai acīmredzamas kļūdas vērtējumā, kļūdaini klasificējot apstrīdēto pasākumu kā prima facie selektīvu, nepareizi atzīstot, ka tas ietver atšķirīgu attieksmi pret uzņēmumiem, kas ir tiesiski un faktiski salīdzināmā situācijā. |
| --- | --- |

5.

Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdas un/vai acīmredzamas kļūdas vērtējumā, kļūdaini klasificējot apstrīdēto pasākumu kā prima facie selektīvu, nepareizi atzīstot, ka tas ietver atšķirīgu attieksmi pret uzņēmumiem, kas ir tiesiski un faktiski salīdzināmā situācijā.

| 6. | Ar sesto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdu, savā apstrīdētā pasākuma selektivitātes novērtējumā ņemot vērā Padomes Direktīvu (ES) 2016/1164 (1), lai gan Padomes Direktīva (ES) 2016/1164 stājās spēkā tikai pēc tā perioda beigām, par kuru Komisija atzina, ka apstrīdētais pasākums ir valsts atbalsts. |
| --- | --- |

6.

Ar sesto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdu, savā apstrīdētā pasākuma selektivitātes novērtējumā ņemot vērā Padomes Direktīvu (ES) 2016/1164 (1), lai gan Padomes Direktīva (ES) 2016/1164 stājās spēkā tikai pēc tā perioda beigām, par kuru Komisija atzina, ka apstrīdētais pasākums ir valsts atbalsts.

| 7. | Ar septīto pamatu tiek apgalvots, ka apstrīdētais lēmums atspoguļojot Komisijas pilnvaru ļaunprātīgu izmantošanu, kas ir pretrunā AK nodokļu suverenitātei. |
| --- | --- |

7.

Ar septīto pamatu tiek apgalvots, ka apstrīdētais lēmums atspoguļojot Komisijas pilnvaru ļaunprātīgu izmantošanu, kas ir pretrunā AK nodokļu suverenitātei.

| 8. | Ar astoto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi acīmredzamas kļūdas vērtējumā, nospriežot, ka apgalvotā atkāpe nav jāattaisno saistībā ar nodokļa uzlikšanu netirdzniecības finansiālai peļņai no pieļaujamām aizdevuma attiecībām, kurām prima facie ir piemērojams 2010. gada Nodokļu politikas (starptautiskie un citi noteikumi) likuma (Taxation (International and Other Provisions) Act 2010) 371EB pants. Komisijas lēmums arī esot prettiesisks attiecībā uz “pieļaujamo līdzekļu” un “saskaņotu procentu” atbrīvojumiem, jo tajā neesot norādīts nekāds to attaisnojuma vai attaisnojuma neesamības pamatojums. |
| --- | --- |

8.

Ar astoto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi acīmredzamas kļūdas vērtējumā, nospriežot, ka apgalvotā atkāpe nav jāattaisno saistībā ar nodokļa uzlikšanu netirdzniecības finansiālai peļņai no pieļaujamām aizdevuma attiecībām, kurām prima facie ir piemērojams 2010. gada Nodokļu politikas (starptautiskie un citi noteikumi) likuma (Taxation (International and Other Provisions) Act 2010) 371EB pants. Komisijas lēmums arī esot prettiesisks attiecībā uz “pieļaujamo līdzekļu” un “saskaņotu procentu” atbrīvojumiem, jo tajā neesot norādīts nekāds to attaisnojuma vai attaisnojuma neesamības pamatojums.

| 9. | Ar devīto pamatu tiek apgalvots, ka Komisijas rīcība esot pārkāpusi LESD 108. panta 2. punktu un Padomes Regulas (ES) 2015/1589 (2) 6. pantu, kā arī labas pārvaldības principu atbilstoši Pamattiesību hartas 41. pantam. Konkrētāk – tā savā lēmumā par procedūras sākšanu neesot norādījusi, ka tai bija šaubas par “atbrīvojuma 75 % apmērā” attaisnojumu saskaņā ar 2010. gada Nodokļu politikas (starptautiskie un citi noteikumi) likuma (Taxation (International and Other Provisions) Act 2010) 371ID pantu, lai novērstu praktiskas grūtības būtiska personāla funkciju analīzes īstenošanā saistībā ar aizdevuma darbībām grupas iekšienē, kā, piemēram, dodot ieinteresētajām pusēm atbilstošu iespēju sniegt komentārus šai sakarā; tā izmeklēšanas laikā neesot ļāvusi nekādus komentārus šajā ziņā no ieinteresētajām personām; un apstrīdētajā lēmumā tā izvēlējās ignorēt šādus komentārus, kurus ieinteresētās pusēs šai sakarā faktiski bija sniegušas. Tā rezultātā apstrīdētais lēmums neesot spēkā. |
| --- | --- |

9.

Ar devīto pamatu tiek apgalvots, ka Komisijas rīcība esot pārkāpusi LESD 108. panta 2. punktu un Padomes Regulas (ES) 2015/1589 (2) 6. pantu, kā arī labas pārvaldības principu atbilstoši Pamattiesību hartas 41. pantam. Konkrētāk – tā savā lēmumā par procedūras sākšanu neesot norādījusi, ka tai bija šaubas par “atbrīvojuma 75 % apmērā” attaisnojumu saskaņā ar 2010. gada Nodokļu politikas (starptautiskie un citi noteikumi) likuma (Taxation (International and Other Provisions) Act 2010) 371ID pantu, lai novērstu praktiskas grūtības būtiska personāla funkciju analīzes īstenošanā saistībā ar aizdevuma darbībām grupas iekšienē, kā, piemēram, dodot ieinteresētajām pusēm atbilstošu iespēju sniegt komentārus šai sakarā; tā izmeklēšanas laikā neesot ļāvusi nekādus komentārus šajā ziņā no ieinteresētajām personām; un apstrīdētajā lēmumā tā izvēlējās ignorēt šādus komentārus, kurus ieinteresētās pusēs šai sakarā faktiski bija sniegušas. Tā rezultātā apstrīdētais lēmums neesot spēkā.

| 10. | Ar desmito pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdu, nolemjot, ka nodokļa uzlikšana AK uzņēmumiem par to ārvalstu meitasuzņēmumu peļņu “iekšējiem aktīviem un darbībām piesaistāmā apmērā” neierobežo brīvību veikt uzņēmējdarbību un ka apstrīdētais pasākums neesot vajadzīgs, lai nodrošinātu atbilstību Līguma brīvībām.
  Savas prasības atcelt apstrīdētā lēmuma 2. pantu pamatojumam prasītāja (pakārtoti) izvirza šādu pamatu: |
| --- | --- |

10.

Ar desmito pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdu, nolemjot, ka nodokļa uzlikšana AK uzņēmumiem par to ārvalstu meitasuzņēmumu peļņu “iekšējiem aktīviem un darbībām piesaistāmā apmērā” neierobežo brīvību veikt uzņēmējdarbību un ka apstrīdētais pasākums neesot vajadzīgs, lai nodrošinātu atbilstību Līguma brīvībām.

Savas prasības atcelt apstrīdētā lēmuma 2. pantu pamatojumam prasītāja (pakārtoti) izvirza šādu pamatu:

| 11. | Ar vienpadsmito pamatu tiek apgalvots, ka, pat ja (kas tiek noliegts) apstrīdētais pasākums būtu ietvēris valsts atbalsta shēmu, Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdu, nolemjot, ka atbalsta atgūšana nepārkāptu ES tiesību pamatprincipus, un izdodot rīkojumu to atgūt neatkarīgi no tā, vai kontrolēta ārvalstu uzņēmuma nodibināšana un šī uzņēmuma izsniegtie aizdevumi nerezidentu grupas uzņēmumiem faktiski bija brīvības veikt uzņēmējdarbību izmantošana vai kapitāla brīva aprite. Konkrētāk – šajā lietā atgūšana pārkāptu prasītājas brīvību veikt uzņēmējdarbību saskaņā ar LESD 49. pantu un kapitāla brīvu apriti saskaņā ar LESD 63. pantu. Šāda pārkāpuma apmērā ir jāatceļ apstrīdētā lēmuma 2. pantā ietvertais atgūšanas rīkojums. |
| --- | --- |

11.

Ar vienpadsmito pamatu tiek apgalvots, ka, pat ja (kas tiek noliegts) apstrīdētais pasākums būtu ietvēris valsts atbalsta shēmu, Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdu, nolemjot, ka atbalsta atgūšana nepārkāptu ES tiesību pamatprincipus, un izdodot rīkojumu to atgūt neatkarīgi no tā, vai kontrolēta ārvalstu uzņēmuma nodibināšana un šī uzņēmuma izsniegtie aizdevumi nerezidentu grupas uzņēmumiem faktiski bija brīvības veikt uzņēmējdarbību izmantošana vai kapitāla brīva aprite. Konkrētāk – šajā lietā atgūšana pārkāptu prasītājas brīvību veikt uzņēmējdarbību saskaņā ar LESD 49. pantu un kapitāla brīvu apriti saskaņā ar LESD 63. pantu. Šāda pārkāpuma apmērā ir jāatceļ apstrīdētā lēmuma 2. pantā ietvertais atgūšanas rīkojums.

---

(1)  Padomes Direktīva (ES) 2016/1164 (2016. gada 12. jūlijs), ar ko paredz noteikumus tādas nodokļu apiešanas prakses novēršanai, kas tieši iespaido iekšējā tirgus darbību (OV 2016, L 193, 1. lpp.).

(2)  Padomes Regula (ES) 2015/1589 (2015. gada 13. jūlijs), ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus Līguma par Eiropas Savienības darbību 108. panta piemērošanai (OV 2015, L 248, 9. lpp.).

---

| 10.2.2020 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 45/57 |
| --- | --- | --- | --- |

10.2.2020

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 45/57

---

Prasība, kas celta 2019. gada 12. novembrī – Sheldon un Kingfisher International/Komisija

(Lieta T-775/19)

(2020/C 45/49)

Tiesvedības valoda – angļu

Lietas dalībnieki

Prasītājas: Sheldon Holdings Ltd (Londona, Apvienotā Karaliste) un Kingfisher International Holdings Ltd (Londona) (pārstāvji: G. Motta un N. Baeten, advokāti)

Atbildētāja: Eiropas Komisija

Prasījumi

Prasītāju prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

| i. | atcelt Komisijas Lēmumu (ES) 2019/1352 (2019. gada 2. aprīlis) par valsts atbalstu SA.44896, ko Apvienotā Karaliste īstenojusi attiecībā uz kontrolētu ārvalstu uzņēmumu [CFC] finansēšanas atbrīvojumu (OV 2019, L 216, 1. lpp.) pilnībā; |
| --- | --- |

i.

atcelt Komisijas Lēmumu (ES) 2019/1352 (2019. gada 2. aprīlis) par valsts atbalstu SA.44896, ko Apvienotā Karaliste īstenojusi attiecībā uz kontrolētu ārvalstu uzņēmumu [CFC] finansēšanas atbrīvojumu (OV 2019, L 216, 1. lpp.) pilnībā;

| ii. | pakārtoti, atcelt Komisijas Lēmumu (ES) 2019/1352, ciktāl tajā ir secināts, ka 2010. gada Likuma par nodokļiem (starptautiskie un citi noteikumi) [Taxation (International and Other Provisions) Act 2010] 371D pants rada nelikumīgu valsts atbalstu Līguma par Eiropas Savienības darbību 107. panta 1. punkta izpratnē; |
| --- | --- |

ii.

pakārtoti, atcelt Komisijas Lēmumu (ES) 2019/1352, ciktāl tajā ir secināts, ka 2010. gada Likuma par nodokļiem (starptautiskie un citi noteikumi) [Taxation (International and Other Provisions) Act 2010] 371D pants rada nelikumīgu valsts atbalstu Līguma par Eiropas Savienības darbību 107. panta 1. punkta izpratnē;

| iii. | pakārtoti, atcelt Komisijas Lēmuma (ES) 2019/1352 2., 3. un 4. pantu; |
| --- | --- |

iii.

pakārtoti, atcelt Komisijas Lēmuma (ES) 2019/1352 2., 3. un 4. pantu;

| iv. | katrā ziņā piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt ar šo prasību saistītos tiesāšanās izdevumus. |
| --- | --- |

iv.

katrā ziņā piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt ar šo prasību saistītos tiesāšanās izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Prasības pamatošanai prasītāja izvirza vienpadsmit pamatus.

| 1. | Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot izvēlējusies nepareizu atsauces sistēmu selektivitātes analīzes nolūkā. Vērtējot saskaņā ar atbilstošu atsauces sistēmu, grupu finansēšanas atbrīvojums (turpmāk tekstā – “apstrīdētais pasākums”) nav atkāpe un nav selektīvs. |
| --- | --- |

1.

Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot izvēlējusies nepareizu atsauces sistēmu selektivitātes analīzes nolūkā. Vērtējot saskaņā ar atbilstošu atsauces sistēmu, grupu finansēšanas atbrīvojums (turpmāk tekstā – “apstrīdētais pasākums”) nav atkāpe un nav selektīvs.

| 2. | Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot būtībā nepareizi sapratusi tās izvēlētās atsauces sistēmas galveno mērķi un nav ņēmusi vērā visus šīs sistēmas mērķus, kā rezultātā tā esot piemērojusi nepilnīgu un hipotētisku atsauces sistēmu. |
| --- | --- |

2.

Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot būtībā nepareizi sapratusi tās izvēlētās atsauces sistēmas galveno mērķi un nav ņēmusi vērā visus šīs sistēmas mērķus, kā rezultātā tā esot piemērojusi nepilnīgu un hipotētisku atsauces sistēmu.

| 3. | Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka Komisija būtībā ir nepareizi raksturojusi apstrīdētā pasākuma nozīmi, šķietami, pamatojoties uz nepiemērotu regulatīvo tehniku. Apstrīdētais pasākums, ja to saprot pareizi, nav atkāpe no Komisijas izvēlētās atsauces sistēmas. |
| --- | --- |

3.

Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka Komisija būtībā ir nepareizi raksturojusi apstrīdētā pasākuma nozīmi, šķietami, pamatojoties uz nepiemērotu regulatīvo tehniku. Apstrīdētais pasākums, ja to saprot pareizi, nav atkāpe no Komisijas izvēlētās atsauces sistēmas.

| 4. | Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija nepareizi esot secinājusi, ka apstrīdētais pasākums nošķir uzņēmumus, kas, ievērojot izvēlētās atsauces sistēmas mērķus, ir salīdzināmi. |
| --- | --- |

4.

Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija nepareizi esot secinājusi, ka apstrīdētais pasākums nošķir uzņēmumus, kas, ievērojot izvēlētās atsauces sistēmas mērķus, ir salīdzināmi.

| 5. | Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija neesot atzinusi, ka apstrīdētais pasākums nav selektīva priekšrocība, jo tas izriet no vadošajiem principiem un Komisijas izvēlētās atsauces sistēmas rakstura un tas ir raksturīgs mehānisms, kas ir vajadzīgs šīs sistēmas darbībai un efektivitātei. |
| --- | --- |

5.

Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija neesot atzinusi, ka apstrīdētais pasākums nav selektīva priekšrocība, jo tas izriet no vadošajiem principiem un Komisijas izvēlētās atsauces sistēmas rakstura un tas ir raksturīgs mehānisms, kas ir vajadzīgs šīs sistēmas darbībai un efektivitātei.

| 6. | Ar sesto pamatu tiek apgalvots, ka Komisijas lēmumā esot paplašinātas Komisijas pilnvaras valsts atbalsta jomā, kas ir pretrunā Apvienotās Karalistes nodokļu suverenitātei. |
| --- | --- |

6.

Ar sesto pamatu tiek apgalvots, ka Komisijas lēmumā esot paplašinātas Komisijas pilnvaras valsts atbalsta jomā, kas ir pretrunā Apvienotās Karalistes nodokļu suverenitātei.

| 7. | Ar septīto pamatu tiek apgalvots, ka Komisijas rīcība, izmeklējot apstrīdēto pasākumu, pārkāpjot Līguma par Eiropas Savienības darbību 108. panta 2. punktu un Regulas (ES) 2015/1589 (1) 6. pantu, kā arī tās labas pārvaldības pienākumu atbilstoši Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 41. pantam. |
| --- | --- |

7.

Ar septīto pamatu tiek apgalvots, ka Komisijas rīcība, izmeklējot apstrīdēto pasākumu, pārkāpjot Līguma par Eiropas Savienības darbību 108. panta 2. punktu un Regulas (ES) 2015/1589 (1) 6. pantu, kā arī tās labas pārvaldības pienākumu atbilstoši Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 41. pantam.

| 8. | Ar astoto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pārkāpusi savu pienākumu norādīt pamatojumu saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienības darbību 296. pantu. |
| --- | --- |

8.

Ar astoto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pārkāpusi savu pienākumu norādīt pamatojumu saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienības darbību 296. pantu.

| 9. | Ar devīto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija neesot atzinusi, ka 2010. gada Likuma par nodokļiem (starptautiskie un citi noteikumi) 371ID pants bija pilnībā attaisnots un nebija selektīva priekšrocība. |
| --- | --- |

9.

Ar devīto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija neesot atzinusi, ka 2010. gada Likuma par nodokļiem (starptautiskie un citi noteikumi) 371ID pants bija pilnībā attaisnots un nebija selektīva priekšrocība.

| 10. | Ar desmito pamatu tiek apgalvots, ka neesot bijis jāpieņem rīkojums par atgūšanu, jo atbilstoši lietai C-196/04 Cadbury Schweppes (2) tas pārkāptu Savienības tiesību vispārējos principus, kas attiecas uz uzņēmējdarbības pamatbrīvību. |
| --- | --- |

10.

Ar desmito pamatu tiek apgalvots, ka neesot bijis jāpieņem rīkojums par atgūšanu, jo atbilstoši lietai C-196/04 Cadbury Schweppes (2) tas pārkāptu Savienības tiesību vispārējos principus, kas attiecas uz uzņēmējdarbības pamatbrīvību.

| 11. | Ar vienpadsmito pamatu tiek apgalvots, ka neesot bijis jāpieņem rīkojums par atgūšanu, jo Komisijas vadlīnijas par atgūšanu ir ultra vires un pārkāpj Savienības tiesību vispārējos principus par nelikumīga valsts atbalsta atgūšanu. |
| --- | --- |

11.

Ar vienpadsmito pamatu tiek apgalvots, ka neesot bijis jāpieņem rīkojums par atgūšanu, jo Komisijas vadlīnijas par atgūšanu ir ultra vires un pārkāpj Savienības tiesību vispārējos principus par nelikumīga valsts atbalsta atgūšanu.

---

(1)  Padomes Regula (ES) 2015/1589 (2015. gada 13. jūlijs), ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus Līguma par Eiropas Savienības darbību 108. panta piemērošanai (OV 2015, L 248, 9. lpp.).

(2)  Spriedums, Tiesa, 2006. gada 12. septembris, Cadbury Schweppes plc un Cadbury Schweppes Overseas Ltd/Commissioners of Inland Revenue (C-196/04, EU:C:2006:554).

---

| 10.2.2020 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 45/59 |
| --- | --- | --- | --- |

10.2.2020

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 45/59

---

Prasība, kas celta 2019. gada 12. novembrī – JIB Overseas/Komisija

(Lieta T-776/19)

(2020/C 45/50)

Tiesvedības valoda – angļu

Lietas dalībnieki

Prasītāja: JIB Overseas Holdings Ltd (Londona, Apvienotā Karaliste) (pārstāvji: M. Whitehouse un P. Halford, Solicitors)

Atbildētāja: Eiropas Komisija

Prasījumi

Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

| — | atcelt Komisijas Lēmumu (ES) 2019/1352 (2019. gada 2. aprīlis) par valsts atbalstu SA.44896, ko Apvienotā Karaliste īstenojusi attiecībā uz kontrolētu ārvalstu uzņēmumu [CFC] grupu finansēšanas atbrīvojumu (OV 2019, L 216, 1. lpp.); |
| --- | --- |

—

atcelt Komisijas Lēmumu (ES) 2019/1352 (2019. gada 2. aprīlis) par valsts atbalstu SA.44896, ko Apvienotā Karaliste īstenojusi attiecībā uz kontrolētu ārvalstu uzņēmumu [CFC] grupu finansēšanas atbrīvojumu (OV 2019, L 216, 1. lpp.);

| — | pakārtoti, atcelt apstrīdētā lēmuma 2. pantu, ciktāl ar to ir pārkāpta prasītājas brīvība veikt uzņēmējdarbību saskaņā ar LESD 49. pantu, un |
| --- | --- |

—

pakārtoti, atcelt apstrīdētā lēmuma 2. pantu, ciktāl ar to ir pārkāpta prasītājas brīvība veikt uzņēmējdarbību saskaņā ar LESD 49. pantu, un

| — | piespriest Komisijai atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus. |
| --- | --- |

—

piespriest Komisijai atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Prasības pamatošanai prasītāja izvirza vienpadsmit pamatus:

| 1. | Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdu un/vai acīmredzamu kļūdu vērtējumā, secinot, ka grupas finansēšanas atbrīvojuma shēma (turpmāk tekstā – “apstrīdētais pasākums”) rada ekonomisku priekšrocību LESD 107. panta 1. punkta izpratnē un tvērumā. |
| --- | --- |

1.

Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdu un/vai acīmredzamu kļūdu vērtējumā, secinot, ka grupas finansēšanas atbrīvojuma shēma (turpmāk tekstā – “apstrīdētais pasākums”) rada ekonomisku priekšrocību LESD 107. panta 1. punkta izpratnē un tvērumā.

| 2. | Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdu un/vai acīmredzamu kļūdu vērtējumā, “selektivitātes” analīzes nolūkā nosakot atsauces sistēmu. |
| --- | --- |

2.

Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdu un/vai acīmredzamu kļūdu vērtējumā, “selektivitātes” analīzes nolūkā nosakot atsauces sistēmu.

| 3. | Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdas un acīmredzamas kļūdas vērtējumā, kļūdaini vai nepilnīgi identificējot un nepareizi saprotot attiecīgos tās izvēlētās atsauces sistēmas mērķus. |
| --- | --- |

3.

Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdas un acīmredzamas kļūdas vērtējumā, kļūdaini vai nepilnīgi identificējot un nepareizi saprotot attiecīgos tās izvēlētās atsauces sistēmas mērķus.

| 4. | Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdas un/vai acīmredzamas kļūdas vērtējumā, identificējot apstrīdēto pasākumu kā tādu, kas ietver atkāpi no tās izvēlētās atsauces sistēmas. |
| --- | --- |

4.

Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdas un/vai acīmredzamas kļūdas vērtējumā, identificējot apstrīdēto pasākumu kā tādu, kas ietver atkāpi no tās izvēlētās atsauces sistēmas.

| 5. | Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdas un/vai acīmredzamas kļūdas vērtējumā, kļūdaini klasificējot apstrīdēto pasākumu kā prima facie selektīvu, nepareizi atzīstot, ka tas ietver atšķirīgu attieksmi pret uzņēmumiem, kas ir tiesiski un faktiski salīdzināmā situācijā. |
| --- | --- |

5.

Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdas un/vai acīmredzamas kļūdas vērtējumā, kļūdaini klasificējot apstrīdēto pasākumu kā prima facie selektīvu, nepareizi atzīstot, ka tas ietver atšķirīgu attieksmi pret uzņēmumiem, kas ir tiesiski un faktiski salīdzināmā situācijā.

| 6. | Ar sesto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdu, savā apstrīdētā pasākuma selektivitātes novērtējumā ņemot vērā Padomes Direktīvu (ES) 2016/1164 (1), lai gan šis instruments stājās spēkā tikai pēc tā perioda beigām, kurā Komisija atzina apstrīdēto pasākuma par valsts atbalstu. |
| --- | --- |

6.

Ar sesto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdu, savā apstrīdētā pasākuma selektivitātes novērtējumā ņemot vērā Padomes Direktīvu (ES) 2016/1164 (1), lai gan šis instruments stājās spēkā tikai pēc tā perioda beigām, kurā Komisija atzina apstrīdēto pasākuma par valsts atbalstu.

| 7. | Ar septīto pamatu tiek apgalvots, ka apstrīdētais lēmums atspoguļo Komisijas pilnvaru ļaunprātīgu izmantošanu, kas ir pretrunā AK nodokļu suverenitātei. |
| --- | --- |

7.

Ar septīto pamatu tiek apgalvots, ka apstrīdētais lēmums atspoguļo Komisijas pilnvaru ļaunprātīgu izmantošanu, kas ir pretrunā AK nodokļu suverenitātei.

| 8. | Ar astoto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi acīmredzamas kļūdas vērtējumā, nospriežot, ka apgalvotā atkāpe nav jāattaisno saistībā ar nodokļa uzlikšanu netirdzniecības finansiālai peļņai no pieļaujamām aizdevuma attiecībām, kurām prima facie ir piemērojams 2010. gada Nodokļu politikas (starptautiskie un citi noteikumi) likuma (Taxation (International and Other Provisions) Act 2010) 371EB pants. Komisijas lēmums arī esot prettiesisks attiecībā uz “pieļaujamo līdzekļu” un “saskaņotu procentu” atbrīvojumiem, jo tajā neesot norādīts nekāds to attaisnojuma vai attaisnojuma neesamības pamatojums. |
| --- | --- |

8.

Ar astoto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi acīmredzamas kļūdas vērtējumā, nospriežot, ka apgalvotā atkāpe nav jāattaisno saistībā ar nodokļa uzlikšanu netirdzniecības finansiālai peļņai no pieļaujamām aizdevuma attiecībām, kurām prima facie ir piemērojams 2010. gada Nodokļu politikas (starptautiskie un citi noteikumi) likuma (Taxation (International and Other Provisions) Act 2010) 371EB pants. Komisijas lēmums arī esot prettiesisks attiecībā uz “pieļaujamo līdzekļu” un “saskaņotu procentu” atbrīvojumiem, jo tajā neesot norādīts nekāds to attaisnojuma vai attaisnojuma neesamības pamatojums.

| 9. | Ar devīto pamatu tiek apgalvots, ka Komisijas rīcība esot pārkāpusi LESD 108. panta 2. punktu un Padomes Regulas (ES) 2015/1589 (2) 6. pantu, kā arī labas pārvaldības principu atbilstoši Pamattiesību hartas 41. pantam. Konkrētāk – tā savā lēmumā par procedūras sākšanu neesot norādījusi, ka tai bija šaubas par “atbrīvojuma 75 % apmērā” attaisnojumu saskaņā ar 2010. gada Nodokļu politikas (starptautiskie un citi noteikumi) likuma (Taxation (International and Other Provisions) Act 2010) 371ID pantu, lai novērstu praktiskas grūtības būtiska personāla funkciju analīzes īstenošanā saistībā ar aizdevuma darbībām grupas iekšienē, kā, piemēram, dodot ieinteresētajām pusēm atbilstošu iespēju sniegt komentārus šai sakarā; tā izmeklēšanas laikā neesot ļāvusi nekādus komentārus šajā ziņā no ieinteresētajām personām; un apstrīdētajā lēmumā tā izvēlējās ignorēt šādus komentārus, kurus ieinteresētās pusēs šai sakarā faktiski bija sniegušas. Tā rezultātā apstrīdētais lēmums neesot spēkā. |
| --- | --- |

9.

Ar devīto pamatu tiek apgalvots, ka Komisijas rīcība esot pārkāpusi LESD 108. panta 2. punktu un Padomes Regulas (ES) 2015/1589 (2) 6. pantu, kā arī labas pārvaldības principu atbilstoši Pamattiesību hartas 41. pantam. Konkrētāk – tā savā lēmumā par procedūras sākšanu neesot norādījusi, ka tai bija šaubas par “atbrīvojuma 75 % apmērā” attaisnojumu saskaņā ar 2010. gada Nodokļu politikas (starptautiskie un citi noteikumi) likuma (Taxation (International and Other Provisions) Act 2010) 371ID pantu, lai novērstu praktiskas grūtības būtiska personāla funkciju analīzes īstenošanā saistībā ar aizdevuma darbībām grupas iekšienē, kā, piemēram, dodot ieinteresētajām pusēm atbilstošu iespēju sniegt komentārus šai sakarā; tā izmeklēšanas laikā neesot ļāvusi nekādus komentārus šajā ziņā no ieinteresētajām personām; un apstrīdētajā lēmumā tā izvēlējās ignorēt šādus komentārus, kurus ieinteresētās pusēs šai sakarā faktiski bija sniegušas. Tā rezultātā apstrīdētais lēmums neesot spēkā.

| 10. | Ar desmito pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdu, nolemjot, ka nodokļa uzlikšana AK uzņēmumiem par to ārvalstu meitasuzņēmumu peļņu “iekšējiem aktīviem un darbībām piesaistāmā apmērā” neierobežo brīvību veikt uzņēmējdarbību un ka tādēļ apstrīdētais pasākums nesot vajadzīgs, lai nodrošinātu atbilstību Līguma brīvībām.
  Savas prasības atcelt apstrīdētā lēmuma 2. pantu pamatojumam prasītāja (pakārtoti) izvirza šādu pamatu: |
| --- | --- |

10.

Ar desmito pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdu, nolemjot, ka nodokļa uzlikšana AK uzņēmumiem par to ārvalstu meitasuzņēmumu peļņu “iekšējiem aktīviem un darbībām piesaistāmā apmērā” neierobežo brīvību veikt uzņēmējdarbību un ka tādēļ apstrīdētais pasākums nesot vajadzīgs, lai nodrošinātu atbilstību Līguma brīvībām.

Savas prasības atcelt apstrīdētā lēmuma 2. pantu pamatojumam prasītāja (pakārtoti) izvirza šādu pamatu:

| 11. | Ar vienpadsmito pamatu tiek apgalvots, ka pat ja (kas tiek noliegts) apstrīdētais pasākums būtu ietvēris valsts atbalsta shēmu, Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdu, nolemjot, ka atbalsta atgūšana nepārkāptu ES tiesību pamatprincipus, un izdodot rīkojumu to atgūt neatkarīgi no tā, vai kontrolēta ārvalstu uzņēmuma nodibināšana un šī uzņēmuma izsniegtie aizdevumi nerezidentu grupas uzņēmumiem faktiski bija brīvības veikt uzņēmējdarbību izmantošana. Konkrētāk – šajā lietā atgūšana pārkāptu prasītāju brīvību veikt uzņēmējdarbību saskaņā ar LESD 49. pantu un kapitāla brīvu apriti saskaņā ar LESD 63. pantu. Šāda pārkāpuma apmērā ir jāatceļ apstrīdētā lēmuma 2. pantā ietvertais atgūšanas rīkojums. |
| --- | --- |

11.

Ar vienpadsmito pamatu tiek apgalvots, ka pat ja (kas tiek noliegts) apstrīdētais pasākums būtu ietvēris valsts atbalsta shēmu, Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdu, nolemjot, ka atbalsta atgūšana nepārkāptu ES tiesību pamatprincipus, un izdodot rīkojumu to atgūt neatkarīgi no tā, vai kontrolēta ārvalstu uzņēmuma nodibināšana un šī uzņēmuma izsniegtie aizdevumi nerezidentu grupas uzņēmumiem faktiski bija brīvības veikt uzņēmējdarbību izmantošana. Konkrētāk – šajā lietā atgūšana pārkāptu prasītāju brīvību veikt uzņēmējdarbību saskaņā ar LESD 49. pantu un kapitāla brīvu apriti saskaņā ar LESD 63. pantu. Šāda pārkāpuma apmērā ir jāatceļ apstrīdētā lēmuma 2. pantā ietvertais atgūšanas rīkojums.

---

(1)  Padomes Direktīva (ES) 2016/1164 (2016. gada 12. jūlijs), ar ko paredz noteikumus tādas nodokļu apiešanas prakses novēršanai, kas tieši iespaido iekšējā tirgus darbību (OV 2016, L 193, 1. lpp.).

(2)  Padomes Regula (ES) 2015/1589 (2015. gada 13. jūlijs), ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus Līguma par Eiropas Savienības darbību 108. panta piemērošanai (OV 2015, L 248, 9. lpp.).

---

| 10.2.2020 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 45/60 |
| --- | --- | --- | --- |

10.2.2020

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 45/60

---

Prasība, kas celta 2019. gada 12. novembrī – RDI Reit/Komisija

(Lieta T-778/19)

(2020/C 45/51)

Tiesvedības valoda – angļu

Lietas dalībnieki

Prasītāja: RDI Reit plc (Londona, Apvienotā Karaliste) (pārstāvji: C. McDonnell, Barrister, B. Goren, Solicitor, M. Peristeraki, jurists, un K. Desai, Solicitor)

Atbildētāja: Eiropas Komisija

Prasījumi

Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

| — | atzīt, ka nav bijis prettiesiska valsts atbalsta, atcelt Komisijas Lēmuma C(2019) 2526 final (2019. gada 2. aprīlis) par valsts atbalstu SA.44896, ko īstenojusi Apvienotā Karaliste attiecībā uz CFC grupas finansēšanas atvieglojumu, 1. pantu, ciktāl tajā ir konstatēts, ka pastāv prettiesisks valsts atbalsts; un noraidīt prasību, lai AK atgūtu apgalvoti prettiesisko valsts atbalstu, kas prasītājai ir izmaksāts šajos apstākļos (apstrīdētā lēmuma 2. un 3. pants); |
| --- | --- |

—

atzīt, ka nav bijis prettiesiska valsts atbalsta, atcelt Komisijas Lēmuma C(2019) 2526 final (2019. gada 2. aprīlis) par valsts atbalstu SA.44896, ko īstenojusi Apvienotā Karaliste attiecībā uz CFC grupas finansēšanas atvieglojumu, 1. pantu, ciktāl tajā ir konstatēts, ka pastāv prettiesisks valsts atbalsts; un noraidīt prasību, lai AK atgūtu apgalvoti prettiesisko valsts atbalstu, kas prasītājai ir izmaksāts šajos apstākļos (apstrīdētā lēmuma 2. un 3. pants);

| — | pakārtoti, atcelt apstrīdētā lēmuma 2. un 3. pantu, ciktāl tajos tiek pieprasīts, lai AK atgūtu apgalvoto valsts atbalstu no prasītājas; un |
| --- | --- |

—

pakārtoti, atcelt apstrīdētā lēmuma 2. un 3. pantu, ciktāl tajos tiek pieprasīts, lai AK atgūtu apgalvoto valsts atbalstu no prasītājas; un

| — | katrā ziņā piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, kas prasītājai radušies šajā tiesvedībā. |
| --- | --- |

—

katrā ziņā piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, kas prasītājai radušies šajā tiesvedībā.

Pamati un galvenie argumenti

Prasības pamatošanai prasītāja izvirza deviņus pamatus:

| 1. | Ar pirmo prasības pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pārpratusi AK kontrolēto ārvalstu uzņēmumu (CFC) normu kontekstu, mērķi un darbības veidu attiecībā uz rīcību ar netirdzniecības finansiālo peļņu. Komisijas secinājumi apstrīdētajā lēmumā balstoties uz kumulatīvām acīmredzamām kļūdām. It īpaši – Komisija esot pieļāvusi acīmredzamas kļūdas savā izpratnē par vispārējo AK nodokļu sistēmu, par CFC sistēmas mērķiem, par specifisko grupas finansēšanas atvieglojuma (GFE) apjomu un pieļaujamo aizdevuma attiecību definīciju. |
| --- | --- |

1.

Ar pirmo prasības pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pārpratusi AK kontrolēto ārvalstu uzņēmumu (CFC) normu kontekstu, mērķi un darbības veidu attiecībā uz rīcību ar netirdzniecības finansiālo peļņu. Komisijas secinājumi apstrīdētajā lēmumā balstoties uz kumulatīvām acīmredzamām kļūdām. It īpaši – Komisija esot pieļāvusi acīmredzamas kļūdas savā izpratnē par vispārējo AK nodokļu sistēmu, par CFC sistēmas mērķiem, par specifisko grupas finansēšanas atvieglojuma (GFE) apjomu un pieļaujamo aizdevuma attiecību definīciju.

| 2. | Ar otro prasības pamatu tiek apgalvots, ka Komisija kļūdaini esot atainojusi grupas finansēšanas atvieglojumu kā nodokļu atvieglojumu un attiecīgi – kā priekšrocību. Saistībā ar netirdzniecības finanšu peļņu grupas finansēšanas atvieglojums ir nodokļu norma un daļa no CFC normu robežu definīcijas, nevis selektīva priekšrocība. Komisija neesot sniegusi kvantitatīvu analīzi, lai parādītu, ka tā ir priekšrocība, un, tā kā nav pārliecinošu pierādījumu par to, ka strīdīgā pasākuma rezultātā rodas priekšrocība, apstrīdētais lēmums nevar palikt spēkā. |
| --- | --- |

2.

Ar otro prasības pamatu tiek apgalvots, ka Komisija kļūdaini esot atainojusi grupas finansēšanas atvieglojumu kā nodokļu atvieglojumu un attiecīgi – kā priekšrocību. Saistībā ar netirdzniecības finanšu peļņu grupas finansēšanas atvieglojums ir nodokļu norma un daļa no CFC normu robežu definīcijas, nevis selektīva priekšrocība. Komisija neesot sniegusi kvantitatīvu analīzi, lai parādītu, ka tā ir priekšrocība, un, tā kā nav pārliecinošu pierādījumu par to, ka strīdīgā pasākuma rezultātā rodas priekšrocība, apstrīdētais lēmums nevar palikt spēkā.

| 3. | Ar trešo prasības pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot kļūdaini noteikusi atsauces sistēmu CFC normu ietekmes novērtēšanai un kļūdaini identificējusi CFC normas kā atšķirīgu normu kopumu, kas ir nošķirtas no AK vispārējās uzņēmumu ienākuma nodokļa sistēmas. Komisija neesot pareizi sapratusi CFC normu mērķi un neesot ievērojusi AK rīcības brīvību. |
| --- | --- |

3.

Ar trešo prasības pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot kļūdaini noteikusi atsauces sistēmu CFC normu ietekmes novērtēšanai un kļūdaini identificējusi CFC normas kā atšķirīgu normu kopumu, kas ir nošķirtas no AK vispārējās uzņēmumu ienākuma nodokļa sistēmas. Komisija neesot pareizi sapratusi CFC normu mērķi un neesot ievērojusi AK rīcības brīvību.

| 4. | Ar ceturto prasības pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi acīmredzamas kļūdas valsts atbalsta analīzē un esot piemērojusi nepareizos testus, izvērtējot salīdzināmības jautājumu. Komisija neesot atzinusi, ka pastāv dažādi riska līmeņi AK nodokļu bāzei atkarībā no tā, vai aizdevums ir grupas vienībai, kurai nodokļi tiek uzlikti AK, vai tādai grupas vienībai, kas nav apliekama ar nodokļiem AK, un neracionāli secinājusi, ka aizdevums grupas iekšienē ir pielīdzināms aizdevumam trešajai personai. |
| --- | --- |

4.

Ar ceturto prasības pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi acīmredzamas kļūdas valsts atbalsta analīzē un esot piemērojusi nepareizos testus, izvērtējot salīdzināmības jautājumu. Komisija neesot atzinusi, ka pastāv dažādi riska līmeņi AK nodokļu bāzei atkarībā no tā, vai aizdevums ir grupas vienībai, kurai nodokļi tiek uzlikti AK, vai tādai grupas vienībai, kas nav apliekama ar nodokļiem AK, un neracionāli secinājusi, ka aizdevums grupas iekšienē ir pielīdzināms aizdevumam trešajai personai.

| 5. | Ar piekto prasības pamatu tiek apgalvots, ka pat pieņemot, ka aplūkojamie CFC pasākumi prima facie ir valsts atbalsts LESD 107. panta 1. punkta izpratnē, apstrīdētajā lēmumā esot kļūdaini secināts, ka nepastāv attaisnojums, kuru varētu piemērot, lai aizstāvētu konkrēto pasākumu saderību ar Eiropas Savienības noteikumiem par valsts atbalstu. Turklāt apstrīdētais lēmums esot neracionāls un nekonsekvents, jo Komisija esot pareizi piekritusi tam, ka AK 2010. gada Nodokļu politikas (starptautiskie un citi noteikumi) [UK’s Taxation (International and Other Provisions) Act 2010] likuma 9.A sadaļas 9. nodaļas normas ir attaisnojamas gadījumos, kad vienīgais iemesls piemērot CFC maksājumu atbilstoši minētās 9.A sadaļas hipotētiskajai 5. nodaļai ir “AK saistītā kapitāla” tests, pamatojoties uz to, ka šis tests var būt pārmērīgi grūti īstenojams praksē, bet vienlaikus, un nesniedzot pienācīgu pamatojumu, Komisija apgalvo, ka minētā 9. nodaļa nekad nav attaisnojama gadījumos, ja CFC maksājums ir jāpiemēro būtiska personāla funkciju (SPF) testa rezultātā atbilstoši šai 5. nodaļai. Proti, būtiska personāla funkciju testu ir pārmērīgi grūti piemērot praksē, tādēļ Komisijai bija jāsecina, ka minētā 9. nodaļa ir attaisnojama arī šī testa apstākļos, un tādējādi jāsecina, ka valsts atbalsts nepastāv. |
| --- | --- |

5.

Ar piekto prasības pamatu tiek apgalvots, ka pat pieņemot, ka aplūkojamie CFC pasākumi prima facie ir valsts atbalsts LESD 107. panta 1. punkta izpratnē, apstrīdētajā lēmumā esot kļūdaini secināts, ka nepastāv attaisnojums, kuru varētu piemērot, lai aizstāvētu konkrēto pasākumu saderību ar Eiropas Savienības noteikumiem par valsts atbalstu. Turklāt apstrīdētais lēmums esot neracionāls un nekonsekvents, jo Komisija esot pareizi piekritusi tam, ka AK 2010. gada Nodokļu politikas (starptautiskie un citi noteikumi) [UK’s Taxation (International and Other Provisions) Act 2010] likuma 9.A sadaļas 9. nodaļas normas ir attaisnojamas gadījumos, kad vienīgais iemesls piemērot CFC maksājumu atbilstoši minētās 9.A sadaļas hipotētiskajai 5. nodaļai ir “AK saistītā kapitāla” tests, pamatojoties uz to, ka šis tests var būt pārmērīgi grūti īstenojams praksē, bet vienlaikus, un nesniedzot pienācīgu pamatojumu, Komisija apgalvo, ka minētā 9. nodaļa nekad nav attaisnojama gadījumos, ja CFC maksājums ir jāpiemēro būtiska personāla funkciju (SPF) testa rezultātā atbilstoši šai 5. nodaļai. Proti, būtiska personāla funkciju testu ir pārmērīgi grūti piemērot praksē, tādēļ Komisijai bija jāsecina, ka minētā 9. nodaļa ir attaisnojama arī šī testa apstākļos, un tādējādi jāsecina, ka valsts atbalsts nepastāv.

| 6. | Ar sesto prasības pamatu tiek apgalvots, ka, ja apstrīdētais lēmums tiktu atstāts spēkā, tā īstenošana, atgūstot apgalvoto valsts atbalstu no prasītājas, pārkāptu ES tiesību pamatprincipus, ieskaitot uzņēmējdarbības brīvību un pakalpojumu sniegšanas brīvību, piebilstot, ka prasītājas gadījumā konkrētie CFC atrodas citās dalībvalstīs. |
| --- | --- |

6.

Ar sesto prasības pamatu tiek apgalvots, ka, ja apstrīdētais lēmums tiktu atstāts spēkā, tā īstenošana, atgūstot apgalvoto valsts atbalstu no prasītājas, pārkāptu ES tiesību pamatprincipus, ieskaitot uzņēmējdarbības brīvību un pakalpojumu sniegšanas brīvību, piebilstot, ka prasītājas gadījumā konkrētie CFC atrodas citās dalībvalstīs.

| 7. | Ar septīto prasības pamatu tiek apgalvots, ka no apstrīdētā lēmuma izrietošais piedziņas rīkojums neesot pamatots un esot pretrunā ES tiesību pamatprincipiem. |
| --- | --- |

7.

Ar septīto prasības pamatu tiek apgalvots, ka no apstrīdētā lēmuma izrietošais piedziņas rīkojums neesot pamatots un esot pretrunā ES tiesību pamatprincipiem.

| 8. | Ar astoto prasības pamatu tiek apgalvots, ka Komisija apstrīdētajā lēmumā neesot norādījusi atbilstošus iemeslus būtiskiem elementiem, tādiem kā secinājumam, ka CFC maksājums atbilstoši minētajai 5. nodaļai varētu tikt piemērots, bez grūtībām un bez nesamērīga sloga izmantojot būtiska personāla funkciju testu. |
| --- | --- |

8.

Ar astoto prasības pamatu tiek apgalvots, ka Komisija apstrīdētajā lēmumā neesot norādījusi atbilstošus iemeslus būtiskiem elementiem, tādiem kā secinājumam, ka CFC maksājums atbilstoši minētajai 5. nodaļai varētu tikt piemērots, bez grūtībām un bez nesamērīga sloga izmantojot būtiska personāla funkciju testu.

| 9. | Ar devīto prasības pamatu tiek apgalvots, ka ar apstrīdēto lēmumu esot pārkāpts arī labas pārvaldības princips, kurš prasa, lai Komisija savās administratīvajās procedūrās atļautu pārskatāmību un paredzamību un pieņemtu savus lēmumus saprātīgā laika posmā. Nav saprātīgi, ka Komisijai vajadzēja vairāk kā četrus gadus, lai pieņemtu savu lēmumu uzsākt izmeklēšanu šajā lietā, un pieņemtu galīgo lēmumu vairāk kā sešus gadus pēc tam, kad strīdīgais pasākums stājies spēkā. |
| --- | --- |

9.

Ar devīto prasības pamatu tiek apgalvots, ka ar apstrīdēto lēmumu esot pārkāpts arī labas pārvaldības princips, kurš prasa, lai Komisija savās administratīvajās procedūrās atļautu pārskatāmību un paredzamību un pieņemtu savus lēmumus saprātīgā laika posmā. Nav saprātīgi, ka Komisijai vajadzēja vairāk kā četrus gadus, lai pieņemtu savu lēmumu uzsākt izmeklēšanu šajā lietā, un pieņemtu galīgo lēmumu vairāk kā sešus gadus pēc tam, kad strīdīgais pasākums stājies spēkā.

---

| 10.2.2020 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 45/62 |
| --- | --- | --- | --- |

10.2.2020

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 45/62

---

Prasība, kas celta 2019. gada 12. novembrī – Ashtead Financing/Komisija

(Lieta T-779/19)

(2020/C 45/52)

Tiesvedības valoda – angļu

Lietas dalībnieki

Prasītāja: Ashtead Financing Ltd (Londona, Apvienotā Karaliste) (pārstāvji: M. Whitehouse un P. Halford, Solicitors)

Atbildētāja: Eiropas Komisija

Prasījumi

Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

| — | atcelt Eiropas Komisijas Lēmumu (ES) 2019/1352 (2019. gada 2. aprīlis) par valsts atbalstu SA.44896, ko Apvienotā Karaliste īstenojusi attiecībā uz kontrolētu ārvalstu uzņēmumu grupu (CFC) finansēšanas atbrīvojumu (OV 2019, L 216, 1. lpp.); |
| --- | --- |

—

atcelt Eiropas Komisijas Lēmumu (ES) 2019/1352 (2019. gada 2. aprīlis) par valsts atbalstu SA.44896, ko Apvienotā Karaliste īstenojusi attiecībā uz kontrolētu ārvalstu uzņēmumu grupu (CFC) finansēšanas atbrīvojumu (OV 2019, L 216, 1. lpp.);

| — | pakārtoti, atcelt apstrīdētā lēmuma 2. pantu, ciktāl ar to ir pārkāpta prasītāju brīvība veikt uzņēmējdarbību saskaņā ar LESD 49. pantu; un |
| --- | --- |

—

pakārtoti, atcelt apstrīdētā lēmuma 2. pantu, ciktāl ar to ir pārkāpta prasītāju brīvība veikt uzņēmējdarbību saskaņā ar LESD 49. pantu; un

| — | piespriest Komisijai atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus. |
| --- | --- |

—

piespriest Komisijai atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Prasības pamatošanai prasītājas izvirza vienpadsmit pamatus:

| 1. | Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdu un/vai acīmredzamu kļūdu vērtējumā, secinot, ka grupas finansēšanas atbrīvojuma shēma (turpmāk tekstā – “apstrīdētais pasākums”) izraisīja ekonomisku priekšrocību LESD 107. panta 1. punkta izpratnē un tvērumā. |
| --- | --- |

1.

Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdu un/vai acīmredzamu kļūdu vērtējumā, secinot, ka grupas finansēšanas atbrīvojuma shēma (turpmāk tekstā – “apstrīdētais pasākums”) izraisīja ekonomisku priekšrocību LESD 107. panta 1. punkta izpratnē un tvērumā.

| 2. | Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdu un/vai acīmredzamu kļūdu vērtējumā, “selektivitātes” analīzes nolūkā nosakot atsauces sistēmu. |
| --- | --- |

2.

Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdu un/vai acīmredzamu kļūdu vērtējumā, “selektivitātes” analīzes nolūkā nosakot atsauces sistēmu.

| 3. | Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdas un acīmredzamas kļūdas vērtējumā, kļūdaini vai nepilnīgi identificējot un nepareizi saprotot attiecīgos tās izvēlētās atsauces sistēmas mērķus. |
| --- | --- |

3.

Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdas un acīmredzamas kļūdas vērtējumā, kļūdaini vai nepilnīgi identificējot un nepareizi saprotot attiecīgos tās izvēlētās atsauces sistēmas mērķus.

| 4. | Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdas un/vai acīmredzamas kļūdas vērtējumā, identificējot apstrīdēto pasākumu kā tādu, kas ietver atkāpi no tās izvēlētās atsauces sistēmas. |
| --- | --- |

4.

Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdas un/vai acīmredzamas kļūdas vērtējumā, identificējot apstrīdēto pasākumu kā tādu, kas ietver atkāpi no tās izvēlētās atsauces sistēmas.

| 5. | Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdas un/vai acīmredzamas kļūdas vērtējumā, kļūdaini klasificējot apstrīdēto pasākumu kā prima facie selektīvu, nepareizi atzīstot, ka tas ietvēra atšķirīgu attieksmi pret uzņēmumiem, kas ir tiesiski un faktiski salīdzināmā situācijā. |
| --- | --- |

5.

Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdas un/vai acīmredzamas kļūdas vērtējumā, kļūdaini klasificējot apstrīdēto pasākumu kā prima facie selektīvu, nepareizi atzīstot, ka tas ietvēra atšķirīgu attieksmi pret uzņēmumiem, kas ir tiesiski un faktiski salīdzināmā situācijā.

| 6. | Ar sesto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdu, savā apstrīdētā pasākuma selektivitātes novērtējumā ņemot vērā Padomes Direktīvu (ES) 2016/1164 (1), lai gan šis instruments stājās spēkā tikai pēc tā perioda beigām, kurā Komisija atzina apstrīdēto pasākuma par valsts atbalstu. |
| --- | --- |

6.

Ar sesto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdu, savā apstrīdētā pasākuma selektivitātes novērtējumā ņemot vērā Padomes Direktīvu (ES) 2016/1164 (1), lai gan šis instruments stājās spēkā tikai pēc tā perioda beigām, kurā Komisija atzina apstrīdēto pasākuma par valsts atbalstu.

| 7. | Ar septīto pamatu tiek apgalvots, ka apstrīdētais lēmums atspoguļo Komisijas pilnvaru ļaunprātīgu izmantošanu, kas ir pretrunā Apvienotās Karalistes nodokļu suverenitātei. |
| --- | --- |

7.

Ar septīto pamatu tiek apgalvots, ka apstrīdētais lēmums atspoguļo Komisijas pilnvaru ļaunprātīgu izmantošanu, kas ir pretrunā Apvienotās Karalistes nodokļu suverenitātei.

| 8. | Ar astoto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi acīmredzamas kļūdas vērtējumā, nospriežot, ka apgalvoto atkāpi nevar attaisnot saistībā ar nodokļa uzlikšanu netirdzniecības finansiālai peļņai no pieļaujamām aizdevuma attiecībām, uz kurām prima facie attiecas 2010. gada Nodokļu politikas (starptautiskie un citi noteikumi) likuma (Taxation (International and Other Provisions) Act 2010) 371EB pants. Komisijas lēmums arī esot prettiesisks attiecībā uz “pieļaujamo līdzekļu” un “saskaņotu procentu” atbrīvojumiem, jo tajā neesot norādīts nekāds to attaisnojuma vai attaisnojuma neesamības pamatojums. |
| --- | --- |

8.

Ar astoto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi acīmredzamas kļūdas vērtējumā, nospriežot, ka apgalvoto atkāpi nevar attaisnot saistībā ar nodokļa uzlikšanu netirdzniecības finansiālai peļņai no pieļaujamām aizdevuma attiecībām, uz kurām prima facie attiecas 2010. gada Nodokļu politikas (starptautiskie un citi noteikumi) likuma (Taxation (International and Other Provisions) Act 2010) 371EB pants. Komisijas lēmums arī esot prettiesisks attiecībā uz “pieļaujamo līdzekļu” un “saskaņotu procentu” atbrīvojumiem, jo tajā neesot norādīts nekāds to attaisnojuma vai attaisnojuma neesamības pamatojums.

| 9. | Ar devīto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pārkāpusi LESD 108. panta 2. punktu un Padomes Regulas (ES) 2015/1589 (2) 6. pantu, kā arī labas pārvaldības principu atbilstoši Pamattiesību hartas 41. pantam. Konkrētāk – tā savā lēmumā par procedūras sākšanu neesot norādījusi, ka tai bija šaubas par “atbrīvojuma 75 % apmērā” attaisnojumu saskaņā ar 2010. gada Nodokļu politikas (starptautisko un citu noteikumu) likuma 371ID pantu, lai novērstu praktiskas grūtības būtiska personāla funkciju analīzes īstenošanā saistībā ar aizdevuma darbībām grupas iekšienē, kā, piemēram, dodot ieinteresētajām personām atbilstošu iespēju sniegt komentārus šajā sakarā; tā izmeklēšanas laikā neesot ļāvusi nekādus komentārus šajā ziņā no ieinteresētajām personām; un apstrīdētajā lēmumā tā izvēlējās ignorēt šādus komentārus, kurus ieinteresētās personas šajā sakarā faktiski bija sniegušas. Tā rezultātā apstrīdētais lēmums neesot spēkā. |
| --- | --- |

9.

Ar devīto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pārkāpusi LESD 108. panta 2. punktu un Padomes Regulas (ES) 2015/1589 (2) 6. pantu, kā arī labas pārvaldības principu atbilstoši Pamattiesību hartas 41. pantam. Konkrētāk – tā savā lēmumā par procedūras sākšanu neesot norādījusi, ka tai bija šaubas par “atbrīvojuma 75 % apmērā” attaisnojumu saskaņā ar 2010. gada Nodokļu politikas (starptautisko un citu noteikumu) likuma 371ID pantu, lai novērstu praktiskas grūtības būtiska personāla funkciju analīzes īstenošanā saistībā ar aizdevuma darbībām grupas iekšienē, kā, piemēram, dodot ieinteresētajām personām atbilstošu iespēju sniegt komentārus šajā sakarā; tā izmeklēšanas laikā neesot ļāvusi nekādus komentārus šajā ziņā no ieinteresētajām personām; un apstrīdētajā lēmumā tā izvēlējās ignorēt šādus komentārus, kurus ieinteresētās personas šajā sakarā faktiski bija sniegušas. Tā rezultātā apstrīdētais lēmums neesot spēkā.

| 10. | Ar desmito pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdu, nolemjot, ka nodokļa uzlikšana Apvienotās Karalistes uzņēmumiem par to ārvalstu meitasuzņēmumu peļņu “iekšējiem aktīviem un darbībām piesaistāmā apmērā” neradot ierobežojumu brīvībai veikt uzņēmējdarbību un ka apstrīdētais pasākums nesot vajadzīgs, lai nodrošinātu atbilstību Līguma brīvībām.
  Savas prasības (pakārtoti) atcelt apstrīdētā lēmuma 2. pantu pamatojumam prasītājas izvirza šādu pamatu: |
| --- | --- |

10.

Ar desmito pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdu, nolemjot, ka nodokļa uzlikšana Apvienotās Karalistes uzņēmumiem par to ārvalstu meitasuzņēmumu peļņu “iekšējiem aktīviem un darbībām piesaistāmā apmērā” neradot ierobežojumu brīvībai veikt uzņēmējdarbību un ka apstrīdētais pasākums nesot vajadzīgs, lai nodrošinātu atbilstību Līguma brīvībām.

Savas prasības (pakārtoti) atcelt apstrīdētā lēmuma 2. pantu pamatojumam prasītājas izvirza šādu pamatu:

| 11. | Ar vienpadsmito pamatu tiek apgalvots, ka, pat ja (kas tiek noliegts) apstrīdētais pasākums būtu ietvēris valsts atbalsta shēmu, Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdu, nolemjot, ka atbalsta atgūšana nepārkāptu ES tiesību pamatprincipus, un izdodot rīkojumu to atgūt neatkarīgi no tā, vai kontrolēta ārvalstu uzņēmuma nodibināšana un šī uzņēmuma izsniegtie aizdevumi nerezidentu grupas uzņēmumiem faktiski bija brīvības veikt uzņēmējdarbību izmantošana vai kapitāla brīva aprite. Konkrētāk – šajā lietā atgūšana pārkāptu prasītāju brīvību veikt uzņēmējdarbību saskaņā ar LESD 49. pantu un kapitāla brīvu apriti saskaņā ar LESD 63. pantu. Šāda pārkāpuma apmērā ir jāatceļ apstrīdētā lēmuma 2. pantā ietvertais atgūšanas rīkojums. |
| --- | --- |

11.

Ar vienpadsmito pamatu tiek apgalvots, ka, pat ja (kas tiek noliegts) apstrīdētais pasākums būtu ietvēris valsts atbalsta shēmu, Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdu, nolemjot, ka atbalsta atgūšana nepārkāptu ES tiesību pamatprincipus, un izdodot rīkojumu to atgūt neatkarīgi no tā, vai kontrolēta ārvalstu uzņēmuma nodibināšana un šī uzņēmuma izsniegtie aizdevumi nerezidentu grupas uzņēmumiem faktiski bija brīvības veikt uzņēmējdarbību izmantošana vai kapitāla brīva aprite. Konkrētāk – šajā lietā atgūšana pārkāptu prasītāju brīvību veikt uzņēmējdarbību saskaņā ar LESD 49. pantu un kapitāla brīvu apriti saskaņā ar LESD 63. pantu. Šāda pārkāpuma apmērā ir jāatceļ apstrīdētā lēmuma 2. pantā ietvertais atgūšanas rīkojums.

---

(1)  Padomes Direktīva (ES) 2016/1164 (2016. gada 12. jūlijs), ar ko paredz noteikumus tādas nodokļu apiešanas prakses novēršanai, kas tieši iespaido iekšējā tirgus darbību (OV 2016, L 193, 1. lpp.).

(2)  Padomes Regula (ES) 2015/1589 (2015. gada 13. jūlijs), ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus Līguma par Eiropas Savienības darbību 108. panta piemērošanai (OV 2015, L 248, 9. lpp.).

---

| 10.2.2020 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 45/64 |
| --- | --- | --- | --- |

10.2.2020

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 45/64

---

Prasība, kas celta 2019. gada 12. novembrī – Smith & Nephew USD& Nephew USD One/Komisija

(Lieta T-780/19)

(2020/C 45/53)

Tiesvedības valoda – angļu

Lietas dalībnieki

Prasītājas: Smith & Nephew USD Ltd (Watford, Apvienotā Karaliste) un Smith & Nephew USD One Ltd (Watford) (pārstāvji: M. Whitehouse un P. Halford, Solicitors)

Atbildētāja: Eiropas Komisija

Prasījumi

Prasītāju prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

| — | atcelt Komisijas Lēmumu (ES) 2019/1352 (2019. gada 2. aprīlis) par valsts atbalstu SA.44896, ko Apvienotā Karaliste īstenojusi attiecībā uz kontrolētu ārvalstu uzņēmumu [CFC] grupu finansēšanas atbrīvojumu (OV 2019, L 216, 1. lpp.); |
| --- | --- |

—

atcelt Komisijas Lēmumu (ES) 2019/1352 (2019. gada 2. aprīlis) par valsts atbalstu SA.44896, ko Apvienotā Karaliste īstenojusi attiecībā uz kontrolētu ārvalstu uzņēmumu [CFC] grupu finansēšanas atbrīvojumu (OV 2019, L 216, 1. lpp.);

| — | pakārtoti, atcelt apstrīdētā lēmuma 2. pantu, ciktāl ar to ir pārkāpta prasītāju brīvība veikt uzņēmējdarbību saskaņā ar LESD 49. pantu un kapitāla brīva aprite saskaņā ar LESD 63. pantu; un |
| --- | --- |

—

pakārtoti, atcelt apstrīdētā lēmuma 2. pantu, ciktāl ar to ir pārkāpta prasītāju brīvība veikt uzņēmējdarbību saskaņā ar LESD 49. pantu un kapitāla brīva aprite saskaņā ar LESD 63. pantu; un

| — | piespriest Komisijai atlīdzināt prasītāju tiesāšanās izdevumus. |
| --- | --- |

—

piespriest Komisijai atlīdzināt prasītāju tiesāšanās izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Prasības pamatošanai prasītājas izvirza vienpadsmit pamatus.

| 1. | Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdu un/vai acīmredzamu kļūdu vērtējumā, secinot, ka grupas finansēšanas atbrīvojuma shēma (turpmāk tekstā – “apstrīdētais pasākums”) rada ekonomisku priekšrocību LESD 107. panta 1. punkta izpratnē un tvērumā. |
| --- | --- |

1.

Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdu un/vai acīmredzamu kļūdu vērtējumā, secinot, ka grupas finansēšanas atbrīvojuma shēma (turpmāk tekstā – “apstrīdētais pasākums”) rada ekonomisku priekšrocību LESD 107. panta 1. punkta izpratnē un tvērumā.

| 2. | Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdu un/vai acīmredzamu kļūdu vērtējumā, “selektivitātes” analīzes nolūkā nosakot atsauces sistēmu. |
| --- | --- |

2.

Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdu un/vai acīmredzamu kļūdu vērtējumā, “selektivitātes” analīzes nolūkā nosakot atsauces sistēmu.

| 3. | Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdas un acīmredzamas kļūdas vērtējumā, kļūdaini vai nepilnīgi identificējot un nepareizi saprotot attiecīgos tās izvēlētās atsauces sistēmas mērķus. |
| --- | --- |

3.

Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdas un acīmredzamas kļūdas vērtējumā, kļūdaini vai nepilnīgi identificējot un nepareizi saprotot attiecīgos tās izvēlētās atsauces sistēmas mērķus.

| 4. | Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdas un/vai acīmredzamas kļūdas vērtējumā, identificējot apstrīdēto pasākumu kā tādu, kas ietver atkāpi no tās izvēlētās atsauces sistēmas. |
| --- | --- |

4.

Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdas un/vai acīmredzamas kļūdas vērtējumā, identificējot apstrīdēto pasākumu kā tādu, kas ietver atkāpi no tās izvēlētās atsauces sistēmas.

| 5. | Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdas un/vai acīmredzamas kļūdas vērtējumā, kļūdaini klasificējot apstrīdēto pasākumu kā prima facie selektīvu, nepareizi atzīstot, ka tas ietver atšķirīgu attieksmi pret uzņēmumiem, kas ir tiesiski un faktiski salīdzināmā situācijā. |
| --- | --- |

5.

Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdas un/vai acīmredzamas kļūdas vērtējumā, kļūdaini klasificējot apstrīdēto pasākumu kā prima facie selektīvu, nepareizi atzīstot, ka tas ietver atšķirīgu attieksmi pret uzņēmumiem, kas ir tiesiski un faktiski salīdzināmā situācijā.

| 6. | Ar sesto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdu, savā apstrīdētā pasākuma selektivitātes novērtējumā ņemot vērā Padomes Direktīvu (ES) 2016/1164 (1), lai gan šis instruments stājās spēkā tikai pēc tā perioda beigām, kurā Komisija atzina apstrīdēto pasākuma par valsts atbalstu. |
| --- | --- |

6.

Ar sesto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdu, savā apstrīdētā pasākuma selektivitātes novērtējumā ņemot vērā Padomes Direktīvu (ES) 2016/1164 (1), lai gan šis instruments stājās spēkā tikai pēc tā perioda beigām, kurā Komisija atzina apstrīdēto pasākuma par valsts atbalstu.

| 7. | Ar septīto pamatu tiek apgalvots, ka apstrīdētais lēmums atspoguļo Komisijas pilnvaru ļaunprātīgu izmantošanu, kas ir pretrunā AK nodokļu suverenitātei. |
| --- | --- |

7.

Ar septīto pamatu tiek apgalvots, ka apstrīdētais lēmums atspoguļo Komisijas pilnvaru ļaunprātīgu izmantošanu, kas ir pretrunā AK nodokļu suverenitātei.

| 8. | Ar astoto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi acīmredzamas kļūdas vērtējumā, nospriežot, ka apgalvotā atkāpe nav jāattaisno saistībā ar nodokļa uzlikšanu netirdzniecības finansiālai peļņai no pieļaujamām aizdevuma attiecībām, kurām prima facie ir piemērojams 2010. gada Nodokļu politikas (starptautiskie un citi noteikumi) likuma (Taxation (International and Other Provisions) Act 2010) 371EB pants. Komisijas lēmums arī esot prettiesisks attiecībā uz “pieļaujamo līdzekļu” un “saskaņotu procentu” atbrīvojumiem, jo tajā neesot norādīts nekāds to attaisnojuma vai attaisnojuma neesamības pamatojums. |
| --- | --- |

8.

Ar astoto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi acīmredzamas kļūdas vērtējumā, nospriežot, ka apgalvotā atkāpe nav jāattaisno saistībā ar nodokļa uzlikšanu netirdzniecības finansiālai peļņai no pieļaujamām aizdevuma attiecībām, kurām prima facie ir piemērojams 2010. gada Nodokļu politikas (starptautiskie un citi noteikumi) likuma (Taxation (International and Other Provisions) Act 2010) 371EB pants. Komisijas lēmums arī esot prettiesisks attiecībā uz “pieļaujamo līdzekļu” un “saskaņotu procentu” atbrīvojumiem, jo tajā neesot norādīts nekāds to attaisnojuma vai attaisnojuma neesamības pamatojums.

| 9. | Ar devīto pamatu tiek apgalvots, ka Komisijas rīcība esot pārkāpusi LESD 108. panta 2. punktu un Padomes Regulas (ES) 2015/1589 (2) 6. pantu, kā arī labas pārvaldības principu atbilstoši Pamattiesību hartas 41. pantam. Konkrētāk – tā savā lēmumā par procedūras sākšanu neesot norādījusi, ka tai bija šaubas par “atbrīvojuma 75 % apmērā” attaisnojumu saskaņā ar 2010. gada Nodokļu politikas (starptautiskie un citi noteikumi) likuma (Taxation (International and Other Provisions) Act 2010) 371ID pantu, lai novērstu praktiskas grūtības būtiska personāla funkciju analīzes īstenošanā saistībā ar aizdevuma darbībām grupas iekšienē, kā, piemēram, dodot ieinteresētajām personām atbilstošu iespēju sniegt komentārus šai sakarā; tā izmeklēšanas laikā neesot ļāvusi nekādus komentārus šajā ziņā no ieinteresētajām personām; un apstrīdētajā lēmumā tā izvēlējās ignorēt šādus komentārus, kurus ieinteresētās personas šajā sakarā faktiski bija sniegušas. Tā rezultātā apstrīdētais lēmums neesot spēkā. |
| --- | --- |

9.

Ar devīto pamatu tiek apgalvots, ka Komisijas rīcība esot pārkāpusi LESD 108. panta 2. punktu un Padomes Regulas (ES) 2015/1589 (2) 6. pantu, kā arī labas pārvaldības principu atbilstoši Pamattiesību hartas 41. pantam. Konkrētāk – tā savā lēmumā par procedūras sākšanu neesot norādījusi, ka tai bija šaubas par “atbrīvojuma 75 % apmērā” attaisnojumu saskaņā ar 2010. gada Nodokļu politikas (starptautiskie un citi noteikumi) likuma (Taxation (International and Other Provisions) Act 2010) 371ID pantu, lai novērstu praktiskas grūtības būtiska personāla funkciju analīzes īstenošanā saistībā ar aizdevuma darbībām grupas iekšienē, kā, piemēram, dodot ieinteresētajām personām atbilstošu iespēju sniegt komentārus šai sakarā; tā izmeklēšanas laikā neesot ļāvusi nekādus komentārus šajā ziņā no ieinteresētajām personām; un apstrīdētajā lēmumā tā izvēlējās ignorēt šādus komentārus, kurus ieinteresētās personas šajā sakarā faktiski bija sniegušas. Tā rezultātā apstrīdētais lēmums neesot spēkā.

| 10. | Ar desmito pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdu, nolemjot, ka nodokļa uzlikšana AK uzņēmumiem par to ārvalstu meitasuzņēmumu peļņu “iekšējiem aktīviem un darbībām piesaistāmā apmērā” neierobežo brīvību veikt uzņēmējdarbību un ka apstrīdētais pasākums nesot vajadzīgs, lai nodrošinātu atbilstību Līguma brīvībām.
  Savas prasības atcelt apstrīdētā lēmuma 2. pantu pamatojumam prasītājas (pakārtoti) izvirza šādu pamatu: |
| --- | --- |

10.

Ar desmito pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdu, nolemjot, ka nodokļa uzlikšana AK uzņēmumiem par to ārvalstu meitasuzņēmumu peļņu “iekšējiem aktīviem un darbībām piesaistāmā apmērā” neierobežo brīvību veikt uzņēmējdarbību un ka apstrīdētais pasākums nesot vajadzīgs, lai nodrošinātu atbilstību Līguma brīvībām.

Savas prasības atcelt apstrīdētā lēmuma 2. pantu pamatojumam prasītājas (pakārtoti) izvirza šādu pamatu:

| 11. | Ar vienpadsmito pamatu tiek apgalvots, ka pat ja (kas tiek noliegts) apstrīdētais pasākums būtu ietvēris valsts atbalsta shēmu, Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdu, nolemjot, ka atbalsta atgūšana nepārkāptu ES tiesību pamatprincipus, un izdodot rīkojumu to atgūt neatkarīgi no tā, vai kontrolēta ārvalstu uzņēmuma nodibināšana un šī uzņēmuma izsniegtie aizdevumi nerezidentu grupas uzņēmumiem faktiski bija brīvības veikt uzņēmējdarbību izmantošana vai kapitāla brīva aprite. Konkrētāk – šajā lietā atgūšana pārkāptu prasītāju brīvību veikt uzņēmējdarbību saskaņā ar LESD 49. pantu un kapitāla brīvu apriti saskaņā ar LESD 63. pantu. Šāda pārkāpuma apmērā ir jāatceļ apstrīdētā lēmuma 2. pantā ietvertais atgūšanas rīkojums. |
| --- | --- |

11.

Ar vienpadsmito pamatu tiek apgalvots, ka pat ja (kas tiek noliegts) apstrīdētais pasākums būtu ietvēris valsts atbalsta shēmu, Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdu, nolemjot, ka atbalsta atgūšana nepārkāptu ES tiesību pamatprincipus, un izdodot rīkojumu to atgūt neatkarīgi no tā, vai kontrolēta ārvalstu uzņēmuma nodibināšana un šī uzņēmuma izsniegtie aizdevumi nerezidentu grupas uzņēmumiem faktiski bija brīvības veikt uzņēmējdarbību izmantošana vai kapitāla brīva aprite. Konkrētāk – šajā lietā atgūšana pārkāptu prasītāju brīvību veikt uzņēmējdarbību saskaņā ar LESD 49. pantu un kapitāla brīvu apriti saskaņā ar LESD 63. pantu. Šāda pārkāpuma apmērā ir jāatceļ apstrīdētā lēmuma 2. pantā ietvertais atgūšanas rīkojums.

---

(1)  Padomes Direktīva (ES) 2016/1164 (2016. gada 12. jūlijs), ar ko paredz noteikumus tādas nodokļu apiešanas prakses novēršanai, kas tieši iespaido iekšējā tirgus darbību (OV 2016, L 193, 1. lpp.).

(2)  Padomes Regula (ES) 2015/1589 (2015. gada 13. jūlijs), ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus Līguma par Eiropas Savienības darbību 108. panta piemērošanai (OV 2015, L 248, 9. lpp.).

---

| 10.2.2020 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 45/65 |
| --- | --- | --- | --- |

10.2.2020

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 45/65

---

Prasība, kas celta 2019. gada 12. novembrī – Rigid Plastic Containers Finance un RPC Pisces Holdings/Komisija

(Lieta T-781/19)

(2020/C 45/54)

Tiesvedības valoda – angļu

Lietas dalībnieki

Prasītājas: Rigid Plastic Containers Finance Ltd (Rushden, Apvienotā Karaliste) un RPC Pisces Holdings Ltd (Rushden) (pārstāvji: M. Whitehouse un P. Halford, Solicitors)

Atbildētāja: Eiropas Komisija

Prasījumi

Prasītāju prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

| — | atcelt Komisijas Lēmumu (ES) 2019/1352 (2019. gada 2. aprīlis) par valsts atbalstu SA.44896, ko Apvienotā Karaliste īstenojusi attiecībā uz kontrolētu ārvalstu uzņēmumu [CFC] grupu finansēšanas atbrīvojumu (OV 2019, L 216, 1. lpp.); |
| --- | --- |

—

atcelt Komisijas Lēmumu (ES) 2019/1352 (2019. gada 2. aprīlis) par valsts atbalstu SA.44896, ko Apvienotā Karaliste īstenojusi attiecībā uz kontrolētu ārvalstu uzņēmumu [CFC] grupu finansēšanas atbrīvojumu (OV 2019, L 216, 1. lpp.);

| — | pakārtoti, atcelt apstrīdētā lēmuma 2. pantu, ciktāl ar to ir pārkāpta prasītāju brīvība veikt uzņēmējdarbību saskaņā ar LESD 49. pantu, un |
| --- | --- |

—

pakārtoti, atcelt apstrīdētā lēmuma 2. pantu, ciktāl ar to ir pārkāpta prasītāju brīvība veikt uzņēmējdarbību saskaņā ar LESD 49. pantu, un

| — | piespriest Komisijai atlīdzināt prasītāju tiesāšanās izdevumus. |
| --- | --- |

—

piespriest Komisijai atlīdzināt prasītāju tiesāšanās izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Prasības pamatošanai prasītājas izvirza vienpadsmit pamatus:

| 1. | Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdu un/vai acīmredzamu kļūdu vērtējumā, secinot, ka grupas finansēšanas atbrīvojuma shēma (turpmāk tekstā – “apstrīdētais pasākums”) radīja ekonomisku priekšrocību LESD 107. panta 1. punkta izpratnē un tvērumā. |
| --- | --- |

1.

Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdu un/vai acīmredzamu kļūdu vērtējumā, secinot, ka grupas finansēšanas atbrīvojuma shēma (turpmāk tekstā – “apstrīdētais pasākums”) radīja ekonomisku priekšrocību LESD 107. panta 1. punkta izpratnē un tvērumā.

| 2. | Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdu un/vai acīmredzamu kļūdu vērtējumā, “selektivitātes” analīzes nolūkā nosakot atsauces sistēmu. |
| --- | --- |

2.

Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdu un/vai acīmredzamu kļūdu vērtējumā, “selektivitātes” analīzes nolūkā nosakot atsauces sistēmu.

| 3. | Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdas un acīmredzamas kļūdas vērtējumā, kļūdaini vai nepilnīgi identificējot un nepareizi saprotot attiecīgos tās izvēlētās atsauces sistēmas mērķus. |
| --- | --- |

3.

Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdas un acīmredzamas kļūdas vērtējumā, kļūdaini vai nepilnīgi identificējot un nepareizi saprotot attiecīgos tās izvēlētās atsauces sistēmas mērķus.

| 4. | Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdas un/vai acīmredzamas kļūdas vērtējumā, identificējot apstrīdēto pasākumu kā tādu, kas ietver atkāpi no tās izvēlētās atsauces sistēmas. |
| --- | --- |

4.

Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdas un/vai acīmredzamas kļūdas vērtējumā, identificējot apstrīdēto pasākumu kā tādu, kas ietver atkāpi no tās izvēlētās atsauces sistēmas.

| 5. | Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdas un/vai acīmredzamas kļūdas vērtējumā, kļūdaini klasificējot apstrīdēto pasākumu kā prima facie selektīvu, nepareizi atzīstot, ka tas ietver atšķirīgu attieksmi pret uzņēmumiem, kas ir tiesiski un faktiski salīdzināmā situācijā. |
| --- | --- |

5.

Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdas un/vai acīmredzamas kļūdas vērtējumā, kļūdaini klasificējot apstrīdēto pasākumu kā prima facie selektīvu, nepareizi atzīstot, ka tas ietver atšķirīgu attieksmi pret uzņēmumiem, kas ir tiesiski un faktiski salīdzināmā situācijā.

| 6. | Ar sesto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdu, savā apstrīdētā pasākuma selektivitātes novērtējumā ņemot vērā Padomes Direktīvu (ES) 2016/1164 (1), lai gan šis instruments stājās spēkā tikai pēc tā perioda beigām, kurā Komisija atzina apstrīdēto pasākuma par valsts atbalstu. |
| --- | --- |

6.

Ar sesto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdu, savā apstrīdētā pasākuma selektivitātes novērtējumā ņemot vērā Padomes Direktīvu (ES) 2016/1164 (1), lai gan šis instruments stājās spēkā tikai pēc tā perioda beigām, kurā Komisija atzina apstrīdēto pasākuma par valsts atbalstu.

| 7. | Ar septīto pamatu tiek apgalvots, ka apstrīdētais lēmums atspoguļojot Komisijas pilnvaru ļaunprātīgu izmantošanu, kas ir pretrunā AK nodokļu suverenitātei. |
| --- | --- |

7.

Ar septīto pamatu tiek apgalvots, ka apstrīdētais lēmums atspoguļojot Komisijas pilnvaru ļaunprātīgu izmantošanu, kas ir pretrunā AK nodokļu suverenitātei.

| 8. | Ar astoto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi acīmredzamas kļūdas vērtējumā, nospriežot, ka apgalvotā atkāpe nav jāattaisno saistībā ar nodokļa uzlikšanu netirdzniecības finansiālai peļņai no pieļaujamām aizdevuma attiecībām, kurām prima facie ir piemērojams 2010. gada Nodokļu politikas (starptautiskie un citi noteikumi) likuma (Taxation (International and Other Provisions) Act 2010) 371EB pants. Komisijas lēmums arī esot prettiesisks attiecībā uz “pieļaujamo līdzekļu” un “saskaņotu procentu” atbrīvojumiem, jo tajā neesot norādīts nekāds to attaisnojuma vai attaisnojuma neesamības pamatojums. |
| --- | --- |

8.

Ar astoto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi acīmredzamas kļūdas vērtējumā, nospriežot, ka apgalvotā atkāpe nav jāattaisno saistībā ar nodokļa uzlikšanu netirdzniecības finansiālai peļņai no pieļaujamām aizdevuma attiecībām, kurām prima facie ir piemērojams 2010. gada Nodokļu politikas (starptautiskie un citi noteikumi) likuma (Taxation (International and Other Provisions) Act 2010) 371EB pants. Komisijas lēmums arī esot prettiesisks attiecībā uz “pieļaujamo līdzekļu” un “saskaņotu procentu” atbrīvojumiem, jo tajā neesot norādīts nekāds to attaisnojuma vai attaisnojuma neesamības pamatojums.

| 9. | Ar devīto pamatu tiek apgalvots, ka Komisijas rīcība esot pārkāpusi LESD 108. panta 2. punktu un Padomes Regulas (ES) 2015/1589 (2) 6. pantu, kā arī labas pārvaldības principu atbilstoši Pamattiesību hartas 41. pantam. Konkrētāk – tā savā lēmumā par procedūras sākšanu neesot norādījusi, ka tai bija šaubas par “atbrīvojuma 75 % apmērā” attaisnojumu saskaņā ar 2010. gada Nodokļu politikas (starptautiskie un citi noteikumi) likuma (Taxation (International and Other Provisions) Act 2010) 371ID pantu, lai novērstu praktiskas grūtības būtiska personāla funkciju analīzes īstenošanā saistībā ar aizdevuma darbībām grupas iekšienē, kā, piemēram, dodot ieinteresētajām personām atbilstošu iespēju sniegt komentārus šajā sakarā; tā izmeklēšanas laikā neesot ļāvusi nekādus komentārus šajā ziņā no ieinteresētajām personām; un apstrīdētajā lēmumā tā izvēlējās ignorēt šādus komentārus, kurus ieinteresētās personas šajā sakarā faktiski bija sniegušas. Tā rezultātā apstrīdētais lēmums neesot spēkā. |
| --- | --- |

9.

Ar devīto pamatu tiek apgalvots, ka Komisijas rīcība esot pārkāpusi LESD 108. panta 2. punktu un Padomes Regulas (ES) 2015/1589 (2) 6. pantu, kā arī labas pārvaldības principu atbilstoši Pamattiesību hartas 41. pantam. Konkrētāk – tā savā lēmumā par procedūras sākšanu neesot norādījusi, ka tai bija šaubas par “atbrīvojuma 75 % apmērā” attaisnojumu saskaņā ar 2010. gada Nodokļu politikas (starptautiskie un citi noteikumi) likuma (Taxation (International and Other Provisions) Act 2010) 371ID pantu, lai novērstu praktiskas grūtības būtiska personāla funkciju analīzes īstenošanā saistībā ar aizdevuma darbībām grupas iekšienē, kā, piemēram, dodot ieinteresētajām personām atbilstošu iespēju sniegt komentārus šajā sakarā; tā izmeklēšanas laikā neesot ļāvusi nekādus komentārus šajā ziņā no ieinteresētajām personām; un apstrīdētajā lēmumā tā izvēlējās ignorēt šādus komentārus, kurus ieinteresētās personas šajā sakarā faktiski bija sniegušas. Tā rezultātā apstrīdētais lēmums neesot spēkā.

| 10. | Ar desmito pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdu, nolemjot, ka nodokļa uzlikšana AK uzņēmumiem par to ārvalstu meitasuzņēmumu peļņu “iekšējiem aktīviem un darbībām piesaistāmā apmērā” neierobežo brīvību veikt uzņēmējdarbību un ka apstrīdētais pasākums neesot vajadzīgs, lai nodrošinātu atbilstību Līguma brīvībām.
  Savas prasības atcelt apstrīdētā lēmuma 2. pantu pamatojumam prasītājas (pakārtoti) izvirza šādu pamatu: |
| --- | --- |

10.

Ar desmito pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdu, nolemjot, ka nodokļa uzlikšana AK uzņēmumiem par to ārvalstu meitasuzņēmumu peļņu “iekšējiem aktīviem un darbībām piesaistāmā apmērā” neierobežo brīvību veikt uzņēmējdarbību un ka apstrīdētais pasākums neesot vajadzīgs, lai nodrošinātu atbilstību Līguma brīvībām.

Savas prasības atcelt apstrīdētā lēmuma 2. pantu pamatojumam prasītājas (pakārtoti) izvirza šādu pamatu:

| 11. | Ar vienpadsmito pamatu tiek apgalvots, ka, pat ja (kas tiek noliegts) apstrīdētais pasākums būtu ietvēris valsts atbalsta shēmu, Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdu, nolemjot, ka atbalsta atgūšana nepārkāptu ES tiesību pamatprincipus, un izdodot rīkojumu to atgūt neatkarīgi no tā, vai kontrolēta ārvalstu uzņēmuma nodibināšana un šī uzņēmuma izsniegtie aizdevumi nerezidentu grupas uzņēmumiem faktiski bija brīvības veikt uzņēmējdarbību izmantošana vai kapitāla brīva aprite. Konkrētāk – šajā lietā atgūšana pārkāptu prasītāju brīvību veikt uzņēmējdarbību saskaņā ar LESD 49. pantu un kapitāla brīvu apriti saskaņā ar LESD 63. pantu. Šāda pārkāpuma apmērā ir jāatceļ apstrīdētā lēmuma 2. pantā ietvertais atgūšanas rīkojums. |
| --- | --- |

11.

Ar vienpadsmito pamatu tiek apgalvots, ka, pat ja (kas tiek noliegts) apstrīdētais pasākums būtu ietvēris valsts atbalsta shēmu, Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdu, nolemjot, ka atbalsta atgūšana nepārkāptu ES tiesību pamatprincipus, un izdodot rīkojumu to atgūt neatkarīgi no tā, vai kontrolēta ārvalstu uzņēmuma nodibināšana un šī uzņēmuma izsniegtie aizdevumi nerezidentu grupas uzņēmumiem faktiski bija brīvības veikt uzņēmējdarbību izmantošana vai kapitāla brīva aprite. Konkrētāk – šajā lietā atgūšana pārkāptu prasītāju brīvību veikt uzņēmējdarbību saskaņā ar LESD 49. pantu un kapitāla brīvu apriti saskaņā ar LESD 63. pantu. Šāda pārkāpuma apmērā ir jāatceļ apstrīdētā lēmuma 2. pantā ietvertais atgūšanas rīkojums.

---

(1)  Padomes Direktīva (ES) 2016/1164 (2016. gada 12. jūlijs), ar ko paredz noteikumus tādas nodokļu apiešanas prakses novēršanai, kas tieši iespaido iekšējā tirgus darbību (OV 2016, L 193, 1. lpp.).

(2)  Padomes Regula (ES) 2015/1589 (2015. gada 13. jūlijs), ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus Līguma par Eiropas Savienības darbību 108. panta piemērošanai (OV 2015, L 248, 9. lpp.).

---

| 10.2.2020 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 45/67 |
| --- | --- | --- | --- |

10.2.2020

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 45/67

---

Prasība, kas celta 2019. gada 8. novembrī – St Schrader Holding Company UK/Komisija

(Lieta T-782/19)

(2020/C 45/55)

Tiesvedības valoda – angļu

Lietas dalībnieki

Prasītāja: St Schrader Holding Company UK Ltd (Swindon, Apvienotā Karaliste) (pārstāvji: M. Whitehouse un P. Halford, Solicitors)

Atbildētāja: Eiropas Komisija

Prasījumi

Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

| — | atcelt Komisijas Lēmumu (ES) 2019/1352 (2019. gada 2. aprīlis) par valsts atbalstu SA.44896, ko Apvienotā Karaliste īstenojusi attiecībā uz kontrolētu ārvalstu uzņēmumu [CFC] grupu finansēšanas atbrīvojumu (OV 2019, L 216, 1. lpp.); |
| --- | --- |

—

atcelt Komisijas Lēmumu (ES) 2019/1352 (2019. gada 2. aprīlis) par valsts atbalstu SA.44896, ko Apvienotā Karaliste īstenojusi attiecībā uz kontrolētu ārvalstu uzņēmumu [CFC] grupu finansēšanas atbrīvojumu (OV 2019, L 216, 1. lpp.);

| — | pakārtoti, atcelt apstrīdētā lēmuma 2. pantu, ciktāl ar to ir pārkāpta prasītājas brīvība veikt uzņēmējdarbību saskaņā ar LESD 49. pantu; un |
| --- | --- |

—

pakārtoti, atcelt apstrīdētā lēmuma 2. pantu, ciktāl ar to ir pārkāpta prasītājas brīvība veikt uzņēmējdarbību saskaņā ar LESD 49. pantu; un

| — | piespriest Komisijai atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus. |
| --- | --- |

—

piespriest Komisijai atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Prasības pamatošanai prasītāja izvirza vienpadsmit pamatus:

| 1. | Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdu un/vai acīmredzamu kļūdu vērtējumā, secinot, ka grupas finansēšanas atbrīvojuma shēma (turpmāk tekstā – “apstrīdētais pasākums”) izraisīja ekonomisku priekšrocību LESD 107. panta 1. punkta izpratnē un tvērumā. |
| --- | --- |

1.

Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdu un/vai acīmredzamu kļūdu vērtējumā, secinot, ka grupas finansēšanas atbrīvojuma shēma (turpmāk tekstā – “apstrīdētais pasākums”) izraisīja ekonomisku priekšrocību LESD 107. panta 1. punkta izpratnē un tvērumā.

| 2. | Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdu un/vai acīmredzamu kļūdu vērtējumā, “selektivitātes” analīzes nolūkā nosakot atsauces sistēmu. |
| --- | --- |

2.

Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdu un/vai acīmredzamu kļūdu vērtējumā, “selektivitātes” analīzes nolūkā nosakot atsauces sistēmu.

| 3. | Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdas un acīmredzamas kļūdas vērtējumā, kļūdaini vai nepilnīgi identificējot un nepareizi saprotot attiecīgos tās izvēlētās atsauces sistēmas mērķus. |
| --- | --- |

3.

Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdas un acīmredzamas kļūdas vērtējumā, kļūdaini vai nepilnīgi identificējot un nepareizi saprotot attiecīgos tās izvēlētās atsauces sistēmas mērķus.

| 4. | Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdas un/vai acīmredzamas kļūdas vērtējumā, identificējot apstrīdēto pasākumu kā tādu, kas ietver atkāpi no tās izvēlētās atsauces sistēmas. |
| --- | --- |

4.

Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdas un/vai acīmredzamas kļūdas vērtējumā, identificējot apstrīdēto pasākumu kā tādu, kas ietver atkāpi no tās izvēlētās atsauces sistēmas.

| 5. | Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdas un/vai acīmredzamas kļūdas vērtējumā, kļūdaini klasificējot apstrīdēto pasākumu kā prima facie selektīvu, nepareizi atzīstot, ka tas ietvēra atšķirīgu attieksmi pret uzņēmumiem, kas ir tiesiski un faktiski salīdzināmā situācijā. |
| --- | --- |

5.

Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdas un/vai acīmredzamas kļūdas vērtējumā, kļūdaini klasificējot apstrīdēto pasākumu kā prima facie selektīvu, nepareizi atzīstot, ka tas ietvēra atšķirīgu attieksmi pret uzņēmumiem, kas ir tiesiski un faktiski salīdzināmā situācijā.

| 6. | Ar sesto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdu, savā apstrīdētā pasākuma selektivitātes novērtējumā ņemot vērā Padomes Direktīvu (ES) 2016/1164 (1), lai gan šis instruments stājās spēkā tikai pēc tā perioda beigām, kurā Komisija atzina apstrīdēto pasākuma par valsts atbalstu. |
| --- | --- |

6.

Ar sesto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdu, savā apstrīdētā pasākuma selektivitātes novērtējumā ņemot vērā Padomes Direktīvu (ES) 2016/1164 (1), lai gan šis instruments stājās spēkā tikai pēc tā perioda beigām, kurā Komisija atzina apstrīdēto pasākuma par valsts atbalstu.

| 7. | Ar septīto pamatu tiek apgalvots, ka apstrīdētais lēmums atspoguļo Komisijas pilnvaru ļaunprātīgu izmantošanu, kas ir pretrunā AK nodokļu suverenitātei. |
| --- | --- |

7.

Ar septīto pamatu tiek apgalvots, ka apstrīdētais lēmums atspoguļo Komisijas pilnvaru ļaunprātīgu izmantošanu, kas ir pretrunā AK nodokļu suverenitātei.

| 8. | Ar astoto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi acīmredzamas kļūdas vērtējumā, nospriežot, ka apgalvoto atkāpi nevar attaisnot saistībā ar nodokļa uzlikšanu netirdzniecības finansiālai peļņai no pieļaujamām aizdevuma attiecībām, uz kurām prima facie attiecas 2010. gada Nodokļu politikas (starptautiskie un citi noteikumi) likuma (Taxation (International and Other Provisions) Act 2010) 371EB pants. Komisijas lēmums arī esot prettiesisks attiecībā uz “pieļaujamo līdzekļu” un “saskaņotu procentu” atbrīvojumiem, jo tajā neesot norādīts nekāds to attaisnojuma vai attaisnojuma neesamības pamatojums. |
| --- | --- |

8.

Ar astoto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi acīmredzamas kļūdas vērtējumā, nospriežot, ka apgalvoto atkāpi nevar attaisnot saistībā ar nodokļa uzlikšanu netirdzniecības finansiālai peļņai no pieļaujamām aizdevuma attiecībām, uz kurām prima facie attiecas 2010. gada Nodokļu politikas (starptautiskie un citi noteikumi) likuma (Taxation (International and Other Provisions) Act 2010) 371EB pants. Komisijas lēmums arī esot prettiesisks attiecībā uz “pieļaujamo līdzekļu” un “saskaņotu procentu” atbrīvojumiem, jo tajā neesot norādīts nekāds to attaisnojuma vai attaisnojuma neesamības pamatojums.

| 9. | Ar devīto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pārkāpusi LESD 108. panta 2. punktu un Padomes Regulas (ES) 2015/1589 (2) 6. pantu, kā arī labas pārvaldības principu atbilstoši Pamattiesību hartas 41. pantam. Konkrētāk – tā savā lēmumā par procedūras sākšanu neesot norādījusi, ka tai bija šaubas par “atbrīvojuma 75 % apmērā” attaisnojumu saskaņā ar 2010. gada Nodokļu politikas (starptautisko un citu noteikumu) likuma (Taxation (International and Other Provisions) Act 2010) 371ID pantu, lai novērstu praktiskas grūtības būtiska personāla funkciju analīzes īstenošanā saistībā ar aizdevuma darbībām grupas iekšienē, kā, piemēram, dodot ieinteresētajām personām atbilstošu iespēju sniegt komentārus šajā sakarā; tā izmeklēšanas laikā neesot ļāvusi nekādus komentārus šajā ziņā no ieinteresētajām personām; un apstrīdētajā lēmumā tā izvēlējās ignorēt šādus komentārus, kurus ieinteresētās personas šajā sakarā faktiski bija sniegušas. Tā rezultātā apstrīdētais lēmums neesot spēkā. |
| --- | --- |

9.

Ar devīto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pārkāpusi LESD 108. panta 2. punktu un Padomes Regulas (ES) 2015/1589 (2) 6. pantu, kā arī labas pārvaldības principu atbilstoši Pamattiesību hartas 41. pantam. Konkrētāk – tā savā lēmumā par procedūras sākšanu neesot norādījusi, ka tai bija šaubas par “atbrīvojuma 75 % apmērā” attaisnojumu saskaņā ar 2010. gada Nodokļu politikas (starptautisko un citu noteikumu) likuma (Taxation (International and Other Provisions) Act 2010) 371ID pantu, lai novērstu praktiskas grūtības būtiska personāla funkciju analīzes īstenošanā saistībā ar aizdevuma darbībām grupas iekšienē, kā, piemēram, dodot ieinteresētajām personām atbilstošu iespēju sniegt komentārus šajā sakarā; tā izmeklēšanas laikā neesot ļāvusi nekādus komentārus šajā ziņā no ieinteresētajām personām; un apstrīdētajā lēmumā tā izvēlējās ignorēt šādus komentārus, kurus ieinteresētās personas šajā sakarā faktiski bija sniegušas. Tā rezultātā apstrīdētais lēmums neesot spēkā.

| 10. | Ar desmito pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdu, nolemjot, ka nodokļa uzlikšana AK uzņēmumiem par to ārvalstu meitasuzņēmumu peļņu “iekšējiem aktīviem un darbībām piesaistāmā apmērā” neradot ierobežojumu brīvībai veikt uzņēmējdarbību un ka apstrīdētais pasākums nesot vajadzīgs, lai nodrošinātu atbilstību Līguma brīvībām.
  Savas prasības (pakārtoti) atcelt apstrīdētā lēmuma 2. pantu pamatojumam prasītāja izvirza šādu pamatu: |
| --- | --- |

10.

Ar desmito pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdu, nolemjot, ka nodokļa uzlikšana AK uzņēmumiem par to ārvalstu meitasuzņēmumu peļņu “iekšējiem aktīviem un darbībām piesaistāmā apmērā” neradot ierobežojumu brīvībai veikt uzņēmējdarbību un ka apstrīdētais pasākums nesot vajadzīgs, lai nodrošinātu atbilstību Līguma brīvībām.

Savas prasības (pakārtoti) atcelt apstrīdētā lēmuma 2. pantu pamatojumam prasītāja izvirza šādu pamatu:

| 11. | Ar vienpadsmito pamatu tiek apgalvots, ka, pat ja (kas tiek noliegts) apstrīdētais pasākums būtu ietvēris valsts atbalsta shēmu, Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdu, nolemjot, ka atbalsta atgūšana nepārkāptu ES tiesību pamatprincipus, un izdodot rīkojumu to atgūt neatkarīgi no tā, vai kontrolēta ārvalstu uzņēmuma nodibināšana un šī uzņēmuma izsniegtie aizdevumi nerezidentu grupas uzņēmumiem faktiski bija brīvības veikt uzņēmējdarbību izmantošana vai kapitāla brīva aprite. Konkrētāk – šajā lietā atgūšana pārkāptu prasītājas brīvību veikt uzņēmējdarbību saskaņā ar LESD 49. pantu un kapitāla brīvu apriti saskaņā ar LESD 63. pantu. Šāda pārkāpuma apmērā ir jāatceļ apstrīdētā lēmuma 2. pantā ietvertais atgūšanas rīkojums. |
| --- | --- |

11.

Ar vienpadsmito pamatu tiek apgalvots, ka, pat ja (kas tiek noliegts) apstrīdētais pasākums būtu ietvēris valsts atbalsta shēmu, Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdu, nolemjot, ka atbalsta atgūšana nepārkāptu ES tiesību pamatprincipus, un izdodot rīkojumu to atgūt neatkarīgi no tā, vai kontrolēta ārvalstu uzņēmuma nodibināšana un šī uzņēmuma izsniegtie aizdevumi nerezidentu grupas uzņēmumiem faktiski bija brīvības veikt uzņēmējdarbību izmantošana vai kapitāla brīva aprite. Konkrētāk – šajā lietā atgūšana pārkāptu prasītājas brīvību veikt uzņēmējdarbību saskaņā ar LESD 49. pantu un kapitāla brīvu apriti saskaņā ar LESD 63. pantu. Šāda pārkāpuma apmērā ir jāatceļ apstrīdētā lēmuma 2. pantā ietvertais atgūšanas rīkojums.

---

(1)  1Padomes Direktīva (ES) 2016/1164 (2016. gada 12. jūlijs), ar ko paredz noteikumus tādas nodokļu apiešanas prakses novēršanai, kas tieši iespaido iekšējā tirgus darbību (OV 2016, L 193, 1. lpp.).

(2)  Padomes Regula (ES) 2015/1589 (2015. gada 13. jūlijs), ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus Līguma par Eiropas Savienības darbību 108. panta piemērošanai (OV 2015, L 248, 9. lpp.).

---

| 10.2.2020 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 45/69 |
| --- | --- | --- | --- |

10.2.2020

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 45/69

---

Prasība, kas celta 2019. gada 12. novembrī – Royal Mail Investments/Komisija

(Lieta T-783/19)

(2020/C 45/56)

Tiesvedības valoda – angļu

Lietas dalībnieki

Prasītāja: Royal Mail Investments Ltd (Londona, Apvienotā Karaliste) (pārstāvji: M. Whitehouse un P. Halford, Solicitors)

Atbildētāja: Eiropas Komisija

Prasījumi

Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

| — | atcelt Komisijas Lēmumu (ES) 2019/1352 (2019. gada 2. aprīlis) par valsts atbalstu SA.44896, ko Apvienotā Karaliste īstenojusi attiecībā uz kontrolētu ārvalstu uzņēmumu [CFC] grupu finansēšanas atbrīvojumu (OV 2019, L 216, 1. lpp.); |
| --- | --- |

—

atcelt Komisijas Lēmumu (ES) 2019/1352 (2019. gada 2. aprīlis) par valsts atbalstu SA.44896, ko Apvienotā Karaliste īstenojusi attiecībā uz kontrolētu ārvalstu uzņēmumu [CFC] grupu finansēšanas atbrīvojumu (OV 2019, L 216, 1. lpp.);

| — | pakārtoti, atcelt apstrīdētā lēmuma 2. pantu, ciktāl ar to ir pārkāpta prasītājas brīvība veikt uzņēmējdarbību saskaņā ar LESD 49. pantu; un |
| --- | --- |

—

pakārtoti, atcelt apstrīdētā lēmuma 2. pantu, ciktāl ar to ir pārkāpta prasītājas brīvība veikt uzņēmējdarbību saskaņā ar LESD 49. pantu; un

| — | piespriest Komisijai atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus. |
| --- | --- |

—

piespriest Komisijai atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Prasības pamatošanai prasītāja izvirza vienpadsmit pamatus.

| 1. | Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdu un/vai acīmredzamu kļūdu vērtējumā, secinot, ka grupas finansēšanas atbrīvojuma shēma (turpmāk tekstā – “apstrīdētais pasākums”) izraisa ekonomisku priekšrocību LESD 107. panta 1. punkta izpratnē un tvērumā. |
| --- | --- |

1.

Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdu un/vai acīmredzamu kļūdu vērtējumā, secinot, ka grupas finansēšanas atbrīvojuma shēma (turpmāk tekstā – “apstrīdētais pasākums”) izraisa ekonomisku priekšrocību LESD 107. panta 1. punkta izpratnē un tvērumā.

| 2. | Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdu un/vai acīmredzamu kļūdu vērtējumā, “selektivitātes” analīzes nolūkā nosakot atsauces sistēmu. |
| --- | --- |

2.

Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdu un/vai acīmredzamu kļūdu vērtējumā, “selektivitātes” analīzes nolūkā nosakot atsauces sistēmu.

| 3. | Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdas un acīmredzamas kļūdas vērtējumā, kļūdaini vai nepilnīgi identificējot un nepareizi saprotot attiecīgos tās izvēlētās atsauces sistēmas mērķus. |
| --- | --- |

3.

Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdas un acīmredzamas kļūdas vērtējumā, kļūdaini vai nepilnīgi identificējot un nepareizi saprotot attiecīgos tās izvēlētās atsauces sistēmas mērķus.

| 4. | Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdas un/vai acīmredzamas kļūdas vērtējumā, identificējot apstrīdēto pasākumu kā tādu, kas ietver atkāpi no tās izvēlētās atsauces sistēmas. |
| --- | --- |

4.

Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdas un/vai acīmredzamas kļūdas vērtējumā, identificējot apstrīdēto pasākumu kā tādu, kas ietver atkāpi no tās izvēlētās atsauces sistēmas.

| 5. | Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdas un/vai acīmredzamas kļūdas vērtējumā, kļūdaini klasificējot apstrīdēto pasākumu kā prima facie selektīvu, nepareizi atzīstot, ka tas ietver atšķirīgu attieksmi pret uzņēmumiem, kas ir tiesiski un faktiski salīdzināmā situācijā. |
| --- | --- |

5.

Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdas un/vai acīmredzamas kļūdas vērtējumā, kļūdaini klasificējot apstrīdēto pasākumu kā prima facie selektīvu, nepareizi atzīstot, ka tas ietver atšķirīgu attieksmi pret uzņēmumiem, kas ir tiesiski un faktiski salīdzināmā situācijā.

| 6. | Ar sesto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdu, savā apstrīdētā pasākuma selektivitātes novērtējumā ņemot vērā Padomes Direktīvu (ES) 2016/1164 (1), lai gan šis instruments stājās spēkā tikai pēc tā perioda beigām, kurā Komisija atzina apstrīdēto pasākuma par valsts atbalstu. |
| --- | --- |

6.

Ar sesto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdu, savā apstrīdētā pasākuma selektivitātes novērtējumā ņemot vērā Padomes Direktīvu (ES) 2016/1164 (1), lai gan šis instruments stājās spēkā tikai pēc tā perioda beigām, kurā Komisija atzina apstrīdēto pasākuma par valsts atbalstu.

| 7. | Ar septīto pamatu tiek apgalvots, ka apstrīdētais lēmums atspoguļo Komisijas pilnvaru ļaunprātīgu izmantošanu, kas ir pretrunā AK nodokļu suverenitātei. |
| --- | --- |

7.

Ar septīto pamatu tiek apgalvots, ka apstrīdētais lēmums atspoguļo Komisijas pilnvaru ļaunprātīgu izmantošanu, kas ir pretrunā AK nodokļu suverenitātei.

| 8. | Ar astoto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi acīmredzamas kļūdas vērtējumā, nospriežot, ka apgalvotā atkāpe nav jāattaisno saistībā ar nodokļa uzlikšanu netirdzniecības finansiālai peļņai no pieļaujamām aizdevuma attiecībām, kurām prima facie ir piemērojams 2010. gada Nodokļu politikas (starptautisko un citu noteikumu) likuma (Taxation (International and Other Provisions) Act 2010) 371EB pants. Komisijas lēmums arī esot prettiesisks attiecībā uz “pieļaujamo līdzekļu” un “saskaņotu procentu” atbrīvojumiem, jo tajā neesot norādīts nekāds to attaisnojuma vai attaisnojuma neesamības pamatojums. |
| --- | --- |

8.

Ar astoto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi acīmredzamas kļūdas vērtējumā, nospriežot, ka apgalvotā atkāpe nav jāattaisno saistībā ar nodokļa uzlikšanu netirdzniecības finansiālai peļņai no pieļaujamām aizdevuma attiecībām, kurām prima facie ir piemērojams 2010. gada Nodokļu politikas (starptautisko un citu noteikumu) likuma (Taxation (International and Other Provisions) Act 2010) 371EB pants. Komisijas lēmums arī esot prettiesisks attiecībā uz “pieļaujamo līdzekļu” un “saskaņotu procentu” atbrīvojumiem, jo tajā neesot norādīts nekāds to attaisnojuma vai attaisnojuma neesamības pamatojums.

| 9. | Ar devīto pamatu tiek apgalvots, ka Komisijas rīcība esot pārkāpusi LESD 108. panta 2. punktu un Padomes Regulas (ES) 2015/1589 (2) 6. pantu, kā arī labas pārvaldības principu atbilstoši Pamattiesību hartas 41. pantam. Konkrētāk – tā savā lēmumā par procedūras sākšanu neesot norādījusi, ka tai bija šaubas par “atbrīvojuma 75 % apmērā” attaisnojumu saskaņā ar 2010. gada Nodokļu politikas (starptautiskie un citi noteikumi) likuma (Taxation (International and Other Provisions) Act 2010)371ID pantu, lai novērstu praktiskas grūtības būtiska personāla funkciju analīzes īstenošanā saistībā ar aizdevuma darbībām grupas iekšienē, kā, piemēram, dodot ieinteresētajām pusēm atbilstošu iespēju sniegt komentārus šai sakarā; tā izmeklēšanas laikā neesot ļāvusi nekādus komentārus šajā ziņā no ieinteresētajām personām; un apstrīdētajā lēmumā tā izvēlējās ignorēt šādus komentārus, kurus ieinteresētās pusēs šai sakarā faktiski bija sniegušas. Tā rezultātā apstrīdētais lēmums neesot spēkā. |
| --- | --- |

9.

Ar devīto pamatu tiek apgalvots, ka Komisijas rīcība esot pārkāpusi LESD 108. panta 2. punktu un Padomes Regulas (ES) 2015/1589 (2) 6. pantu, kā arī labas pārvaldības principu atbilstoši Pamattiesību hartas 41. pantam. Konkrētāk – tā savā lēmumā par procedūras sākšanu neesot norādījusi, ka tai bija šaubas par “atbrīvojuma 75 % apmērā” attaisnojumu saskaņā ar 2010. gada Nodokļu politikas (starptautiskie un citi noteikumi) likuma (Taxation (International and Other Provisions) Act 2010)371ID pantu, lai novērstu praktiskas grūtības būtiska personāla funkciju analīzes īstenošanā saistībā ar aizdevuma darbībām grupas iekšienē, kā, piemēram, dodot ieinteresētajām pusēm atbilstošu iespēju sniegt komentārus šai sakarā; tā izmeklēšanas laikā neesot ļāvusi nekādus komentārus šajā ziņā no ieinteresētajām personām; un apstrīdētajā lēmumā tā izvēlējās ignorēt šādus komentārus, kurus ieinteresētās pusēs šai sakarā faktiski bija sniegušas. Tā rezultātā apstrīdētais lēmums neesot spēkā.

| 10. | Ar desmito pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdu, nolemjot, ka nodokļa uzlikšana AK uzņēmumiem par to ārvalstu meitasuzņēmumu peļņu “iekšējiem aktīviem un darbībām piesaistāmā apmērā” neierobežo brīvību veikt uzņēmējdarbību un ka apstrīdētais pasākums nesot vajadzīgs, lai nodrošinātu atbilstību Līguma brīvībām.
  Savas prasības atcelt apstrīdētā lēmuma 2. pantu pamatojumam prasītājas (pakārtoti) izvirza šādu pamatu: |
| --- | --- |

10.

Ar desmito pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdu, nolemjot, ka nodokļa uzlikšana AK uzņēmumiem par to ārvalstu meitasuzņēmumu peļņu “iekšējiem aktīviem un darbībām piesaistāmā apmērā” neierobežo brīvību veikt uzņēmējdarbību un ka apstrīdētais pasākums nesot vajadzīgs, lai nodrošinātu atbilstību Līguma brīvībām.

Savas prasības atcelt apstrīdētā lēmuma 2. pantu pamatojumam prasītājas (pakārtoti) izvirza šādu pamatu:

| 11. | Ar vienpadsmito pamatu tiek apgalvots, ka pat ja (kas tiek noliegts) apstrīdētais pasākums būtu ietvēris valsts atbalsta shēmu, Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdu, nolemjot, ka atbalsta atgūšana nepārkāptu ES tiesību pamatprincipus, un izdodot rīkojumu to atgūt neatkarīgi no tā, vai kontrolēta ārvalstu uzņēmuma nodibināšana un šī uzņēmuma izsniegtie aizdevumi nerezidentu grupas uzņēmumiem faktiski bija brīvības veikt uzņēmējdarbību izmantošana. Konkrētāk – šajā lietā atgūšana pārkāptu prasītāju brīvību veikt uzņēmējdarbību saskaņā ar LESD 49. pantu un kapitāla brīvu apriti saskaņā ar LESD 63. pantu. Šāda pārkāpuma apmērā ir jāatceļ apstrīdētā lēmuma 2. pantā ietvertais atgūšanas rīkojums. |
| --- | --- |

11.

Ar vienpadsmito pamatu tiek apgalvots, ka pat ja (kas tiek noliegts) apstrīdētais pasākums būtu ietvēris valsts atbalsta shēmu, Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdu, nolemjot, ka atbalsta atgūšana nepārkāptu ES tiesību pamatprincipus, un izdodot rīkojumu to atgūt neatkarīgi no tā, vai kontrolēta ārvalstu uzņēmuma nodibināšana un šī uzņēmuma izsniegtie aizdevumi nerezidentu grupas uzņēmumiem faktiski bija brīvības veikt uzņēmējdarbību izmantošana. Konkrētāk – šajā lietā atgūšana pārkāptu prasītāju brīvību veikt uzņēmējdarbību saskaņā ar LESD 49. pantu un kapitāla brīvu apriti saskaņā ar LESD 63. pantu. Šāda pārkāpuma apmērā ir jāatceļ apstrīdētā lēmuma 2. pantā ietvertais atgūšanas rīkojums.

---

(1)  Padomes Direktīva (ES) 2016/1164 (2016. gada 12. jūlijs), ar ko paredz noteikumus tādas nodokļu apiešanas prakses novēršanai, kas tieši iespaido iekšējā tirgus darbību (OV 2016, L 193, 1. lpp.).

(2)  Padomes Regula (ES) 2015/1589 (2015. gada 13. jūlijs), ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus Līguma par Eiropas Savienības darbību 108. panta piemērošanai (OV 2015, L 248, 9. lpp.).

---

| 10.2.2020 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 45/70 |
| --- | --- | --- | --- |

10.2.2020

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 45/70

---

Prasība, kas celta 2019. gada 12. novembrī – William Hill un William Hill Organization/Komisija

(Lieta T-784/19)

(2020/C 45/57)

Tiesvedības valoda – angļu

Lietas dalībnieki

Prasītājas: William Hill plc (Londona, Apvienotā Karaliste) un William Hill Organization Ltd (Londona) (pārstāvji: C. McDonnell, Barrister, B. Goren, Solicitor, M. Peristeraki, advokāts, un K. Desai, Solicitor)

Atbildētāja: Eiropas Komisija

Prasījumi

Prasītāju prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

| — | atzīt, ka nav bijis prettiesiska valsts atbalsta, atcelt apstrīdētā Lēmuma C(2019) 2526 final (2019. gada 2. aprīlis) par valsts atbalstu SA.44896, ko īstenojusi Apvienotā Karaliste attiecībā uz kontrolētu ārvalstu uzņēmumu [CFC] grupas finansēšanas atvieglojumu, 1. pantu, ciktāl tajā ir konstatēts, ka pastāv prettiesisks valsts atbalsts; un noraidīt prasību Apvienotajai Karalistei atgūt apgalvoti prettiesisko valsts atbalstu, kas prasītājām ir izmaksāts šajos apstākļos (apstrīdētā lēmuma 2. un 3. pants); |
| --- | --- |

—

atzīt, ka nav bijis prettiesiska valsts atbalsta, atcelt apstrīdētā Lēmuma C(2019) 2526 final (2019. gada 2. aprīlis) par valsts atbalstu SA.44896, ko īstenojusi Apvienotā Karaliste attiecībā uz kontrolētu ārvalstu uzņēmumu [CFC] grupas finansēšanas atvieglojumu, 1. pantu, ciktāl tajā ir konstatēts, ka pastāv prettiesisks valsts atbalsts; un noraidīt prasību Apvienotajai Karalistei atgūt apgalvoti prettiesisko valsts atbalstu, kas prasītājām ir izmaksāts šajos apstākļos (apstrīdētā lēmuma 2. un 3. pants);

| — | pakārtoti, atcelt apstrīdētā lēmuma 2. un 3. pantu, ciktāl tajos tiek pieprasīts, lai Apvienotā Karaliste no prasītājām atgūtu apgalvoto valsts atbalstu; un |
| --- | --- |

—

pakārtoti, atcelt apstrīdētā lēmuma 2. un 3. pantu, ciktāl tajos tiek pieprasīts, lai Apvienotā Karaliste no prasītājām atgūtu apgalvoto valsts atbalstu; un

| — | katrā ziņā piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, kas prasītājām radušies šajā tiesvedībā. |
| --- | --- |

—

katrā ziņā piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, kas prasītājām radušies šajā tiesvedībā.

Pamati un galvenie argumenti

Prasības pamatošanai prasītājas izvirza deviņus pamatus:

| 1. | Ar pirmo prasības pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pārpratusi Apvienotās Karalistes kontrolēto ārvalstu uzņēmumu (CFC) normu kontekstu, mērķi un darbības veidu attiecībā uz rīcību ar netirdzniecības finansiālo peļņu. Komisijas secinājumi apstrīdētajā lēmumā balstoties uz kumulatīvām acīmredzamām kļūdām. It īpaši – Komisija esot pieļāvusi acīmredzamas kļūdas savā izpratnē par vispārējo Apvienotās Karalistes nodokļu sistēmu, par CFC sistēmas mērķiem, par specifisko grupas finansēšanas atvieglojuma (GFE) apjomu un kvalificēto kredītattiecību definīciju. |
| --- | --- |

1.

Ar pirmo prasības pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pārpratusi Apvienotās Karalistes kontrolēto ārvalstu uzņēmumu (CFC) normu kontekstu, mērķi un darbības veidu attiecībā uz rīcību ar netirdzniecības finansiālo peļņu. Komisijas secinājumi apstrīdētajā lēmumā balstoties uz kumulatīvām acīmredzamām kļūdām. It īpaši – Komisija esot pieļāvusi acīmredzamas kļūdas savā izpratnē par vispārējo Apvienotās Karalistes nodokļu sistēmu, par CFC sistēmas mērķiem, par specifisko grupas finansēšanas atvieglojuma (GFE) apjomu un kvalificēto kredītattiecību definīciju.

| 2. | Ar otro prasības pamatu tiek apgalvots, ka Komisija kļūdaini esot atainojusi grupas finansēšanas atvieglojumu kā nodokļu atvieglojumu un attiecīgi – kā priekšrocību. Saistībā ar netirdzniecības finanšu peļņu grupas finansēšanas atvieglojums ir nodokļu norma un daļa no CFC normu robežu definīcijas, nevis selektīva priekšrocība. Komisija nav sniegusi kvantitatīvu analīzi, lai parādītu, ka tā ir priekšrocība, un, tā kā nav pārliecinošu pierādījumu par to, ka strīdīgā pasākuma rezultātā rodas priekšrocība, apstrīdētais lēmums nevar palikt spēkā. |
| --- | --- |

2.

Ar otro prasības pamatu tiek apgalvots, ka Komisija kļūdaini esot atainojusi grupas finansēšanas atvieglojumu kā nodokļu atvieglojumu un attiecīgi – kā priekšrocību. Saistībā ar netirdzniecības finanšu peļņu grupas finansēšanas atvieglojums ir nodokļu norma un daļa no CFC normu robežu definīcijas, nevis selektīva priekšrocība. Komisija nav sniegusi kvantitatīvu analīzi, lai parādītu, ka tā ir priekšrocība, un, tā kā nav pārliecinošu pierādījumu par to, ka strīdīgā pasākuma rezultātā rodas priekšrocība, apstrīdētais lēmums nevar palikt spēkā.

| 3. | Ar trešo prasības pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot kļūdaini noteikusi atsauces sistēmu CFC normu ietekmes novērtēšanai un kļūdaini identificējusi CFC normas kā atšķirīgu normu kopumu, kas ir nošķirtas no Apvienotās Karalistes vispārējās uzņēmumu ienākuma nodokļa sistēmas. Komisija neesot pareizi sapratusi CFC normu mērķi un neesot ievērojusi Apvienotās Karalistes rīcības brīvību. |
| --- | --- |

3.

Ar trešo prasības pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot kļūdaini noteikusi atsauces sistēmu CFC normu ietekmes novērtēšanai un kļūdaini identificējusi CFC normas kā atšķirīgu normu kopumu, kas ir nošķirtas no Apvienotās Karalistes vispārējās uzņēmumu ienākuma nodokļa sistēmas. Komisija neesot pareizi sapratusi CFC normu mērķi un neesot ievērojusi Apvienotās Karalistes rīcības brīvību.

| 4. | Ar ceturto prasības pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi acīmredzamas kļūdas valsts atbalsta analīzē un esot piemērojusi nepareizos testus, izvērtējot salīdzināmības jautājumu. Komisija neesot atzinusi, ka pastāv dažādi riska līmeņi Apvienotās Karalistes nodokļu bāzei atkarībā no tā, vai aizdevums ir grupas vienībai, kurai nodokļi tiek uzlikti Apvienotajā Karalistē, vai tādai grupas vienībai, kas nav apliekama ar nodokļiem Apvienotajā Karalistē, un neracionāli secinājusi, ka aizdevums grupas iekšienē ir salīdzināms ar aizdevumu trešajai personai. |
| --- | --- |

4.

Ar ceturto prasības pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi acīmredzamas kļūdas valsts atbalsta analīzē un esot piemērojusi nepareizos testus, izvērtējot salīdzināmības jautājumu. Komisija neesot atzinusi, ka pastāv dažādi riska līmeņi Apvienotās Karalistes nodokļu bāzei atkarībā no tā, vai aizdevums ir grupas vienībai, kurai nodokļi tiek uzlikti Apvienotajā Karalistē, vai tādai grupas vienībai, kas nav apliekama ar nodokļiem Apvienotajā Karalistē, un neracionāli secinājusi, ka aizdevums grupas iekšienē ir salīdzināms ar aizdevumu trešajai personai.

| 5. | Ar piekto prasības pamatu tiek apgalvots, ka, pat pieņemot, ka aplūkojamie CFC pasākumi prima facie ir valsts atbalsts LESD 107. panta 1. punkta izpratnē, apstrīdētajā lēmumā esot kļūdaini secināts, ka nepastāv attaisnojums, kuru varētu piemērot, lai aizstāvētu konkrēto pasākumu saderību ar ES noteikumiem par valsts atbalstu. Turklāt apstrīdētais lēmums esot neracionāls un nekonsekvents, jo Komisija esot pareizi piekritusi tam, ka Apvienotās Karalistes 2010. gada Nodokļu politikas (starptautiskie un citi noteikumi) [UK’s Taxation (International and Other Provisions) Act 2010] likuma 9.A sadaļas 9. nodaļas normas ir attaisnojamas gadījumos, kad vienīgais iemesls piemērot CFC maksājumu atbilstoši minētās 9.A sadaļas hipotētiskajai 5. nodaļai ir “Apvienotās Karalistes saistītā kapitāla” tests, pamatojoties uz to, ka šis tests var būt pārmērīgi grūti īstenojams praksē, bet vienlaikus, un nesniedzot pienācīgu pamatojumu, Komisija apgalvo, ka minētā 9. nodaļa nekad nav attaisnojama gadījumos, ja CFC maksājums ir jāpiemēro būtiska personāla funkciju testa rezultātā atbilstoši šai 5. nodaļai. Proti, būtiska personāla funkciju testu ir pārmērīgi grūti piemērot praksē, tādēļ Komisijai bija jāsecina, ka minētā 9. nodaļa ir attaisnojama arī šī testa apstākļos, un tādējādi jāsecina, ka valsts atbalsts nepastāv. |
| --- | --- |

5.

Ar piekto prasības pamatu tiek apgalvots, ka, pat pieņemot, ka aplūkojamie CFC pasākumi prima facie ir valsts atbalsts LESD 107. panta 1. punkta izpratnē, apstrīdētajā lēmumā esot kļūdaini secināts, ka nepastāv attaisnojums, kuru varētu piemērot, lai aizstāvētu konkrēto pasākumu saderību ar ES noteikumiem par valsts atbalstu. Turklāt apstrīdētais lēmums esot neracionāls un nekonsekvents, jo Komisija esot pareizi piekritusi tam, ka Apvienotās Karalistes 2010. gada Nodokļu politikas (starptautiskie un citi noteikumi) [UK’s Taxation (International and Other Provisions) Act 2010] likuma 9.A sadaļas 9. nodaļas normas ir attaisnojamas gadījumos, kad vienīgais iemesls piemērot CFC maksājumu atbilstoši minētās 9.A sadaļas hipotētiskajai 5. nodaļai ir “Apvienotās Karalistes saistītā kapitāla” tests, pamatojoties uz to, ka šis tests var būt pārmērīgi grūti īstenojams praksē, bet vienlaikus, un nesniedzot pienācīgu pamatojumu, Komisija apgalvo, ka minētā 9. nodaļa nekad nav attaisnojama gadījumos, ja CFC maksājums ir jāpiemēro būtiska personāla funkciju testa rezultātā atbilstoši šai 5. nodaļai. Proti, būtiska personāla funkciju testu ir pārmērīgi grūti piemērot praksē, tādēļ Komisijai bija jāsecina, ka minētā 9. nodaļa ir attaisnojama arī šī testa apstākļos, un tādējādi jāsecina, ka valsts atbalsts nepastāv.

| 6. | Ar sesto prasības pamatu tiek apgalvots, ka, ja apstrīdētais lēmums tiktu atstāts spēkā, tā īstenošana, atgūstot apgalvoto valsts atbalstu no prasītājām, pārkāptu ES tiesību pamatprincipus, ieskaitot uzņēmējdarbības brīvību un pakalpojumu sniegšanas brīvību, piebilstot, ka prasītāju gadījumā konkrētie CFC atrodas citās dalībvalstīs. |
| --- | --- |

6.

Ar sesto prasības pamatu tiek apgalvots, ka, ja apstrīdētais lēmums tiktu atstāts spēkā, tā īstenošana, atgūstot apgalvoto valsts atbalstu no prasītājām, pārkāptu ES tiesību pamatprincipus, ieskaitot uzņēmējdarbības brīvību un pakalpojumu sniegšanas brīvību, piebilstot, ka prasītāju gadījumā konkrētie CFC atrodas citās dalībvalstīs.

| 7. | Ar septīto prasības pamatu tiek apgalvots, ka no apstrīdētā lēmuma izrietošais piedziņas rīkojums neesot pamatots un esot pretrunā Savienības tiesību pamatprincipiem. |
| --- | --- |

7.

Ar septīto prasības pamatu tiek apgalvots, ka no apstrīdētā lēmuma izrietošais piedziņas rīkojums neesot pamatots un esot pretrunā Savienības tiesību pamatprincipiem.

| 8. | Ar astoto prasības pamatu tiek apgalvots, ka Komisija apstrīdētajā lēmumā neesot norādījusi atbilstošus iemeslus būtiskiem elementiem, tādiem kā secinājumam, ka CFC maksājums atbilstoši minētajai 5. nodaļai varētu tikt piemērots, bez grūtībām un bez nesamērīga sloga izmantojot būtiska personāla funkciju testu. |
| --- | --- |

8.

Ar astoto prasības pamatu tiek apgalvots, ka Komisija apstrīdētajā lēmumā neesot norādījusi atbilstošus iemeslus būtiskiem elementiem, tādiem kā secinājumam, ka CFC maksājums atbilstoši minētajai 5. nodaļai varētu tikt piemērots, bez grūtībām un bez nesamērīga sloga izmantojot būtiska personāla funkciju testu.

| 9. | Ar devīto prasības pamatu tiek apgalvots, ka ar apstrīdēto lēmumu esot pārkāpts arī labas pārvaldības princips, kurš prasa, lai Komisija savās administratīvajās procedūrās nodrošinātu pārskatāmību un paredzamību un pieņemtu savus lēmumus saprātīgā laika posmā. Nav saprātīgi, ka Komisijai vajadzēja vairāk kā četrus gadus, lai pieņemtu savu lēmumu uzsākt izmeklēšanu šajā lietā, un pieņemtu galīgo lēmumu vairāk kā sešus gadus pēc tam, kad strīdīgais pasākums stājies spēkā. |
| --- | --- |

9.

Ar devīto prasības pamatu tiek apgalvots, ka ar apstrīdēto lēmumu esot pārkāpts arī labas pārvaldības princips, kurš prasa, lai Komisija savās administratīvajās procedūrās nodrošinātu pārskatāmību un paredzamību un pieņemtu savus lēmumus saprātīgā laika posmā. Nav saprātīgi, ka Komisijai vajadzēja vairāk kā četrus gadus, lai pieņemtu savu lēmumu uzsākt izmeklēšanu šajā lietā, un pieņemtu galīgo lēmumu vairāk kā sešus gadus pēc tam, kad strīdīgais pasākums stājies spēkā.

---

| 10.2.2020 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 45/72 |
| --- | --- | --- | --- |

10.2.2020

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 45/72

---

Prasība, kas celta 2019. gada 13. novembrī – Anglo American International/Komisija

(Lieta T-785/19)

(2020/C 45/58)

Tiesvedības valoda – angļu

Lietas dalībnieki

Prasītāja: Anglo American International Holdings Ltd (Londona, Apvienotā Karaliste) (pārstāvis: M. Anderson, Solicitor)

Atbildētāja: Eiropas Komisija

Prasījumi

Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

| — | pilnībā atcelt Komisijas 2019. gada 2. aprīļa lēmumu, ciktāl tas attiecas uz prasītāju; |
| --- | --- |

—

pilnībā atcelt Komisijas 2019. gada 2. aprīļa lēmumu, ciktāl tas attiecas uz prasītāju;

| — | pakārtoti, izdot rīkojumu, ka, nosakot atgūstamā valsts atbalsta summu, jebkurā gadījumā ir jāņem vērā zaudējumi, atvieglojumi vai atbrīvojumi, kas bija pieejami prasītājai laikā, kad tā bija pieteikusies uzņēmumu grupu finansēšanas atbrīvojumam, vai kas prasītājai tajā laikā būtu bijuši pieejami, ja tā nebūtu lūgusi uzņēmumu grupu finansēšanas atbrīvojumu, pat ja piekļuvei šiem zaudējumiem, atvieglojumiem vai atbrīvojumiem pašreiz saskaņā ar Apvienotās Karalistes tiesībām ir iestājies noilgums un neatkarīgi no tā, vai tie ir automātiski vai nav; |
| --- | --- |

—

pakārtoti, izdot rīkojumu, ka, nosakot atgūstamā valsts atbalsta summu, jebkurā gadījumā ir jāņem vērā zaudējumi, atvieglojumi vai atbrīvojumi, kas bija pieejami prasītājai laikā, kad tā bija pieteikusies uzņēmumu grupu finansēšanas atbrīvojumam, vai kas prasītājai tajā laikā būtu bijuši pieejami, ja tā nebūtu lūgusi uzņēmumu grupu finansēšanas atbrīvojumu, pat ja piekļuvei šiem zaudējumiem, atvieglojumiem vai atbrīvojumiem pašreiz saskaņā ar Apvienotās Karalistes tiesībām ir iestājies noilgums un neatkarīgi no tā, vai tie ir automātiski vai nav;

| — | katrā ziņā piespriest atbildētājai atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus. |
| --- | --- |

—

katrā ziņā piespriest atbildētājai atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Prasības pamatošanai prasītāja izvirza deviņus pamatus.

| 1. | Ar pirmo prasības pamatu tiek apgalvots, ka atbildētāja nav pierādījusi, ka uzņēmumu grupu finansēšanas atbrīvojums ir priekšrocība. Prasītāja apgalvo, ka atbildētāja neesot pierādījusi, ka katrā gadījumā, kad ir lūgts piemērot uzņēmumu grupu finansēšanas atbrīvojumu, ir bijusi priekšrocība. |
| --- | --- |

1.

Ar pirmo prasības pamatu tiek apgalvots, ka atbildētāja nav pierādījusi, ka uzņēmumu grupu finansēšanas atbrīvojums ir priekšrocība. Prasītāja apgalvo, ka atbildētāja neesot pierādījusi, ka katrā gadījumā, kad ir lūgts piemērot uzņēmumu grupu finansēšanas atbrīvojumu, ir bijusi priekšrocība.

| 2. | Ar otro prasības pamatu tiek apgalvots, ka atbalstu neesot piešķīrusi valsts vai tas neesot piešķirts no valsts līdzekļiem. Komisija neesot pierādījusi, ka lūgums piešķirt uzņēmumu grupu finansēšanas atbrīvojumu noteikti ir izraisījis Apvienotās Karalistes uzņēmumu ienākuma nodokļa samazinājumu. |
| --- | --- |

2.

Ar otro prasības pamatu tiek apgalvots, ka atbalstu neesot piešķīrusi valsts vai tas neesot piešķirts no valsts līdzekļiem. Komisija neesot pierādījusi, ka lūgums piešķirt uzņēmumu grupu finansēšanas atbrīvojumu noteikti ir izraisījis Apvienotās Karalistes uzņēmumu ienākuma nodokļa samazinājumu.

| 3. | Ar trešo prasības pamatu tiek apgalvots, ka ar uzņēmumu grupu finansēšanas atbrīvojumu netiek dota priekšroka konkrētiem uzņēmumiem vai konkrētu preču ražošanai. Komisija esot kļūdījusies (i) definējot atsauces sistēmu pārāk šauri kā Apvienotās Karalistes 2010. gada Likuma par nodokļiem (starptautiskie un citi noteikumi) 9.A daļas normas un nevis kā plašāku Apvienotās Karalistes uzņēmuma ienākuma nodokļa sistēmu; (ii) nesaprotot, ka minētā 9.A daļas 9. nodaļa nav atkāpe no tās 5. nodaļas; un (iii) neatzīstot, ka, pat ja minētā 9. nodaļa būtu atkāpe no 5. nodaļas, to attaisno minētās 9.A daļas raksturs vai vispārējā struktūra. |
| --- | --- |

3.

Ar trešo prasības pamatu tiek apgalvots, ka ar uzņēmumu grupu finansēšanas atbrīvojumu netiek dota priekšroka konkrētiem uzņēmumiem vai konkrētu preču ražošanai. Komisija esot kļūdījusies (i) definējot atsauces sistēmu pārāk šauri kā Apvienotās Karalistes 2010. gada Likuma par nodokļiem (starptautiskie un citi noteikumi) 9.A daļas normas un nevis kā plašāku Apvienotās Karalistes uzņēmuma ienākuma nodokļa sistēmu; (ii) nesaprotot, ka minētā 9.A daļas 9. nodaļa nav atkāpe no tās 5. nodaļas; un (iii) neatzīstot, ka, pat ja minētā 9. nodaļa būtu atkāpe no 5. nodaļas, to attaisno minētās 9.A daļas raksturs vai vispārējā struktūra.

| 4. | Ar ceturto prasības pamatu tiek apgalvots, ka uzņēmumu grupu finansēšanas atbrīvojums neietekmē tirdzniecību starp dalībvalstīm. Komisija esot kļūdījusies, secinot, ka uzņēmumu grupu finansēšanas atbrīvojums ir ietekmējis multinacionālo grupu izvēli attiecībā uz to grupu finanšu funkciju īstenošanas vietu un to galveno biroju ES. |
| --- | --- |

4.

Ar ceturto prasības pamatu tiek apgalvots, ka uzņēmumu grupu finansēšanas atbrīvojums neietekmē tirdzniecību starp dalībvalstīm. Komisija esot kļūdījusies, secinot, ka uzņēmumu grupu finansēšanas atbrīvojums ir ietekmējis multinacionālo grupu izvēli attiecībā uz to grupu finanšu funkciju īstenošanas vietu un to galveno biroju ES.

| 5. | Ar piekto prasības pamatu tiek apgalvots, ka uzņēmumu grupu finansēšanas atbrīvojums neizkropļo vai nedraud izkropļot konkurenci. Komisija neesot pierādījusi, ka lūgums piešķirt uzņēmumu grupu finansēšanas atbrīvojumu noteikti ir izraisījis Apvienotās Karalistes uzņēmumu ienākuma nodokļa samazinājumu. |
| --- | --- |

5.

Ar piekto prasības pamatu tiek apgalvots, ka uzņēmumu grupu finansēšanas atbrīvojums neizkropļo vai nedraud izkropļot konkurenci. Komisija neesot pierādījusi, ka lūgums piešķirt uzņēmumu grupu finansēšanas atbrīvojumu noteikti ir izraisījis Apvienotās Karalistes uzņēmumu ienākuma nodokļa samazinājumu.

| 6. | Ar sesto prasības pamatu tiek apgalvots, ka apgalvotā atbalsta atgūšana būtu pretrunā vispārējiem ES tiesību principiem. Prasītāja apgalvo, ka, tā kā nozīmīgu amatpersonu pienākumu testam minētās 5. nodaļas 371EB sadaļā neesot tiesiskās drošības, Apvienotajai Karalistei bija novērtēšanas brīvība atrisināt šo nedrošību un ka atbildētāja esot pārkāpusi savu pienākumu īstenot pilnīgu visu atbilstošo faktoru analīzi. Izdodot rīkojumu par atbalsta atgūšanu, Komisija esot rīkojusies pretēji Padomes Regulas (ES) 2015/1589 (1) 16. panta 1. punktam, kurā ir aizliegts atgūt atbalstu, ja atgūšana būtu pretrunā vispārējiem ES tiesību principiem. |
| --- | --- |

6.

Ar sesto prasības pamatu tiek apgalvots, ka apgalvotā atbalsta atgūšana būtu pretrunā vispārējiem ES tiesību principiem. Prasītāja apgalvo, ka, tā kā nozīmīgu amatpersonu pienākumu testam minētās 5. nodaļas 371EB sadaļā neesot tiesiskās drošības, Apvienotajai Karalistei bija novērtēšanas brīvība atrisināt šo nedrošību un ka atbildētāja esot pārkāpusi savu pienākumu īstenot pilnīgu visu atbilstošo faktoru analīzi. Izdodot rīkojumu par atbalsta atgūšanu, Komisija esot rīkojusies pretēji Padomes Regulas (ES) 2015/1589 (1) 16. panta 1. punktam, kurā ir aizliegts atgūt atbalstu, ja atgūšana būtu pretrunā vispārējiem ES tiesību principiem.

| 7. | Ar septīto prasības pamatu tiek apgalvots, ka selektīvā priekšrocība izzustu un līdzekļi nebūtu jāatgūst, ja Apvienotā Karaliste ar atpakaļejošu spēku attiecinātu uzņēmumu grupu finansēšanas atbrīvojumu uz augšupējiem aizdevumiem un aizdevumiem trešām personām. Komisija neesot atzinusi, ka šādu darbību veikšana būtu novērsusi jebkuru selektīvo priekšrocību (pieņemot uz brīdi, ka tāda pastāv) un šādā gadījumā nerastos nelikumīgs valsts atbalsts, kas ir jāatgūst saskaņā ar ES tiesībām. |
| --- | --- |

7.

Ar septīto prasības pamatu tiek apgalvots, ka selektīvā priekšrocība izzustu un līdzekļi nebūtu jāatgūst, ja Apvienotā Karaliste ar atpakaļejošu spēku attiecinātu uzņēmumu grupu finansēšanas atbrīvojumu uz augšupējiem aizdevumiem un aizdevumiem trešām personām. Komisija neesot atzinusi, ka šādu darbību veikšana būtu novērsusi jebkuru selektīvo priekšrocību (pieņemot uz brīdi, ka tāda pastāv) un šādā gadījumā nerastos nelikumīgs valsts atbalsts, kas ir jāatgūst saskaņā ar ES tiesībām.

| 8. | Ar astoto prasības pamatu tiek apgalvots, ka, nosakot atgūstamā valsts atbalsta summu, jebkurā gadījumā jāņem vērā zaudējumi, atvieglojumi vai atbrīvojumi, kas bija pieejami prasītājai (neatkarīgi no tā, vai uz lūguma, izvēles pamata vai automātiski) laikā, kad tā lūdza piemērot uzņēmumu grupu finansēšanas atbrīvojumu, vai kuri būtu bijuši tajā laikā pieejami prasītājai, ja tā nebūtu lūgusi uzņēmumu grupu finansēšanas atbrīvojumu, pat ja piekļuvei šiem zaudējumiem, atvieglojumiem vai atbrīvojumiem pašreiz saskaņā ar Apvienotās Karalistes tiesībām ir iestājies noilgums. Prasītāja apgalvo, ka šāda ir pareiza apstrīdētā lēmuma 203. apsvēruma interpretācija, bet, tā kā tas šādi nav darīts, apstrīdētais lēmums ir kļūdains tādēļ, ka šādu zaudējumu, atvieglojumu vai atbrīvojumu neņemšana vērā novestu pie atbalsta summas pārrēķina, kas radītu traucējumus iekšējā tirgū. |
| --- | --- |

8.

Ar astoto prasības pamatu tiek apgalvots, ka, nosakot atgūstamā valsts atbalsta summu, jebkurā gadījumā jāņem vērā zaudējumi, atvieglojumi vai atbrīvojumi, kas bija pieejami prasītājai (neatkarīgi no tā, vai uz lūguma, izvēles pamata vai automātiski) laikā, kad tā lūdza piemērot uzņēmumu grupu finansēšanas atbrīvojumu, vai kuri būtu bijuši tajā laikā pieejami prasītājai, ja tā nebūtu lūgusi uzņēmumu grupu finansēšanas atbrīvojumu, pat ja piekļuvei šiem zaudējumiem, atvieglojumiem vai atbrīvojumiem pašreiz saskaņā ar Apvienotās Karalistes tiesībām ir iestājies noilgums. Prasītāja apgalvo, ka šāda ir pareiza apstrīdētā lēmuma 203. apsvēruma interpretācija, bet, tā kā tas šādi nav darīts, apstrīdētais lēmums ir kļūdains tādēļ, ka šādu zaudējumu, atvieglojumu vai atbrīvojumu neņemšana vērā novestu pie atbalsta summas pārrēķina, kas radītu traucējumus iekšējā tirgū.

| 9. | Ar devīto prasības pamatu tiek apgalvots, ka Komisija neesot norādījusi pamatojumu saistībā ar kvalificēto resursu atbrīvojumu un atbilstošo procentu maksājumu atbrīvojumu un neesot veikusi pilnīgu visu atbilstošo faktoru analīzi. Komisija neesot nošķīrusi trīs dažādus atbrīvojumus atbilstoši minētajai 9. nodaļai, kas darbojas neatkarīgi, un neesot sapratusi, ka kvalificēto resursu atbrīvojums un atbilstošo procentu maksājumu atbrīvojums neaizstāj nozīmīgu amatpersonu pienākumu testu un tas, ka iepriekšminētajā 9. nodaļā pastāv atbilstošo procentu maksājumu atbrīvojums, parādot, ka atbildētāja ir kļūdījusies, definējot atsauces sistēmu pārāk šauri kā minētās 9.A daļas normas un nevis kā plašāku Apvienotās Karalistes uzņēmuma ienākuma nodokļa sistēmu. |
| --- | --- |

9.

Ar devīto prasības pamatu tiek apgalvots, ka Komisija neesot norādījusi pamatojumu saistībā ar kvalificēto resursu atbrīvojumu un atbilstošo procentu maksājumu atbrīvojumu un neesot veikusi pilnīgu visu atbilstošo faktoru analīzi. Komisija neesot nošķīrusi trīs dažādus atbrīvojumus atbilstoši minētajai 9. nodaļai, kas darbojas neatkarīgi, un neesot sapratusi, ka kvalificēto resursu atbrīvojums un atbilstošo procentu maksājumu atbrīvojums neaizstāj nozīmīgu amatpersonu pienākumu testu un tas, ka iepriekšminētajā 9. nodaļā pastāv atbilstošo procentu maksājumu atbrīvojums, parādot, ka atbildētāja ir kļūdījusies, definējot atsauces sistēmu pārāk šauri kā minētās 9.A daļas normas un nevis kā plašāku Apvienotās Karalistes uzņēmuma ienākuma nodokļa sistēmu.

---

(1)  Padomes Regula (ES) 2015/1589 (2015. gada 13. jūlijs), ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus Līguma par Eiropas Savienības darbību 108. panta piemērošanai (OV 2015, L 248, 9. lpp.).

---

| 10.2.2020 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 45/73 |
| --- | --- | --- | --- |

10.2.2020

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 45/73

---

Prasība, kas celta 2019. gada 13. novembrī – Simfer Jersey/Komisija

(Lieta T-786/19)

(2020/C 45/59)

Tiesvedības valoda – angļu

Lietas dalībnieki

Prasītāja: Simfer Jersey Ltd (St Helier, Jersey) (pārstāvji: N. Niejahr un B. Hoorelbeke, juristi, un A. Stratakis un P. O’Gara, Solicitors)

Atbildētāja: Eiropas Komisija

Prasījumi

Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

| — | atcelt Komisijas Lēmumu (ES) 2019/1352 (2019. gada 2. aprīlis) par valsts atbalstu SA.44896, ko Apvienotā Karaliste īstenojusi attiecībā uz kontrolētu ārvalstu uzņēmumu [CFC] grupu finansēšanas atbrīvojumu, ciktāl tajā noteikts, ka apgalvotais atbalsta pasākums ir atbalsts LESD 107. panta 1. punkta izpratnē, un noteikts to atgūt ar procentiem, tostarp no prasītājas; |
| --- | --- |

—

atcelt Komisijas Lēmumu (ES) 2019/1352 (2019. gada 2. aprīlis) par valsts atbalstu SA.44896, ko Apvienotā Karaliste īstenojusi attiecībā uz kontrolētu ārvalstu uzņēmumu [CFC] grupu finansēšanas atbrīvojumu, ciktāl tajā noteikts, ka apgalvotais atbalsta pasākums ir atbalsts LESD 107. panta 1. punkta izpratnē, un noteikts to atgūt ar procentiem, tostarp no prasītājas;

| — | pakārtoti, atcelt apstrīdētā lēmuma 2., 3. un 4. pantu, ciktāl tajos ir noteikts, ka nesaderīgais atbalsts ir jāatgūst ar procentiem, tostarp no prasītājas; |
| --- | --- |

—

pakārtoti, atcelt apstrīdētā lēmuma 2., 3. un 4. pantu, ciktāl tajos ir noteikts, ka nesaderīgais atbalsts ir jāatgūst ar procentiem, tostarp no prasītājas;

| — | piespriest Komisijai segt savus, kā arī atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus saistībā ar šo tiesvedību. |
| --- | --- |

—

piespriest Komisijai segt savus, kā arī atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus saistībā ar šo tiesvedību.

Pamati un galvenie argumenti

Lai pamatotu savu prasību, prasītāja izvirza piecus pamatus:

| 1. | Ar pirmo prasības pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pārkāpusi LESD 107. panta 1. punktu, nospriežot, ka apgalvotais atbalsta pasākums sniedz selektīvu priekšrocību






  a) | sabiedrībām, kas izmanto atbrīvojumu 75 % apmērā no zema riska kvalificētām kredītattiecībām, jo Komisija esot:






  — | nepareizi noteikusi AK CFC režīmu kā atsauces sistēmu un pieļāvusi tiesību kļūdu, secinot, ka atbrīvojuma 75 % apmērā ir atkāpe no atsauces nodokļu sistēmas, pamatojoties uz to, ka:






  (i) | atkāpes konstatēšana kļūdaini pamatojas uz reglamentējošo mehānismu; |
| --- | --- | --- | --- | --- |

1.

Ar pirmo prasības pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pārkāpusi LESD 107. panta 1. punktu, nospriežot, ka apgalvotais atbalsta pasākums sniedz selektīvu priekšrocību

a)

sabiedrībām, kas izmanto atbrīvojumu 75 % apmērā no zema riska kvalificētām kredītattiecībām, jo Komisija esot:

—

nepareizi noteikusi AK CFC režīmu kā atsauces sistēmu un pieļāvusi tiesību kļūdu, secinot, ka atbrīvojuma 75 % apmērā ir atkāpe no atsauces nodokļu sistēmas, pamatojoties uz to, ka:

(i)

atkāpes konstatēšana kļūdaini pamatojas uz reglamentējošo mehānismu;

| (ii) | būtiska personāla funkciju tests nav galvenais tests AK CFC režīmā, un |
| --- | --- |

(ii)

būtiska personāla funkciju tests nav galvenais tests AK CFC režīmā, un

| (iii) | kvalificētās un nekvalificētās kredītattiecības neatrodas vienādā tiesiskā un faktiskā situācijā un katrā ziņā tā esot pieļāvusi tiesību kļūdu, piemērojot pēc analoģijas vai nepamatoti pamatojoties uz Padomes Direktīvas (ES) 2016/1164 normām. (1) |
| --- | --- |

(iii)

kvalificētās un nekvalificētās kredītattiecības neatrodas vienādā tiesiskā un faktiskā situācijā un katrā ziņā tā esot pieļāvusi tiesību kļūdu, piemērojot pēc analoģijas vai nepamatoti pamatojoties uz Padomes Direktīvas (ES) 2016/1164 normām. (1)

| — | pieļāvusi faktu un tiesību kļūdu, secinot, ka 75 % atbrīvojums nav pamatots ar nodokļu sistēmas raksturu un vispārējo struktūru tādā pat veidā kā grupas finansēšanas atvieglojums, kas ir piemērojams netirdzniecības finansiālai peļņai, kurai ir attiecināms 2010. gada Nodokļu politikas (starptautiskie un citi noteikumi) likuma [Taxation (International and Other Provisions) Act 2010] 371ECpants (kapitāla ieguldījumi no AK). |
| --- | --- |

—

pieļāvusi faktu un tiesību kļūdu, secinot, ka 75 % atbrīvojums nav pamatots ar nodokļu sistēmas raksturu un vispārējo struktūru tādā pat veidā kā grupas finansēšanas atvieglojums, kas ir piemērojams netirdzniecības finansiālai peļņai, kurai ir attiecināms 2010. gada Nodokļu politikas (starptautiskie un citi noteikumi) likuma [Taxation (International and Other Provisions) Act 2010] 371ECpants (kapitāla ieguldījumi no AK).

| b) | sabiedrībām, kas izmanto saskaņotu procentu un pieļaujamo līdzekļu atbrīvojumu, jo Komisija esot:






  — | nepareizi noteikusi AK CFC režīmu kā atsauces sistēmu un pieļāvusi tiesību kļūdu, secinot, ka saskaņotu procentu atbrīvojuma ir atkāpe no atsauces nodokļu sistēmas, pamatojoties uz to, ka:






  (i) | atkāpes konstatējums ir kļūdaini balstīts uz reglamentējošo mehānismu un būtiska personāla funkciju tests nav galvenais tests AK CFC režīmā; |
| --- | --- | --- | --- |

b)

sabiedrībām, kas izmanto saskaņotu procentu un pieļaujamo līdzekļu atbrīvojumu, jo Komisija esot:

—

nepareizi noteikusi AK CFC režīmu kā atsauces sistēmu un pieļāvusi tiesību kļūdu, secinot, ka saskaņotu procentu atbrīvojuma ir atkāpe no atsauces nodokļu sistēmas, pamatojoties uz to, ka:

(i)

atkāpes konstatējums ir kļūdaini balstīts uz reglamentējošo mehānismu un būtiska personāla funkciju tests nav galvenais tests AK CFC režīmā;

| (ii) | nodokļu maksātāji, kas kvalificējas saskaņotu procentu un pieļaujamo līdzekļu atbrīvojumiem nav tādā pašā tiesiskā un faktiskā situācijā kā tie nodokļu maksātāji, kuri tiem nekvalificējas. |
| --- | --- |

(ii)

nodokļu maksātāji, kas kvalificējas saskaņotu procentu un pieļaujamo līdzekļu atbrīvojumiem nav tādā pašā tiesiskā un faktiskā situācijā kā tie nodokļu maksātāji, kuri tiem nekvalificējas.

| — | pieļāvusi faktu un tiesību kļūdu, secinot, ka saskaņotu procentu un pieļaujamo līdzekļu atbrīvojumi nav pamatoti ar nodokļu sistēmas raksturu un vispārējo struktūru. |
| --- | --- |

—

pieļāvusi faktu un tiesību kļūdu, secinot, ka saskaņotu procentu un pieļaujamo līdzekļu atbrīvojumi nav pamatoti ar nodokļu sistēmas raksturu un vispārējo struktūru.

| 2. | Ar otro prasības pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pārkāpusi LESD 107. panta 1. punktu, jo tā neesot pierādījusi, ka apgalvotais atbalsta pasākums ir ietekmējis tirdzniecību starp dalībvalstīm un draudējis izkropļot konkurenci. |
| --- | --- |

2.

Ar otro prasības pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pārkāpusi LESD 107. panta 1. punktu, jo tā neesot pierādījusi, ka apgalvotais atbalsta pasākums ir ietekmējis tirdzniecību starp dalībvalstīm un draudējis izkropļot konkurenci.

| 3. | Ar trešo pamatu pakārtoti tiek apgalvots, ka Komisija esot pārkāpusi LESD 49. pantu, apgalvoto atbalsta pasākumu kvalificējot kā nesaderīgu valsts atbalstu, kurš nepārkāpj LESD 49. pantā garantēto uzņēmējdarbības brīvību. |
| --- | --- |

3.

Ar trešo pamatu pakārtoti tiek apgalvots, ka Komisija esot pārkāpusi LESD 49. pantu, apgalvoto atbalsta pasākumu kvalificējot kā nesaderīgu valsts atbalstu, kurš nepārkāpj LESD 49. pantā garantēto uzņēmējdarbības brīvību.

| 4. | Ar ceturto prasības pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pārkāpusi vienlīdzīgas attieksmes/nediskriminācijas pamatprincipu, jo tā netirdzniecības finansiālo peļņu, kas radusies no kvalificētiem aizdevumiem, ir aplūkojusi tāpat kā netirdzniecības finansiālo peļņu, kas rodas no nekvalificētiem aizdevumiem; un aplūkojot grupas finansēšanas atvieglojumu dažādi, atkarībā no tā, vai netirdzniecības finansiālo peļņai ir piemērojams 2010. gada Nodokļu politikas (starptautiskie un citi noteikumi) likuma [Taxation (International and Other Provisions) Act 2010] 371EB vai 371EC pants. |
| --- | --- |

4.

Ar ceturto prasības pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pārkāpusi vienlīdzīgas attieksmes/nediskriminācijas pamatprincipu, jo tā netirdzniecības finansiālo peļņu, kas radusies no kvalificētiem aizdevumiem, ir aplūkojusi tāpat kā netirdzniecības finansiālo peļņu, kas rodas no nekvalificētiem aizdevumiem; un aplūkojot grupas finansēšanas atvieglojumu dažādi, atkarībā no tā, vai netirdzniecības finansiālo peļņai ir piemērojams 2010. gada Nodokļu politikas (starptautiskie un citi noteikumi) likuma [Taxation (International and Other Provisions) Act 2010] 371EB vai 371EC pants.

| 5. | Ar piekto prasības pamatu tiek apgalvots, ka, pat ja uz apgalvoto valsts atbalstu attiektos LESD 107. panta 1. punkts, Komisija esot pārkāpusi Procesuālās Regulas (2) 16. panta 1. punktu, izdodot rīkojumu atgūt apgalvoti nesaderīgā valsts atbalsta apmēru no apgalvotā atbalsta pasākuma saņēmējiem, jo šāda atgūšana pārkāpj ES tiesību vispārējos principus, proti, tiesiskās paļāvības un tiesiskās drošības principu. |
| --- | --- |

5.

Ar piekto prasības pamatu tiek apgalvots, ka, pat ja uz apgalvoto valsts atbalstu attiektos LESD 107. panta 1. punkts, Komisija esot pārkāpusi Procesuālās Regulas (2) 16. panta 1. punktu, izdodot rīkojumu atgūt apgalvoti nesaderīgā valsts atbalsta apmēru no apgalvotā atbalsta pasākuma saņēmējiem, jo šāda atgūšana pārkāpj ES tiesību vispārējos principus, proti, tiesiskās paļāvības un tiesiskās drošības principu.

---

(1)  1Padomes Direktīva (ES) 2016/1164 (2016. gada 12. jūlijs), ar ko paredz noteikumus tādas nodokļu apiešanas prakses novēršanai, kas tieši iespaido iekšējā tirgus darbību (OV 2016, L 193, 1. lpp.).

(2)  Padomes Regula (ES) 2015/1589 (2015. gada 13. jūlijs), ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus Līguma par Eiropas Savienības darbību 108. panta piemērošanai (OV 2015, L 248, 9. lpp.).

---

| 10.2.2020 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 45/75 |
| --- | --- | --- | --- |

10.2.2020

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 45/75

---

Prasība, kas celta 2019. gada 13. novembrī – The Sage Group u.c./Komisija

(Lieta T-787/19)

(2020/C 45/60)

Tiesvedības valoda – angļu

Lietas dalībnieki

Prasītājas: The Sage Group plc (Newcastle Upon Tyne, Apvienotā Karaliste), Sage Treasury Company Ltd (Newcastle Upon Tyne), Sage Irish Investments One Ltd (Newcastle Upon Tyne) un Sage Irish Investments Two Ltd (Newcastle Upon Tyne) (pārstāvji: J. Lesar, Solicitor, un K. Beal, QC)

Atbildētāja: Eiropas Komisija

Prasījumi

Prasītāju prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

| — | atcelt Komisijas Lēmumu C(2019) 2526 final (2019. gada 2. aprīlis) par valsts atbalstu SA.44896, ko Apvienotā Karaliste īstenojusi attiecībā uz kontrolētu ārvalstu uzņēmumu [CFC] grupu finansēšanas atbrīvojumu; |
| --- | --- |

—

atcelt Komisijas Lēmumu C(2019) 2526 final (2019. gada 2. aprīlis) par valsts atbalstu SA.44896, ko Apvienotā Karaliste īstenojusi attiecībā uz kontrolētu ārvalstu uzņēmumu [CFC] grupu finansēšanas atbrīvojumu;

| — | katrā ziņā piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, kas prasītājām radušies šajā tiesvedībā. |
| --- | --- |

—

katrā ziņā piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, kas prasītājām radušies šajā tiesvedībā.

Pamati un galvenie argumenti

Prasības pamatošanai prasītājas izvirza astoņus pamatus.

| 1. | Ar pirmo prasības pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot nepareizi piemērojusi LESD 107. panta 1. punktu un/vai pieļāvusi acīmredzamu kļūdu novērtējumā vai vērtējumā, izvēloties atsauces sistēmu nodokļu režīma analīzei. Komisijai esot bijis jāizskata atsauces sistēma kā Apvienotās Karalistes sabiedrību ienākuma nodokļa sistēma, nevis kā tikai kontrolēto ārvalstu uzņēmumu (controlled foreign companies, turpmāk tekstā – “CFC”) sistēma. |
| --- | --- |

1.

Ar pirmo prasības pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot nepareizi piemērojusi LESD 107. panta 1. punktu un/vai pieļāvusi acīmredzamu kļūdu novērtējumā vai vērtējumā, izvēloties atsauces sistēmu nodokļu režīma analīzei. Komisijai esot bijis jāizskata atsauces sistēma kā Apvienotās Karalistes sabiedrību ienākuma nodokļa sistēma, nevis kā tikai kontrolēto ārvalstu uzņēmumu (controlled foreign companies, turpmāk tekstā – “CFC”) sistēma.

| 2. | Ar otro prasības pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdu, piemērojot LESD 107. panta 1. punktu, un/vai pieļāvusi acīmredzamu kļūdu novērtējumā vai vērtējumā, izvēloties kļūdainu pieeju CFC sistēmas analīzei. Apstrīdētā lēmuma 124.–126. apsvērumā Komisija esot kļūdaini uzskatījusi, ka Apvienotās Karalistes 2010. gada Nodokļu politikas (starptautiskie un citi noteikumi) likuma (Taxation (International and Other Provisions) Act 2010) 9.A sadaļas 9. nodaļas normas ir atkāpe no tā 5. nodaļā noteiktā vispārējā nodokļu samaksas pienākuma. |
| --- | --- |

2.

Ar otro prasības pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdu, piemērojot LESD 107. panta 1. punktu, un/vai pieļāvusi acīmredzamu kļūdu novērtējumā vai vērtējumā, izvēloties kļūdainu pieeju CFC sistēmas analīzei. Apstrīdētā lēmuma 124.–126. apsvērumā Komisija esot kļūdaini uzskatījusi, ka Apvienotās Karalistes 2010. gada Nodokļu politikas (starptautiskie un citi noteikumi) likuma (Taxation (International and Other Provisions) Act 2010) 9.A sadaļas 9. nodaļas normas ir atkāpe no tā 5. nodaļā noteiktā vispārējā nodokļu samaksas pienākuma.

| 3. | Ar trešo prasības pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdu, piemērojot LESD 107. panta 1. punktu, apstrīdētā lēmuma 127.–151. apsvērumā konstatējot, ka selektivitātes kritērijs bija izpildīts, jo pret uzņēmumiem faktiski un juridiski salīdzināmās situācijās bija atšķirīga attieksme. |
| --- | --- |

3.

Ar trešo prasības pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdu, piemērojot LESD 107. panta 1. punktu, apstrīdētā lēmuma 127.–151. apsvērumā konstatējot, ka selektivitātes kritērijs bija izpildīts, jo pret uzņēmumiem faktiski un juridiski salīdzināmās situācijās bija atšķirīga attieksme.

| 4. | Ar ceturto prasības pamatu tiek apgalvots, ka atbrīvojums 75 % apmērā saskaņā ar Apvienotās Karalistes 2010. gada Nodokļu politikas (starptautiskie un citi noteikumi) likuma 371ID pantu ir attaisnojams ar nodokļu sistēmas raksturu un vispārējo struktūru. |
| --- | --- |

4.

Ar ceturto prasības pamatu tiek apgalvots, ka atbrīvojums 75 % apmērā saskaņā ar Apvienotās Karalistes 2010. gada Nodokļu politikas (starptautiskie un citi noteikumi) likuma 371ID pantu ir attaisnojams ar nodokļu sistēmas raksturu un vispārējo struktūru.

| 5. | Ar piekto prasības pamatu tiek apgalvots, ka nodokļa maksāšanas pienākuma noteikšana tiem CFC, kas atbilst 9. nodaļā ietvertajiem izņēmumiem, kā kategorijai, pārkāptu prasītāju brīvību veikt uzņēmējdarbību pretēji LESD 49. pantam. |
| --- | --- |

5.

Ar piekto prasības pamatu tiek apgalvots, ka nodokļa maksāšanas pienākuma noteikšana tiem CFC, kas atbilst 9. nodaļā ietvertajiem izņēmumiem, kā kategorijai, pārkāptu prasītāju brīvību veikt uzņēmējdarbību pretēji LESD 49. pantam.

| 6. | Ar sesto prasības pamatu tiek apgalvots, ka esot pieļauta acīmredzama kļūda novērtējumā vai vērtējumā attiecībā uz atbrīvojumu 75 % apmērā un fiksētās proporcijas jautājumu. |
| --- | --- |

6.

Ar sesto prasības pamatu tiek apgalvots, ka esot pieļauta acīmredzama kļūda novērtējumā vai vērtējumā attiecībā uz atbrīvojumu 75 % apmērā un fiksētās proporcijas jautājumu.

| 7. | Ar septīto prasības pamatu tiek apgalvots, ka Komisijas lēmums neatbilstot ES tiesību vispārējam nediskriminācijas vai vienlīdzības principam. |
| --- | --- |

7.

Ar septīto prasības pamatu tiek apgalvots, ka Komisijas lēmums neatbilstot ES tiesību vispārējam nediskriminācijas vai vienlīdzības principam.

| 8. | Ar astoto prasības pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdu, pēc analoģijas piemērojot vai nepamatoti izmantojot Padomes Direktīvas (ES) 2016/1164 (1), kas ratione temporis nebija piemērojama, normas. |
| --- | --- |

8.

Ar astoto prasības pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdu, pēc analoģijas piemērojot vai nepamatoti izmantojot Padomes Direktīvas (ES) 2016/1164 (1), kas ratione temporis nebija piemērojama, normas.

---

(1)  Padomes Direktīva (ES) 2016/1164 (2016. gada 12. jūlijs), ar ko paredz noteikumus tādas nodokļu apiešanas prakses novēršanai, kas tieši iespaido iekšējā tirgus darbību (OV 2016, L 193, 1. lpp.).

---

| 10.2.2020 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 45/76 |
| --- | --- | --- | --- |

10.2.2020

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 45/76

---

Prasība, kas celta 2019. gada 14. novembrī – Moerenhout u.c./Komisija

(Lieta T-789/19)

(2020/C 45/61)

Tiesvedības valoda – franču

Lietas dalībnieki

Prasītāji: Tom Moerenhout (Humbeek, Beļģija) un seši citi prasītāji (pārstāvis: G. Devers, advokāts)

Atbildētāja: Eiropas Komisija

Prasījumi

Prasītāju prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

| — | atcelt apstrīdēto lēmumu; |
| --- | --- |

—

atcelt apstrīdēto lēmumu;

| — | piespriest Komisijai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus. |
| --- | --- |

—

piespriest Komisijai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Lai pamatotu prasību, kas celta par Komisijas Lēmumu C(2019) 6390 final (2019. gada 4. septembris), ar kuru atteikts reģistrēt Eiropas pilsoņu iniciatīvas priekšlikumu “Kopējās tirdzniecības politikas atbilstības nodrošināšana ES Līgumiem un starptautiskajām tiesībām” (OV 2019, L 241, 12. lpp.), prasītāji izvirza četrus pamatus.

| 1. | Pirmais pamats ir balstīts uz Pamattiesību hartas 41. panta 1. punkta un Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas Nr. 211/2011 (2011. gada 16. februāris) par pilsoņu iniciatīvu (OV 2011, L 65, 1. lpp.) 4. panta 1. un 2. punkta pārkāpumu, jo Komisija esot sagrozījusi pilsoņu iniciatīvas priekšlikumu. |
| --- | --- |

1.

Pirmais pamats ir balstīts uz Pamattiesību hartas 41. panta 1. punkta un Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas Nr. 211/2011 (2011. gada 16. februāris) par pilsoņu iniciatīvu (OV 2011, L 65, 1. lpp.) 4. panta 1. un 2. punkta pārkāpumu, jo Komisija esot sagrozījusi pilsoņu iniciatīvas priekšlikumu.

| 2. | Otrais pamats ir balstīts uz Regulas Nr. 211/2011 4. panta 3. punkta otrās daļas pārkāpumu, ciktāl Komisija neesot izpildījusi pienākumu pamatot apstrīdēto lēmumu. |
| --- | --- |

2.

Otrais pamats ir balstīts uz Regulas Nr. 211/2011 4. panta 3. punkta otrās daļas pārkāpumu, ciktāl Komisija neesot izpildījusi pienākumu pamatot apstrīdēto lēmumu.

| 3. | Trešais pamats ir balstīts uz Regulas Nr. 211/2011 4. panta 2. punkta b) apakšpunkta pārkāpumu, jo Komisija uzskatīja, ka rīcību, kas paredzēta pilsoņu iniciatīvas priekšlikumā, var veikt, tikai pamatojoties uz LESD 215. pantu, savukārt minētā rīcība nepārprotami ietilpa kopējā tirdzniecības politikā. |
| --- | --- |

3.

Trešais pamats ir balstīts uz Regulas Nr. 211/2011 4. panta 2. punkta b) apakšpunkta pārkāpumu, jo Komisija uzskatīja, ka rīcību, kas paredzēta pilsoņu iniciatīvas priekšlikumā, var veikt, tikai pamatojoties uz LESD 215. pantu, savukārt minētā rīcība nepārprotami ietilpa kopējā tirdzniecības politikā.

| 4. | Ceturtais pamats ir balstīts uz Regulas Nr. 211/2011 4. panta 2. punkta b) apakšpunkta pārkāpumu, jo Komisija neesot ņēmusi vērā citus juridiskos pamatus, uz kuriem skaidri attiecas EPI priekšlikums, proti, LESD 43. panta 2. punktu un 114. pantu. |
| --- | --- |

4.

Ceturtais pamats ir balstīts uz Regulas Nr. 211/2011 4. panta 2. punkta b) apakšpunkta pārkāpumu, jo Komisija neesot ņēmusi vērā citus juridiskos pamatus, uz kuriem skaidri attiecas EPI priekšlikums, proti, LESD 43. panta 2. punktu un 114. pantu.

---

| 10.2.2020 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 45/77 |
| --- | --- | --- | --- |

10.2.2020

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 45/77

---

Prasība, kas celta 2019. gada 18. novembrī – Bennahmias/Parlaments

(Lieta T-798/19)

(2020/C 45/62)

Tiesvedības valoda – franču

Lietas dalībnieki

Prasītājs: Jean-Luc Bennahmias (Marseļa, Francija) (pārstāvji:

J.-M. Rikkers, J.-L. Teheux, un M. Ganilsy, advokāti)

Atbildētājs: Eiropas Parlaments

Prasījumi

Prasītāja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

| — | atcelt Eiropas Parlamenta ģenerālsekretāra 2019. gada 16. septembra lēmumu; |
| --- | --- |

—

atcelt Eiropas Parlamenta ģenerālsekretāra 2019. gada 16. septembra lēmumu;

| — | atcelt paziņojumu par parādu Nr. 2019-1599, kurā uzdots atmaksāt 29 806 EUR; |
| --- | --- |

—

atcelt paziņojumu par parādu Nr. 2019-1599, kurā uzdots atmaksāt 29 806 EUR;

| — | piespriest Eiropas Parlamentam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus. |
| --- | --- |

—

piespriest Eiropas Parlamentam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Prasības pamatošanai prasītājs izvirza četrus pamatus.

| 1. | Pirmais pamats ir saistīts ar apstrīdētā lēmuma pamatojuma nepietiekamību, jo Eiropas Parlamenta ģenerālsekretāra norādītais pamatojums esot neskaidrs un jo lēmumā neesot norādīts, kādēļ iesniegtie dokumenti nav pierādījumi par darba veikšanu. |
| --- | --- |

1.

Pirmais pamats ir saistīts ar apstrīdētā lēmuma pamatojuma nepietiekamību, jo Eiropas Parlamenta ģenerālsekretāra norādītais pamatojums esot neskaidrs un jo lēmumā neesot norādīts, kādēļ iesniegtie dokumenti nav pierādījumi par darba veikšanu.

| 2. | Otrais pamats ir saistīts ar apstrīdētajā lēmumā pieļautu kļūdu vērtējumā, jo Eiropas Parlamenta ģenerālsekretāra konstatētie fakti neesot pareizi. |
| --- | --- |

2.

Otrais pamats ir saistīts ar apstrīdētajā lēmumā pieļautu kļūdu vērtējumā, jo Eiropas Parlamenta ģenerālsekretāra konstatētie fakti neesot pareizi.

| 3. | Trešais pamats ir saistīts ar pierādīšanas pienākuma pāreju. Šajā ziņā prasītājs uzskata, ka viņam nav jāsniedz pierādījumi par to, ka viņa labā strādājošais deputāta palīgs ir veicis darbu, tieši otrādi – Parlamentam esot jāpierāda pretējais. |
| --- | --- |

3.

Trešais pamats ir saistīts ar pierādīšanas pienākuma pāreju. Šajā ziņā prasītājs uzskata, ka viņam nav jāsniedz pierādījumi par to, ka viņa labā strādājošais deputāta palīgs ir veicis darbu, tieši otrādi – Parlamentam esot jāpierāda pretējais.

| 4. | Ceturtais pamats ir saistīts ar samērīguma principa neievērošanu, jo prasītājam pieprasītā summa liekot domāt, ka deputāta palīgs prasītāja labā nekad nav strādājis. |
| --- | --- |

4.

Ceturtais pamats ir saistīts ar samērīguma principa neievērošanu, jo prasītājam pieprasītā summa liekot domāt, ka deputāta palīgs prasītāja labā nekad nav strādājis.

---

| 10.2.2020 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 45/78 |
| --- | --- | --- | --- |

10.2.2020

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 45/78

---

Prasība, kas celta 2019. gada 18. novembrī – Bennahmias/Parlaments

(Lieta T-799/19)

(2020/C 45/63)

Tiesvedības valoda – franču

Lietas dalībnieki

Prasītājs: Jean-Luc Bennahmias (Marseļa, Francija) (pārstāvji: J.-M. Rikkers, J.-L. Teheux, un M. Ganilsy, advokāti)

Atbildētājs: Eiropas Parlaments

Prasījumi

Prasītāja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

| — | atcelt Eiropas Parlamenta ģenerālsekretāra 2019. gada 16. septembra lēmumu; |
| --- | --- |

—

atcelt Eiropas Parlamenta ģenerālsekretāra 2019. gada 16. septembra lēmumu;

| — | atcelt paziņojumu par parādu Nr. 2019-1598, kurā uzdots atmaksāt 15 105 EUR; |
| --- | --- |

—

atcelt paziņojumu par parādu Nr. 2019-1598, kurā uzdots atmaksāt 15 105 EUR;

| — | piespriest Eiropas Parlamentam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus. |
| --- | --- |

—

piespriest Eiropas Parlamentam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Prasības pamatošanai prasītājs izvirza četrus pamatus.

| 1. | Pirmais pamats ir saistīts ar apstrīdētā lēmuma pamatojuma nepietiekamību, jo Eiropas Parlamenta ģenerālsekretāra norādītais pamatojums esot neskaidrs un jo lēmumā neesot norādīts, kādēļ iesniegtie dokumenti nav pierādījumi par darba veikšanu. |
| --- | --- |

1.

Pirmais pamats ir saistīts ar apstrīdētā lēmuma pamatojuma nepietiekamību, jo Eiropas Parlamenta ģenerālsekretāra norādītais pamatojums esot neskaidrs un jo lēmumā neesot norādīts, kādēļ iesniegtie dokumenti nav pierādījumi par darba veikšanu.

| 2. | Otrais pamats ir saistīts ar apstrīdētajā lēmumā pieļautu kļūdu vērtējumā, jo Eiropas Parlamenta ģenerālsekretāra konstatētie fakti neesot pareizi. |
| --- | --- |

2.

Otrais pamats ir saistīts ar apstrīdētajā lēmumā pieļautu kļūdu vērtējumā, jo Eiropas Parlamenta ģenerālsekretāra konstatētie fakti neesot pareizi.

| 3. | Trešais pamats ir saistīts ar pierādīšanas pienākuma pāreju. Šajā ziņā prasītājs uzskata, ka viņam nav jāsniedz pierādījumi par to, ka viņa labā strādājošais deputāta palīgs ir veicis darbu, tieši otrādi – Parlamentam esot jāpierāda pretējais. |
| --- | --- |

3.

Trešais pamats ir saistīts ar pierādīšanas pienākuma pāreju. Šajā ziņā prasītājs uzskata, ka viņam nav jāsniedz pierādījumi par to, ka viņa labā strādājošais deputāta palīgs ir veicis darbu, tieši otrādi – Parlamentam esot jāpierāda pretējais.

| 4. | Ceturtais pamats ir saistīts ar samērīguma principa neievērošanu, jo prasītājam pieprasītā summa liekot domāt, ka deputāta palīgs prasītāja labā nekad nav strādājis. |
| --- | --- |

4.

Ceturtais pamats ir saistīts ar samērīguma principa neievērošanu, jo prasītājam pieprasītā summa liekot domāt, ka deputāta palīgs prasītāja labā nekad nav strādājis.

---

| 10.2.2020 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 45/79 |
| --- | --- | --- | --- |

10.2.2020

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 45/79

---

Prasība, kas celta 2019. gada 20. novembrī – Austria Tabak/EUIPO – Mignot & De Block (“AIR”)

(Lieta T-800/19)

(2020/C 45/64)

Tiesvedības valoda – angļu

Lietas dalībnieki

Prasītāja: Austria Tabak GmbH (Vīne, Austrija) (pārstāvji: J. Gracia Albero un R. Ahijón Lana, advokāti)

Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Mignot & De Block BV (Eindhoven, Nīderlande)

Informācija par procesu EUIPO

Strīdus preču zīmes īpašniece: prasītāja Vispārējā tiesā

Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “AIR” – Eiropas Savienības preču zīme Nr. 2 309 110

Process EUIPO: spēkā neesamības atzīšanas process

Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2019. gada 16. septembra lēmums lietā R 1665/2018-4

Prasījumi

Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

| — | atcelt apstrīdēto lēmumu; |
| --- | --- |

—

atcelt apstrīdēto lēmumu;

| — | piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus šajā tiesvedībā, tostarp izdevumus saistībā ar procesu Iebildumu nodaļā un procesu Apelācijas ceturtajā padomē. |
| --- | --- |

—

piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus šajā tiesvedībā, tostarp izdevumus saistībā ar procesu Iebildumu nodaļā un procesu Apelācijas ceturtajā padomē.

Izvirzītais pamats:

| — | Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 58. panta 1. punkta a) apakšpunkta, lasot to kopsakarā ar tās 18. panta 1. punkta a) apakšpunktu, pārkāpums. |
| --- | --- |

—

Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 58. panta 1. punkta a) apakšpunkta, lasot to kopsakarā ar tās 18. panta 1. punkta a) apakšpunktu, pārkāpums.

---

| 10.2.2020 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 45/79 |
| --- | --- | --- | --- |

10.2.2020

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 45/79

---

Prasība, kas celta 2019. gada 19. novembrī – Kisscolor Living/EUIPO – Teoxane (“KISS COLOR”)

(Lieta T-802/19)

(2020/C 45/65)

Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – vācu

Lietas dalībnieki

Prasītāja: Kisscolor Living GmbH (Bad Homburg, Vācija) (pārstāvis: T. Büttner, advokāts)

Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Teoxane SA (Ženēva, Šveice)

Informācija par procesu EUIPO

Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “KISS COLOR” baltā un sarkanā krāsā reģistrācijas pieteikums – reģistrācijas pieteikums Nr. 16 396 996

Process EUIPO: iebildumu process

Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2019. gada 16. septembra lēmums lietā R 2167/2018-4

Prasījumi

Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

| — | atcelt apstrīdēto lēmumu. |
| --- | --- |

—

atcelt apstrīdēto lēmumu.

Izvirzītais pamats:

| — | Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums. |
| --- | --- |

—

Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.

---

| 10.2.2020 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 45/80 |
| --- | --- | --- | --- |

10.2.2020

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 45/80

---

Prasība, kas celta 2019. gada 19. novembrī – etc-gaming un Casino-Equipment/Komisija

(Lieta T-803/19)

(2020/C 45/66)

Tiesvedības valoda – vācu

Lietas dalībnieki

Prasītājas: etc-gaming GmbH (Vīne, Austrija) un Casino-Equipment Vermietungs GmbH (Vīne) (pārstāvis – A. Schuster, advokāts)

Atbildētāja: Eiropas Komisija

Prasījumi

Prasītāju prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

| — | piespriest Eiropas Savienībai, kuru pārstāv Eiropas Komisija, atlīdzināt zaudējumus 110 836 927,73 EUR apmērā, kurus tā prettiesiski un vainojami ir nodarījusi prasītāju mantai, neizveidojot nepieciešamo tiesību aizsardzības līdzekli ECPAK 6. panta 1. punkta un 13. panta, kā arī Eiropas Savienības Pamattiesību hartas (turpmāk tekstā – “Harta”) 47. panta izpratnē; |
| --- | --- |

—

piespriest Eiropas Savienībai, kuru pārstāv Eiropas Komisija, atlīdzināt zaudējumus 110 836 927,73 EUR apmērā, kurus tā prettiesiski un vainojami ir nodarījusi prasītāju mantai, neizveidojot nepieciešamo tiesību aizsardzības līdzekli ECPAK 6. panta 1. punkta un 13. panta, kā arī Eiropas Savienības Pamattiesību hartas (turpmāk tekstā – “Harta”) 47. panta izpratnē;

| — | pakārtoti, piespriest Eiropas Savienībai, ko pārstāv Eiropas Komisija, principā atlīdzināt zaudējumus, kurus tā prettiesiski un vainojami ir nodarījusi prasītāju mantai vai kuri vēl radīsies tādēļ, ka nav izveidots nepieciešamais tiesību aizsardzības līdzeklis ECPAK 6. panta 1. punkta un 13. panta, kā arī Hartas 47. panta izpratnē; |
| --- | --- |

—

pakārtoti, piespriest Eiropas Savienībai, ko pārstāv Eiropas Komisija, principā atlīdzināt zaudējumus, kurus tā prettiesiski un vainojami ir nodarījusi prasītāju mantai vai kuri vēl radīsies tādēļ, ka nav izveidots nepieciešamais tiesību aizsardzības līdzeklis ECPAK 6. panta 1. punkta un 13. panta, kā arī Hartas 47. panta izpratnē;

| — | piespriest Eiropas Savienībai, ko pārstāv Eiropas Komisija, atlīdzināt tiesāšanās izdevumus šajā tiesvedībā. |
| --- | --- |

—

piespriest Eiropas Savienībai, ko pārstāv Eiropas Komisija, atlīdzināt tiesāšanās izdevumus šajā tiesvedībā.

Pamati un galvenie argumenti

Prasība ir pamatota ar šādu pamatu:

Savienība, neīstenojot ECPAK un Hartas prasības par efektīva tiesību aizsardzības līdzekļa izveidi, prasītajām prettiesiski un vainojami esot nodarījusi zaudējumus vismaz 110 836 927,73 EUR apmērā. Šie zaudējumi esot radušies saistībā ar to, ka prasītājam – tāpēc, ka nepastāv tiesību aizsardzības līdzeklis, kas ļautu pārbaudīt to, ka valsts tiesa, kurai ir šāds pienākums, nav uzdevusi prejudiciālu jautājumu Tiesai – juridiski nav iespējams nodrošināt Savienības tiesību īstenošanu un līdz ar to Savienības tiesību pārākuma principa rezultātā panākt tādu Glücksspielgesetz [Azartspēļu likuma] nodokļu normu nepiemērošanu, kuru dēļ rodoties nodokļu saistības apmērā, kas vairākkārt pārsniedz apgrozījumu tajā pašā laikposmā.

---

| 10.2.2020 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 45/81 |
| --- | --- | --- | --- |

10.2.2020

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 45/81

---

Prasība, kas celta 2019. gada 25. novembrī – Victoria's Secret Stores Brand Management/EUIPO – Yiwu Dearbody Cosmetics (“BODYSECRETS”)

(Lieta T-810/19)

(2020/C 45/67)

Tiesvedības valoda – angļu

Lietas dalībnieki

Prasītāja: Victoria's Secret Stores Brand Management, Inc. (Reynoldsburg, Ohaio, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvji: J. Dickerson, Solicitor)

Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Yiwu Dearbody Cosmetics Co.Ltd (Yiwu City, Ķīna)

Informācija par procesu EUIPO

Strīdus preču zīmes īpašniece: otra procesa Apelācijas padomē dalībniece

Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiska preču zīme “BODYSECRETS” – Eiropas Savienības preču zīme Nr. 13 921 978

Process EUIPO: spēkā neesamības atzīšanas process

Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas piektās padomes 2019. gada 5. septembra lēmums lietā R 2422/2018-5

Prasījumi

Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

| — | atcelt apstrīdēto lēmumu; |
| --- | --- |

—

atcelt apstrīdēto lēmumu;

| — | atļaut atzīt par spēkā neesošu ES preču zīmes reģistrāciju Nr. 13 921 978; |
| --- | --- |

—

atļaut atzīt par spēkā neesošu ES preču zīmes reģistrāciju Nr. 13 921 978;

| — | piespriest īpašniecei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus. |
| --- | --- |

—

piespriest īpašniecei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

Izvirzītais pamats:

| — | Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 2017/1001 59. panta 1. punkta a) apakšpunkta, lasot kopsakarā ar 7. panta 1. punkta b) apakšpunktu, 7. panta 1. punkta c) apakšpunktu un 7. panta 1. punkta d) apakšpunktu, pārkāpums. |
| --- | --- |

—

Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 2017/1001 59. panta 1. punkta a) apakšpunkta, lasot kopsakarā ar 7. panta 1. punkta b) apakšpunktu, 7. panta 1. punkta c) apakšpunktu un 7. panta 1. punkta d) apakšpunktu, pārkāpums.

---

| 10.2.2020 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 45/82 |
| --- | --- | --- | --- |

10.2.2020

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 45/82

---

Prasība, kas celta 2019. gada 3. decembrī – Totalizator Sportowy/EUIPO – Lottoland Holdings (“LOTTOLAND”)

(Lieta T-820/19)

(2020/C 45/68)

Tiesvedības valoda – angļu

Lietas dalībnieki

Prasītāja: Totalizator Sportowy sp. z o.o. (Varšava, Polija) (pārstāvji: B. Matusiewicz-Kulig, advokāts)

Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Lottoland Holdings Ltd (Ocean Village, Gibraltārs)

Informācija par procesu EUIPO

Strīdus preču zīmes īpašniece: otra procesa Apelācijas padomē dalībniece

Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “LOTTOLAND” – Eiropas Savienības preču zīme Nr. 11 369 981

Process EUIPO: spēkā neesamības atzīšanas process

Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2019. gada 2. oktobra lēmums lietā R 97/2019-4

Prasījumi

Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

| — | atcelt apstrīdēto lēmumu daļā, kurā ir nolemts, ka Eiropas Savienības preču zīme Nr. 11369981 “LOTTOLAND” paliek spēkā attiecībā uz visiem pakalpojumiem, attiecībā uz kuriem apstrīdētā Eiropas Savienības preču zīme ir reģistrēta 42. klasē; |
| --- | --- |

—

atcelt apstrīdēto lēmumu daļā, kurā ir nolemts, ka Eiropas Savienības preču zīme Nr. 11369981 “LOTTOLAND” paliek spēkā attiecībā uz visiem pakalpojumiem, attiecībā uz kuriem apstrīdētā Eiropas Savienības preču zīme ir reģistrēta 42. klasē;

| — | grozīt apstrīdēto lēmumu, nolemjot, ka Eiropas Savienības preču zīme Nr. 11369981 “LOTTOLAND” ir pilnībā spēkā neesoša, ieskaitot pakalpojumus, attiecībā uz kuriem apstrīdētā preču zīme ir reģistrēta 42. klasē; |
| --- | --- |

—

grozīt apstrīdēto lēmumu, nolemjot, ka Eiropas Savienības preču zīme Nr. 11369981 “LOTTOLAND” ir pilnībā spēkā neesoša, ieskaitot pakalpojumus, attiecībā uz kuriem apstrīdētā preču zīme ir reģistrēta 42. klasē;

pakārtoti,

| — | nodot lietu atpakaļ EUIPO; |
| --- | --- |

—

nodot lietu atpakaļ EUIPO;

| — | piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus. |
| --- | --- |

—

piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

Izvirzītais pamats:

| — | 60. panta 1. punkta a) apakšpunkta pārkāpums, skatot to kopsakarā ar 8. panta 5. punktu Komisijas Deleģētajā regulā (ES) 2018/625 (2018. gada 5. marts), ar ko papildina Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) 2017/1001 un atceļ Deleģēto Regulu (ES) 2017/1430. |
| --- | --- |

—

60. panta 1. punkta a) apakšpunkta pārkāpums, skatot to kopsakarā ar 8. panta 5. punktu Komisijas Deleģētajā regulā (ES) 2018/625 (2018. gada 5. marts), ar ko papildina Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) 2017/1001 un atceļ Deleģēto Regulu (ES) 2017/1430.

---

| 10.2.2020 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 45/83 |
| --- | --- | --- | --- |

10.2.2020

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 45/83

---

Prasība, kas celta 2019. gada 4. decembrī – Tazzetti/Komisija

(Lieta T-825/19)

(2020/C 45/69)

Tiesvedības valoda – itāļu

Lietas dalībnieki

Prasītāja: Tazzetti SpA (Volpiano, Itālija) (pārstāvji: M. Condinanzi, E. Ferrero un C. Vivani, advokāti)

Atbildētāja: Eiropas Komisija

Prasījumi

Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

| — | atcelt prasītājai adresēto Eiropas Komisijas 2019. gada 27. septembra lēmumu (paziņojumu) ARES (2019) 6014426, prasītājai adresēto Eiropas Komisijas 2019. gada 27. septembra lēmumu (paziņojumu) 2019 ARES (2019) 6024220, Tazzetti SA adresēto Eiropas Komisijas 2019. gada 30. septembra lēmumu (paziņojumu) ARES (2019) 6048224, Tazzetti SpA adresēto lēmumu (paziņojumu) ARES (2019) 6871575, kā arī vēlāk pieņemtos aktus un attiecīgā gadījumā – pirms tam atbilstoši LESD 277. pantam atzīstot par prettiesisku Komisijas Īstenošanas regulu (ES) 2019/661 (2019. gada 25. aprīlis), ar ko nodrošina netraucētu elektroniskā reģistra darbību attiecībā uz fluorogļūdeņražu laišanai tirgū piemērojamajām kvotām (OV L 112, 26.4.2019.) un it īpaši tās 7. pantu – atzīt par nepiemērojamiem un līdz ar to atcelt iepriekš minētos lēmumus, ar kuriem šī regula tiek īstenota; |
| --- | --- |

—

atcelt prasītājai adresēto Eiropas Komisijas 2019. gada 27. septembra lēmumu (paziņojumu) ARES (2019) 6014426, prasītājai adresēto Eiropas Komisijas 2019. gada 27. septembra lēmumu (paziņojumu) 2019 ARES (2019) 6024220, Tazzetti SA adresēto Eiropas Komisijas 2019. gada 30. septembra lēmumu (paziņojumu) ARES (2019) 6048224, Tazzetti SpA adresēto lēmumu (paziņojumu) ARES (2019) 6871575, kā arī vēlāk pieņemtos aktus un attiecīgā gadījumā – pirms tam atbilstoši LESD 277. pantam atzīstot par prettiesisku Komisijas Īstenošanas regulu (ES) 2019/661 (2019. gada 25. aprīlis), ar ko nodrošina netraucētu elektroniskā reģistra darbību attiecībā uz fluorogļūdeņražu laišanai tirgū piemērojamajām kvotām (OV L 112, 26.4.2019.) un it īpaši tās 7. pantu – atzīt par nepiemērojamiem un līdz ar to atcelt iepriekš minētos lēmumus, ar kuriem šī regula tiek īstenota;

| — | piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus. |
| --- | --- |

—

piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Prasības pamatošanai prasītāja izvirza septiņus pamatus.

| 1. | Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpts Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 517/2014 (2014. gada 16. aprīlis) par fluorētām siltumnīcefekta gāzēm un ar ko atceļ Regulu (EK) Nr. 842/2006 (OV 2014, L 150, 195. lpp.) 16. panta 1., 3. un 5. punkts, 17. pants un V un VI pielikums, LESD 291. pants un īstenošanas pasākuma jēdziens, ka šajā lietā ir notikusi pilnvaru nepareiza izmantošana, pārkāpts LESD 296. pants un nav izpildīts pienākums norādīt pamatojumu, kā arī pārkāpts samērīguma princips. |
| --- | --- |

1.

Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpts Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 517/2014 (2014. gada 16. aprīlis) par fluorētām siltumnīcefekta gāzēm un ar ko atceļ Regulu (EK) Nr. 842/2006 (OV 2014, L 150, 195. lpp.) 16. panta 1., 3. un 5. punkts, 17. pants un V un VI pielikums, LESD 291. pants un īstenošanas pasākuma jēdziens, ka šajā lietā ir notikusi pilnvaru nepareiza izmantošana, pārkāpts LESD 296. pants un nav izpildīts pienākums norādīt pamatojumu, kā arī pārkāpts samērīguma princips.

| 2. | Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka ar Komisijas Īstenošanas regulas (ES) 2019/661 (2019. gada 25. aprīlis), ar ko nodrošina netraucētu elektroniskā reģistra darbību attiecībā uz fluorogļūdeņražu laišanai tirgū piemērojamajām kvotām (OV 2019, L 112, 11. lpp.) 7. pantu ir pārkāpts Regulas (ES) Nr. 517/2014 (2014. gada 16. aprīlis) 15. un 16. pants un līdz ar to pakārtoti – minētais pants ir nepiemērojams.






  — | Šajā ziņā tiek apgalvots, ka šis 7. pants, ciktāl ar to ir atļauts vēsturiskajam operatoram, kas ir viena deklarētāja meitasuzņēmums, nepiešķirt kvotas, kas aprēķinātas, balstoties uz viņa paša atsauces vērtībām, proti, šādas kvotas tiek piešķirtas tikai šim vienam deklarētājam, kam ir tas pats faktiskais īpašnieks kā šim vēsturiskajam operatoram, izraisa Regulas (ES) Nr. 517/2014 15. un 16. panta pārkāpumu. |
| --- | --- | --- |

2.

Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka ar Komisijas Īstenošanas regulas (ES) 2019/661 (2019. gada 25. aprīlis), ar ko nodrošina netraucētu elektroniskā reģistra darbību attiecībā uz fluorogļūdeņražu laišanai tirgū piemērojamajām kvotām (OV 2019, L 112, 11. lpp.) 7. pantu ir pārkāpts Regulas (ES) Nr. 517/2014 (2014. gada 16. aprīlis) 15. un 16. pants un līdz ar to pakārtoti – minētais pants ir nepiemērojams.

—

Šajā ziņā tiek apgalvots, ka šis 7. pants, ciktāl ar to ir atļauts vēsturiskajam operatoram, kas ir viena deklarētāja meitasuzņēmums, nepiešķirt kvotas, kas aprēķinātas, balstoties uz viņa paša atsauces vērtībām, proti, šādas kvotas tiek piešķirtas tikai šim vienam deklarētājam, kam ir tas pats faktiskais īpašnieks kā šim vēsturiskajam operatoram, izraisa Regulas (ES) Nr. 517/2014 15. un 16. panta pārkāpumu.

| 3. | Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpti Savienības tiesību sistēmas pamatprincipi īpašumtiesību un tiesību uz ekonomisko iniciatīvu jomā, LES 6. pants saistībā ar Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 6., 16. un 17. pantu, Eiropas Cilvēktiesību un pamatbrīvību aizsardzības konvencijas papildus protokola 1. pants, kā arī LESD 11. pants. Tiek apgalvots arī, ka ir notikusi pilnvaru nepareiza izmantošana.






  — | Šajā ziņā tiek apgalvots, ka tas, ka ar Komisijas lēmumiem prasītājas meitasuzņēmumam tiek nepamatoti liegtas fluorogļūdeņražu kvotas, uz kuru piešķiršanu šim meitasuzņēmumam būtu tiesības, balstoties uz viņa paša atsauces vērtībām, aizskar prasītājas pamattiesības. Lai gan Īstenošanas regulas noteikumi vērsti uz to, lai ierobežotu/izslēgtu kvotu piešķiršanu jaunpienācējiem, kas iepriekš nav darbojušies tirgū, tas, kā Komisija tos ir piemērojusi attiecībā pret prasītājas meitasuzņēmumu (un tātad arī pret pašu prasītāju), liecina par pilnvaru nepareizu izmantošanu. Minētie trūkumi un pamati attiecas arī uz gadījumu, ja kvotas, kas pienākas prasītājas meitasuzņēmumam, būtu jāsaprot kā piešķirtas pašai prasītājai kā vienam deklarētājam. |
| --- | --- | --- |

3.

Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpti Savienības tiesību sistēmas pamatprincipi īpašumtiesību un tiesību uz ekonomisko iniciatīvu jomā, LES 6. pants saistībā ar Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 6., 16. un 17. pantu, Eiropas Cilvēktiesību un pamatbrīvību aizsardzības konvencijas papildus protokola 1. pants, kā arī LESD 11. pants. Tiek apgalvots arī, ka ir notikusi pilnvaru nepareiza izmantošana.

—

Šajā ziņā tiek apgalvots, ka tas, ka ar Komisijas lēmumiem prasītājas meitasuzņēmumam tiek nepamatoti liegtas fluorogļūdeņražu kvotas, uz kuru piešķiršanu šim meitasuzņēmumam būtu tiesības, balstoties uz viņa paša atsauces vērtībām, aizskar prasītājas pamattiesības. Lai gan Īstenošanas regulas noteikumi vērsti uz to, lai ierobežotu/izslēgtu kvotu piešķiršanu jaunpienācējiem, kas iepriekš nav darbojušies tirgū, tas, kā Komisija tos ir piemērojusi attiecībā pret prasītājas meitasuzņēmumu (un tātad arī pret pašu prasītāju), liecina par pilnvaru nepareizu izmantošanu. Minētie trūkumi un pamati attiecas arī uz gadījumu, ja kvotas, kas pienākas prasītājas meitasuzņēmumam, būtu jāsaprot kā piešķirtas pašai prasītājai kā vienam deklarētājam.

| 4. | Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpts samērīguma princips un ka - saistībā šo principu - nav izpildīts pienākums norādīt pamatojumu.






  — | Šajā ziņā tiek apgalvots, ka veiktā Īstenošanas regulas 2019/661 7. panta piemērošana ievērojami pārsniedz to, kas ir prasīts un nepieciešams, lai sasniegtu tiesiskā regulējuma mērķus, proti, panāktu labāku un efektīvāku elektroniskā reģistra darbību. Jau minētie trūkumi un pamati attiecas arī uz gadījumu, ja kvotas, kas pienākas prasītājas meitasuzņēmumam, būtu jāsaprot kā piešķirtas pašai prasītājai kā vienam deklarētājam: šādā gadījumā ar šiem lēmumiem notiek iejaukšanās uzņēmumu grupas, par kuru atbildīga ir prasītāja, organizatoriskajā struktūrā, līdz ar no tā izrietošajām sekām attiecībā uz grāmatvedības uzskaiti un nodokļiem, kā arī ekonomiskajām sekām, nekādā ziņā nešķiet pamatoti un saprātīgi, ņemot vērā tiesiskā regulējuma mērķus. |
| --- | --- | --- |

4.

Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpts samērīguma princips un ka - saistībā šo principu - nav izpildīts pienākums norādīt pamatojumu.

—

Šajā ziņā tiek apgalvots, ka veiktā Īstenošanas regulas 2019/661 7. panta piemērošana ievērojami pārsniedz to, kas ir prasīts un nepieciešams, lai sasniegtu tiesiskā regulējuma mērķus, proti, panāktu labāku un efektīvāku elektroniskā reģistra darbību. Jau minētie trūkumi un pamati attiecas arī uz gadījumu, ja kvotas, kas pienākas prasītājas meitasuzņēmumam, būtu jāsaprot kā piešķirtas pašai prasītājai kā vienam deklarētājam: šādā gadījumā ar šiem lēmumiem notiek iejaukšanās uzņēmumu grupas, par kuru atbildīga ir prasītāja, organizatoriskajā struktūrā, līdz ar no tā izrietošajām sekām attiecībā uz grāmatvedības uzskaiti un nodokļiem, kā arī ekonomiskajām sekām, nekādā ziņā nešķiet pamatoti un saprātīgi, ņemot vērā tiesiskā regulējuma mērķus.

| 5. | Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpti LESD 49. un turpmākie panti, kā arī 63. un turpmākie panti.






  — | Šajā ziņā tiek apgalvots, ka kaitējums, kas nodarīts prasītājas darbībai, liedzot kvotas tās meitasuzņēmumam, pat ja tās tiek piešķirtas pašai prasītājai, pārkāpj iekšējā tirgus pamatbrīvības, proti, brīvību veikt uzņēmējdarbību un kapitāla brīvu apriti, jo prasītāja ir Itālijā reģistrēta sabiedrība, kas ir izmantojusi Eiropas Savienībā garantētās brīvību veikt uzņēmējdarbību un kapitāla brīvu apriti, lai iegādātos Spānijā reģistrētu sabiedrību nolūkā daļu savas uzņēmējdarbības veikt šajā tirgū. |
| --- | --- | --- |

5.

Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpti LESD 49. un turpmākie panti, kā arī 63. un turpmākie panti.

—

Šajā ziņā tiek apgalvots, ka kaitējums, kas nodarīts prasītājas darbībai, liedzot kvotas tās meitasuzņēmumam, pat ja tās tiek piešķirtas pašai prasītājai, pārkāpj iekšējā tirgus pamatbrīvības, proti, brīvību veikt uzņēmējdarbību un kapitāla brīvu apriti, jo prasītāja ir Itālijā reģistrēta sabiedrība, kas ir izmantojusi Eiropas Savienībā garantētās brīvību veikt uzņēmējdarbību un kapitāla brīvu apriti, lai iegādātos Spānijā reģistrētu sabiedrību nolūkā daļu savas uzņēmējdarbības veikt šajā tirgū.

| 6. | Ar sesto pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpti tiesiskās paļāvības princips, tiesiskās drošības princips, kā arī normu, ar kurām tiek piešķirtas individuālas tiesības, atpakaļejoša spēka aizlieguma principi.






  — | Šajā ziņā tiek apgalvots, ka prasītājai ir tiesības organizēt savu uzņēmējdarbību un tās kontrolētās uzņēmumu grupas uzņēmējdarbību, balstoties uz saprātīgām rentabilitātes prognozēm, kas saistītas ar izredzēm uz kvotām, kuras izriet (arī) no tās spāņu meitasuznēmuma atsauces vērtībām. Ar lēmumu nepiešķirt kvotas Tazzetti SA tiek aizskarti šie principi un nav izpildīts LESD 296. pantā paredzētais pienākums norādīt pamatojumu, jo nav sniegts nekāds izskaidrojums par Komisijas veikto izvēli un nav veikta nekāda interešu izsvēršana. Aizskārums pastāv arī gadījumā, ja spāņu meitasuzņēmuma kvotas tiek piešķirtas prasītājai kā vienam deklarētājam. |
| --- | --- | --- |

6.

Ar sesto pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpti tiesiskās paļāvības princips, tiesiskās drošības princips, kā arī normu, ar kurām tiek piešķirtas individuālas tiesības, atpakaļejoša spēka aizlieguma principi.

—

Šajā ziņā tiek apgalvots, ka prasītājai ir tiesības organizēt savu uzņēmējdarbību un tās kontrolētās uzņēmumu grupas uzņēmējdarbību, balstoties uz saprātīgām rentabilitātes prognozēm, kas saistītas ar izredzēm uz kvotām, kuras izriet (arī) no tās spāņu meitasuznēmuma atsauces vērtībām. Ar lēmumu nepiešķirt kvotas Tazzetti SA tiek aizskarti šie principi un nav izpildīts LESD 296. pantā paredzētais pienākums norādīt pamatojumu, jo nav sniegts nekāds izskaidrojums par Komisijas veikto izvēli un nav veikta nekāda interešu izsvēršana. Aizskārums pastāv arī gadījumā, ja spāņu meitasuzņēmuma kvotas tiek piešķirtas prasītājai kā vienam deklarētājam.

| 7. | Ar septīto pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpts vienlīdzīgas attieksmes princips.






  — | Šajā ziņā tiek apgalvots, ka ar apstrīdētajiem lēmumiem Tazzetti SA tiek nostādīta tādā pašā situācijā kā jaunpienācēji tirgū, lai gan prasītājas meitasuzņēmums Tazzetti SA, tāpat kā prasītāja, ir tirgū jau ilgi pārstāvēts vēsturiskais operators. |
| --- | --- | --- |

7.

Ar septīto pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpts vienlīdzīgas attieksmes princips.

—

Šajā ziņā tiek apgalvots, ka ar apstrīdētajiem lēmumiem Tazzetti SA tiek nostādīta tādā pašā situācijā kā jaunpienācēji tirgū, lai gan prasītājas meitasuzņēmums Tazzetti SA, tāpat kā prasītāja, ir tirgū jau ilgi pārstāvēts vēsturiskais operators.

---

| 10.2.2020 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 45/85 |
| --- | --- | --- | --- |

10.2.2020

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 45/85

---

Prasība, kas celta 2019. gada 4. decembrī – Tazzetti/Komisija

(Lieta T-826/19)

(2020/C 45/70)

Tiesvedības valoda – itāļu

Lietas dalībnieki

Prasītāja: Tazzetti, SA (Madride, Spānija) (pārstāvji: M. Condinanzi, E. Ferrero un C. Vivani, advokāti)

Atbildētāja: Eiropas Komisija

Prasījumi

Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

| — | atzīt apstrīdētos lēmumus par spēkā neesošiem, pirms tam konstatējot to prettiesiskumu un attiecīgā gadījumā atzīstot par nepiemērojamu Īstenošanas regulu (ES) 2019/661, it īpaši tās 7. pantu; |
| --- | --- |

—

atzīt apstrīdētos lēmumus par spēkā neesošiem, pirms tam konstatējot to prettiesiskumu un attiecīgā gadījumā atzīstot par nepiemērojamu Īstenošanas regulu (ES) 2019/661, it īpaši tās 7. pantu;

| — | piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus. |
| --- | --- |

—

piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Šī prasība ir vērsta uz to, lai tiktu atcelts prasītājai adresētais Eiropas Komisijas 2019. gada 30. septembra lēmums (paziņojums) 2019 ARES (2019) 6048224, Tazzetti S.p.A. adresētais Eiropas Komisijas 2019. gada 27. septembra lēmums (paziņojums) 2019 ARES (2019) 6014426, Tazzetti S.p.A. adresētais Eiropas Komisijas 2019. gada 27. septembra lēmums (paziņojums) ARES (2019) 6024220, kā arī vēlāk pieņemtie akti un attiecīgā gadījumā – pirms tam atbilstoši LESD 277. pantam atzīstot par prettiesisku Komisijas Īstenošanas regulu (ES) 2019/661 (2019. gada 25. aprīlis), ar ko nodrošina netraucētu elektroniskā reģistra darbību attiecībā uz fluorogļūdeņražu laišanai tirgū piemērojamajām kvotām (OV L 112, 26.4.2019.) un it īpaši tās 7. pantu – lai tiktu atzīti par nepiemērojamiem un līdz ar to atcelti iepriekš minētie lēmumi, ar kuriem šī regula tiek īstenota.

Pamati un galvenie argumenti ir līdzīgi tiem, kas ir izvirzīti lietā T-825/19 Tazzetti/Komisija.

---

| 10.2.2020 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 45/85 |
| --- | --- | --- | --- |

10.2.2020

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 45/85

---

Prasība, kas celta 2019. gada 6. decembrī – Grammer/EUIPO (Ģeometriskas figūras attēlojums)

(Lieta T-833/19)

(2020/C 45/71)

Tiesvedības valoda – vācu

Lietas dalībnieki

Prasītāja: Grammer AG (Amberg, Vācija) (pārstāvji: J. Bühling un D. Graetsch, advokāti)

Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

Informācija par procesu EUIPO

Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes (Ģeometriskas figūras attēlojums) reģistrācijas pieteikums – reģistrācijas pieteikums Nr. 15 389 621

Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas otrās padomes 2019. gada 19. septembra lēmums lietā R 1478/2019-2

Prasījumi

Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

| — | atcelt apstrīdēto lēmumu; |
| --- | --- |

—

atcelt apstrīdēto lēmumu;

| — | piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, tostarp apelācijas procesā radušos izdevumus. |
| --- | --- |

—

piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, tostarp apelācijas procesā radušos izdevumus.

Izvirzītais pamats

| — | Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums. |
| --- | --- |

—

Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.

---

| 10.2.2020 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 45/86 |
| --- | --- | --- | --- |

10.2.2020

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 45/86

---

Prasība, kas celta 2019. gada 5. decembrī – e*Message Wireless Information Services/EUIPO – Apple (“e*message”)

(Lieta T-834/19)

(2020/C 45/72)

Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – vācu

Lietas dalībnieki

Prasītāja: e*Message Wireless Information Services GmbH (Berlīne, Vācija) (pārstāvis: A. Hotz, advokāts)

Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Apple Inc. (Cupertino, Kalifornija, Amerikas Savienotās Valstis)

Informācija par procesu EUIPO

Strīdus preču zīmes īpašniece: prasītāja

Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiska preču zīme “e*message” dzeltenā, oranžā un melnā krāsā – Eiropas Savienības preču zīme Nr. 1 548 619

Process EUIPO: spēkā neesamības atzīšanas process

Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas piektās padomes 2019. gada 10. septembra lēmums lietā R 2454/2018-5

Prasījumi

Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

| — | atcelt apstrīdēto lēmumu; |
| --- | --- |

—

atcelt apstrīdēto lēmumu;

| — | atcelt EUIPO Anulēšanas nodaļas 2018. gada 25. oktobra lēmumu Nr. 13 800 C; |
| --- | --- |

—

atcelt EUIPO Anulēšanas nodaļas 2018. gada 25. oktobra lēmumu Nr. 13 800 C;

| — | noraidīt 2016. gada 22. septembra pieteikumu par Eiropas Savienības preču zīmes Nr. 1 548 619 spēkā neesamības atzīšanu; |
| --- | --- |

—

noraidīt 2016. gada 22. septembra pieteikumu par Eiropas Savienības preču zīmes Nr. 1 548 619 spēkā neesamības atzīšanu;

| — | piespriest EUIPO un otrai procesa EUIPO dalībniecei gadījumā, ja tā iestātos lietā, atlīdzināt tiesāšanās izdevumus. |
| --- | --- |

—

piespriest EUIPO un otrai procesa EUIPO dalībniecei gadījumā, ja tā iestātos lietā, atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

Izvirzītie pamati:

| — | Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 59. panta 1. punkta a) apakšpunkta, lasot to kopsakarā ar 7. pantu, un LES 2. panta pirmā teikuma, lasot to kopsakarā ar LESD 1. panta 2. punktu (tiesiskuma princips un princips, ka iestādēm ir jārīkojas, pamatoties uz tiesību normām) pārkāpums; |
| --- | --- |

—

Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 59. panta 1. punkta a) apakšpunkta, lasot to kopsakarā ar 7. pantu, un LES 2. panta pirmā teikuma, lasot to kopsakarā ar LESD 1. panta 2. punktu (tiesiskuma princips un princips, ka iestādēm ir jārīkojas, pamatoties uz tiesību normām) pārkāpums;

| — | Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 59. panta 1. punkta a) apakšpunkta, lasot to kopsakarā ar 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunktu, pārkāpums, jo ir pieļauta tiesību kļūda, piemērojot strīdus Eiropas Savienības preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniegšanas brīdī Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunktu pašreizējās šīs tiesību normas izpratnē, un nav veikts konstatējums par Padomes Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkta izpratni reģistrācijas pieteikuma iesniegšanas brīdī; |
| --- | --- |

—

Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 59. panta 1. punkta a) apakšpunkta, lasot to kopsakarā ar 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunktu, pārkāpums, jo ir pieļauta tiesību kļūda, piemērojot strīdus Eiropas Savienības preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniegšanas brīdī Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunktu pašreizējās šīs tiesību normas izpratnē, un nav veikts konstatējums par Padomes Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkta izpratni reģistrācijas pieteikuma iesniegšanas brīdī;

| — | Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 59. panta 1. punkta a) apakšpunkta, lasot to kopsakarā ar 7. panta 1. punkta c) apakšpunktu, un 64. panta 5. punkta pārkāpums, jo nav veikts faktu konstatējums par sabiedrības uztveri reģistrācijas pieteikuma iesniegšanas brīdī un ir izvirzītas pārāk zemas prasības absolūtā reģistrācijas atteikuma pamata pierādīšanai un konstatēšanai reģistrācijas pieteikuma iesniegšanas brīdī reģistrācijas procesā, kurš noticis pirms ilga laika; |
| --- | --- |

—

Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 59. panta 1. punkta a) apakšpunkta, lasot to kopsakarā ar 7. panta 1. punkta c) apakšpunktu, un 64. panta 5. punkta pārkāpums, jo nav veikts faktu konstatējums par sabiedrības uztveri reģistrācijas pieteikuma iesniegšanas brīdī un ir izvirzītas pārāk zemas prasības absolūtā reģistrācijas atteikuma pamata pierādīšanai un konstatēšanai reģistrācijas pieteikuma iesniegšanas brīdī reģistrācijas procesā, kurš noticis pirms ilga laika;

| — | Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 59. panta 1. punkta a) apakšpunkta, lasot to kopsakarā ar 7. panta 1. punkta c) apakšpunktu, pārkāpums, jo strīdus Eiropas Savienības preču zīmes grafiskā elementa vērtējums ir kļūdains un nav veikts faktu konstatējums reģistrācijas pieteikuma iesniegšanas brīdī; |
| --- | --- |

—

Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 59. panta 1. punkta a) apakšpunkta, lasot to kopsakarā ar 7. panta 1. punkta c) apakšpunktu, pārkāpums, jo strīdus Eiropas Savienības preču zīmes grafiskā elementa vērtējums ir kļūdains un nav veikts faktu konstatējums reģistrācijas pieteikuma iesniegšanas brīdī;

| — | Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 59. panta 1. punkta a) apakšpunkta, lasot to kopsakarā ar 7. panta 1. punkta b) apakšpunktu, pārkāpums, jo atšķirtspējas vērtējums ir kļūdains un nav veikts faktu konstatējums reģistrācijas pieteikuma iesniegšanas brīdī; |
| --- | --- |

—

Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 59. panta 1. punkta a) apakšpunkta, lasot to kopsakarā ar 7. panta 1. punkta b) apakšpunktu, pārkāpums, jo atšķirtspējas vērtējums ir kļūdains un nav veikts faktu konstatējums reģistrācijas pieteikuma iesniegšanas brīdī;

| — | Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 17. panta, ECPAK 1. papildu protokola 1. panta, lasot to kopsakarā ar LES 6. panta 1.–3. punktu un LESD 2. panta 1. punktu, kā arī vispārējo tiesiskās paļāvības aizsardzības un tiesiskās drošības principu (LES 2. panta pirmais teikums) pārkāpums, jo kļūdaini ir atsaukts labvēlīgs tiesisks administratīvs akts; |
| --- | --- |

—

Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 17. panta, ECPAK 1. papildu protokola 1. panta, lasot to kopsakarā ar LES 6. panta 1.–3. punktu un LESD 2. panta 1. punktu, kā arī vispārējo tiesiskās paļāvības aizsardzības un tiesiskās drošības principu (LES 2. panta pirmais teikums) pārkāpums, jo kļūdaini ir atsaukts labvēlīgs tiesisks administratīvs akts;

| — | Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 17. panta, ECPAK 1. papildu protokola 1. panta, lasot to kopsakarā ar LES 6. panta 1.–3. punktu un LESD 2. panta 1. punktu, kā arī vispārējo tiesiskās paļāvības aizsardzības un tiesiskās drošības principu (LES 2. panta pirmais teikums) pārkāpums, jo kļūdaini ir atsaukts labvēlīgs prettiesisks administratīvs akts. |
| --- | --- |

—

Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 17. panta, ECPAK 1. papildu protokola 1. panta, lasot to kopsakarā ar LES 6. panta 1.–3. punktu un LESD 2. panta 1. punktu, kā arī vispārējo tiesiskās paļāvības aizsardzības un tiesiskās drošības principu (LES 2. panta pirmais teikums) pārkāpums, jo kļūdaini ir atsaukts labvēlīgs prettiesisks administratīvs akts.

---

| 10.2.2020 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 45/87 |
| --- | --- | --- | --- |

10.2.2020

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 45/87

---

Prasība, kas celta 2019. gada 10. decembrī – Première Vision/EUIPO – Vente-Privee.com (“PV”)

(Lieta T-836/19)

(2020/C 45/73)

Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – franču

Lietas dalībnieki

Prasītāja: Première Vision (Liona, Francija) pārstāve: C. Champagner Katz, advokāte)

Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Vente-Privee.com SA (Parīze, Francija)

Informācija par procesu EUIPO

Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja Vispārējā tiesā

Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “PV” reģistrācijas pieteikums – reģistrācijas pieteikums Nr. 13 999 578

Process EUIPO: iebildumu process

Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas pirmās padomes 2019. gada 3. oktobra lēmums lietā R 2125/2018-1

Prasījumi

Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

| — | atcelt apstrīdēto lēmumu; |
| --- | --- |

—

atcelt apstrīdēto lēmumu;

| — | piespriest EUIPO un attiecīgajā gadījumā iebildumu iesniedzējai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus. |
| --- | --- |

—

piespriest EUIPO un attiecīgajā gadījumā iebildumu iesniedzējai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

Izvirzītais pamats:

Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.

---

| 10.2.2020 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 45/88 |
| --- | --- | --- | --- |

10.2.2020

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 45/88

---

Prasība, kas celta 2019. gada 10. decembrī – Koopman International/EUIPO – Tinnus Enterprises un Mystic Products Import & Export (Šķidruma sadales iekārta)

(Lieta T-838/19)

(2020/C 45/74)

Tiesvedības valoda – angļu

Lietas dalībnieki

Prasītāja: Koopman International BV (Amsterdama, Nīderlande) (pārstāvis: B. van Werven, advokāts)

Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

Pārējas procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībnieces: Tinnus Enterprises LLC (Plano, Teksasa, Amerikas Savienotās Valstis) un Mystic Products Import & Export, SL (Badalona, Spānija)

Informācija par procesu EUIPO

Strīdus dizainparauga īpašniece: Tinnus Enterprises

Strīdus dizainparaugs: Eiropas Savienības dizainparaugs Nr. 1431 829-0006

Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas trešās padomes 2019. gada 18. septembra pagaidu lēmums lietā R 1005/2018-3

Prasījumi

Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

| — | atcelt apstrīdēto lēmumu apturēt apelācijas procesu Apelācijas padomē un nolemt, ka šim procesam Apelācijas padomē ir jāturpinās; |
| --- | --- |

—

atcelt apstrīdēto lēmumu apturēt apelācijas procesu Apelācijas padomē un nolemt, ka šim procesam Apelācijas padomē ir jāturpinās;

| — | apvienot šo lietu Vispārējā tiesā ar lietām R 1006/2018-3, R 1008/2018-3, R 1010/2018-3 un R 1009/2018-3 Vispārējā tiesā, kuras Koopman International iesniedza vienlaicīgi ar šo prasību; |
| --- | --- |

—

apvienot šo lietu Vispārējā tiesā ar lietām R 1006/2018-3, R 1008/2018-3, R 1010/2018-3 un R 1009/2018-3 Vispārējā tiesā, kuras Koopman International iesniedza vienlaicīgi ar šo prasību;

| — | piespriest Tinnus Enterprises atlīdzināt Koopman International tiesāšanās izdevumus. |
| --- | --- |

—

piespriest Tinnus Enterprises atlīdzināt Koopman International tiesāšanās izdevumus.

Izvirzītie pamati:

| — | Apelācijas padome nav pareizi izvērtējusi un piemērojusi “tiesiskās drošības” kritēriju; |
| --- | --- |

—

Apelācijas padome nav pareizi izvērtējusi un piemērojusi “tiesiskās drošības” kritēriju;

| — | Apelācijas padome nav pareizi izvērtējusi un piemērojusi “procesuālās ekonomijas” kritēriju; |
| --- | --- |

—

Apelācijas padome nav pareizi izvērtējusi un piemērojusi “procesuālās ekonomijas” kritēriju;

| — | Apelācijas padome nav pareizi izvērtējusi un piemērojusi “labas pārvaldības” kritēriju; |
| --- | --- |

—

Apelācijas padome nav pareizi izvērtējusi un piemērojusi “labas pārvaldības” kritēriju;

| — | Apelācijas padome nav pareizi līdzsvarojusi pušu intereses. |
| --- | --- |

—

Apelācijas padome nav pareizi līdzsvarojusi pušu intereses.

---

| 10.2.2020 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 45/89 |
| --- | --- | --- | --- |

10.2.2020

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 45/89

---

Prasība, kas celta 2019. gada 10. decembrī – Koopman International/EUIPO – Tinnus Enterprises un Mystic Products Import & Export (Šķidruma sadales iekārta)

(Lieta T-839/19)

(2020/C 45/75)

Tiesvedības valoda – angļu

Lietas dalībnieki

Prasītāja: Koopman International BV (Amsterdama, Nīderlande) (pārstāvis: B. van Werven, advokāts)

Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

Pārējās procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībnieces: Tinnus Enterprises LLC (Plano, Teksasa, Amerikas Savienotās Valstis) un Mystic Products Import & Export, SL (Badalona, Spānija)

Informācija par procesu EUIPO

Strīdus dizainparauga īpašniece: Tinnus Enterprises

Strīdus dizainparaugs: Eiropas Savienības dizainparaugs Nr. 1431 829-0002

Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas trešās padomes 2019. gada 18. septembra pagaidu lēmums lietā R 1006/2018-3

Prasījumi

Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

| — | atcelt apstrīdēto lēmumu apturēt apelācijas procesu Apelācijas padomē un nolemt, ka šim procesam Apelācijas padomē ir jāturpinās; |
| --- | --- |

—

atcelt apstrīdēto lēmumu apturēt apelācijas procesu Apelācijas padomē un nolemt, ka šim procesam Apelācijas padomē ir jāturpinās;

| — | apvienot šo lietu Vispārējā tiesā ar lietām R 1008/2018-3, R 1005/2018-3, R 1010/2018-3 un R 1009/2018-3 Vispārējā tiesā, kuras Koopman International iesniedza vienlaicīgi ar šo prasību; |
| --- | --- |

—

apvienot šo lietu Vispārējā tiesā ar lietām R 1008/2018-3, R 1005/2018-3, R 1010/2018-3 un R 1009/2018-3 Vispārējā tiesā, kuras Koopman International iesniedza vienlaicīgi ar šo prasību;

| — | piespriest Tinnus Enterprises atlīdzināt Koopman International tiesāšanās izdevumus. |
| --- | --- |

—

piespriest Tinnus Enterprises atlīdzināt Koopman International tiesāšanās izdevumus.

Izvirzītie pamati:

| — | Apelācijas padome nav pareizi izvērtējusi un piemērojusi “tiesiskās drošības” kritēriju; |
| --- | --- |

—

Apelācijas padome nav pareizi izvērtējusi un piemērojusi “tiesiskās drošības” kritēriju;

| — | Apelācijas padome nav pareizi izvērtējusi un piemērojusi “procesuālās ekonomijas” kritēriju; |
| --- | --- |

—

Apelācijas padome nav pareizi izvērtējusi un piemērojusi “procesuālās ekonomijas” kritēriju;

| — | Apelācijas padome nav pareizi izvērtējusi un piemērojusi “labas pārvaldības” kritēriju; |
| --- | --- |

—

Apelācijas padome nav pareizi izvērtējusi un piemērojusi “labas pārvaldības” kritēriju;

| — | Apelācijas padome nav pareizi līdzsvarojusi pušu intereses. |
| --- | --- |

—

Apelācijas padome nav pareizi līdzsvarojusi pušu intereses.

---

| 10.2.2020 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 45/90 |
| --- | --- | --- | --- |

10.2.2020

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 45/90

---

Prasība, kas celta 2019. gada 10. decembrī – Koopman International/EUIPO – Tinnus Enterprises un Mystic Products Import & Export (Šķidruma sadales iekārta)

(Lieta T-840/19)

(2020/C 45/76)

Tiesvedības valoda – angļu

Lietas dalībnieki

Prasītāja: Koopman International BV (Amsterdama, Nīderlande) (pārstāvis: B. van Werven, advokāts)

Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

Pārējas procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībnieces: Tinnus Enterprises LLC (Plano, Teksasa, Amerikas Savienotās Valstis) un Mystic Products Import & Export, SL (Badalona, Spānija)

Informācija par procesu EUIPO

Strīdus dizainparauga īpašniece: Tinnus Enterprises

Strīdus dizainparaugs: Eiropas Savienības dizainparaugs Nr. 1431 829-0005

Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas trešās padomes 2019. gada 18. septembra pagaidu lēmums lietā R 1008/2018-3

Prasījumi

Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

| — | atcelt apstrīdēto lēmumu apturēt apelācijas procesu Apelācijas padomē un nolemt, ka šim procesam Apelācijas padomē ir jāturpinās; |
| --- | --- |

—

atcelt apstrīdēto lēmumu apturēt apelācijas procesu Apelācijas padomē un nolemt, ka šim procesam Apelācijas padomē ir jāturpinās;

| — | apvienot šo lietu Vispārējā tiesā ar lietām R 1006/2018-3, R 1005/2018-3, R 1010/2018-3 un R 1009/2018-3 Vispārējā tiesā, kuras Koopman International iesniedza vienlaicīgi ar šo prasību; |
| --- | --- |

—

apvienot šo lietu Vispārējā tiesā ar lietām R 1006/2018-3, R 1005/2018-3, R 1010/2018-3 un R 1009/2018-3 Vispārējā tiesā, kuras Koopman International iesniedza vienlaicīgi ar šo prasību;

| — | piespriest Tinnus Enterprises atlīdzināt Koopman International tiesāšanās izdevumus. |
| --- | --- |

—

piespriest Tinnus Enterprises atlīdzināt Koopman International tiesāšanās izdevumus.

Izvirzītie pamati:

| — | Apelācijas padome nav pareizi izvērtējusi un piemērojusi “tiesiskās drošības” kritēriju; |
| --- | --- |

—

Apelācijas padome nav pareizi izvērtējusi un piemērojusi “tiesiskās drošības” kritēriju;

| — | Apelācijas padome nav pareizi izvērtējusi un piemērojusi “procesuālās ekonomijas” kritēriju; |
| --- | --- |

—

Apelācijas padome nav pareizi izvērtējusi un piemērojusi “procesuālās ekonomijas” kritēriju;

| — | Apelācijas padome nav pareizi izvērtējusi un piemērojusi “labas pārvaldības” kritēriju; |
| --- | --- |

—

Apelācijas padome nav pareizi izvērtējusi un piemērojusi “labas pārvaldības” kritēriju;

| — | Apelācijas padome nav pareizi līdzsvarojusi pušu intereses. |
| --- | --- |

—

Apelācijas padome nav pareizi līdzsvarojusi pušu intereses.

---

| 10.2.2020 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 45/91 |
| --- | --- | --- | --- |

10.2.2020

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 45/91

---

Prasība, kas celta 2019. gada 10. decembrī – Koopman International/EUIPO – Tinnus Enterprises un Mystic Products Import & Export (Šķidruma sadales iekārta)

(Lieta T-841/19)

(2020/C 45/77)

Tiesvedības valoda – angļu

Lietas dalībnieki

Prasītāja: Koopman International BV (Amsterdama, Nīderlande) (pārstāvis: B. van Werven, advokāts)

Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

Pārējas procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībnieces: Tinnus Enterprises LLC (Plano, Teksasa, Amerikas Savienotās Valstis) un Mystic Products Import & Export, SL (Badalona, Spānija)

Informācija par procesu EUIPO

Strīdus dizainparauga īpašniece: Tinnus Enterprises

Strīdus dizainparaugs: Eiropas Savienības dizainparaugs Nr. 1431 829-0008

Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas trešās padomes 2019. gada 18. septembra pagaidu lēmums lietā R 1009/2018-3

Prasījumi

Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

| — | atcelt apstrīdēto lēmumu apturēt apelācijas procesu Apelācijas padomē un nolemt, ka šim procesam Apelācijas padomē ir jāturpinās; |
| --- | --- |

—

atcelt apstrīdēto lēmumu apturēt apelācijas procesu Apelācijas padomē un nolemt, ka šim procesam Apelācijas padomē ir jāturpinās;

| — | apvienot šo lietu Vispārējā tiesā ar lietām R 1006/2018-3, R 1008/2018-3, R 1005/2018-3 un R 1010/2018-3 Vispārējā tiesā, kuras Koopman International iesniedza vienlaicīgi ar šo prasību; |
| --- | --- |

—

apvienot šo lietu Vispārējā tiesā ar lietām R 1006/2018-3, R 1008/2018-3, R 1005/2018-3 un R 1010/2018-3 Vispārējā tiesā, kuras Koopman International iesniedza vienlaicīgi ar šo prasību;

| — | piespriest Tinnus Enterprises atlīdzināt Koopman International tiesāšanās izdevumus. |
| --- | --- |

—

piespriest Tinnus Enterprises atlīdzināt Koopman International tiesāšanās izdevumus.

Izvirzītie pamati:

| — | Apelācijas padome nav pareizi izvērtējusi un piemērojusi “tiesiskās drošības” kritēriju; |
| --- | --- |

—

Apelācijas padome nav pareizi izvērtējusi un piemērojusi “tiesiskās drošības” kritēriju;

| — | Apelācijas padome nav pareizi izvērtējusi un piemērojusi “procesuālās ekonomijas” kritēriju; |
| --- | --- |

—

Apelācijas padome nav pareizi izvērtējusi un piemērojusi “procesuālās ekonomijas” kritēriju;

| — | Apelācijas padome nav pareizi izvērtējusi un piemērojusi “labas pārvaldības” kritēriju; |
| --- | --- |

—

Apelācijas padome nav pareizi izvērtējusi un piemērojusi “labas pārvaldības” kritēriju;

| — | Apelācijas padome nav pareizi līdzsvarojusi pušu intereses. |
| --- | --- |

—

Apelācijas padome nav pareizi līdzsvarojusi pušu intereses.

---

| 10.2.2020 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 45/92 |
| --- | --- | --- | --- |

10.2.2020

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 45/92

---

Prasība, kas celta 2019. gada 10. decembrī – Koopman International/EUIPO – Tinnus Enterprises un Mystic Products (Šķidruma sadales iekārta)

(Lieta T-842/19)

(2020/C 45/78)

Tiesvedības valoda – angļu

Lietas dalībnieki

Prasītāja: Koopman International BV (Amsterdama, Nīderlande) (pārstāvis: B. van Werven, advokāts)

Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

Pārējas procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībnieces: Tinnus Enterprises LLC (Plano, Teksasa, Amerikas Savienotās Valstis) un Mystic Products Import & Export, SL (Badalona, Spānija)

Informācija par procesu EUIPO

Strīdus dizainparauga īpašniece: Tinnus Enterprises

Strīdus dizainparaugs: Eiropas Savienības dizainparaugs Nr. 1431 829-0007

Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas trešās padomes 2019. gada 18. septembra pagaidu lēmums lietā R 1010/2018-3

Prasījumi

Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

| — | atcelt apstrīdēto lēmumu apturēt apelācijas procesu Apelācijas padomē un nolemt, ka šim procesam Apelācijas padomē ir jāturpinās; |
| --- | --- |

—

atcelt apstrīdēto lēmumu apturēt apelācijas procesu Apelācijas padomē un nolemt, ka šim procesam Apelācijas padomē ir jāturpinās;

| — | apvienot šo lietu Vispārējā tiesā ar lietām R 1006/2018-3, R 1008/2018-3, R 1005/2018-3 un R 1009/2018-3 Vispārējā tiesā, kuras Koopman International iesniedza vienlaicīgi ar šo prasību; |
| --- | --- |

—

apvienot šo lietu Vispārējā tiesā ar lietām R 1006/2018-3, R 1008/2018-3, R 1005/2018-3 un R 1009/2018-3 Vispārējā tiesā, kuras Koopman International iesniedza vienlaicīgi ar šo prasību;

| — | piespriest Tinnus Enterprises atlīdzināt Koopman International tiesāšanās izdevumus. |
| --- | --- |

—

piespriest Tinnus Enterprises atlīdzināt Koopman International tiesāšanās izdevumus.

Izvirzītie pamati:

| — | Apelācijas padome nav pareizi izvērtējusi un piemērojusi “tiesiskās drošības” kritēriju; |
| --- | --- |

—

Apelācijas padome nav pareizi izvērtējusi un piemērojusi “tiesiskās drošības” kritēriju;

| — | Apelācijas padome nav pareizi izvērtējusi un piemērojusi “procesuālās ekonomijas” kritēriju; |
| --- | --- |

—

Apelācijas padome nav pareizi izvērtējusi un piemērojusi “procesuālās ekonomijas” kritēriju;

| — | Apelācijas padome nav pareizi izvērtējusi un piemērojusi “labas pārvaldības” kritēriju; |
| --- | --- |

—

Apelācijas padome nav pareizi izvērtējusi un piemērojusi “labas pārvaldības” kritēriju;

| — | Apelācijas padome nav pareizi līdzsvarojusi pušu intereses. |
| --- | --- |

—

Apelācijas padome nav pareizi līdzsvarojusi pušu intereses.

---

| 10.2.2020 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 45/93 |
| --- | --- | --- | --- |

10.2.2020

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 45/93

---

Prasība, kas celta 2019. gada 12. decembrī – Correia/EESK

(Lieta T-843/19)

(2020/C 45/79)

Tiesvedības valoda – franču

Lietas dalībnieki

Prasītāja: Paula Correia (Woluwe-Saint-Étienne, Beļģija) (pārstāves: L. Levi un M. Vandenbussche, advokātes)

Atbildētāja: Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komiteja

Prasījumi

Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

| — | atzīt šo prasību par pieņemamu un pamatotu; |
| --- | --- |

—

atzīt šo prasību par pieņemamu un pamatotu;

līdz ar to:

| — | atcelt lēmumu, kura pieņemšanas datums nav zināms un par kuru prasītāja uzzināja 2019. gada 12. aprīlī, par viņas nepaaugstināšanu amatā/nepārklasificēšanu 2019. gadā; |
| --- | --- |

—

atcelt lēmumu, kura pieņemšanas datums nav zināms un par kuru prasītāja uzzināja 2019. gada 12. aprīlī, par viņas nepaaugstināšanu amatā/nepārklasificēšanu 2019. gadā;

| — | piespriest atlīdzināt morālo kaitējumu, kas ex aequo et bono ir novērtēts 2 000 EUR apmērā; |
| --- | --- |

—

piespriest atlīdzināt morālo kaitējumu, kas ex aequo et bono ir novērtēts 2 000 EUR apmērā;

| — | piespriest atbildētājai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus. |
| --- | --- |

—

piespriest atbildētājai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Prasības pamatošanai prasītāja izvirza četrus pamatus.

| 1. | Pirmais pamats – Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 41. pantā paredzēto procesuālo garantiju neievērošana un nediskriminācijas principa pārkāpums. Prasītāja uzsver, ka veids, kādā Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komiteja pieņem lēmumus par grupu, un it īpaši I grupas, sekretariātu pagaidu darbinieku paaugstināšana amatā un pārklasificēšanu, apdraud Pamattiesību hartas 41. pantā paredzētās procesuālās garantijas. Tas it īpaši attiecoties uz lēmumu par prasītājas nepaaugstināšanu amatā/nepārklasificēšanu 2019. gadā un citos gados. Vispirms – šim lēmumam vispār neesot norādīts pamatojums. Turpinājumā – nevienā dokumentā, nevienā vispārējā lēmumā vai paziņojumā, kas ir adresēts prasītājai vai, vispārīgāk, grupu vai I grupas pagaidu darbiniekiem, neesot norādīts, kādi ir kritēriji, kas ir izraudzīti un tiek piemēroti, lai no pagaidu darbinieku vidus identificētu tos, kuri tiks paaugstināti amatā vai pārklasificēti. Kritēriju, taisnīgas attieksmes garantiju, informācijas un pamatojuma neesamība esot pretrunā Pamattiesību hartas 41. pantam vēl jo vairāk tāpēc, ka dažiem sekretariātu, un it īpaši I grupas sekretariāta, darbiniekiem esot ļoti strauja karjeras virzība un citiem – kā prasītājai – ļoti lēna. |
| --- | --- |

1.

Pirmais pamats – Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 41. pantā paredzēto procesuālo garantiju neievērošana un nediskriminācijas principa pārkāpums. Prasītāja uzsver, ka veids, kādā Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komiteja pieņem lēmumus par grupu, un it īpaši I grupas, sekretariātu pagaidu darbinieku paaugstināšana amatā un pārklasificēšanu, apdraud Pamattiesību hartas 41. pantā paredzētās procesuālās garantijas. Tas it īpaši attiecoties uz lēmumu par prasītājas nepaaugstināšanu amatā/nepārklasificēšanu 2019. gadā un citos gados. Vispirms – šim lēmumam vispār neesot norādīts pamatojums. Turpinājumā – nevienā dokumentā, nevienā vispārējā lēmumā vai paziņojumā, kas ir adresēts prasītājai vai, vispārīgāk, grupu vai I grupas pagaidu darbiniekiem, neesot norādīts, kādi ir kritēriji, kas ir izraudzīti un tiek piemēroti, lai no pagaidu darbinieku vidus identificētu tos, kuri tiks paaugstināti amatā vai pārklasificēti. Kritēriju, taisnīgas attieksmes garantiju, informācijas un pamatojuma neesamība esot pretrunā Pamattiesību hartas 41. pantam vēl jo vairāk tāpēc, ka dažiem sekretariātu, un it īpaši I grupas sekretariāta, darbiniekiem esot ļoti strauja karjeras virzība un citiem – kā prasītājai – ļoti lēna.

| 2. | Otrais pamats – tiesiskās drošības principa pārkāpums. Prasītāja apgalvo, ka, lai gan Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejai ir rīcības brīvība noteikt Pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtības 10. panta piemērošanas kritērijus un kārtību, šiem kritērijiem un kārtībai ir jāgarantē Savienības tiesībās prasītais paredzamības līmenis, un it īpaši jāatbilst tiesiskās drošības principam. Taču tas tā neesot, jo nepastāv kritēriji, kas ļautu pagaidu darbiniekiem uzzināt, kā un ar kādiem nosacījumiem tiks veikta paaugstināšana amatā vai pārklasificēšana, par kuru tiek ierakstīts līgumā, kas ir papildinājums darba līgumam. |
| --- | --- |

2.

Otrais pamats – tiesiskās drošības principa pārkāpums. Prasītāja apgalvo, ka, lai gan Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejai ir rīcības brīvība noteikt Pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtības 10. panta piemērošanas kritērijus un kārtību, šiem kritērijiem un kārtībai ir jāgarantē Savienības tiesībās prasītais paredzamības līmenis, un it īpaši jāatbilst tiesiskās drošības principam. Taču tas tā neesot, jo nepastāv kritēriji, kas ļautu pagaidu darbiniekiem uzzināt, kā un ar kādiem nosacījumiem tiks veikta paaugstināšana amatā vai pārklasificēšana, par kuru tiek ierakstīts līgumā, kas ir papildinājums darba līgumam.

| 3. | Trešais pamats – acīmredzama kļūda vērtējumā. Kā norāda prasītāja, viņas novērtējuma ziņojumu kopš pēdējās paaugstināšanas amatā 2016. gadā pārbaude liek secināt, ka lēmumā par viņas nepaaugstināšanu amatā 2019. gadā ir pieļauta acīmredzama kļūda vērtējumā. |
| --- | --- |

3.

Trešais pamats – acīmredzama kļūda vērtējumā. Kā norāda prasītāja, viņas novērtējuma ziņojumu kopš pēdējās paaugstināšanas amatā 2016. gadā pārbaude liek secināt, ka lēmumā par viņas nepaaugstināšanu amatā 2019. gadā ir pieļauta acīmredzama kļūda vērtējumā.

| 4. | Ceturtais pamats – rūpības pienākuma neizpilde. Prasītāja uzskata, ka, institūcijai, kas ir pilnvarota slēgt darba līgumus, pieņemot lēmumu, kuri darbinieki tiks paaugstināti amatā vai pārklasificēti, nav tikušas ņemtas vērā viņas intereses. |
| --- | --- |

4.

Ceturtais pamats – rūpības pienākuma neizpilde. Prasītāja uzskata, ka, institūcijai, kas ir pilnvarota slēgt darba līgumus, pieņemot lēmumu, kuri darbinieki tiks paaugstināti amatā vai pārklasificēti, nav tikušas ņemtas vērā viņas intereses.

---

| 10.2.2020 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 45/94 |
| --- | --- | --- | --- |

10.2.2020

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 45/94

---

Prasība, kas celta 2019. gada 12. decembrī – Apologistics/EUIPO – Peikert (“discount-apotheke.de”)

(Lieta T-844/19)

(2020/C 45/80)

Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – vācu

Lietas dalībnieki

Prasītāja: Apologistics GmbH (Markkleeberg, Vācija) (pārstāvis: H. Hug, advokāts)

Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

Otrs procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībnieks: Franz Michael Peikert (Offenbach, Vācija)

Informācija par procesu EUIPO

Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzējs: otrs procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībnieks

Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “discount-apotheke.de” gaiši zaļā, tumši zaļā un baltā krāsā reģistrācijas pieteikums – reģistrācijas pieteikums Nr. 14 678 007

Process EUIPO: iebildumu process

Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas piektās padomes 2019. gada 10. oktobra lēmums lietā R 2309/2018-5

Prasījumi

Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

| — | atcelt apstrīdēto lēmumu un Iebildumu nodaļas 2018. gada 5. oktobra lēmumu; |
| --- | --- |

—

atcelt apstrīdēto lēmumu un Iebildumu nodaļas 2018. gada 5. oktobra lēmumu;

| — | piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus. |
| --- | --- |

—

piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

Izvirzītais pamats:

| — | Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums. |
| --- | --- |

—

Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.

---

| 10.2.2020 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 45/95 |
| --- | --- | --- | --- |

10.2.2020

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 45/95

---

Prasība, kas celta 2019. gada 13. decembrī – X–cen–tek/EUIPO – Altenloh, Brinck & Co. (“PAX”)

(Lieta T-847/19)

(2020/C 45/81)

Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – vācu

Lietas dalībnieki

Prasītāja: X–cen–tek GmbH & Co. KG (Wardenburg, Vācija) (pārstāvis: H. Hillers, advokāts)

Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Altenloh, Brinck & Co. GmbH & Co. KG (Ennepetal, Vācija)

Informācija par procesu EUIPO

Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “PAX” – reģistrācijas pieteikums Nr. 16 487 803

Process EUIPO: iebildumu process

Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas otrās padomes 2019. gada 27. septembra lēmums lietā R 2324/2018-2

Prasījumi

Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

| — | atcelt apstrīdēto lēmumu; |
| --- | --- |

—

atcelt apstrīdēto lēmumu;

| — | piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus. |
| --- | --- |

—

piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

Izvirzītais pamats:

| — | Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums. |
| --- | --- |

—

Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.

---

| 10.2.2020 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 45/96 |
| --- | --- | --- | --- |

10.2.2020

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 45/96

---

Prasība, kas celta 2019. gada 18. decembrī – easyCosmetic Swiss/EUIPO – U.W.I. Unternehmensberatungs- und Wirtschaftsinformations (“easycosmetic”)

(Lieta T-858/19)

(2020/C 45/82)

Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – vācu

Lietas dalībnieki

Prasītāja: easyCosmetic Swiss GmbH (Baar, Šveice) (pārstāvji: D. Terheggen un S. E. Sullivan, advokāti)

Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: U.W.I. Unternehmensberatungs- und Wirtschaftsinformations GmbH (Bad Nauheim, Vācija)

Informācija par procesu EUIPO

Strīdus preču zīmes īpašniece: prasītāja

Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “easycosmetic” – Eiropas Savienības preču zīme Nr. 13 801 675

Process EUIPO: spēkā neesamības atzīšanas process

Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas otrās padomes 2019. gada 4. oktobra lēmums lietā R 973/2019-2

Prasījumi

Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

| — | atcelt apstrīdēto lēmumu; |
| --- | --- |

—

atcelt apstrīdēto lēmumu;

| — | piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus. |
| --- | --- |

—

piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

Izvirzītais pamats:

| — | Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 59. panta 1. punkta a) apakšpunkta, lasot to kopsakarā ar 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunktu, pārkāpums. |
| --- | --- |

—

Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 59. panta 1. punkta a) apakšpunkta, lasot to kopsakarā ar 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunktu, pārkāpums.

---