# Euroopan unionin C 45/2020

| | ISSN 1977-1053 |
| --- | --- |
| Euroopan unionin
  virallinen lehti | C 45 |
| | |
| Suomenkielinen laitos | Tiedonantoja ja ilmoituksia | 63. vuosikerta10. helmikuu 2020 |

ISSN 1977-1053

Euroopan unionin

virallinen lehti

C 45

Suomenkielinen laitos

Tiedonantoja ja ilmoituksia

63. vuosikerta10. helmikuu 2020

---

| Sisältö | Sivu |
| --- | --- |
| | IV   Tiedotteet |
| | EUROOPAN UNIONIN TOIMIELINTEN, ELINTEN, TOIMISTOJEN JA VIRASTOJEN TIEDOTTEET |
| | Euroopan unionin tuomioistuin |
| 2020/C 45/01 | Euroopan unionin tuomioistuimen viimeisimmät julkaisut Euroopan unionin virallisessa lehdessä | 1 |
| 2020/C 45/02 | Unionin tuomioistuimen päätös, annettu 26 päivänä marraskuuta 2019, yleisön oikeudesta tutustua Euroopan unionin tuomioistuimen hallussa sen hallinnollisten tehtävien hoitamiseksi oleviin asiakirjoihin | 2 |

Sisältö

Sivu

IV   Tiedotteet

EUROOPAN UNIONIN TOIMIELINTEN, ELINTEN, TOIMISTOJEN JA VIRASTOJEN TIEDOTTEET

Euroopan unionin tuomioistuin

2020/C 45/01

Euroopan unionin tuomioistuimen viimeisimmät julkaisut Euroopan unionin virallisessa lehdessä

1

2020/C 45/02

Unionin tuomioistuimen päätös, annettu 26 päivänä marraskuuta 2019, yleisön oikeudesta tutustua Euroopan unionin tuomioistuimen hallussa sen hallinnollisten tehtävien hoitamiseksi oleviin asiakirjoihin

2

---

| | V   Ilmoitukset |
| --- | --- |
| | TUOMIOISTUINKÄSITTELYYN LIITTYVÄT MENETTELYT |
| | Unionin tuomioistuin |
| 2020/C 45/03 | asia C-211/17: Unionin tuomioistuimen määräys (ensimmäinen jaosto) 24.10.2019 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Curtea de Apel Bacău – Romania) – SC Topaz Development SRL v. Constantin Juncu ja Raisa Juncu (Ennakkoratkaisupyyntö – Unionin tuomioistuimen työjärjestyksen 99 artikla – Kuluttajansuoja – Direktiivi 93/13/ETY – Kuluttajasopimusten kohtuuttomat ehdot – Rakennuttajan laatima ja notaarin vahvistama kauppaa koskeva esisopimus – 3 artiklan 2 kohta ja 4 artiklan 1 kohta – Näyttö siitä, että sopimusehdoista on neuvoteltu – Olettama – Kuluttaja on allekirjoittanut sopimuksen – 3 artiklan 3 kohta – Liitteessä olevan 1 kohdan d – f ja i alakohta – Nimenomainen purkuehto – Sopimussakkoehto – Kohtuuttomuus – 6 ja 7 artikla – Kansallisen tuomioistuimen mahdollisuus muuttaa ehtoa, joka on todettu kohtuuttomaksi) | 8 |
| 2020/C 45/04 | yhdistetyt asiat C-540/17 ja C-541/17: Unionin tuomioistuimen määräys (kymmenes jaosto) 13.11.2019 (ennakkoratkaisupyynnöt, jotka on esittänyt Bundesverwaltungsgericht – Saksa) – Saksan liittotasavalta v. Adel Hamed (C-540/17) ja Amar Omar (C-541/17) (Ennakkoratkaisupyyntö – Unionin tuomioistuimen työjärjestyksen 99 artikla – Vapauden, turvallisuuden ja oikeuden alue – Kansainvälisen suojelun myöntämistä tai poistamista koskevat yhteiset menettelyt – Direktiivi 2013/32/EU – 33 artiklan 2 kohdan a alakohta – Jäsenvaltion viranomaisten päätös jättää turvapaikkahakemus tutkimatta, koska toinen jäsenvaltio on myöntänyt aikaisemmin hakijalle pakolaisaseman – Euroopan unionin perusoikeuskirjan 4 artikla – Todellinen ja todettu epäinhimillisen tai halventavan kohtelun riski – Pakolaisaseman saaneiden henkilöiden elinolot tässä toisessa jäsenvaltiossa) | 9 |
| 2020/C 45/05 | yhdistetyt asiat C-439/18 ja C-472/18: Unionin tuomioistuimen määräys (seitsemäs jaosto) 15.11.2019 (ennakkoratkaisupyynnöt, jotka on esittänyt Tribunal Superior de Justicia de Galicia – Espanja) – OH (C-439/18) ja ER (C-472/18) v. Agencia Estatal de la Administración Tributaria (AEAT) (Ennakkoratkaisupyyntö – Sosiaalipolitiikka – Direktiivi 97/81/EY – Osa-aikatyötä koskeva puitesopimus – 4 lauseke – Mies- ja naispuoliset työntekijät – Periaate miesten ja naisten yhtäläisistä mahdollisuuksista ja yhdenvertaisesta kohtelusta työhön ja ammattiin liittyvissä asioissa – Direktiivi 2006/54/EY – 14 artiklan 1 kohta – Jaksottaista vertikaalista osa-aikatyötä tekevä työntekijä – Palvelusajan huomioon ottaminen – Kolmen vuoden välein myönnettävien ikälisien laskentamenetelmä – Ajanjaksojen, jolloin ei työskennellä, poissulkeminen) | 10 |
| 2020/C 45/06 | asia C-552/18: Unionin tuomioistuimen määräys (yhdeksäs jaosto) 20.11.2019 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Consiglio di Stato – Italia) – Indaco Service Soc. coop. Sociale, joka toimii omissa nimissään ja Coop. sociale il Melogranon edustajana v. Ufficio Territoriale del Governo Taranto (Ennakkoratkaisupyyntö – Unionin tuomioistuimen työjärjestyksen 99 artikla – Julkiset hankinnat – Direktiivi 2014/24/EU – 57 artiklan 4 kohdan c ja g alakohta – Julkisia palveluhankintoja koskevien sopimusten tekeminen – Vapaaehtoiset poissulkemisperusteet – Ammatin harjoittamiseen liittyvä vakava virhe – Talouden toimijan luotettavuuden kyseenalaistaminen – Aiempi sopimus – Täytäntöönpano – Puutteet – Irtisanominen – Oikeussuojakeino – Hankintaviranomaisen sopimukseen perustuvasta laiminlyönnistä tekemä arvio – Oikeudenkäyntimenettelyn päättymiseen saakka ilmenevä este) | 10 |
| 2020/C 45/07 | asia C-756/18: Unionin tuomioistuimen määräys (kahdeksas jaosto) 24.10.2019 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt tribunal d’instance d’Aulnay-sous-Bois – Ranska) – LC ja MD v. easyJet Airline Co. Ltd (Ennakkoratkaisupyyntö – Unionin tuomioistuimen työjärjestys – 99 artikla – Lentoliikenne – Asetus (EY) N:o 261/2004 – Lennon pitkäaikainen viivästyminen – Matkustajien oikeus korvaukseen – Näyttö matkustajan lähtöselvitykseen ilmoittautumisesta – Lentoliikenteen harjoittajan vahvistama varaus) | 11 |
| 2020/C 45/08 | asia C-292/19: Unionin tuomioistuimen määräys (kuudes jaosto) 24.10.2019 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság – Unkari) – PORR Építési Kft. v. Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága (Ennakkoratkaisupyyntö – Unionin tuomioistuimen työjärjestyksen 99 artikla – Yhteinen arvonlisäverojärjestelmä (ALV) – Veron peruste – Alentaminen – Direktiivi 2006/112/EY – 90 artikla – Verotuksen neutraalisuuden periaate – Saatava, joka on tullut perintäkelvottomaksi konkurssimenettelyn johdosta) | 12 |
| 2020/C 45/09 | asia C-486/19: Unionin tuomioistuimen määräys (kymmenes jaosto) 19.11.2019 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt korkein oikeus – Suomi) – Rikosoikeudenkäynti, jossa vastaajina ovat A ja B (Ennakkoratkaisupyyntö – Unionin tuomioistuimen työjärjestyksen 99 artikla – Valtiontuki – Makeisista, jäätelöstä ja virvoitusjuomista suoritettava vero – Samankaltaisten tuotteiden verottomuus, joka saattaa olla SEUT 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua valtiontukea – Oikeus tuomita rikosoikeudelliseen rangaistukseen kyseiseen veroon liittyvien velvollisuuksien laiminlyömisen vuoksi) | 13 |
| 2020/C 45/10 | asia C-713/19 P: Valitus, jonka Ramón Guiral Broto on tehnyt 24.9.2019 unionin yleisen tuomioistuimen (neljäs jaosto) asiassa T-772/17, Café del Mar ym. v. EUIPO – Guiral Broto (Café del Mar), 12.7.2019 antamasta tuomiosta | 13 |
| 2020/C 45/11 | asia C-714/19 P: Valitus, jonka Ramón Guiral Broto on tehnyt 24.9.2019 unionin yleisen tuomioistuimen (neljäs jaosto) asiassa T-773/17, Café del Mar ym. v. EUIPO – Guiral Broto (Café del Mar), 12.7.2019 antamasta tuomiosta | 14 |
| 2020/C 45/12 | asia C-715/19 P: Valitus, jonka Ramón Guiral Broto on tehnyt 24.9.2019 unionin yleisen tuomioistuimen (neljäs jaosto) asiassa T-774/17, Café del Mar ym. v. EUIPO – Guiral Broto (C del M), 12.7.2019 antamasta tuomiosta | 14 |
| 2020/C 45/13 | asia C-759/19: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Landgericht Gera (Saksa) on esittänyt 16.10.2019 – PG v. Volkswagen AG | 15 |
| 2020/C 45/14 | asia C-786/19: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Finanzgericht Köln (Saksa) on esittänyt 23.10.2019 – The North of England P & I Association Ltd., samanaikaisesti Marine Shipping Mutual Insurance Companyn oikeudellisena seuraajana v. Bundeszentralamt für Steuern | 16 |
| 2020/C 45/15 | asia C-793/19: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Bundesverwaltungsgericht (Saksa) on esittänyt 29.10.2019 – Saksan valtio v. SpaceNet AG | 16 |
| 2020/C 45/16 | asia C-794/19: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Bundesverwaltungsgericht (Saksa) on esittänyt 29.10.2019 – Saksan valtio v. Telekom Deutschland GmbH | 18 |
| 2020/C 45/17 | asia C-802/19: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Bundesfinanzhof (Saksa) on esittänyt 31.10.2019 – Yritys Z v. Verotoimisto Y | 20 |
| 2020/C 45/18 | asia C-804/19: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Landesgericht Salzburg (Itävalta) on esittänyt 31.10.2019 – BU v. Markt24 GmbH | 21 |
| 2020/C 45/19 | asia C-808/19: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Landgericht Gera (Saksa) on esittänyt 4.11.2019 – DS v. Volkswagen AG | 22 |
| 2020/C 45/20 | asia C-809/19: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Landgericht Gera (Saksa) on esittänyt 4.11.2019 – ER v. Volkswagen AG | 23 |
| 2020/C 45/21 | asia C-816/19: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Amtsgericht Hamburg (Saksa) on esittänyt 5.11.2019 – QF v. Germanwings GmbH | 24 |
| 2020/C 45/22 | asia C-827/19: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Audiencia Provincial de Pontevedra (Espanja) on esittänyt 13.11.2019 – D.A.T.A. ym v. Ryanair D.A.C. | 25 |
| 2020/C 45/23 | asia C-841/19: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Juzgado de lo Social no 41 de Madrid (Espanja) on esittänyt 20.11.2019 – JL v. Fondo de Garantía Salarial (FOGASA) | 25 |
| 2020/C 45/24 | asia C-842/19: Kanne 19.11.2019 – Euroopan komissio v. Belgian kuningaskunta | 26 |
| 2020/C 45/25 | asia C-872/19 P: Valitus, jonka Venezuelan bolivariaaninen tasavalta on tehnyt 28.11.2019 unionin yleisen tuomioistuimen (laajennettu neljäs jaosto) asiassa T-65/18, Venezuela v. komissio, 20.9.2019 antamasta tuomiosta | 27 |
| 2020/C 45/26 | asia C-874/19 P: Valitus, jonka Aeris Invest Sàrl on tehnyt 28.11.2019 unionin yleisen tuomioistuimen (kahdeksas jaosto) asiassa T-599/18, Aeris Invest v. SRB, 10.10.2019 antamasta määräyksestä | 28 |
| 2020/C 45/27 | asia C-883/19 P: Valitus, jonka HSBC Holdings plc, HSBC Bank plc ja HSBC France ovat tehneet 3.12.2019 unionin yleisen tuomioistuimen (laajennettu toinen jaosto) asiassa T-105/17, HSBC Holdings ym. v. komissio, 24.9.2019 antamasta tuomiosta | 29 |
| 2020/C 45/28 | asia C-885/19 P: Valitus, jonka Fiat Chrysler Finance Europe on tehnyt 4.12.2019 unionin yleisen tuomioistuimen (laajennettu seitsemäs jaosto) yhdistetyissä asioissa T-755/15 ja T-759/15, Luxemburg ja Fiat Chrysler Finance Europe v. komissio, 24.9.2019 antamasta tuomiosta | 30 |
| 2020/C 45/29 | asia C-888/19 P: Valitus, jonka GMB Glasmanufaktur Brandenburg GmbH on tehnyt 4.12.2019 unionin yleisen tuomioistuimen (viides jaosto) asiassa T-586/14 RENV, Xinyi PV Products (Anhui) Holdings v. komissio, 24.9.2019 antamasta tuomiosta | 31 |
| 2020/C 45/30 | asia C-891/19 P: Valitus, jonka Euroopan komissio on tehnyt 4.12.2019 unionin yleisen tuomioistuimen (seitsemäs jaosto) asiassa T-500/17, Hubei Xinyegang Special Tube v. komissio, 24.9.2019 antamasta tuomiosta | 32 |
| 2020/C 45/31 | asia C-897/19 PPU: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Vrhovni sud (Kroatia) on esittänyt 5.12.2019 – Venäjän federaatio | 33 |
| 2020/C 45/32 | asia C-735/18: Unionin tuomioistuimen presidentin määräys 21.10.2019 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Justice de paix du troisième canton de Charleroi – Belgia) – IZ v. Ryanair DAC | 34 |
| 2020/C 45/33 | asia C-281/19: Unionin tuomioistuimen presidentin määräys 18.11.2019 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Tribunal administratif de Paris – Ranska) – XS v. Recteur de l'académie de Paris | 34 |
| 2020/C 45/34 | asia C-395/19: Unionin tuomioistuimen presidentin määräys 26.11.2019 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Tribunal d'instance de Nice – Ranska) – VT ja WU v. easyJet Airline Co. Ltd | 34 |
| | Unionin yleinen tuomioistuin |
| 2020/C 45/35 | asia T-749/19: Kanne 1.11.2019 – John Wood Group ym. v. komissio | 35 |
| 2020/C 45/36 | asia T-762/19: Kanne 8.11.2019 – Rio Tinto European Holdings ym. v. komissio | 36 |
| 2020/C 45/37 | asia T-763/19: Kanne 8.11.2019 – Ultra Electronics Holdings ym. v. komissio | 38 |
| 2020/C 45/38 | asia T-764/19: Kanne 8.11.2019 – Keller Holdings v. komissio | 40 |
| 2020/C 45/39 | asia T-765/19: Kanne 8.11.2019 – Genus Investments v. komissio | 41 |
| 2020/C 45/40 | asia T-766/19: Kanne 8.11.2019 – Just Eat Holding v. komissio | 43 |
| 2020/C 45/41 | asia T-767/19: Kanne 8.11.2019 – Markit Group v. komissio | 45 |
| 2020/C 45/42 | asia T-768/19: Kanne 8.11.2019 – Elementis v. komissio | 46 |
| 2020/C 45/43 | asia T-769/19: Kanne 8.11.2019 – Informa ym. v. komissio | 48 |
| 2020/C 45/44 | asia T-770/19: Kanne 8.11.2019 – Merlin UK Finco 1 ym. v. komissio | 50 |
| 2020/C 45/45 | asia T-771/19: Kanne 11.11.2019 – Experian Finance 2012 v. komissio | 51 |
| 2020/C 45/46 | asia T-772/19: Kanne 11.11.2019 – William Grant & Sons ja William Grant & Sons Investments v. komissio | 53 |
| 2020/C 45/47 | asia T-773/19: Kanne 11.11.2019 – BAE Systems v. komissio | 54 |
| 2020/C 45/48 | asia T-774/19: Kanne 12.11.2019 – FA Sub 3 v. komissio | 55 |
| 2020/C 45/49 | asia T-775/19: Kanne 12.11.2019 – Sheldon ja Kingfisher International v. komissio | 57 |
| 2020/C 45/50 | asia T-776/19: Kanne 12.11.2019 – JIB Overseas v. komissio | 59 |
| 2020/C 45/51 | asia T-778/19: Kanne 12.11.2019 – RDI Reit v. komissio | 60 |
| 2020/C 45/52 | asia T-779/19: Kanne 12.11.2019 – Ashtead Financing v. komissio | 62 |
| 2020/C 45/53 | asia T-780/19: Kanne 12.11.2019 – Smith & Nephew USD ja Smith & Nephew USD One v. komissio | 64 |
| 2020/C 45/54 | asia T-781/19: Kanne 12.11.2019 – Rigid Plastic Containers Finance ja RPC Pisces Holdings v. komissio | 65 |
| 2020/C 45/55 | asia T-782/19: Kanne 8.11.2019 – St Schrader Holding Company UK v. komissio | 67 |
| 2020/C 45/56 | asia T-783/19: Kanne 12.11.2019 – Royal Mail Investments v. komissio | 69 |
| 2020/C 45/57 | asia T-784/19: Kanne 12.11.2019 – William Hill ja William Hill Organization v. komissio | 70 |
| 2020/C 45/58 | asia T-785/19: Kanne 13.11.2019 – Anglo American International v. komissio | 72 |
| 2020/C 45/59 | asia T-786/19: Kanne 13.11.2019 – Simfer Jersey v. komissio | 73 |
| 2020/C 45/60 | Asia T-787/19: Kanne 13.11.2019 The Sage Group ym. v. komissio | 75 |
| 2020/C 45/61 | asia T-789/19: Kanne 14.11.2019 – Moeorenhout ym. v. komissio | 76 |
| 2020/C 45/62 | asia T-798/19: Kanne 18.11.2019 – Bennahmias v. parlamentti | 77 |
| 2020/C 45/63 | asia T-799/19: Kanne 18.11.2019 – Bennahmias v. parlamentti | 78 |
| 2020/C 45/64 | asia T-800/19: Kanne 20.11.2019 – Austria Tabak v. EUIPO – Mignot & De Block (AIR) | 79 |
| 2020/C 45/65 | asia T-802/19: Kanne 19.11.2019 – Kisscolor Living v. EUIPO – Teoxane (KISS COLOR) | 79 |
| 2020/C 45/66 | asia T-803/19: Kanne 19.11.2019 – etc-gaming ja Casino-Equipment v. komissio | 80 |
| 2020/C 45/67 | asia T-810/19: Kanne 25.11.2019 – Victoria’s Secret Stores Brand Management v. EUIPO – Yiwu Dearbody Cosmetics (BODYSECRETS) | 81 |
| 2020/C 45/68 | asia T- 820/19: Kanne 3.12.2019 – Totalizator Sportowy v. EUIPO – Lottoland Holdings (LOTTOLAND) | 82 |
| 2020/C 45/69 | asia T-825/19: Kanne 4.12.2019 – Tazzetti v. komissio | 83 |
| 2020/C 45/70 | asia T-826/19: Kanne 4.12.2019 – Tazzetti v. komissio | 85 |
| 2020/C 45/71 | asia T-833/19: Kanne 6.12.2019 – Grammer v. EUIPO (Geometrinen kuvio) | 85 |
| 2020/C 45/72 | asia T-834/19: Kanne 5.12.2019 – e*Message Wireless Information Services v. EUIPO – Apple (e*message) | 86 |
| 2020/C 45/73 | asia T-836/19: Kanne 10.12.2019 – Première Vision v. EUIPO – Vente-Privee.com (PV) | 87 |
| 2020/C 45/74 | asia T-838/19: Kanne 10.12.2019 – Koopman International v. EUIPO – Tinnus Enterprises ja Mystic Products Import & Export (nesteen annostelulaitteet) | 88 |
| 2020/C 45/75 | asia T-839/19: Kanne 10.12.2019 – Koopman International v. EUIPO – Tinnus Enterprises ja Mystic Prodcuts Import & Export (nesteen annostelulaitteet) | 89 |
| 2020/C 45/76 | asia T-840/19: Kanne 10.12.2019 – Koopman International v. EUIPO – Tinnus Enterprises ja Mystic Products Import & Export (nesteen annostelulaitteet) | 90 |
| 2020/C 45/77 | asia T-841/19: Kanne 10.12.2019 – Koopman International v. EUIPO – Tinnus Enterprises ja Mystic Products Import & Export (nesteen annostelulaitteet) | 91 |
| 2020/C 45/78 | asia T-842/19: Kanne 10.12.2019 – Koopman International v. EUIPO – Tinnus Enterprises ja Mystic Products (nesteen annostelulaitteet) | 92 |
| 2020/C 45/79 | asia T-843/19: Kanne 12.12.2019 – Correia v. ETSK | 93 |
| 2020/C 45/80 | asia T-844/19: Kanne 12.12.2019 – Apologistics v. EUIPO – Peikert (discount-apotheke.de) | 94 |
| 2020/C 45/81 | asia T-847/19: Kanne 13.12.2019 – X-cen-tek v. EUIPO – Altenloh, Brinck & Co. (PAX) | 95 |
| 2020/C 45/82 | asia T-858/19: Kanne 18.12.2019 – easyCosmetic Swiss v. EUIPO – U.W.I. Unternehmensberatungs- und Wirtschaftsinformations (easycosmetic) | 96 |

V   Ilmoitukset

TUOMIOISTUINKÄSITTELYYN LIITTYVÄT MENETTELYT

Unionin tuomioistuin

2020/C 45/03

asia C-211/17: Unionin tuomioistuimen määräys (ensimmäinen jaosto) 24.10.2019 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Curtea de Apel Bacău – Romania) – SC Topaz Development SRL v. Constantin Juncu ja Raisa Juncu (Ennakkoratkaisupyyntö – Unionin tuomioistuimen työjärjestyksen 99 artikla – Kuluttajansuoja – Direktiivi 93/13/ETY – Kuluttajasopimusten kohtuuttomat ehdot – Rakennuttajan laatima ja notaarin vahvistama kauppaa koskeva esisopimus – 3 artiklan 2 kohta ja 4 artiklan 1 kohta – Näyttö siitä, että sopimusehdoista on neuvoteltu – Olettama – Kuluttaja on allekirjoittanut sopimuksen – 3 artiklan 3 kohta – Liitteessä olevan 1 kohdan d – f ja i alakohta – Nimenomainen purkuehto – Sopimussakkoehto – Kohtuuttomuus – 6 ja 7 artikla – Kansallisen tuomioistuimen mahdollisuus muuttaa ehtoa, joka on todettu kohtuuttomaksi)

8

2020/C 45/04

yhdistetyt asiat C-540/17 ja C-541/17: Unionin tuomioistuimen määräys (kymmenes jaosto) 13.11.2019 (ennakkoratkaisupyynnöt, jotka on esittänyt Bundesverwaltungsgericht – Saksa) – Saksan liittotasavalta v. Adel Hamed (C-540/17) ja Amar Omar (C-541/17) (Ennakkoratkaisupyyntö – Unionin tuomioistuimen työjärjestyksen 99 artikla – Vapauden, turvallisuuden ja oikeuden alue – Kansainvälisen suojelun myöntämistä tai poistamista koskevat yhteiset menettelyt – Direktiivi 2013/32/EU – 33 artiklan 2 kohdan a alakohta – Jäsenvaltion viranomaisten päätös jättää turvapaikkahakemus tutkimatta, koska toinen jäsenvaltio on myöntänyt aikaisemmin hakijalle pakolaisaseman – Euroopan unionin perusoikeuskirjan 4 artikla – Todellinen ja todettu epäinhimillisen tai halventavan kohtelun riski – Pakolaisaseman saaneiden henkilöiden elinolot tässä toisessa jäsenvaltiossa)

9

2020/C 45/05

yhdistetyt asiat C-439/18 ja C-472/18: Unionin tuomioistuimen määräys (seitsemäs jaosto) 15.11.2019 (ennakkoratkaisupyynnöt, jotka on esittänyt Tribunal Superior de Justicia de Galicia – Espanja) – OH (C-439/18) ja ER (C-472/18) v. Agencia Estatal de la Administración Tributaria (AEAT) (Ennakkoratkaisupyyntö – Sosiaalipolitiikka – Direktiivi 97/81/EY – Osa-aikatyötä koskeva puitesopimus – 4 lauseke – Mies- ja naispuoliset työntekijät – Periaate miesten ja naisten yhtäläisistä mahdollisuuksista ja yhdenvertaisesta kohtelusta työhön ja ammattiin liittyvissä asioissa – Direktiivi 2006/54/EY – 14 artiklan 1 kohta – Jaksottaista vertikaalista osa-aikatyötä tekevä työntekijä – Palvelusajan huomioon ottaminen – Kolmen vuoden välein myönnettävien ikälisien laskentamenetelmä – Ajanjaksojen, jolloin ei työskennellä, poissulkeminen)

10

2020/C 45/06

asia C-552/18: Unionin tuomioistuimen määräys (yhdeksäs jaosto) 20.11.2019 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Consiglio di Stato – Italia) – Indaco Service Soc. coop. Sociale, joka toimii omissa nimissään ja Coop. sociale il Melogranon edustajana v. Ufficio Territoriale del Governo Taranto (Ennakkoratkaisupyyntö – Unionin tuomioistuimen työjärjestyksen 99 artikla – Julkiset hankinnat – Direktiivi 2014/24/EU – 57 artiklan 4 kohdan c ja g alakohta – Julkisia palveluhankintoja koskevien sopimusten tekeminen – Vapaaehtoiset poissulkemisperusteet – Ammatin harjoittamiseen liittyvä vakava virhe – Talouden toimijan luotettavuuden kyseenalaistaminen – Aiempi sopimus – Täytäntöönpano – Puutteet – Irtisanominen – Oikeussuojakeino – Hankintaviranomaisen sopimukseen perustuvasta laiminlyönnistä tekemä arvio – Oikeudenkäyntimenettelyn päättymiseen saakka ilmenevä este)

10

2020/C 45/07

asia C-756/18: Unionin tuomioistuimen määräys (kahdeksas jaosto) 24.10.2019 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt tribunal d’instance d’Aulnay-sous-Bois – Ranska) – LC ja MD v. easyJet Airline Co. Ltd (Ennakkoratkaisupyyntö – Unionin tuomioistuimen työjärjestys – 99 artikla – Lentoliikenne – Asetus (EY) N:o 261/2004 – Lennon pitkäaikainen viivästyminen – Matkustajien oikeus korvaukseen – Näyttö matkustajan lähtöselvitykseen ilmoittautumisesta – Lentoliikenteen harjoittajan vahvistama varaus)

11

2020/C 45/08

asia C-292/19: Unionin tuomioistuimen määräys (kuudes jaosto) 24.10.2019 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság – Unkari) – PORR Építési Kft. v. Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága (Ennakkoratkaisupyyntö – Unionin tuomioistuimen työjärjestyksen 99 artikla – Yhteinen arvonlisäverojärjestelmä (ALV) – Veron peruste – Alentaminen – Direktiivi 2006/112/EY – 90 artikla – Verotuksen neutraalisuuden periaate – Saatava, joka on tullut perintäkelvottomaksi konkurssimenettelyn johdosta)

12

2020/C 45/09

asia C-486/19: Unionin tuomioistuimen määräys (kymmenes jaosto) 19.11.2019 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt korkein oikeus – Suomi) – Rikosoikeudenkäynti, jossa vastaajina ovat A ja B (Ennakkoratkaisupyyntö – Unionin tuomioistuimen työjärjestyksen 99 artikla – Valtiontuki – Makeisista, jäätelöstä ja virvoitusjuomista suoritettava vero – Samankaltaisten tuotteiden verottomuus, joka saattaa olla SEUT 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua valtiontukea – Oikeus tuomita rikosoikeudelliseen rangaistukseen kyseiseen veroon liittyvien velvollisuuksien laiminlyömisen vuoksi)

13

2020/C 45/10

asia C-713/19 P: Valitus, jonka Ramón Guiral Broto on tehnyt 24.9.2019 unionin yleisen tuomioistuimen (neljäs jaosto) asiassa T-772/17, Café del Mar ym. v. EUIPO – Guiral Broto (Café del Mar), 12.7.2019 antamasta tuomiosta

13

2020/C 45/11

asia C-714/19 P: Valitus, jonka Ramón Guiral Broto on tehnyt 24.9.2019 unionin yleisen tuomioistuimen (neljäs jaosto) asiassa T-773/17, Café del Mar ym. v. EUIPO – Guiral Broto (Café del Mar), 12.7.2019 antamasta tuomiosta

14

2020/C 45/12

asia C-715/19 P: Valitus, jonka Ramón Guiral Broto on tehnyt 24.9.2019 unionin yleisen tuomioistuimen (neljäs jaosto) asiassa T-774/17, Café del Mar ym. v. EUIPO – Guiral Broto (C del M), 12.7.2019 antamasta tuomiosta

14

2020/C 45/13

asia C-759/19: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Landgericht Gera (Saksa) on esittänyt 16.10.2019 – PG v. Volkswagen AG

15

2020/C 45/14

asia C-786/19: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Finanzgericht Köln (Saksa) on esittänyt 23.10.2019 – The North of England P & I Association Ltd., samanaikaisesti Marine Shipping Mutual Insurance Companyn oikeudellisena seuraajana v. Bundeszentralamt für Steuern

16

2020/C 45/15

asia C-793/19: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Bundesverwaltungsgericht (Saksa) on esittänyt 29.10.2019 – Saksan valtio v. SpaceNet AG

16

2020/C 45/16

asia C-794/19: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Bundesverwaltungsgericht (Saksa) on esittänyt 29.10.2019 – Saksan valtio v. Telekom Deutschland GmbH

18

2020/C 45/17

asia C-802/19: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Bundesfinanzhof (Saksa) on esittänyt 31.10.2019 – Yritys Z v. Verotoimisto Y

20

2020/C 45/18

asia C-804/19: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Landesgericht Salzburg (Itävalta) on esittänyt 31.10.2019 – BU v. Markt24 GmbH

21

2020/C 45/19

asia C-808/19: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Landgericht Gera (Saksa) on esittänyt 4.11.2019 – DS v. Volkswagen AG

22

2020/C 45/20

asia C-809/19: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Landgericht Gera (Saksa) on esittänyt 4.11.2019 – ER v. Volkswagen AG

23

2020/C 45/21

asia C-816/19: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Amtsgericht Hamburg (Saksa) on esittänyt 5.11.2019 – QF v. Germanwings GmbH

24

2020/C 45/22

asia C-827/19: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Audiencia Provincial de Pontevedra (Espanja) on esittänyt 13.11.2019 – D.A.T.A. ym v. Ryanair D.A.C.

25

2020/C 45/23

asia C-841/19: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Juzgado de lo Social no 41 de Madrid (Espanja) on esittänyt 20.11.2019 – JL v. Fondo de Garantía Salarial (FOGASA)

25

2020/C 45/24

asia C-842/19: Kanne 19.11.2019 – Euroopan komissio v. Belgian kuningaskunta

26

2020/C 45/25

asia C-872/19 P: Valitus, jonka Venezuelan bolivariaaninen tasavalta on tehnyt 28.11.2019 unionin yleisen tuomioistuimen (laajennettu neljäs jaosto) asiassa T-65/18, Venezuela v. komissio, 20.9.2019 antamasta tuomiosta

27

2020/C 45/26

asia C-874/19 P: Valitus, jonka Aeris Invest Sàrl on tehnyt 28.11.2019 unionin yleisen tuomioistuimen (kahdeksas jaosto) asiassa T-599/18, Aeris Invest v. SRB, 10.10.2019 antamasta määräyksestä

28

2020/C 45/27

asia C-883/19 P: Valitus, jonka HSBC Holdings plc, HSBC Bank plc ja HSBC France ovat tehneet 3.12.2019 unionin yleisen tuomioistuimen (laajennettu toinen jaosto) asiassa T-105/17, HSBC Holdings ym. v. komissio, 24.9.2019 antamasta tuomiosta

29

2020/C 45/28

asia C-885/19 P: Valitus, jonka Fiat Chrysler Finance Europe on tehnyt 4.12.2019 unionin yleisen tuomioistuimen (laajennettu seitsemäs jaosto) yhdistetyissä asioissa T-755/15 ja T-759/15, Luxemburg ja Fiat Chrysler Finance Europe v. komissio, 24.9.2019 antamasta tuomiosta

30

2020/C 45/29

asia C-888/19 P: Valitus, jonka GMB Glasmanufaktur Brandenburg GmbH on tehnyt 4.12.2019 unionin yleisen tuomioistuimen (viides jaosto) asiassa T-586/14 RENV, Xinyi PV Products (Anhui) Holdings v. komissio, 24.9.2019 antamasta tuomiosta

31

2020/C 45/30

asia C-891/19 P: Valitus, jonka Euroopan komissio on tehnyt 4.12.2019 unionin yleisen tuomioistuimen (seitsemäs jaosto) asiassa T-500/17, Hubei Xinyegang Special Tube v. komissio, 24.9.2019 antamasta tuomiosta

32

2020/C 45/31

asia C-897/19 PPU: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Vrhovni sud (Kroatia) on esittänyt 5.12.2019 – Venäjän federaatio

33

2020/C 45/32

asia C-735/18: Unionin tuomioistuimen presidentin määräys 21.10.2019 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Justice de paix du troisième canton de Charleroi – Belgia) – IZ v. Ryanair DAC

34

2020/C 45/33

asia C-281/19: Unionin tuomioistuimen presidentin määräys 18.11.2019 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Tribunal administratif de Paris – Ranska) – XS v. Recteur de l'académie de Paris

34

2020/C 45/34

asia C-395/19: Unionin tuomioistuimen presidentin määräys 26.11.2019 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Tribunal d'instance de Nice – Ranska) – VT ja WU v. easyJet Airline Co. Ltd

34

Unionin yleinen tuomioistuin

2020/C 45/35

asia T-749/19: Kanne 1.11.2019 – John Wood Group ym. v. komissio

35

2020/C 45/36

asia T-762/19: Kanne 8.11.2019 – Rio Tinto European Holdings ym. v. komissio

36

2020/C 45/37

asia T-763/19: Kanne 8.11.2019 – Ultra Electronics Holdings ym. v. komissio

38

2020/C 45/38

asia T-764/19: Kanne 8.11.2019 – Keller Holdings v. komissio

40

2020/C 45/39

asia T-765/19: Kanne 8.11.2019 – Genus Investments v. komissio

41

2020/C 45/40

asia T-766/19: Kanne 8.11.2019 – Just Eat Holding v. komissio

43

2020/C 45/41

asia T-767/19: Kanne 8.11.2019 – Markit Group v. komissio

45

2020/C 45/42

asia T-768/19: Kanne 8.11.2019 – Elementis v. komissio

46

2020/C 45/43

asia T-769/19: Kanne 8.11.2019 – Informa ym. v. komissio

48

2020/C 45/44

asia T-770/19: Kanne 8.11.2019 – Merlin UK Finco 1 ym. v. komissio

50

2020/C 45/45

asia T-771/19: Kanne 11.11.2019 – Experian Finance 2012 v. komissio

51

2020/C 45/46

asia T-772/19: Kanne 11.11.2019 – William Grant & Sons ja William Grant & Sons Investments v. komissio

53

2020/C 45/47

asia T-773/19: Kanne 11.11.2019 – BAE Systems v. komissio

54

2020/C 45/48

asia T-774/19: Kanne 12.11.2019 – FA Sub 3 v. komissio

55

2020/C 45/49

asia T-775/19: Kanne 12.11.2019 – Sheldon ja Kingfisher International v. komissio

57

2020/C 45/50

asia T-776/19: Kanne 12.11.2019 – JIB Overseas v. komissio

59

2020/C 45/51

asia T-778/19: Kanne 12.11.2019 – RDI Reit v. komissio

60

2020/C 45/52

asia T-779/19: Kanne 12.11.2019 – Ashtead Financing v. komissio

62

2020/C 45/53

asia T-780/19: Kanne 12.11.2019 – Smith & Nephew USD ja Smith & Nephew USD One v. komissio

64

2020/C 45/54

asia T-781/19: Kanne 12.11.2019 – Rigid Plastic Containers Finance ja RPC Pisces Holdings v. komissio

65

2020/C 45/55

asia T-782/19: Kanne 8.11.2019 – St Schrader Holding Company UK v. komissio

67

2020/C 45/56

asia T-783/19: Kanne 12.11.2019 – Royal Mail Investments v. komissio

69

2020/C 45/57

asia T-784/19: Kanne 12.11.2019 – William Hill ja William Hill Organization v. komissio

70

2020/C 45/58

asia T-785/19: Kanne 13.11.2019 – Anglo American International v. komissio

72

2020/C 45/59

asia T-786/19: Kanne 13.11.2019 – Simfer Jersey v. komissio

73

2020/C 45/60

Asia T-787/19: Kanne 13.11.2019 The Sage Group ym. v. komissio

75

2020/C 45/61

asia T-789/19: Kanne 14.11.2019 – Moeorenhout ym. v. komissio

76

2020/C 45/62

asia T-798/19: Kanne 18.11.2019 – Bennahmias v. parlamentti

77

2020/C 45/63

asia T-799/19: Kanne 18.11.2019 – Bennahmias v. parlamentti

78

2020/C 45/64

asia T-800/19: Kanne 20.11.2019 – Austria Tabak v. EUIPO – Mignot & De Block (AIR)

79

2020/C 45/65

asia T-802/19: Kanne 19.11.2019 – Kisscolor Living v. EUIPO – Teoxane (KISS COLOR)

79

2020/C 45/66

asia T-803/19: Kanne 19.11.2019 – etc-gaming ja Casino-Equipment v. komissio

80

2020/C 45/67

asia T-810/19: Kanne 25.11.2019 – Victoria’s Secret Stores Brand Management v. EUIPO – Yiwu Dearbody Cosmetics (BODYSECRETS)

81

2020/C 45/68

asia T- 820/19: Kanne 3.12.2019 – Totalizator Sportowy v. EUIPO – Lottoland Holdings (LOTTOLAND)

82

2020/C 45/69

asia T-825/19: Kanne 4.12.2019 – Tazzetti v. komissio

83

2020/C 45/70

asia T-826/19: Kanne 4.12.2019 – Tazzetti v. komissio

85

2020/C 45/71

asia T-833/19: Kanne 6.12.2019 – Grammer v. EUIPO (Geometrinen kuvio)

85

2020/C 45/72

asia T-834/19: Kanne 5.12.2019 – e*Message Wireless Information Services v. EUIPO – Apple (e*message)

86

2020/C 45/73

asia T-836/19: Kanne 10.12.2019 – Première Vision v. EUIPO – Vente-Privee.com (PV)

87

2020/C 45/74

asia T-838/19: Kanne 10.12.2019 – Koopman International v. EUIPO – Tinnus Enterprises ja Mystic Products Import & Export (nesteen annostelulaitteet)

88

2020/C 45/75

asia T-839/19: Kanne 10.12.2019 – Koopman International v. EUIPO – Tinnus Enterprises ja Mystic Prodcuts Import & Export (nesteen annostelulaitteet)

89

2020/C 45/76

asia T-840/19: Kanne 10.12.2019 – Koopman International v. EUIPO – Tinnus Enterprises ja Mystic Products Import & Export (nesteen annostelulaitteet)

90

2020/C 45/77

asia T-841/19: Kanne 10.12.2019 – Koopman International v. EUIPO – Tinnus Enterprises ja Mystic Products Import & Export (nesteen annostelulaitteet)

91

2020/C 45/78

asia T-842/19: Kanne 10.12.2019 – Koopman International v. EUIPO – Tinnus Enterprises ja Mystic Products (nesteen annostelulaitteet)

92

2020/C 45/79

asia T-843/19: Kanne 12.12.2019 – Correia v. ETSK

93

2020/C 45/80

asia T-844/19: Kanne 12.12.2019 – Apologistics v. EUIPO – Peikert (discount-apotheke.de)

94

2020/C 45/81

asia T-847/19: Kanne 13.12.2019 – X-cen-tek v. EUIPO – Altenloh, Brinck & Co. (PAX)

95

2020/C 45/82

asia T-858/19: Kanne 18.12.2019 – easyCosmetic Swiss v. EUIPO – U.W.I. Unternehmensberatungs- und Wirtschaftsinformations (easycosmetic)

96

---

| FI | |
| --- | --- |

FI

---

IV Tiedotteet

EUROOPAN UNIONIN TOIMIELINTEN, ELINTEN, TOIMISTOJEN JA VIRASTOJEN TIEDOTTEET

Euroopan unionin tuomioistuin

| 10.2.2020 | FI | Euroopan unionin virallinen lehti | C 45/1 |
| --- | --- | --- | --- |

10.2.2020

FI

Euroopan unionin virallinen lehti

C 45/1

---

Euroopan unionin tuomioistuimen viimeisimmät julkaisut Euroopan unionin virallisessa lehdessä

(2020/C 45/01)

Viimeisin julkaisu

EUVL C 36, 3.2.2020

Luettelo aiemmista julkaisuista

EUVL C 27, 27.1.2020

EUVL C 19, 20.1.2020

EUVL C 10, 13.1.2020

EUVL C 432, 23.12.2019

EUVL C 423, 16.12.2019

EUVL C 413, 9.12.2019

Nämä tekstit ovat saatavilla:

EUR-Lex: http://eur-lex.europa.eu

---

| 10.2.2020 | FI | Euroopan unionin virallinen lehti | C 45/2 |
| --- | --- | --- | --- |

10.2.2020

FI

Euroopan unionin virallinen lehti

C 45/2

---

UNIONIN TUOMIOISTUIMEN PÄÄTÖS,

annettu 26 päivänä marraskuuta 2019,

yleisön oikeudesta tutustua Euroopan unionin tuomioistuimen hallussa sen hallinnollisten tehtävien hoitamiseksi oleviin asiakirjoihin

(2020/C 45/02)

EUROOPAN UNIONIN TUOMIOISTUIN, joka

ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 15 artiklan 3 kohdan,

ottaa huomioon hallintokomitean 11 päivänä marraskuuta 2019 antaman lausunnon,

katsoo, että on tarpeen antaa säännöt yleisön oikeudesta tutustua Euroopan unionin tuomioistuimen hallussa sen hallinnollisten tehtävien hoitamiseksi oleviin asiakirjoihin,

sekä katsoo, että hallinnon organisaatiomuutoksen johdosta on tarpeen muuttaa yleisön oikeudesta tutustua Euroopan unionin tuomioistuimen hallussa sen hallinnollisten tehtävien hoitamiseksi oleviin asiakirjoihin 11 päivänä lokakuuta 2016 annettuun Euroopan unionin tuomioistuimen päätökseen sisältyvät säännökset siitä, mikä viranomainen on toimivaltainen ratkaisemaan asiakirjaan tutustumista koskevan alkuperäisen pyynnön (1),

ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:

1 artikla

Soveltamisala

1.   Tätä päätöstä sovelletaan kaikkiin Euroopan unionin tuomioistuimen hallussa sen hallinnollisten tehtävien hoitamiseksi oleviin asiakirjoihin eli sekä sen laatimiin että sen vastaanottamiin asiakirjoihin, jotka ovat sen hallussa.

2.   Tällä päätöksellä ei rajoiteta yleisön oikeutta tutustua Euroopan unionin tuomioistuimen asiakirjoihin silloin, kun tällainen oikeus perustuu kansainvälisen oikeuden säädöksiin tai niiden soveltamiseksi annettuihin säädöksiin.

2 artikla

Oikeutetut

1.   Kaikilla Euroopan unionin kansalaisilla sekä niillä luonnollisilla henkilöillä, joiden asuinpaikka, ja niillä oikeushenkilöillä, joiden sääntömääräinen kotipaikka on jossain jäsenvaltiossa, on oikeus tutustua 1 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuihin Euroopan unionin tuomioistuimen asiakirjoihin siten kuin tässä päätöksessä säädetään.

2.   Euroopan unionin tuomioistuin voi samoin edellytyksin sallia myös luonnollisen henkilön, jonka asuinpaikka, tai oikeushenkilön, jonka sääntömääräinen kotipaikka ei ole jäsenvaltiossa, tutustuvan kyseisiin asiakirjoihin.

3 artikla

Poikkeukset

1.   Euroopan unionin tuomioistuin ei salli asiakirjaan tutustumista, jos tiedon antaminen sen sisällöstä vaarantaisi seuraavien etujen suojelua:

| a) | yleinen etu, joka koskee






  — | yleistä turvallisuutta |
| --- | --- | --- |

a)

yleinen etu, joka koskee

—

yleistä turvallisuutta

| — | sotilaallista puolustusta tai sotilasasioita |
| --- | --- |

—

sotilaallista puolustusta tai sotilasasioita

| — | kansainvälisiä suhteita |
| --- | --- |

—

kansainvälisiä suhteita

| — | unionin tai jäsenvaltion rahoitus-, raha- tai talouspolitiikkaa |
| --- | --- |

—

unionin tai jäsenvaltion rahoitus-, raha- tai talouspolitiikkaa

| b) | henkilöiden yksityiselämä ja koskemattomuus erityisesti henkilötietojen suojaa koskevan unionin lainsäädännön mukaisesti. |
| --- | --- |

b)

henkilöiden yksityiselämä ja koskemattomuus erityisesti henkilötietojen suojaa koskevan unionin lainsäädännön mukaisesti.

2.   Euroopan unionin tuomioistuin ei salli asiakirjaan tutustumista, jos tiedon antaminen sen sisällöstä vaarantaisi seuraavien etujen suojelua:

| — | tietyn luonnollisen henkilön tai oikeushenkilön kaupalliset edut, mukaan lukien teollis- ja tekijänoikeuksia koskevat edut |
| --- | --- |

—

tietyn luonnollisen henkilön tai oikeushenkilön kaupalliset edut, mukaan lukien teollis- ja tekijänoikeuksia koskevat edut

| — | oikeudenkäynnit ja oikeudelliset lausunnot |
| --- | --- |

—

oikeudenkäynnit ja oikeudelliset lausunnot

| — | tarkastus-, tutkinta- ja tilintarkastustoimenpiteiden tavoitteet. |
| --- | --- |

—

tarkastus-, tutkinta- ja tilintarkastustoimenpiteiden tavoitteet.

3.   Euroopan unionin tuomioistuin ei salli tutustumista asiakirjaan, jonka se on laatinut sisäistä käyttöään varten tai jonka se on vastaanottanut, jos asiakirja koskee sellaista kysymystä, jossa se ei ole vielä tehnyt ratkaisua, tai jos tiedon antaminen asiakirjan sisällöstä aiheuttaisi vakavaa haittaa Euroopan unionin tuomioistuimen päätöksentekomenettelylle.

Tutustumista sellaiseen asiakirjaan, joka sisältää lausumia, jotka on tarkoitettu käytettäviksi päätösneuvotteluissa tai alustavassa mielipiteiden vaihdossa Euroopan unionin tuomioistuimessa tai sen ulkopuolella, jos se on osallistunut niihin, ei sallita myöskään ratkaisun tekemisen jälkeen, jos tiedon antaminen asiakirjan sisällöstä aiheuttaisi vakavaa haittaa Euroopan unionin tuomioistuimen päätöksentekomenettelylle.

4.   Edellä 2 ja 3 kohdassa tarkoitettuja poikkeuksia ei sovelleta, jos tiedon antaminen kyseisen asiakirjan sisällöstä on tärkeän yleisen edun mukaista.

5.   Jos 1, 2 tai 3 kohdassa tarkoitettu poikkeus tai poikkeukset koskevat vain osaa pyydetystä asiakirjasta, asiakirjan muiden osien sisällöstä annetaan tieto.

6.   Edellä 1, 2 ja 3 kohdassa tarkoitettuja poikkeuksia sovelletaan vain niin kauan kuin salassapito on asiakirjan sisällön vuoksi tarpeen. Poikkeuksia voidaan soveltaa enintään 30 vuoden ajan. Jos asiakirjassa on kyse poikkeuksista, jotka koskevat yksityiselämän tai kaupallisten etujen suojaamista, poikkeuksien soveltamista voidaan tarvittaessa jatkaa kyseisen määräajan jälkeen.

7.   Tällä artiklalla ei rajoiteta 9 artiklan säännöksien soveltamista.

4 artikla

Alkuperäisen pyynnön tekeminen

1.   Euroopan unionin tuomioistuimen asiakirjaan tutustumista koskeva pyyntö on tehtävä jollakin unionin virallisista kielistä Euroopan unionin tuomioistuimen verkkosivuilta saatavissa olevaa lomaketta käyttäen. Pyyntö on lähetettävä mieluiten sähköisesti edellä mainituilla verkkosivuilla olevien ohjeiden mukaisesti taikka poikkeustapauksissa postitse tai faksitse.

2.   Pyyntö on muotoiltava riittävän täsmällisesti, ja siihen on sisällyttävä erityisesti tiedot, joita tarvitaan pyydetyn tai pyydettyjen asiakirjojen tunnistamiseen, sekä pyytäjän nimi ja osoite.

3.   Jos pyyntö ei ole riittävän täsmällinen, Euroopan unionin tuomioistuin kehottaa pyynnön tekijää täsmentämään pyyntöä ja antaa pyytäjälle tähän tarvittavaa apua.

4.   Jos pyyntö koskee erittäin laajaa asiakirjaa tai erittäin suurta määrää asiakirjoja, Euroopan unionin tuomioistuin voi neuvotella epävirallisesti pyynnön tekijän kanssa sopivan ratkaisun löytämiseksi.

5.   Pyynnön tekijän ei tarvitse perustella pyyntöään.

5 artikla

Alkuperäisen pyynnön käsittely

1.   Pyynnön tekijälle lähetetään vastaanottotodistus kirjallisesti (sähköpostitse, postitse tai faksitse) heti, kun pyynnön sisältävä lomake on kirjattu saapuneeksi.

2.   Euroopan unionin tuomioistuin antaa pyydetyn asiakirjan tutustuttavaksi toimittamalla sen pyynnön tekijälle kuukauden kuluessa pyynnön kirjaamisesta.

3.   Jollei Euroopan unionin tuomioistuin voi sallia pyydettyyn asiakirjaan tutustumista, se ilmoittaa 2 kohdassa mainitussa määräajassa hakijalle kirjallisesti perusteet, joilla pyyntö on kokonaan tai osaksi evätty, sekä ilmoittaa pyynnön tekijälle hänen oikeudestaan uudistaa pyyntönsä kuukauden kuluessa vastauksen vastaanottamisesta.

4.   Edellä 2 kohdassa tarkoitettua määräaikaa voidaan poikkeuksellisesti, esimerkiksi jos pyyntö koskee erittäin laajaa asiakirjaa tai erittäin suurta määrää asiakirjoja, pidentää yhdellä kuukaudella ilmoittamalla pyynnön tekijälle etukäteen pidennyksestä ja sen yksityiskohtaisista perusteista.

5.   Edellä 4 artiklan 3 kohdassa tarkoitetussa tapauksessa määräaika vastauksen antamiseen alkaa kulua vasta, kun Euroopan unionin tuomioistuimella on käytettävissä pyynnön tekijän antamat lisätiedot, joissa pyyntö on riittävästi täsmennetty.

6.   Määräaikojen laskemiseen sovelletaan analogisesti määräaikoihin, päivämääriin ja määräpäiviin sovellettavista säännöistä annettua neuvoston asetusta (ETY, Euratom) N:o 1182/71 (2), annettu 3 päivänä kesäkuuta 1971.

6 artikla

Uudistetun pyynnön tekeminen

1.   Pyynnön tekijä voi tehdä uudistetun pyynnön, jos hänen alkuperäiseen pyyntöönsä annettu vastaus on kokonaan tai osittain kieltävä.

2.   Pyynnön tekijällä on oikeus tehdä uudistettu pyyntö, jos Euroopan unionin tuomioistuin ei ole vastannut alkuperäiseen pyyntöön määräajassa.

3.   Uudistettu pyyntö on tehtävä Euroopan unionin tuomioistuimelle yhden kuukauden määräajassa, joka alkaa joko pyydettyyn asiakirjaan tutustumisen kokonaan tai osittain epäävän vastauksen vastaanottamisesta tai, jollei alkuperäiseen pyyntöön ole lainkaan vastattu, vastauksen määräajan päättymisestä.

4.   Uudistettu pyyntö on tehtävä 4 artiklassa tarkoitettujen muotovaatimusten mukaisesti.

7 artikla

Uudistetun pyynnön käsittely

1.   Uudistettu pyyntö käsitellään noudattaen 5 artiklassa säädettyä menettelyä, johon ei kuitenkaan sisälly ilmoitusta oikeudesta uudistetun pyynnön tekemiseen.

2.   Jos Euroopan unionin tuomioistuin epää uudistetun pyynnön kokonaan tai osittain, se ilmoittaa pyynnön tekijälle hänen käytettävissään olevista menettelyistä epäämisen riitauttamiseksi nostamalla kanne tuomioistuimessa Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 263 artiklan mukaisesti tai kantelemalla Euroopan oikeusasiamiehelle saman sopimuksen 228 artiklan mukaisesti.

3.   Jos uudistettuun pyyntöön ei ole vastattu määräajassa, tätä pidetään kieltävänä vastauksena ja se oikeuttaa pyynnön tekijän turvautumaan 2 kohdassa tarkoitettuihin menettelyihin.

8 artikla

Asian ratkaiseva viranomainen

1.   Asiakirjaan tutustumista koskevan alkuperäisen pyynnön ratkaiseva viranomainen on kirjaston johtaja.

2.   Unionin tuomioistuimen kirjaamon hallussa olevaa asiakirjaa koskevan pyynnön ratkaisee unionin tuomioistuimen apulaiskirjaaja, ja unionin yleisen tuomioistuimen kirjaamon hallussa olevaa asiakirjaa koskevan pyynnön ratkaisee unionin yleisen tuomioistuimen apulaiskirjaaja.

Unionin tuomioistuimen ja unionin yleisen tuomioistuimen apulaiskirjaajat voivat siirtää alkuperäistä pyyntöä koskevan ratkaisuvaltansa saman tuomioistuimen kirjaamon hallintovirkamiehelle.

3.   Uudistetun pyynnön ratkaiseva viranomainen on unionin tuomioistuimen kirjaaja tai, jos uudistettu pyyntö koskee unionin yleisen tuomioistuimen kirjaamon hallussa olevaa asiakirjaa, unionin yleisen tuomioistuimen kirjaaja.

4.   Jos jäsenvaltio, jolle on tehty pyyntö saada tutustua sen hallussa olevaan asiakirjaan, joka on lähtöisin Euroopan unionin tuomioistuimesta ja koskee sen hallinnollisten tehtävien hoitamista, pyytää asiasta Euroopan unionin tuomioistuimen lausuntoa, tähän lausuntopyyntöön vastaa se viranomainen, jolla 3 kohdan mukaisesti olisi toimivalta ratkaista Euroopan unionin tuomioistuimelle suoraan esitetty samaan asiakirjaan tutustumista koskeva uudistettu pyyntö.

5.   Poiketen siitä, mitä 1 kohdassa säädetään, unionin tuomioistuimen kirjaaja voi nimetä asiakirjaan tutustumista koskevan alkuperäisen pyynnön ratkaisijaksi muun viranomaisen.

9 artikla

Kolmansien osapuolten asiakirjat

1.   Euroopan unionin tuomioistuin antaa hallussaan olevia kolmansien osapuolten asiakirjoja tutustuttaviksi vain saatuaan siihen asianomaisen kolmannen osapuolen suostumuksen.

2.   Tätä artiklaa sovellettaessa kolmansilla osapuolilla tarkoitetaan kaikkia Euroopan unionin tuomioistuimen ulkopuolisia luonnollisia henkilöitä tai oikeushenkilöitä, mukaan lukien jäsenvaltiot, Euroopan unionin muut toimielimet, elimet ja laitokset sekä kolmannet maat.

3.   Jos Euroopan unionin tuomioistuimelle tehdään pyyntö saada tutustua kolmannen osapuolen asiakirjaan, asian ratkaiseva viranomainen tiedustelee asianomaiselta kolmannelta osapuolelta, vastustaako tämä tiedon antamista kyseisen asiakirjan sisällöstä, paitsi jos se omasta aloitteestaan päättää kieltäytyä tiedon antamisesta jonkin 3 artiklassa tarkoitetun poikkeuksen perusteella.

10 artikla

Menettelytavat asiakirjan tutustuttavaksi antamisessa

1.   Asiakirjat annetaan tutustuttavaksi sellaisena versiona ja sellaisessa muodossa, jollaisina ne ovat ennestään olemassa. Euroopan unionin tuomioistuimella ei ole tämän päätöksen perusteella velvollisuutta laatia uutta asiakirjaa tai koota tietoja pyynnön esittäjän pyynnöstä.

Jäljennös voidaan antaa paperimuotoisena tai sähköisellä tallennevälineellä. Tätä koskeva pyynnön tekijän ensisijainen toivomus otetaan täysimääräisesti huomioon.

Jos asiakirjat ovat tilaavieviä tai hankalia käsitellä, pyynnön tekijää voidaan kehottaa tulemaan paikalle niihin tutustumiseksi.

2.   Jos Euroopan unionin tuomioistuin tai muu toimielin on jo julkistanut asiakirjan, joka on helposti saatavissa, Euroopan unionin tuomioistuin voi myös pelkästään ilmoittaa pyynnön tekijälle, millä tavoin asiakirja on saatavissa.

11 artikla

Kulut asiakirjaan tutustumisesta

1.   Pyynnön tekijältä voidaan periä maksu pyydettyjen asiakirjojen jäljennöksistä ja niiden lähettämisestä.

2.   Maksua ei peritä asiakirjoihin tutustumisesta paikalla eikä silloin, kun jäljennösten lukumäärä on enintään kaksikymmentä A4-kokoista sivua.

3.   Maksu jäljennösten valmistamisesta ja lähettämisestä lasketaan unionin tuomioistuimen kirjaajan päätöksellä vahvistetun hinnaston perusteella. Maksu ei saa olla suurempi kuin toimenpiteestä aiheutuvat todelliset kulut.

4.   Asiakirjoihin, jotka on julkaistu, sovelletaan edelleen niiden omaa hinnoittelujärjestelmää.

12 artikla

Asiakirjojen monistaminen

1.   Tällä päätöksellä ei rajoiteta minkään sellaisen tekijänoikeutta koskevan säännöstön soveltamista, jolla on mahdollisesti rajoitettu vastaanottajan oikeutta monistaa tai käyttää asiakirjoja, joiden sisällöstä on annettu tieto.

2.   Asiakirjoja, joiden tekijänoikeus kuuluu Euroopan unionin tuomioistuimelle ja joiden sisällöstä on annettu tieto tämän päätöksen nojalla, saadaan monistaa tai käyttää kaupallisiin tarkoituksiin vain Euroopan unionin tuomioistuimen etukäteen antamalla kirjallisella luvalla.

13 artikla

Soveltamismääräykset

Unionin tuomioistuimen kirjaaja antaa tarvittavat määräykset tämän päätöksen soveltamisesta. Määräykset julkaistaan Euroopan unionin tuomioistuimen verkkosivuilla.

14 artikla

Voimaantulo

Tämä päätös tulee voimaan sitä päivää seuraavana päivänä, jona se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.

Sillä kumotaan ja korvataan yleisön oikeudesta tutustua Euroopan unionin tuomioistuimen hallussa sen hallinnollisten tehtävien hoitamiseksi oleviin asiakirjoihin 11 päivänä lokakuuta 2016 annettu Euroopan unionin tuomioistuimen päätös.

Tehty Luxemburgissa 3 päivänä joulukuuta 2019.

Kirjaaja

Alfredo CALOT ESCOBAR

Presidentti

Koen LENAERTS

---

(1)  EUVL C 445, 30.11.2016, s.3.

1

(2)  EYVL L 124, 8.6.1971, s. 1. (Suomenk. erityispainos: Luku 01 Nide 001 s. 71).

2

---

V Ilmoitukset

TUOMIOISTUINKÄSITTELYYN LIITTYVÄT MENETTELYT

Unionin tuomioistuin

| 10.2.2020 | FI | Euroopan unionin virallinen lehti | C 45/8 |
| --- | --- | --- | --- |

10.2.2020

FI

Euroopan unionin virallinen lehti

C 45/8

---

Unionin tuomioistuimen määräys (ensimmäinen jaosto) 24.10.2019 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Curtea de Apel Bacău – Romania) – SC Topaz Development SRL v. Constantin Juncu ja Raisa Juncu

(asia C-211/17) (1)

(Ennakkoratkaisupyyntö - Unionin tuomioistuimen työjärjestyksen 99 artikla - Kuluttajansuoja - Direktiivi 93/13/ETY - Kuluttajasopimusten kohtuuttomat ehdot - Rakennuttajan laatima ja notaarin vahvistama kauppaa koskeva esisopimus - 3 artiklan 2 kohta ja 4 artiklan 1 kohta - Näyttö siitä, että sopimusehdoista on neuvoteltu - Olettama - Kuluttaja on allekirjoittanut sopimuksen - 3 artiklan 3 kohta - Liitteessä olevan 1 kohdan d - f ja i alakohta - Nimenomainen purkuehto - Sopimussakkoehto - Kohtuuttomuus - 6 ja 7 artikla - Kansallisen tuomioistuimen mahdollisuus muuttaa ehtoa, joka on todettu kohtuuttomaksi)

(2020/C 45/03)

Oikeudenkäyntikieli: romania

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Curtea de Apel Bacău

Asianosaiset

Valittaja: SC Topaz Development SRL

Vastapuolet: Constantin Juncu ja Raisa Juncu

Määräysosa

| 1) | Kuluttajasopimusten kohtuuttomista ehdoista 5.4.1993 annetun neuvoston direktiivin 93/13/ETY 3 artiklan 2 kohtaa ja 4 artiklan 1 kohtaa on tulkittava siten, että pääasiassa kyseessä olevan kaltaisessa tilanteessa pelkästään se, että kuluttaja on allekirjoittanut elinkeinonharjoittajan kanssa tekemänsä sopimuksen, jossa määrätään, että kuluttaja hyväksyy allekirjoituksellaan kaikki elinkeinonharjoittajan ennalta laatimat sopimusehdot, ei kumoa olettamaa siitä, että tällaisista ehdoista ei ole erikseen neuvoteltu. |
| --- | --- |

1)

Kuluttajasopimusten kohtuuttomista ehdoista 5.4.1993 annetun neuvoston direktiivin 93/13/ETY 3 artiklan 2 kohtaa ja 4 artiklan 1 kohtaa on tulkittava siten, että pääasiassa kyseessä olevan kaltaisessa tilanteessa pelkästään se, että kuluttaja on allekirjoittanut elinkeinonharjoittajan kanssa tekemänsä sopimuksen, jossa määrätään, että kuluttaja hyväksyy allekirjoituksellaan kaikki elinkeinonharjoittajan ennalta laatimat sopimusehdot, ei kumoa olettamaa siitä, että tällaisista ehdoista ei ole erikseen neuvoteltu.

| 2) | Direktiivin 93/13 3 artiklan 3 kohtaa on tulkittava yhdessä direktiivin liitteen kanssa siten, että pääasiassa kyseessä olevan kaltaiset, kuluttajan elinkeinonharjoittajan kanssa tekemään sopimukseen otetut nimenomainen purkuehto ja sopimussakkoehto, jotka elinkeinonharjoittaja on laatinut ennalta yksinomaan oman etunsa mukaisesti, voivat olla liitteessä olevan 1 kohdan d–f alakohdassa tarkoitettuja kohtuuttomia ehtoja, mikä kansallisen tuomioistuimen on selvitettävä. |
| --- | --- |

2)

Direktiivin 93/13 3 artiklan 3 kohtaa on tulkittava yhdessä direktiivin liitteen kanssa siten, että pääasiassa kyseessä olevan kaltaiset, kuluttajan elinkeinonharjoittajan kanssa tekemään sopimukseen otetut nimenomainen purkuehto ja sopimussakkoehto, jotka elinkeinonharjoittaja on laatinut ennalta yksinomaan oman etunsa mukaisesti, voivat olla liitteessä olevan 1 kohdan d–f alakohdassa tarkoitettuja kohtuuttomia ehtoja, mikä kansallisen tuomioistuimen on selvitettävä.

| 3) | Direktiivin 93/13 6 artiklaa on tulkittava siten, että silloin, kun kuluttajan elinkeinonharjoittajan kanssa kaupasta tekemään esisopimukseen otetut nimenomainen purkuehto ja sopimussakkoehto todetaan kohtuuttomiksi, kansallinen tuomioistuin ei voi korjata tällaisten kohtuuttomien ehtojen pätemättömyyttä korvaamalla ne omalla päätöksellään, paitsi jos tilanne on se, että sopimus ei voi pysyä voimassa, jos kohtuuttomat ehdot poistetaan, ja että kuluttajalle aiheutuisi koko sopimuksen pätemättömäksi toteamisesta erityisen haitallisia seurauksia. |
| --- | --- |

3)

Direktiivin 93/13 6 artiklaa on tulkittava siten, että silloin, kun kuluttajan elinkeinonharjoittajan kanssa kaupasta tekemään esisopimukseen otetut nimenomainen purkuehto ja sopimussakkoehto todetaan kohtuuttomiksi, kansallinen tuomioistuin ei voi korjata tällaisten kohtuuttomien ehtojen pätemättömyyttä korvaamalla ne omalla päätöksellään, paitsi jos tilanne on se, että sopimus ei voi pysyä voimassa, jos kohtuuttomat ehdot poistetaan, ja että kuluttajalle aiheutuisi koko sopimuksen pätemättömäksi toteamisesta erityisen haitallisia seurauksia.

---

(1)  EUVL C 249, 31.7.2017.

---

| 10.2.2020 | FI | Euroopan unionin virallinen lehti | C 45/9 |
| --- | --- | --- | --- |

10.2.2020

FI

Euroopan unionin virallinen lehti

C 45/9

---

Unionin tuomioistuimen määräys (kymmenes jaosto) 13.11.2019 (ennakkoratkaisupyynnöt, jotka on esittänyt Bundesverwaltungsgericht – Saksa) – Saksan liittotasavalta v. Adel Hamed (C-540/17) ja Amar Omar (C-541/17)

(yhdistetyt asiat C-540/17 ja C-541/17) (1)

(Ennakkoratkaisupyyntö - Unionin tuomioistuimen työjärjestyksen 99 artikla - Vapauden, turvallisuuden ja oikeuden alue - Kansainvälisen suojelun myöntämistä tai poistamista koskevat yhteiset menettelyt - Direktiivi 2013/32/EU - 33 artiklan 2 kohdan a alakohta - Jäsenvaltion viranomaisten päätös jättää turvapaikkahakemus tutkimatta, koska toinen jäsenvaltio on myöntänyt aikaisemmin hakijalle pakolaisaseman - Euroopan unionin perusoikeuskirjan 4 artikla - Todellinen ja todettu epäinhimillisen tai halventavan kohtelun riski - Pakolaisaseman saaneiden henkilöiden elinolot tässä toisessa jäsenvaltiossa)

(2020/C 45/04)

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Bundesverwaltungsgericht

Asianosaiset

Revision-menettelyn valittaja: Saksan liittotasavalta

Revision-menettelyn vastapuolet: Adel Hamed (C-540/17) ja Amar Omar (C-541/17)

Määräysosa

Kansainvälisen suojelun myöntämistä tai poistamista koskevista yhteisistä menettelyistä 26.6.2013 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2013/32/EU 33 artiklan 2 kohdan a alakohtaa on tulkittava siten, että siinä kielletään jäsenvaltiota käyttämästä siinä säädettyä mahdollisuutta jättää tutkimatta kansainvälistä suojelua koskeva hakemus sillä perusteella, että toinen jäsenvaltio on jo myöntänyt hakijalle kansainvälistä suojelua, jos ennakoitavissa olevat elinolosuhteet, joihin tämä hakija joutuu kyseisessä asemassa tässä toisessa jäsenvaltiossa asettaisivat hänet vakavaan vaaraan epäinhimillisestä tai halventavasta kohtelusta Euroopan unionin perusoikeuskirjan 4 artiklassa tarkoitetulla tavalla.

---

(1)  EUVL C 402, 27.11.2017.

---

| 10.2.2020 | FI | Euroopan unionin virallinen lehti | C 45/10 |
| --- | --- | --- | --- |

10.2.2020

FI

Euroopan unionin virallinen lehti

C 45/10

---

Unionin tuomioistuimen määräys (seitsemäs jaosto) 15.11.2019 (ennakkoratkaisupyynnöt, jotka on esittänyt Tribunal Superior de Justicia de Galicia – Espanja) – OH (C-439/18) ja ER (C-472/18) v. Agencia Estatal de la Administración Tributaria (AEAT)

(yhdistetyt asiat C-439/18 ja C-472/18) (1)

(Ennakkoratkaisupyyntö - Sosiaalipolitiikka - Direktiivi 97/81/EY - Osa-aikatyötä koskeva puitesopimus - 4 lauseke - Mies- ja naispuoliset työntekijät - Periaate miesten ja naisten yhtäläisistä mahdollisuuksista ja yhdenvertaisesta kohtelusta työhön ja ammattiin liittyvissä asioissa - Direktiivi 2006/54/EY - 14 artiklan 1 kohta - Jaksottaista vertikaalista osa-aikatyötä tekevä työntekijä - Palvelusajan huomioon ottaminen - Kolmen vuoden välein myönnettävien ikälisien laskentamenetelmä - Ajanjaksojen, jolloin ei työskennellä, poissulkeminen)

(2020/C 45/05)

Oikeudenkäyntikieli: espanja

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Tribunal Superior de Justicia de Galicia

Asianosaiset

Valittajat: OH (C-439/18) ja ER (C-472/18)

Vastapuoli: Agencia Estatal de la Administración Tributaria (AEAT)

Määräysosa

Euroopan teollisuuden ja työnantajain keskusjärjestön (UNICE), julkisten yritysten Euroopan keskuksen (CEEP) ja Euroopan ammatillisen yhteisjärjestön (EAY) tekemästä osa-aikatyötä koskevasta puitesopimuksesta 15.12.1997 annetun neuvoston direktiivin 97/81/EY liitteessä olevan, 6.6.1997 tehdyn osa-aikatyötä koskevan puitesopimuksen 4 lausekkeen 1 ja 2 kohtaa sekä miesten ja naisten yhtäläisten mahdollisuuksien ja yhdenvertaisen kohtelun periaatteen täytäntöönpanosta työhön ja ammattiin liittyvissä asioissa 5.7.2006 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2006/54/EY 14 artiklan 1 kohtaa on tulkittava siten, että ne ovat esteenä pääasiassa kyseessä olevan kaltaisille kansallisten yritysten soveltamille säännöille ja käytännölle, joiden mukaan yritykset ottavat huomioon, kun lasketaan palkan lisänä maksettavien kolmivuotispalkkioiden saamiselta edellytetyn työuran pituutta, jaksottaista vertikaalista osa-aikatyötä tekevien työntekijöiden osalta vain jaksot, jolloin työtä on tosiasiallisesti tehty, ja sivuuttavat näin jaksot, jolloin työtä ei ole tehty, kun kokoaikaisesti työskenteleviin työntekijöihin ei sovelleta tällaisia sääntöjä eikä tällaista käytäntöä.

---

(1)  EUVL C 373, 15.10.2018.

---

| 10.2.2020 | FI | Euroopan unionin virallinen lehti | C 45/10 |
| --- | --- | --- | --- |

10.2.2020

FI

Euroopan unionin virallinen lehti

C 45/10

---

Unionin tuomioistuimen määräys (yhdeksäs jaosto) 20.11.2019 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Consiglio di Stato – Italia) – Indaco Service Soc. coop. Sociale, joka toimii omissa nimissään ja Coop. sociale il Melogranon edustajana v. Ufficio Territoriale del Governo Taranto

(asia C-552/18) (1)

(Ennakkoratkaisupyyntö - Unionin tuomioistuimen työjärjestyksen 99 artikla - Julkiset hankinnat - Direktiivi 2014/24/EU - 57 artiklan 4 kohdan c ja g alakohta - Julkisia palveluhankintoja koskevien sopimusten tekeminen - Vapaaehtoiset poissulkemisperusteet - Ammatin harjoittamiseen liittyvä vakava virhe - Talouden toimijan luotettavuuden kyseenalaistaminen - Aiempi sopimus - Täytäntöönpano - Puutteet - Irtisanominen - Oikeussuojakeino - Hankintaviranomaisen sopimukseen perustuvasta laiminlyönnistä tekemä arvio - Oikeudenkäyntimenettelyn päättymiseen saakka ilmenevä este)

(2020/C 45/06)

Oikeudenkäyntikieli: italia

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Consiglio di Stato

Asianosaiset

Valittaja: Indaco Service Soc. coop. Sociale, joka toimii omissa nimissään ja Coop. sociale il Melogranon edustajana

Vastapuoli: Ufficio Territoriale del Governo Taranto

Muu osapuoli: Cometa Società Cooperativa Sociale

Määräysosa

Julkisista hankinnoista ja direktiivin 2004/18/EY kumoamisesta 26.2.2014 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2014/24/EU 57 artiklan 4 kohdan c ja g alakohtaa on tulkittava siten, että sen kanssa on ristiriidassa kansallinen lainsäädäntö, jonka nojalla oikeudenkäyntimenettelyn vireille pano hankintaviranomaisen päätöksestä irtisanoa julkinen hankintasopimus sellaisen ”ammatin harjoittamiseen liittyvän vakavan virheen” vuoksi, joka tämän sopimuksen täytäntöönpanossa on ilmennyt, estää hankintaviranomaista, joka käynnistää uuden tarjouspyyntömenettelyn, sulkemasta tarjousten tekijöiden valinnan vaiheessa pois toimijaa tämän toimijan luotettavuuden arvioinnin perusteella.

---

(1)  EUVL C 436, 3.12.2018.

---

| 10.2.2020 | FI | Euroopan unionin virallinen lehti | C 45/11 |
| --- | --- | --- | --- |

10.2.2020

FI

Euroopan unionin virallinen lehti

C 45/11

---

Unionin tuomioistuimen määräys (kahdeksas jaosto) 24.10.2019 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt tribunal d’instance d’Aulnay-sous-Bois – Ranska) – LC ja MD v. easyJet Airline Co. Ltd

(asia C-756/18) (1)

(Ennakkoratkaisupyyntö - Unionin tuomioistuimen työjärjestys - 99 artikla - Lentoliikenne - Asetus (EY) N:o 261/2004 - Lennon pitkäaikainen viivästyminen - Matkustajien oikeus korvaukseen - Näyttö matkustajan lähtöselvitykseen ilmoittautumisesta - Lentoliikenteen harjoittajan vahvistama varaus)

(2020/C 45/07)

Oikeudenkäyntikieli: ranska

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

tribunal d’instance d’Aulnay-sous-Bois

Asianosaiset

Kantajat: LC ja MD

Vastaaja: easyJet Airline Co. Ltd

Määräysosa

Matkustajille heidän lennolle pääsynsä epäämisen sekä lentojen peruuttamisen tai pitkäaikaisen viivästymisen johdosta annettavaa korvausta ja apua koskevista yhteisistä säännöistä sekä asetuksen (ETY) N:o 295/91 kumoamisesta 11.2.2004 annettua Euroopan parlamentin ja neuvoston asetusta (EY) N:o 261/2004 ja erityisesti sen 3 artiklan 2 kohdan a alakohtaa on tulkittava siten, että matkustajilta, joiden lento on saapunut määräpaikkaansa vähintään kolme tuntia myöhässä ja joilla on vahvistettu varaus kyseiselle lennolle, ei voida evätä korvausta kyseisen asetuksen nojalla yksinomaan sillä perusteella, että kun he tekivät korvaushakemuksensa, he eivät – erityisesti tarkastuskortin esittämällä – näyttäneet toteen, että he olivat ilmoittautuneet kyseisen lennon lähtöselvitykseen, ellei osoiteta, että kyseisiä matkustajia ei kuljetettu asianomaisella viivästyneellä lennolla, mikä kansallisen tuomioistuimen on selvitettävä.

---

(1)  EUVL C 54, 11.2.2019.

---

| 10.2.2020 | FI | Euroopan unionin virallinen lehti | C 45/12 |
| --- | --- | --- | --- |

10.2.2020

FI

Euroopan unionin virallinen lehti

C 45/12

---

Unionin tuomioistuimen määräys (kuudes jaosto) 24.10.2019 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság – Unkari) – PORR Építési Kft. v. Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága

(asia C-292/19) (1)

(Ennakkoratkaisupyyntö - Unionin tuomioistuimen työjärjestyksen 99 artikla - Yhteinen arvonlisäverojärjestelmä (ALV) - Veron peruste - Alentaminen - Direktiivi 2006/112/EY - 90 artikla - Verotuksen neutraalisuuden periaate - Saatava, joka on tullut perintäkelvottomaksi konkurssimenettelyn johdosta)

(2020/C 45/08)

Oikeudenkäyntikieli: unkari

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

Asianosaiset

Valittaja: PORR Építési Kft.

Vastapuoli: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága

Määräysosa

Yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä 28.11.2006 annetun neuvoston direktiivin 2006/112/EY 90 artiklaa on tulkittava siten, että jäsenvaltion on sallittava arvonlisäveron perusteen alentaminen, jos verovelvollinen kykenee osoittamaan, että saatava, joka hänellä on velalliseltaan, on tullut lopullisesti perintäkelvottomaksi, – mikä kansallisen tuomioistuimen on varmistettava, – kun kyse ei ole maksulaiminlyönnistä, joka voi kuulua arvonlisäveron perusteen alentamisvelvollisuutta koskevan sen poikkeuksen alaan, josta säädetään mainitun artiklan 2 kohdassa.

---

(1)  EUVL C 220, 1.7.2019.

---

| 10.2.2020 | FI | Euroopan unionin virallinen lehti | C 45/13 |
| --- | --- | --- | --- |

10.2.2020

FI

Euroopan unionin virallinen lehti

C 45/13

---

Unionin tuomioistuimen määräys (kymmenes jaosto) 19.11.2019 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt korkein oikeus – Suomi) – Rikosoikeudenkäynti, jossa vastaajina ovat A ja B

(asia C-486/19) (1)

(Ennakkoratkaisupyyntö - Unionin tuomioistuimen työjärjestyksen 99 artikla - Valtiontuki - Makeisista, jäätelöstä ja virvoitusjuomista suoritettava vero - Samankaltaisten tuotteiden verottomuus, joka saattaa olla SEUT 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua valtiontukea - Oikeus tuomita rikosoikeudelliseen rangaistukseen kyseiseen veroon liittyvien velvollisuuksien laiminlyömisen vuoksi)

(2020/C 45/09)

Oikeudenkäyntikieli: suomi

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Korkein oikeus

Rikosoikeudenkäynnin asianosaiset pääasiassa

A ja B

Määräysosa

Unionin oikeutta on tulkittava siten, että se ei ole esteenä luonnollisen henkilön, joka on toiminut pääasiassa kyseessä olevan veron kaltaisen tietyistä tuotteista suoritettavan valmisteveron maksamiseen velvollisen yhtiön puolesta ja joka on laiminlyönyt kyseiseen veroon liittyviä velvollisuuksia, tuomitsemiselle rikosoikeudelliseen rangaistukseen asiassa sovellettavan kansallisen lainsäädännön nojalla, vaikka muiden yritysten samankaltaisten tuotteiden osalta saamaa verovapautusta olisi pidettävä SEUT 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuna valtiontukena.

---

(1)  EUVL C 295, 2.9.2019.

---

| 10.2.2020 | FI | Euroopan unionin virallinen lehti | C 45/13 |
| --- | --- | --- | --- |

10.2.2020

FI

Euroopan unionin virallinen lehti

C 45/13

---

Valitus, jonka Ramón Guiral Broto on tehnyt 24.9.2019 unionin yleisen tuomioistuimen (neljäs jaosto) asiassa T-772/17, Café del Mar ym. v. EUIPO – Guiral Broto (Café del Mar), 12.7.2019 antamasta tuomiosta

(asia C-713/19 P)

(2020/C 45/10)

Oikeudenkäyntikieli: espanja

Asianosaiset

Valittaja: Ramón Guiral Broto (edustaja: A. Sirimarco, abogado)

Muut osapuolet: Café del Mar SC, José Les Viamonte, Carlos Andrea González ja Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)

Unionin tuomioistuin (valituslupajaosto) on 12.12.2019 antamallaan määräyksellä jättänyt valitusluvan myöntämättä ja velvoittanut Ramón Guiral Broto vastaamaan omista oikeudenkäyntikuluistaan.

---

| 10.2.2020 | FI | Euroopan unionin virallinen lehti | C 45/14 |
| --- | --- | --- | --- |

10.2.2020

FI

Euroopan unionin virallinen lehti

C 45/14

---

Valitus, jonka Ramón Guiral Broto on tehnyt 24.9.2019 unionin yleisen tuomioistuimen (neljäs jaosto) asiassa T-773/17, Café del Mar ym. v. EUIPO – Guiral Broto (Café del Mar), 12.7.2019 antamasta tuomiosta

(asia C-714/19 P)

(2020/C 45/11)

Oikeudenkäyntikieli: espanja

Asianosaiset

Valittaja: Ramón Guiral Broto (edustaja: A. Sirimarco, abogado)

Muut osapuolet: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO), Café del Mar SC, José Les Viamonte ja Carlos Andrea González

Unionin tuomioistuin (valituslupajaosto) on 12.12.2019 antamallaan määräyksellä jättänyt valitusluvan myöntämättä ja velvoittanut Ramón Guiral Broto vastaamaan omista oikeudenkäyntikuluistaan.

---

| 10.2.2020 | FI | Euroopan unionin virallinen lehti | C 45/14 |
| --- | --- | --- | --- |

10.2.2020

FI

Euroopan unionin virallinen lehti

C 45/14

---

Valitus, jonka Ramón Guiral Broto on tehnyt 24.9.2019 unionin yleisen tuomioistuimen (neljäs jaosto) asiassa T-774/17, Café del Mar ym. v. EUIPO – Guiral Broto (C del M), 12.7.2019 antamasta tuomiosta

(asia C-715/19 P)

(2020/C 45/12)

Oikeudenkäyntikieli: espanja

Asianosaiset

Valittaja: Ramón Guiral Broto (edustaja: A. Sirimarco, abogado)

Muut osapuolet: Café del Mar SC, José Les Viamonte, Carlos Andrea González ja Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)

Unionin tuomioistuin (valituslupajaosto) on 12.12.2019 antamallaan määräyksellä jättänyt valitusluvan myöntämättä ja velvoittanut Ramón Guiral Broto vastaamaan omista oikeudenkäyntikuluistaan.

---

| 10.2.2020 | FI | Euroopan unionin virallinen lehti | C 45/15 |
| --- | --- | --- | --- |

10.2.2020

FI

Euroopan unionin virallinen lehti

C 45/15

---

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Landgericht Gera (Saksa) on esittänyt 16.10.2019 – PG v. Volkswagen AG

(asia C-759/19)

(2020/C 45/13)

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Landgericht Gera

Pääasian asianosaiset

Kantaja: PG

Vastaaja: Volkswagen AG

Ennakkoratkaisukysymykset

| 1) | Onko kansallisen EY-tyyppihyväksyntäasetuksen (1) (jäljempänä EG-FGV) 6 §:n 1 momenttia ja 27 §:n 1 momenttia tai direktiivin 2007/46/EY (2) 18 artiklan 1 kohtaa ja 26 artiklan 1 kohtaa tulkittava siten, että valmistaja laiminlyö velvollisuutensa antaa voimassa oleva todistus EG-FGV:n 6 §:n 1 momentin mukaisesti (tai velvollisuutensa esittää direktiivin 2007/46/EY 18 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu vaatimuksenmukaisuustodistus), jos se on asentanut ajoneuvoon asetuksen (EY) N:o 715/2007 (3) 5 artiklan 2 kohdassa ja 3 artiklan 10 alakohdassa tarkoitetun kielletyn estolaitteen, ja tällaisen ajoneuvon saattaminen markkinoille on ristiriidassa EG-FGV:n 27 §:n 1 momentissa tarkoitetun ajoneuvon markkinoille saattamista ilman voimassa olevaa vaatimustenmukaisuustodistusta koskevan kiellon (tai direktiivin 2007/46/EY 26 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun ajoneuvon myyntiä ilman voimassa olevaa vaatimustenmukaisuustodistusta koskevan kiellon) kanssa?
  Jos edeltävään kysymykseen vastataan myöntävästi:






  1 | a. | Onko EG-FGV:n 6 ja 27 §:n tai direktiivin 2007/46/EY 18 artiklan 1 kohdan, 26 artiklan 1 kohdan ja 46 artiklan tarkoituksena suojella BGB:n 823 §:n 2 momentissa tarkoitettua muuta henkilöä ja juuri tämän toimintavapauden ja omaisuutensa osalta? Kuuluuko se, että ostaja ostaa ajoneuvon, joka on saatettu markkinoille ilman voimassa olevaa vaatimustenmukaisuustodistusta, niihin vaaroihin, joiden estämiseksi nämä oikeussäännöt on annettu? |
| --- | --- | --- | --- |

1)

Onko kansallisen EY-tyyppihyväksyntäasetuksen (1) (jäljempänä EG-FGV) 6 §:n 1 momenttia ja 27 §:n 1 momenttia tai direktiivin 2007/46/EY (2) 18 artiklan 1 kohtaa ja 26 artiklan 1 kohtaa tulkittava siten, että valmistaja laiminlyö velvollisuutensa antaa voimassa oleva todistus EG-FGV:n 6 §:n 1 momentin mukaisesti (tai velvollisuutensa esittää direktiivin 2007/46/EY 18 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu vaatimuksenmukaisuustodistus), jos se on asentanut ajoneuvoon asetuksen (EY) N:o 715/2007 (3) 5 artiklan 2 kohdassa ja 3 artiklan 10 alakohdassa tarkoitetun kielletyn estolaitteen, ja tällaisen ajoneuvon saattaminen markkinoille on ristiriidassa EG-FGV:n 27 §:n 1 momentissa tarkoitetun ajoneuvon markkinoille saattamista ilman voimassa olevaa vaatimustenmukaisuustodistusta koskevan kiellon (tai direktiivin 2007/46/EY 26 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun ajoneuvon myyntiä ilman voimassa olevaa vaatimustenmukaisuustodistusta koskevan kiellon) kanssa?

Jos edeltävään kysymykseen vastataan myöntävästi:

1

a.

Onko EG-FGV:n 6 ja 27 §:n tai direktiivin 2007/46/EY 18 artiklan 1 kohdan, 26 artiklan 1 kohdan ja 46 artiklan tarkoituksena suojella BGB:n 823 §:n 2 momentissa tarkoitettua muuta henkilöä ja juuri tämän toimintavapauden ja omaisuutensa osalta? Kuuluuko se, että ostaja ostaa ajoneuvon, joka on saatettu markkinoille ilman voimassa olevaa vaatimustenmukaisuustodistusta, niihin vaaroihin, joiden estämiseksi nämä oikeussäännöt on annettu?

| 2) | Onko asetuksen (EY) N:o 715/2007 5 artiklan 2 kohdan tavoitteena suojella myös loppuasiakasta juuri hänen toimintavapautensa ja omaisuutensa osalta? Kuuluuko se, että loppuasiakas ostaa ajoneuvon, johon on asennettu kielletty estolaite, niihin vaaroihin, joiden estämiseksi nämä oikeussäännöt on annettu? |
| --- | --- |

2)

Onko asetuksen (EY) N:o 715/2007 5 artiklan 2 kohdan tavoitteena suojella myös loppuasiakasta juuri hänen toimintavapautensa ja omaisuutensa osalta? Kuuluuko se, että loppuasiakas ostaa ajoneuvon, johon on asennettu kielletty estolaite, niihin vaaroihin, joiden estämiseksi nämä oikeussäännöt on annettu?

---

(1)  3.2.2011 annettu EY-tyyppihyväksyntäasetus (BGBl. I s. 126) sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna 23.11.2017 annetun asetuksen 7 artiklalla (BGBl. I, s. 522).

(2)  Puitteiden luomisesta moottoriajoneuvojen ja niiden perävaunujen sekä tällaisiin ajoneuvoihin tarkoitettujen järjestelmien, osien ja erillisten teknisten yksiköiden hyväksymiselle 5.9.2007 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2007/46/EY (puitedirektiivi) (EUVL 2007, L 263, s. 1).

(3)  Moottoriajoneuvojen tyyppihyväksynnästä kevyiden henkilö- ja hyötyajoneuvojen päästöjen (Euro 5 ja Euro 6) osalta ja ajoneuvojen korjaamiseen ja huoltamiseen tarvittavien tietojen saatavuudesta 20.6.2007 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 715/2007 (EUVL 2007, L 171, s. 1).

---

| 10.2.2020 | FI | Euroopan unionin virallinen lehti | C 45/16 |
| --- | --- | --- | --- |

10.2.2020

FI

Euroopan unionin virallinen lehti

C 45/16

---

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Finanzgericht Köln (Saksa) on esittänyt 23.10.2019 – The North of England P & I Association Ltd., samanaikaisesti Marine Shipping Mutual Insurance Companyn oikeudellisena seuraajana v. Bundeszentralamt für Steuern

(asia C-786/19)

(2020/C 45/14)

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Finanzgericht Köln

Pääasian asianosaiset

Kantaja: The North of England P & I Association Ltd., samanaikaisesti Marine Shipping Mutual Insurance Companyn oikeudellisena seuraajana

Vastaaja: Bundeszentralamt für Steuern

Ennakkoratkaisukysymys

Onko direktiivin 88/357/ETY (1) 2 artiklan d alakohdan toista luetelmakohtaa, luettuna yhdessä 25 artiklan 1 kohdan alkuosan kanssa, tai direktiivin 92/49/ETY (2) 46 artiklan 2 kohtaa tulkittava sen jäsenvaltion, jossa riski sijaitsee, määrittämisen osalta siten, että merialuksen kuljettamiseen liittyviltä riskeiltä suojautumisen tapauksessa kyse on tässä yhteydessä valtiosta, jonka alueella merialus on merkitty viralliseen rekisteriin omistusoikeuden osoittamiseksi, vai valtiosta, jonka lipun alla merialus purjehtii?

---

(1)  Muuta ensivakuutusta kuin henkivakuutusta koskevien lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten yhteensovittamisesta, säännöksistä, joilla helpotetaan palvelujen tarjoamisen vapauden tehokasta käyttämistä, sekä direktiivin 73/239/ETY muuttamisesta 22.6.1988 annettu toinen neuvoston direktiivi 88/357/ETY (EYVL 1988, L 172, s. 1).

(2)  Muuta ensivakuutusta kuin henkivakuutusta koskevien lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten yhteensovittamisesta sekä direktiivien 73/239/ETY ja 88/357/ETY muuttamisesta 18.6.1992 annettu neuvoston direktiivi 92/49/ETY (kolmas vahinkovakuutusdirektiivi) (EYVL 1992, L 228, s. 1).

---

| 10.2.2020 | FI | Euroopan unionin virallinen lehti | C 45/16 |
| --- | --- | --- | --- |

10.2.2020

FI

Euroopan unionin virallinen lehti

C 45/16

---

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Bundesverwaltungsgericht (Saksa) on esittänyt 29.10.2019 – Saksan valtio v. SpaceNet AG

(asia C-793/19)

(2020/C 45/15)

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Bundesverwaltungsgericht

Pääasian asianosaiset

Revision-menettelyn valittaja: Saksan valtio

Revision-menettelyn vastapuoli: SpaceNet AG

Ennakkoratkaisukysymykset

Onko direktiivin 2002/58/EY (1) 15 artiklaa tulkittava yhtäältä Euroopan unionin perusoikeuskirjan (2) 7, 8 ja 11 artiklan sekä 52 artiklan 1 kohdan ja toisaalta Euroopan unionin perusoikeuskirjan 6 artiklan ja Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 4 artiklan valossa siten, että se on esteenä kansalliselle lainsäädännölle, jossa yleisesti saatavilla olevien sähköisten viestintäpalvelujen tarjoaja velvoitetaan säilyttämään näiden palvelujen loppukäyttäjien liikenne- ja paikkatiedot, jos

| — | tässä velvoitteessa ei edellytetä mitään erityistä paikallista, ajallista tai maantieteellistä aluetta koskevaa perustetta, |
| --- | --- |

—

tässä velvoitteessa ei edellytetä mitään erityistä paikallista, ajallista tai maantieteellistä aluetta koskevaa perustetta,

| — | tallentamisvelvoite koskee yleisesti saatavilla olevien puhelinpalvelujen tarjoamisen – teksti- ja multimediaviestien tai vastaavien viestien sekä vastaamattomien tai epäonnistuneiden puhelujen välittäminen mukaan luettuna – yhteydessä seuraavia tietoja:






  — | puhelinnumero tai muu liittymän, josta soitetaan, ja liittymän, johon soitetaan, tunniste sekä puhelunsiirron yhteydessä jokaisen asianomaisen liittymän tunniste, |
| --- | --- | --- |

—

tallentamisvelvoite koskee yleisesti saatavilla olevien puhelinpalvelujen tarjoamisen – teksti- ja multimediaviestien tai vastaavien viestien sekä vastaamattomien tai epäonnistuneiden puhelujen välittäminen mukaan luettuna – yhteydessä seuraavia tietoja:

—

puhelinnumero tai muu liittymän, josta soitetaan, ja liittymän, johon soitetaan, tunniste sekä puhelunsiirron yhteydessä jokaisen asianomaisen liittymän tunniste,

| — | yhteyden alkamisen ja päättymisen päivämäärä ja kellonaika tai – teksti- ja multimediaviestien tai vastaavien viestien välittämisen yhteydessä – viestin lähettämis- ja vastaanottamisajankohta aikavyöhyketietoineen, |
| --- | --- |

—

yhteyden alkamisen ja päättymisen päivämäärä ja kellonaika tai – teksti- ja multimediaviestien tai vastaavien viestien välittämisen yhteydessä – viestin lähettämis- ja vastaanottamisajankohta aikavyöhyketietoineen,

| — | tiedot käytetystä palvelusta, jos puhelinpalvelun yhteydessä voidaan käyttää erilaisia palveluja, |
| --- | --- |

—

tiedot käytetystä palvelusta, jos puhelinpalvelun yhteydessä voidaan käyttää erilaisia palveluja,

| — | matkapuhelinpalvelujen tapauksessa lisäksi






  — | matkapuhelinpalvelun tilaajien kansainvälinen tunniste liittymän, josta soitetaan, ja liittymän, johon soitetaan, osalta, |
| --- | --- | --- |

—

matkapuhelinpalvelujen tapauksessa lisäksi

—

matkapuhelinpalvelun tilaajien kansainvälinen tunniste liittymän, josta soitetaan, ja liittymän, johon soitetaan, osalta,

| — | päätelaitteen, josta soitetaan, ja päätelaitteen, johon soitetaan, kansainvälinen tunniste, |
| --- | --- |

—

päätelaitteen, josta soitetaan, ja päätelaitteen, johon soitetaan, kansainvälinen tunniste,

| — | palvelun ensimmäisen aktivoinnin päivämäärä ja kellonaika aikavyöhyketietoineen, jos palvelu on maksettu etukäteen, |
| --- | --- |

—

palvelun ensimmäisen aktivoinnin päivämäärä ja kellonaika aikavyöhyketietoineen, jos palvelu on maksettu etukäteen,

| — | niiden solujen nimet, joita liittymä, josta soitetaan, ja liittymä, johon soitetaan, käyttivät yhteyden alussa, |
| --- | --- |

—

niiden solujen nimet, joita liittymä, josta soitetaan, ja liittymä, johon soitetaan, käyttivät yhteyden alussa,

| — | IP-puhelinpalvelujen osalta myös liittymän, josta soitetaan, ja liittymän, johon soitetaan, internetprotokollaosoitteet (jäljempänä ip-osoite) ja käyttäjätunnukset, |
| --- | --- |

—

IP-puhelinpalvelujen osalta myös liittymän, josta soitetaan, ja liittymän, johon soitetaan, internetprotokollaosoitteet (jäljempänä ip-osoite) ja käyttäjätunnukset,

| — | tallentamisvelvoite koskee yleisesti saatavilla olevien internetpalvelujen tarjoamisen yhteydessä seuraavia tietoja:






  — | tilaajalle internetin käyttöä varten annettu ip-osoite, |
| --- | --- | --- |

—

tallentamisvelvoite koskee yleisesti saatavilla olevien internetpalvelujen tarjoamisen yhteydessä seuraavia tietoja:

—

tilaajalle internetin käyttöä varten annettu ip-osoite,

| — | liittymän, jolla internetiä käytetään, yksiselitteinen tunniste ja käyttäjätunnus, |
| --- | --- |

—

liittymän, jolla internetiä käytetään, yksiselitteinen tunniste ja käyttäjätunnus,

| — | annetun ip-osoitteen avulla tapahtuvan internetin käytön alkamisen ja päättymisen päivämäärä ja kellonaika aikavyöhyketietoineen, |
| --- | --- |

—

annetun ip-osoitteen avulla tapahtuvan internetin käytön alkamisen ja päättymisen päivämäärä ja kellonaika aikavyöhyketietoineen,

| — | mobiilikäytössä internetyhteyden alkaessa käytetyn solun nimi, |
| --- | --- |

—

mobiilikäytössä internetyhteyden alkaessa käytetyn solun nimi,

| — | seuraavia tietoja ei saa tallentaa:






  — | viestinnän sisältöä, |
| --- | --- | --- |

—

seuraavia tietoja ei saa tallentaa:

—

viestinnän sisältöä,

| — | tietoja vierailluista internetsivuista, |
| --- | --- |

—

tietoja vierailluista internetsivuista,

| — | tietoja sähköpostipalveluista, |
| --- | --- |

—

tietoja sähköpostipalveluista,

| — | tietoja yhteyksistä yhteiskunnallisilla aloilla tai kirkon piirissä toimivien henkilöiden, viranomaisten ja järjestöjen liittymiin tai tällaisista liittymistä, |
| --- | --- |

—

tietoja yhteyksistä yhteiskunnallisilla aloilla tai kirkon piirissä toimivien henkilöiden, viranomaisten ja järjestöjen liittymiin tai tällaisista liittymistä,

| — | säilyttäminen kestää paikkatietojen, ts. käytetyn solun nimen, osalta neljä viikkoa ja muiden tietojen osalta kymmenen viikkoa, |
| --- | --- |

—

säilyttäminen kestää paikkatietojen, ts. käytetyn solun nimen, osalta neljä viikkoa ja muiden tietojen osalta kymmenen viikkoa,

| — | taataan säilytettyjen tietojen tehokas suoja väärinkäytösriskiltä ja kaikenlaiselta luvattomalta pääsyltä ja |
| --- | --- |

—

taataan säilytettyjen tietojen tehokas suoja väärinkäytösriskiltä ja kaikenlaiselta luvattomalta pääsyltä ja

| — | säilytettyjä tietoja voidaan käyttää ainoastaan erityisten vakavien rikosten syyteharkintaan ja henkilön terveyteen, henkeen tai vapauteen tai liitto- tai osavaltioon kohdistuvan konkreettisen vaaran torjumiseen, lukuun ottamatta tilaajalle internetin käyttöä varten annettua ip-osoitetta, jonka käyttö paikkatietojen haussa on sallittua kaikenlaisten rikosten syyteharkintaa, yleiseen turvallisuuteen ja järjestykseen kohdistuvan vaaran torjumista ja tiedustelupalvelujen tehtävien hoitamista varten? |
| --- | --- |

—

säilytettyjä tietoja voidaan käyttää ainoastaan erityisten vakavien rikosten syyteharkintaan ja henkilön terveyteen, henkeen tai vapauteen tai liitto- tai osavaltioon kohdistuvan konkreettisen vaaran torjumiseen, lukuun ottamatta tilaajalle internetin käyttöä varten annettua ip-osoitetta, jonka käyttö paikkatietojen haussa on sallittua kaikenlaisten rikosten syyteharkintaa, yleiseen turvallisuuteen ja järjestykseen kohdistuvan vaaran torjumista ja tiedustelupalvelujen tehtävien hoitamista varten?

---

(1)  Henkilötietojen käsittelystä ja yksityisyyden suojasta sähköisen viestinnän alalla 12.7.2002 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2002/58/EY (sähköisen viestinnän tietosuojadirektiivi), sellaisena kuin se on muutettuna 25.11.2009 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 2009/136/EY (EUVL 2009, L 337, s. 11).

(2)  EYVL 2000, C 364, s. 1.

---

| 10.2.2020 | FI | Euroopan unionin virallinen lehti | C 45/18 |
| --- | --- | --- | --- |

10.2.2020

FI

Euroopan unionin virallinen lehti

C 45/18

---

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Bundesverwaltungsgericht (Saksa) on esittänyt 29.10.2019 – Saksan valtio v. Telekom Deutschland GmbH

(asia C-794/19)

(2020/C 45/16)

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Bundesverwaltungsgericht

Pääasian asianosaiset

Revision-menettelyn valittaja: Saksan valtio

Revision-menettelyn vastapuoli: Telekom Deutschland GmbH

Ennakkoratkaisukysymykset

Onko direktiivin 2002/58/EY (1) 15 artiklaa tulkittava yhtäältä Euroopan unionin perusoikeuskirjan (2) 7, 8 ja 11 artiklan sekä 52 artiklan 1 kohdan ja toisaalta Euroopan unionin perusoikeuskirjan 6 artiklan ja Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 4 artiklan valossa siten, että se on esteenä kansalliselle lainsäädännölle, jossa yleisesti saatavilla olevien sähköisten viestintäpalvelujen tarjoaja velvoitetaan säilyttämään näiden palvelujen loppukäyttäjien liikenne- ja paikkatiedot, jos

| — | tässä velvoitteessa ei edellytetä mitään erityistä paikallista, ajallista tai maantieteellistä aluetta koskevaa perustetta, |
| --- | --- |

—

tässä velvoitteessa ei edellytetä mitään erityistä paikallista, ajallista tai maantieteellistä aluetta koskevaa perustetta,

| — | tallentamisvelvoite koskee yleisesti saatavilla olevien puhelinpalvelujen tarjoamisen – teksti- ja multimediaviestien tai vastaavien viestien sekä vastaamattomien tai epäonnistuneiden puhelujen välittäminen mukaan luettuna – yhteydessä seuraavia tietoja:






  — | puhelinnumero tai muu liittymän, josta soitetaan, ja liittymän, johon soitetaan, tunniste sekä puhelunsiirron yhteydessä jokaisen asianomaisen liittymän tunniste, |
| --- | --- | --- |

—

tallentamisvelvoite koskee yleisesti saatavilla olevien puhelinpalvelujen tarjoamisen – teksti- ja multimediaviestien tai vastaavien viestien sekä vastaamattomien tai epäonnistuneiden puhelujen välittäminen mukaan luettuna – yhteydessä seuraavia tietoja:

—

puhelinnumero tai muu liittymän, josta soitetaan, ja liittymän, johon soitetaan, tunniste sekä puhelunsiirron yhteydessä jokaisen asianomaisen liittymän tunniste,

| — | yhteyden alkamisen ja päättymisen päivämäärä ja kellonaika tai – teksti- ja multimediaviestien tai vastaavien viestien välittämisen yhteydessä – viestin lähettämis- ja vastaanottamisajankohta aikavyöhyketietoineen, |
| --- | --- |

—

yhteyden alkamisen ja päättymisen päivämäärä ja kellonaika tai – teksti- ja multimediaviestien tai vastaavien viestien välittämisen yhteydessä – viestin lähettämis- ja vastaanottamisajankohta aikavyöhyketietoineen,

| — | tiedot käytetystä palvelusta, jos puhelinpalvelun yhteydessä voidaan käyttää erilaisia palveluja, |
| --- | --- |

—

tiedot käytetystä palvelusta, jos puhelinpalvelun yhteydessä voidaan käyttää erilaisia palveluja,

| — | matkapuhelinpalvelujen tapauksessa lisäksi






  — | matkapuhelinpalvelun tilaajien kansainvälinen tunniste liittymän, josta soitetaan, ja liittymän, johon soitetaan, osalta, |
| --- | --- | --- |

—

matkapuhelinpalvelujen tapauksessa lisäksi

—

matkapuhelinpalvelun tilaajien kansainvälinen tunniste liittymän, josta soitetaan, ja liittymän, johon soitetaan, osalta,

| — | päätelaitteen, josta soitetaan, ja päätelaitteen, johon soitetaan, kansainvälinen tunniste, |
| --- | --- |

—

päätelaitteen, josta soitetaan, ja päätelaitteen, johon soitetaan, kansainvälinen tunniste,

| — | palvelun ensimmäisen aktivoinnin päivämäärä ja kellonaika aikavyöhyketietoineen, jos palvelu on maksettu etukäteen, |
| --- | --- |

—

palvelun ensimmäisen aktivoinnin päivämäärä ja kellonaika aikavyöhyketietoineen, jos palvelu on maksettu etukäteen,

| — | niiden solujen nimet, joita liittymä, josta soitetaan, ja liittymä, johon soitetaan, käyttivät yhteyden alussa, |
| --- | --- |

—

niiden solujen nimet, joita liittymä, josta soitetaan, ja liittymä, johon soitetaan, käyttivät yhteyden alussa,

| — | IP-puhelinpalvelujen osalta myös liittymän, josta soitetaan, ja liittymän, johon soitetaan, internetprotokollaosoitteet (jäljempänä ip-osoite) ja käyttäjätunnukset, |
| --- | --- |

—

IP-puhelinpalvelujen osalta myös liittymän, josta soitetaan, ja liittymän, johon soitetaan, internetprotokollaosoitteet (jäljempänä ip-osoite) ja käyttäjätunnukset,

| — | tallentamisvelvoite koskee yleisesti saatavilla olevien internetpalvelujen tarjoamisen yhteydessä seuraavia tietoja:






  — | tilaajalle internetin käyttöä varten annettu ip-osoite, |
| --- | --- | --- |

—

tallentamisvelvoite koskee yleisesti saatavilla olevien internetpalvelujen tarjoamisen yhteydessä seuraavia tietoja:

—

tilaajalle internetin käyttöä varten annettu ip-osoite,

| — | liittymän, jolla internetiä käytetään, yksiselitteinen tunniste ja käyttäjätunnus, |
| --- | --- |

—

liittymän, jolla internetiä käytetään, yksiselitteinen tunniste ja käyttäjätunnus,

| — | annetun ip-osoitteen avulla tapahtuvan internetin käytön alkamisen ja päättymisen päivämäärä ja kellonaika aikavyöhyketietoineen, |
| --- | --- |

—

annetun ip-osoitteen avulla tapahtuvan internetin käytön alkamisen ja päättymisen päivämäärä ja kellonaika aikavyöhyketietoineen,

| — | mobiilikäytössä internetyhteyden alkaessa käytetyn solun nimi, |
| --- | --- |

—

mobiilikäytössä internetyhteyden alkaessa käytetyn solun nimi,

| — | seuraavia tietoja ei saa tallentaa:






  — | viestinnän sisältöä, |
| --- | --- | --- |

—

seuraavia tietoja ei saa tallentaa:

—

viestinnän sisältöä,

| — | tietoja vierailluista internetsivuista, |
| --- | --- |

—

tietoja vierailluista internetsivuista,

| — | tietoja sähköpostipalveluista, |
| --- | --- |

—

tietoja sähköpostipalveluista,

| — | tietoja yhteyksistä yhteiskunnallisilla aloilla tai kirkon piirissä toimivien henkilöiden, viranomaisten ja järjestöjen liittymiin tai tällaisista liittymistä, |
| --- | --- |

—

tietoja yhteyksistä yhteiskunnallisilla aloilla tai kirkon piirissä toimivien henkilöiden, viranomaisten ja järjestöjen liittymiin tai tällaisista liittymistä,

| — | säilyttäminen kestää paikkatietojen, ts. käytetyn solun nimen, osalta neljä viikkoa ja muiden tietojen osalta kymmenen viikkoa, |
| --- | --- |

—

säilyttäminen kestää paikkatietojen, ts. käytetyn solun nimen, osalta neljä viikkoa ja muiden tietojen osalta kymmenen viikkoa,

| — | taataan säilytettyjen tietojen tehokas suoja väärinkäytösriskiltä ja kaikenlaiselta luvattomalta pääsyltä ja |
| --- | --- |

—

taataan säilytettyjen tietojen tehokas suoja väärinkäytösriskiltä ja kaikenlaiselta luvattomalta pääsyltä ja

| — | säilytettyjä tietoja voidaan käyttää ainoastaan erityisten vakavien rikosten syyteharkintaan ja henkilön terveyteen, henkeen tai vapauteen tai liitto- tai osavaltioon kohdistuvan konkreettisen vaaran torjumiseen, lukuun ottamatta tilaajalle internetin käyttöä varten annettua ip-osoitetta, jonka käyttö paikkatietojen haussa on sallittua kaikenlaisten rikosten syyteharkintaa, yleiseen turvallisuuteen ja järjestykseen kohdistuvan vaaran torjumista ja tiedustelupalvelujen tehtävien hoitamista varten? |
| --- | --- |

—

säilytettyjä tietoja voidaan käyttää ainoastaan erityisten vakavien rikosten syyteharkintaan ja henkilön terveyteen, henkeen tai vapauteen tai liitto- tai osavaltioon kohdistuvan konkreettisen vaaran torjumiseen, lukuun ottamatta tilaajalle internetin käyttöä varten annettua ip-osoitetta, jonka käyttö paikkatietojen haussa on sallittua kaikenlaisten rikosten syyteharkintaa, yleiseen turvallisuuteen ja järjestykseen kohdistuvan vaaran torjumista ja tiedustelupalvelujen tehtävien hoitamista varten?

---

(1)  Henkilötietojen käsittelystä ja yksityisyyden suojasta sähköisen viestinnän alalla 12.7.2002 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2002/58/EY (sähköisen viestinnän tietosuojadirektiivi), sellaisena kuin se on muutettuna 25.11.2009 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 2009/136/EY (EUVL 2009, L 337, s. 11).

(2)  EYVL 2000, C 364, s. 1.

---

| 10.2.2020 | FI | Euroopan unionin virallinen lehti | C 45/20 |
| --- | --- | --- | --- |

10.2.2020

FI

Euroopan unionin virallinen lehti

C 45/20

---

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Bundesfinanzhof (Saksa) on esittänyt 31.10.2019 – Yritys Z v. Verotoimisto Y

(asia C-802/19)

(2020/C 45/17)

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Bundesfinanzhof

Pääasian asianosaiset

Valittaja: Yritys Z

Vastapuoli: Verotoimisto Y

Ennakkoratkaisukysymykset

| 1) | Onko apteekilla, joka toimittaa lääkkeitä lakisääteiselle sairausvakuutuskassalle, oikeus pienentää vakuutetuille myönnettävän hinnanalennuksen johdosta veron perustetta Euroopan unionin tuomioistuimen 24.10.1996 antaman tuomion Elida Gibbs Ltd. (C-317/94, EU:C:1996:400) perusteella? |
| --- | --- |

1)

Onko apteekilla, joka toimittaa lääkkeitä lakisääteiselle sairausvakuutuskassalle, oikeus pienentää vakuutetuille myönnettävän hinnanalennuksen johdosta veron perustetta Euroopan unionin tuomioistuimen 24.10.1996 antaman tuomion Elida Gibbs Ltd. (C-317/94, EU:C:1996:400) perusteella?

| 2) | Mikäli kysymykseen vastataan myöntävästi, onko vastoin neutraalisuuden periaatetta ja yhdenvertaista kohtelua sisämarkkinoilla koskevaa periaatetta, että kotimainen apteekki voi pienentää veron perustetta, kun vastaavaa pienennystä ei voi tehdä apteekki, joka suorittaa toisesta jäsenvaltiosta verottoman yhteisöluovutuksen lakisääteiselle sairausvakuutuskassalle? |
| --- | --- |

2)

Mikäli kysymykseen vastataan myöntävästi, onko vastoin neutraalisuuden periaatetta ja yhdenvertaista kohtelua sisämarkkinoilla koskevaa periaatetta, että kotimainen apteekki voi pienentää veron perustetta, kun vastaavaa pienennystä ei voi tehdä apteekki, joka suorittaa toisesta jäsenvaltiosta verottoman yhteisöluovutuksen lakisääteiselle sairausvakuutuskassalle?

---

| 10.2.2020 | FI | Euroopan unionin virallinen lehti | C 45/21 |
| --- | --- | --- | --- |

10.2.2020

FI

Euroopan unionin virallinen lehti

C 45/21

---

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Landesgericht Salzburg (Itävalta) on esittänyt 31.10.2019 – BU v. Markt24 GmbH

(asia C-804/19)

(2020/C 45/18)

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Landesgericht Salzburg

Pääasian asianosaiset

Kantaja: BU

Vastaaja: Markt24 GmbH

Ennakkoratkaisukysymykset

| 1) | Onko asetuksen (EU) N:o 1215/2012 (1) 21 artiklaa sovellettava työsuhteeseen, jonka yhteydessä tehtiin Itävallassa työsopimus työsuoritusten tekemisestä Saksassa, mutta työntekijä, joka on odottanut Itävallassa useita kuukausia varsinaisia työtoimeksiantoja, ei ole tehnyt työsuorituksia?
  Jos ensimmäiseen kysymykseen vastataan myöntävästi: |
| --- | --- |

1)

Onko asetuksen (EU) N:o 1215/2012 (1) 21 artiklaa sovellettava työsuhteeseen, jonka yhteydessä tehtiin Itävallassa työsopimus työsuoritusten tekemisestä Saksassa, mutta työntekijä, joka on odottanut Itävallassa useita kuukausia varsinaisia työtoimeksiantoja, ei ole tehnyt työsuorituksia?

| 2) | Onko asetuksen (EU) N:o 1215/2012 21 artiklaa tulkittava siten, että voidaan soveltaa ASGG:n 4 §:n 1 momentin a kohdan kaltaista kansallista säännöstä, jossa annetaan työntekijälle (helpotettu) mahdollisuus nostaa kanne sen paikkakunnan tuomioistuimessa, jossa hänellä oli kotipaikka työsuhteen aikana tai työsuhteen päättyessä? |
| --- | --- |

2)

Onko asetuksen (EU) N:o 1215/2012 21 artiklaa tulkittava siten, että voidaan soveltaa ASGG:n 4 §:n 1 momentin a kohdan kaltaista kansallista säännöstä, jossa annetaan työntekijälle (helpotettu) mahdollisuus nostaa kanne sen paikkakunnan tuomioistuimessa, jossa hänellä oli kotipaikka työsuhteen aikana tai työsuhteen päättyessä?

| 3) | Onko asetuksen (EU) N:o 1215/2012 21 artiklaa tulkittava siten, että voidaan soveltaa ASGG:n 4 §:n 1 momentin d kohdan kaltaista kansallista säännöstä, jossa annetaan työntekijälle (helpotettu) mahdollisuus nostaa kanne sen paikkakunnan tuomioistuimessa, jossa palkka on maksettava tai oli maksettava työsuhteen päättyessä? |
| --- | --- |

3)

Onko asetuksen (EU) N:o 1215/2012 21 artiklaa tulkittava siten, että voidaan soveltaa ASGG:n 4 §:n 1 momentin d kohdan kaltaista kansallista säännöstä, jossa annetaan työntekijälle (helpotettu) mahdollisuus nostaa kanne sen paikkakunnan tuomioistuimessa, jossa palkka on maksettava tai oli maksettava työsuhteen päättyessä?

| 4) | Jos toiseen ja kolmanteen kysymykseen vastataan kieltävästi:






  4.1. | Onko asetuksen (EU) N:o 1215/2012 21 artiklaa tulkittava siten, että sellaisen työsuhteen osalta, jossa työntekijä ei ole tehnyt työsuorituksia, kanne on nostettava siinä jäsenvaltiossa, jossa työntekijä on odottanut työtoimeksiantoja? |
| --- | --- | --- |

4)

Jos toiseen ja kolmanteen kysymykseen vastataan kieltävästi:

4.1.

Onko asetuksen (EU) N:o 1215/2012 21 artiklaa tulkittava siten, että sellaisen työsuhteen osalta, jossa työntekijä ei ole tehnyt työsuorituksia, kanne on nostettava siinä jäsenvaltiossa, jossa työntekijä on odottanut työtoimeksiantoja?

| 4.2. | Onko asetuksen (EU) N:o 1215/2012 21 artiklaa tulkittava siten, että sellaisen työsuhteen osalta, jossa työntekijä ei ole tehnyt työsuorituksia, kanne on nostettava siinä jäsenvaltiossa, jossa työsopimus laadittiin ja tehtiin, vaikka siinä sovittiin työsuoritusten tekemisestä toisessa jäsenvaltiossa tai kaavailtiin sitä?
  Jos ensimmäiseen kysymykseen vastataan kieltävästi: |
| --- | --- |

4.2.

Onko asetuksen (EU) N:o 1215/2012 21 artiklaa tulkittava siten, että sellaisen työsuhteen osalta, jossa työntekijä ei ole tehnyt työsuorituksia, kanne on nostettava siinä jäsenvaltiossa, jossa työsopimus laadittiin ja tehtiin, vaikka siinä sovittiin työsuoritusten tekemisestä toisessa jäsenvaltiossa tai kaavailtiin sitä?

| 5) | Onko asetuksen (EU) N:o 1215/2012 7 artiklan 1 alakohtaa sovellettava työsuhteeseen, jonka yhteydessä tehtiin Itävallassa työsopimus työsuoritusten tekemisestä Saksassa, mutta työntekijä, joka on odottanut Itävallassa useita kuukausia varsinaisia työtoimeksiantoja, ei ole tehnyt työsuorituksia, jos voidaan soveltaa ASGG:n 4 §:n 1 momentin a kohdan kaltaista kansallista säännöstä, jossa annetaan työntekijälle (helpotettu) mahdollisuus nostaa kanne sen paikkakunnan tuomioistuimessa, jossa hänellä oli kotipaikka työsuhteen aikana tai työsuhteen päättyessä, tai jos voidaan soveltaa ASGG:n 4 §:n 1 momentin d kohdan kaltaista kansallista säännöstä, jossa annetaan työntekijälle (helpotettu) mahdollisuus nostaa kanne sen paikkakunnan tuomioistuimessa, jossa palkka on maksettava tai oli maksettava työsuhteen päättyessä? |
| --- | --- |

5)

Onko asetuksen (EU) N:o 1215/2012 7 artiklan 1 alakohtaa sovellettava työsuhteeseen, jonka yhteydessä tehtiin Itävallassa työsopimus työsuoritusten tekemisestä Saksassa, mutta työntekijä, joka on odottanut Itävallassa useita kuukausia varsinaisia työtoimeksiantoja, ei ole tehnyt työsuorituksia, jos voidaan soveltaa ASGG:n 4 §:n 1 momentin a kohdan kaltaista kansallista säännöstä, jossa annetaan työntekijälle (helpotettu) mahdollisuus nostaa kanne sen paikkakunnan tuomioistuimessa, jossa hänellä oli kotipaikka työsuhteen aikana tai työsuhteen päättyessä, tai jos voidaan soveltaa ASGG:n 4 §:n 1 momentin d kohdan kaltaista kansallista säännöstä, jossa annetaan työntekijälle (helpotettu) mahdollisuus nostaa kanne sen paikkakunnan tuomioistuimessa, jossa palkka on maksettava tai oli maksettava työsuhteen päättyessä?

---

(1)  Tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta siviili- ja kauppaoikeuden alalla 12.12.2012 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) N:o 1215/2012 (EUVL 2012 L 351, s.1).

---

| 10.2.2020 | FI | Euroopan unionin virallinen lehti | C 45/22 |
| --- | --- | --- | --- |

10.2.2020

FI

Euroopan unionin virallinen lehti

C 45/22

---

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Landgericht Gera (Saksa) on esittänyt 4.11.2019 – DS v. Volkswagen AG

(asia C-808/19)

(2020/C 45/19)

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Landgericht Gera

Pääasian asianosaiset

Kantaja: DS

Vastaaja: Volkswagen AG

Ennakkoratkaisukysymykset

| 1) | Onko [kansallisen EY-tyyppihyväksyntäasetuksen (1) (jäljempänä EG-FGV)] 6 §:n 1 momenttia ja 27 §:n 1 momenttia tai direktiivin 2007/46/EY (2) 18 artiklan 1 kohtaa ja 26 artiklan 1 kohtaa tulkittava siten, että valmistaja laiminlyö velvollisuutensa antaa voimassa oleva todistus EG-FGV:n 6 §:n 1 momentin mukaisesti (tai velvollisuutensa esittää direktiivin 2007/46/EY 18 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu vaatimuksenmukaisuustodistus), jos se on asentanut ajoneuvoon asetuksen N:o 715/2007 (3) 5 artiklan 2 kohdassa ja 3 artiklan 10 alakohdassa tarkoitetun kielletyn estolaitteen, ja tällaisen ajoneuvon saattaminen markkinoille on ristiriidassa EG-FGV:n 27 §:n 1 momentissa tarkoitetun ajoneuvon markkinoille saattamista ilman voimassa olevaa vaatimustenmukaisuustodistusta koskevan kiellon (tai direktiivin 2007/46/EY 26 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun ajoneuvon myyntiä ilman voimassa olevaa vaatimustenmukaisuustodistusta koskevan kiellon) kanssa?
  Mikäli tähän vastataan myöntävästi:






  1 | a. | Onko EG-FGV:n 6 ja 27 §:n tai direktiivin 2007/46/EY 18 artiklan 1 kohdan, 26 artiklan 1 kohdan ja 46 artiklan tarkoituksena suojella myös loppuasiakasta ja – jos kyseessä on jälleenmyynti käytettyjen ajoneuvojen markkinoilla – erityisesti seuraavaa autonostajaa myös hänen toimintavapautensa ja omaisuutensa osalta? Kuuluuko se, että ostaja ostaa käytetyn ajoneuvon, joka on saatettu markkinoille ilman voimassa olevaa vaatimustenmukaisuustodistusta, niihin vaaroihin, joiden estämiseksi nämä oikeussäännöt on annettu? |
| --- | --- | --- | --- |

1)

Onko [kansallisen EY-tyyppihyväksyntäasetuksen (1) (jäljempänä EG-FGV)] 6 §:n 1 momenttia ja 27 §:n 1 momenttia tai direktiivin 2007/46/EY (2) 18 artiklan 1 kohtaa ja 26 artiklan 1 kohtaa tulkittava siten, että valmistaja laiminlyö velvollisuutensa antaa voimassa oleva todistus EG-FGV:n 6 §:n 1 momentin mukaisesti (tai velvollisuutensa esittää direktiivin 2007/46/EY 18 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu vaatimuksenmukaisuustodistus), jos se on asentanut ajoneuvoon asetuksen N:o 715/2007 (3) 5 artiklan 2 kohdassa ja 3 artiklan 10 alakohdassa tarkoitetun kielletyn estolaitteen, ja tällaisen ajoneuvon saattaminen markkinoille on ristiriidassa EG-FGV:n 27 §:n 1 momentissa tarkoitetun ajoneuvon markkinoille saattamista ilman voimassa olevaa vaatimustenmukaisuustodistusta koskevan kiellon (tai direktiivin 2007/46/EY 26 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun ajoneuvon myyntiä ilman voimassa olevaa vaatimustenmukaisuustodistusta koskevan kiellon) kanssa?

Mikäli tähän vastataan myöntävästi:

1

a.

Onko EG-FGV:n 6 ja 27 §:n tai direktiivin 2007/46/EY 18 artiklan 1 kohdan, 26 artiklan 1 kohdan ja 46 artiklan tarkoituksena suojella myös loppuasiakasta ja – jos kyseessä on jälleenmyynti käytettyjen ajoneuvojen markkinoilla – erityisesti seuraavaa autonostajaa myös hänen toimintavapautensa ja omaisuutensa osalta? Kuuluuko se, että ostaja ostaa käytetyn ajoneuvon, joka on saatettu markkinoille ilman voimassa olevaa vaatimustenmukaisuustodistusta, niihin vaaroihin, joiden estämiseksi nämä oikeussäännöt on annettu?

| 2) | Onko asetuksen N:o 715/2007 5 artiklan 2 kohdan tarkoituksena suojella myös loppuasiakasta ja – jos kyseessä on jälleenmyynti käytettyjen ajoneuvojen markkinoilla – erityisesti seuraavaa autonostajaa myös hänen toimintavapautensa ja omaisuutensa osalta? Kuuluuko se, että ostaja ostaa käytetyn ajoneuvon, johon on asennettu kielletty estolaite, niihin vaaroihin, joiden estämiseksi nämä oikeussäännöt on annettu? |
| --- | --- |

2)

Onko asetuksen N:o 715/2007 5 artiklan 2 kohdan tarkoituksena suojella myös loppuasiakasta ja – jos kyseessä on jälleenmyynti käytettyjen ajoneuvojen markkinoilla – erityisesti seuraavaa autonostajaa myös hänen toimintavapautensa ja omaisuutensa osalta? Kuuluuko se, että ostaja ostaa käytetyn ajoneuvon, johon on asennettu kielletty estolaite, niihin vaaroihin, joiden estämiseksi nämä oikeussäännöt on annettu?

| 3) | Onko EG-FGV:n 6 ja 27 §:ää tai direktiivin 2007/46/EY 18 artiklan 1 kohtaa, 26 artiklan 1 kohtaa ja 46 artiklaa sekä asetuksen N:o 715/2007 5 artiklan 2 kohtaa tulkittava siten, että kun näitä säännöksiä on rikottu, ajoneuvon tosiasiallisesta käytöstä suoritettavaa käyttökorvausta ei pidä veloittaa lainkaan tai että se voidaan veloittaa vain osittain loppuasiakkaan vahingoksi (ja jos veloitetaan, millä tavoin tai missä laajuudessa), jos loppuasiakas voi vaatia tämän rikkomisen vuoksi ajoneuvon kauppasopimuksen purkamista ja vaatii sitä? Vaikuttaako tulkintaan jollain tavoin se, jos rikkomiseen liittyy hyväksyntäviranomaisten ja loppuasiakkaan huijaaminen sen osalta, että kaikki hyväksynnän edellytykset täyttyvät ja ajoneuvon käyttäminen tieliikenteessä on rajoituksitta sallittua, ja säännöksiä on rikottu ja huijaus suoritettu kustannusten pienentämiseksi ja voiton maksimoimiseksi suurten myyntilukujen ja samanaikaisen kilpailuedun saamisen avulla pahaa-aavistamattomien asiakkaiden kustannuksella? |
| --- | --- |

3)

Onko EG-FGV:n 6 ja 27 §:ää tai direktiivin 2007/46/EY 18 artiklan 1 kohtaa, 26 artiklan 1 kohtaa ja 46 artiklaa sekä asetuksen N:o 715/2007 5 artiklan 2 kohtaa tulkittava siten, että kun näitä säännöksiä on rikottu, ajoneuvon tosiasiallisesta käytöstä suoritettavaa käyttökorvausta ei pidä veloittaa lainkaan tai että se voidaan veloittaa vain osittain loppuasiakkaan vahingoksi (ja jos veloitetaan, millä tavoin tai missä laajuudessa), jos loppuasiakas voi vaatia tämän rikkomisen vuoksi ajoneuvon kauppasopimuksen purkamista ja vaatii sitä? Vaikuttaako tulkintaan jollain tavoin se, jos rikkomiseen liittyy hyväksyntäviranomaisten ja loppuasiakkaan huijaaminen sen osalta, että kaikki hyväksynnän edellytykset täyttyvät ja ajoneuvon käyttäminen tieliikenteessä on rajoituksitta sallittua, ja säännöksiä on rikottu ja huijaus suoritettu kustannusten pienentämiseksi ja voiton maksimoimiseksi suurten myyntilukujen ja samanaikaisen kilpailuedun saamisen avulla pahaa-aavistamattomien asiakkaiden kustannuksella?

---

(1)  3.2.2011 annettu EY-tyyppihyväksyntäasetus (BGBl. I s. 126) sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna 23.11.2017 annetun asetuksen 7 artiklalla (BGBl. I, s. 522).

(2)  Puitteiden luomisesta moottoriajoneuvojen ja niiden perävaunujen sekä tällaisiin ajoneuvoihin tarkoitettujen järjestelmien, osien ja erillisten teknisten yksiköiden hyväksymiselle 5.9.2007 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2007/46/EY (puitedirektiivi) (EUVL 2007, L 263, s. 1).

(3)  Moottoriajoneuvojen tyyppihyväksynnästä kevyiden henkilö- ja hyötyajoneuvojen päästöjen (Euro 5 ja Euro 6) osalta ja ajoneuvojen korjaamiseen ja huoltamiseen tarvittavien tietojen saatavuudesta 20.6.2007 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 715/2007 (EUVL 2007, L 171, s. 1).

---

| 10.2.2020 | FI | Euroopan unionin virallinen lehti | C 45/23 |
| --- | --- | --- | --- |

10.2.2020

FI

Euroopan unionin virallinen lehti

C 45/23

---

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Landgericht Gera (Saksa) on esittänyt 4.11.2019 – ER v. Volkswagen AG

(asia C-809/19)

(2020/C 45/20)

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Landgericht Gera

Pääasian asianosaiset

Kantaja: ER

Vastaaja: Volkswagen AG

Ennakkoratkaisukysymykset

| 1) | Onko [kansallisen EY-tyyppihyväksyntäasetuksen (1) (jäljempänä EG-FGV)] 6 §:n 1 momenttia ja 27 §:n 1 momenttia tai direktiivin 2007/46/EY (2) 18 artiklan 1 kohtaa ja 26 artiklan 1 kohtaa tulkittava siten, että valmistaja laiminlyö velvollisuutensa antaa voimassa oleva todistus EG-FGV:n 6 §:n 1 momentin mukaisesti (tai velvollisuutensa esittää direktiivin 2007/46/EY 18 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu vaatimuksenmukaisuustodistus), jos se on asentanut ajoneuvoon asetuksen N:o 715/2007 (3) 5 artiklan 2 kohdassa ja 3 artiklan 10 alakohdassa tarkoitetun kielletyn estolaitteen, ja tällaisen ajoneuvon saattaminen markkinoille on ristiriidassa EG-FGV:n 27 §:n 1 momentissa tarkoitetun ajoneuvon markkinoille saattamista ilman voimassa olevaa vaatimustenmukaisuustodistusta koskevan kiellon (tai direktiivin 2007/46/EY 26 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun ajoneuvon myyntiä ilman voimassa olevaa vaatimustenmukaisuustodistusta koskevan kiellon) kanssa?
  Mikäli tähän vastataan myöntävästi:






  1 | a. | Onko EG-FGV:n 6 ja 27 §:n tai direktiivin 2007/46/EY 18 artiklan 1 kohdan, 26 artiklan 1 kohdan ja 46 artiklan tarkoituksena suojella myös loppuasiakasta ja – jos kyseessä on jälleenmyynti käytettyjen ajoneuvojen markkinoilla – erityisesti seuraavaa autonostajaa myös hänen toimintavapautensa ja omaisuutensa osalta? Kuuluuko se, että ostaja ostaa käytetyn ajoneuvon, joka on saatettu markkinoille ilman voimassa olevaa vaatimustenmukaisuustodistusta, niihin vaaroihin, joiden estämiseksi nämä oikeussäännöt on annettu? |
| --- | --- | --- | --- |

1)

Onko [kansallisen EY-tyyppihyväksyntäasetuksen (1) (jäljempänä EG-FGV)] 6 §:n 1 momenttia ja 27 §:n 1 momenttia tai direktiivin 2007/46/EY (2) 18 artiklan 1 kohtaa ja 26 artiklan 1 kohtaa tulkittava siten, että valmistaja laiminlyö velvollisuutensa antaa voimassa oleva todistus EG-FGV:n 6 §:n 1 momentin mukaisesti (tai velvollisuutensa esittää direktiivin 2007/46/EY 18 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu vaatimuksenmukaisuustodistus), jos se on asentanut ajoneuvoon asetuksen N:o 715/2007 (3) 5 artiklan 2 kohdassa ja 3 artiklan 10 alakohdassa tarkoitetun kielletyn estolaitteen, ja tällaisen ajoneuvon saattaminen markkinoille on ristiriidassa EG-FGV:n 27 §:n 1 momentissa tarkoitetun ajoneuvon markkinoille saattamista ilman voimassa olevaa vaatimustenmukaisuustodistusta koskevan kiellon (tai direktiivin 2007/46/EY 26 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun ajoneuvon myyntiä ilman voimassa olevaa vaatimustenmukaisuustodistusta koskevan kiellon) kanssa?

Mikäli tähän vastataan myöntävästi:

1

a.

Onko EG-FGV:n 6 ja 27 §:n tai direktiivin 2007/46/EY 18 artiklan 1 kohdan, 26 artiklan 1 kohdan ja 46 artiklan tarkoituksena suojella myös loppuasiakasta ja – jos kyseessä on jälleenmyynti käytettyjen ajoneuvojen markkinoilla – erityisesti seuraavaa autonostajaa myös hänen toimintavapautensa ja omaisuutensa osalta? Kuuluuko se, että ostaja ostaa käytetyn ajoneuvon, joka on saatettu markkinoille ilman voimassa olevaa vaatimustenmukaisuustodistusta, niihin vaaroihin, joiden estämiseksi nämä oikeussäännöt on annettu?

| 2) | Onko asetuksen N:o 715/2007 5 artiklan 2 kohdan tarkoituksena suojella myös loppuasiakasta ja – jos kyseessä on jälleenmyynti käytettyjen ajoneuvojen markkinoilla – erityisesti seuraavaa autonostajaa myös hänen toimintavapautensa ja omaisuutensa osalta? Kuuluuko se, että ostaja ostaa käytetyn ajoneuvon, johon on asennettu kielletty estolaite, niihin vaaroihin, joiden estämiseksi nämä oikeussäännöt on annettu? |
| --- | --- |

2)

Onko asetuksen N:o 715/2007 5 artiklan 2 kohdan tarkoituksena suojella myös loppuasiakasta ja – jos kyseessä on jälleenmyynti käytettyjen ajoneuvojen markkinoilla – erityisesti seuraavaa autonostajaa myös hänen toimintavapautensa ja omaisuutensa osalta? Kuuluuko se, että ostaja ostaa käytetyn ajoneuvon, johon on asennettu kielletty estolaite, niihin vaaroihin, joiden estämiseksi nämä oikeussäännöt on annettu?

| 3) | Onko EG-FGV:n 6 ja 27 §:ää tai direktiivin 2007/46/EY 18 artiklan 1 kohtaa, 26 artiklan 1 kohtaa ja 46 artiklaa sekä asetuksen N:o 715/2007 5 artiklan 2 kohtaa tulkittava siten, että kun näitä säännöksiä on rikottu, ajoneuvon tosiasiallisesta käytöstä suoritettavaa käyttökorvausta ei pidä veloittaa lainkaan tai että se voidaan veloittaa vain osittain loppuasiakkaan vahingoksi (ja jos veloitetaan, millä tavoin tai missä laajuudessa), jos loppuasiakas voi vaatia tämän rikkomisen vuoksi ajoneuvon kauppasopimuksen purkamista ja vaatii sitä? Vaikuttaako tulkintaan jollain tavoin se, jos rikkomiseen liittyy hyväksyntäviranomaisten ja loppuasiakkaan huijaaminen sen osalta, että kaikki hyväksynnän edellytykset täyttyvät ja ajoneuvon käyttäminen tieliikenteessä on rajoituksitta sallittua, ja säännöksiä on rikottu ja huijaus suoritettu kustannusten pienentämiseksi ja voiton maksimoimiseksi suurten myyntilukujen ja samanaikaisen kilpailuedun saamisen avulla pahaa-aavistamattomien asiakkaiden kustannuksella? |
| --- | --- |

3)

Onko EG-FGV:n 6 ja 27 §:ää tai direktiivin 2007/46/EY 18 artiklan 1 kohtaa, 26 artiklan 1 kohtaa ja 46 artiklaa sekä asetuksen N:o 715/2007 5 artiklan 2 kohtaa tulkittava siten, että kun näitä säännöksiä on rikottu, ajoneuvon tosiasiallisesta käytöstä suoritettavaa käyttökorvausta ei pidä veloittaa lainkaan tai että se voidaan veloittaa vain osittain loppuasiakkaan vahingoksi (ja jos veloitetaan, millä tavoin tai missä laajuudessa), jos loppuasiakas voi vaatia tämän rikkomisen vuoksi ajoneuvon kauppasopimuksen purkamista ja vaatii sitä? Vaikuttaako tulkintaan jollain tavoin se, jos rikkomiseen liittyy hyväksyntäviranomaisten ja loppuasiakkaan huijaaminen sen osalta, että kaikki hyväksynnän edellytykset täyttyvät ja ajoneuvon käyttäminen tieliikenteessä on rajoituksitta sallittua, ja säännöksiä on rikottu ja huijaus suoritettu kustannusten pienentämiseksi ja voiton maksimoimiseksi suurten myyntilukujen ja samanaikaisen kilpailuedun saamisen avulla pahaa-aavistamattomien asiakkaiden kustannuksella?

---

(1)  3.2.2011 annettu EY-tyyppihyväksyntäasetus (BGBl. I s. 126) sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna 23.11.2017 annetun asetuksen 7 artiklalla (BGBl. I, s. 522).

(2)  Puitteiden luomisesta moottoriajoneuvojen ja niiden perävaunujen sekä tällaisiin ajoneuvoihin tarkoitettujen järjestelmien, osien ja erillisten teknisten yksiköiden hyväksymiselle 5.9.2007 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2007/46/EY (puitedirektiivi) (EUVL 2007, L 263, s. 1).

(3)  Moottoriajoneuvojen tyyppihyväksynnästä kevyiden henkilö- ja hyötyajoneuvojen päästöjen (Euro 5 ja Euro 6) osalta ja ajoneuvojen korjaamiseen ja huoltamiseen tarvittavien tietojen saatavuudesta 20.6.2007 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 715/2007 (EUVL 2007, L 171, s. 1).

---

| 10.2.2020 | FI | Euroopan unionin virallinen lehti | C 45/24 |
| --- | --- | --- | --- |

10.2.2020

FI

Euroopan unionin virallinen lehti

C 45/24

---

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Amtsgericht Hamburg (Saksa) on esittänyt 5.11.2019 – QF v. Germanwings GmbH

(asia C-816/19)

(2020/C 45/21)

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Amtsgericht Hamburg

Pääasian asianosaiset

Kantaja: QF

Vastaaja: Germanwings GmbH

Ennakkoratkaisukysymys

Onko lennosta vastaavan lentoliikenteen harjoittajan henkilökunnan työtaistelua, jonka ammattiliitto on järjestänyt, pidettävä asetuksen (EY) N:o 261/2004 (1) 5 artiklan 3 kohdassa tarkoitettuna ”poikkeuksellisena olosuhteena”?

---

(1)  Matkustajille heidän lennolle pääsynsä epäämisen sekä lentojen peruuttamisen tai pitkäaikaisen viivästymisen johdosta annettavaa korvausta ja apua koskevista yhteisistä säännöistä sekä asetuksen (ETY) N:o 295/91 kumoamisesta 11.2.2004 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 261/2004 (EUVL 2004, L 46, s. 1).

---

| 10.2.2020 | FI | Euroopan unionin virallinen lehti | C 45/25 |
| --- | --- | --- | --- |

10.2.2020

FI

Euroopan unionin virallinen lehti

C 45/25

---

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Audiencia Provincial de Pontevedra (Espanja) on esittänyt 13.11.2019 – D.A.T.A. ym v. Ryanair D.A.C.

(asia C-827/19)

(2020/C 45/22)

Oikeudenkäyntikieli: espanja

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Audiencia Provincial de Pontevedra

Pääasian asianosaiset

Valittajat: A.T.A., L.F.A., A.M.A.G., L.F.A., J.G.C., S.C.C., A.C.V., A.A.G., A.C.A., L.C.A., N.P.B. ja P.C.A.

Vastapuoli: Ryanair D.A.C.

Ennakkoratkaisukysymykset

| 1) | Voidaanko asetuksen N:o 261/2004 (1) 5 artiklan 3 kohdassa tarkoitettuna ”poikkeuksellisena olosuhteena” pitää sitä, että lentoliikenteen harjoittajan palveluksessa oleva henkilöstö käyttää lakko-oikeuttaan osallistuakseen ammattiliiton järjestämään lakkoon parempien työehtojen vaatimiseksi, jos lakko ei perustu työnantajan aiempaan päätökseen vaan työntekijöiden omiin vaatimuksiin, vai onko päinvastoin kyse lentoliikenteen harjoittajan toiminnan tavanomaiseen harjoittamiseen liittyvästä olosuhteesta? |
| --- | --- |

1)

Voidaanko asetuksen N:o 261/2004 (1) 5 artiklan 3 kohdassa tarkoitettuna ”poikkeuksellisena olosuhteena” pitää sitä, että lentoliikenteen harjoittajan palveluksessa oleva henkilöstö käyttää lakko-oikeuttaan osallistuakseen ammattiliiton järjestämään lakkoon parempien työehtojen vaatimiseksi, jos lakko ei perustu työnantajan aiempaan päätökseen vaan työntekijöiden omiin vaatimuksiin, vai onko päinvastoin kyse lentoliikenteen harjoittajan toiminnan tavanomaiseen harjoittamiseen liittyvästä olosuhteesta?

| 2) | Onko lentoliikenteen harjoittaja käsiteltävässä asiassa kyseessä olevan kaltaisissa olosuhteissa velvollinen toteuttamaan lainsäädännössä hyväksyttyjä toimenpiteitä myös silloin, kun lakko-oikeuden käyttämisestä on annettu lainsäädännössä edellytetty ennakkoilmoitus, eli esimerkiksi tarjoamaan lentoja muilta lentoyhtiöiltä, joihin lakko ei vaikuta? |
| --- | --- |

2)

Onko lentoliikenteen harjoittaja käsiteltävässä asiassa kyseessä olevan kaltaisissa olosuhteissa velvollinen toteuttamaan lainsäädännössä hyväksyttyjä toimenpiteitä myös silloin, kun lakko-oikeuden käyttämisestä on annettu lainsäädännössä edellytetty ennakkoilmoitus, eli esimerkiksi tarjoamaan lentoja muilta lentoyhtiöiltä, joihin lakko ei vaikuta?

| 3) | Onko määritettäessä sitä, voidaanko lentoyhtiön matkustamohenkilöstön lakkoa pitää asetuksen N:o 261/2004 5 artiklan 3 kohdassa tarkoitettuna ”poikkeuksellisena olosuhteena”, merkitystä sillä, miten lakko päätetään, erityisesti siinä tapauksessa, että se päätetään riidan osapuolten tekemiin vastavuoroisiin myönnytyksiin? |
| --- | --- |

3)

Onko määritettäessä sitä, voidaanko lentoyhtiön matkustamohenkilöstön lakkoa pitää asetuksen N:o 261/2004 5 artiklan 3 kohdassa tarkoitettuna ”poikkeuksellisena olosuhteena”, merkitystä sillä, miten lakko päätetään, erityisesti siinä tapauksessa, että se päätetään riidan osapuolten tekemiin vastavuoroisiin myönnytyksiin?

---

(1)  Matkustajille heidän lennolle pääsynsä epäämisen sekä lentojen peruuttamisen tai pitkäaikaisen viivästymisen johdosta annettavaa korvausta ja apua koskevista yhteisistä säännöistä sekä asetuksen (ETY) N:o 295/91 kumoamisesta 11.2.2004 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 261/2004 (EUVL 2004, L 46, s. 1).

---

| 10.2.2020 | FI | Euroopan unionin virallinen lehti | C 45/25 |
| --- | --- | --- | --- |

10.2.2020

FI

Euroopan unionin virallinen lehti

C 45/25

---

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Juzgado de lo Social no 41 de Madrid (Espanja) on esittänyt 20.11.2019 – JL v. Fondo de Garantía Salarial (FOGASA)

(asia C-841/19)

(2020/C 45/23)

Oikeudenkäyntikieli: espanja

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Juzgado de lo Social no 41 de Madrid

Pääasian asianosaiset

Kantaja: JL

Vastaaja: Fondo de Garantía Salarial (FOGASA)

Ennakkoratkaisukysymys

Onko 19.12.1978 annetun neuvoston direktiivin 79/7/ETY (1) 4 artiklan 1 kohtaa ja 5.7.2006 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2006/54/EY (2) 2 artiklan 1 kohtaa tulkittava siten, että ne ovat esteenä pääasiassa kyseessä olevan kaltaiselle [jäsenvaltion] lainsäädännölle, jonka mukaan laskettaessa FOGASAn (3) vastuun määrää osa-aikaiselle työntekijälle – jonka palkan perustetta on alennettu suhteellisesti [osa-aikaisuuden perusteella] – maksettavista suorituksista, vastuun määrää alennetaan suhteellisesti työntekijöiden asemasta annetun lain 33 §:n nojalla toisen kerran verrattuna vastaavaan kokoaikaiseen työntekijään, siltä osin kuin tämän oikeussäännön kielteiset vaikutukset kohdistuvat erityisesti naispuolisiin eikä niinkään miespuolisiin työntekijöihin?

---

(1)  Miesten ja naisten tasa-arvoisen kohtelun periaatteen asteittaisesta toteuttamisesta sosiaaliturvaa koskevissa kysymyksissä 19.12.1978 annettu direktiivi 79/7/ETY (EYVL 1979, L 6, s. 24).

(2)  Miesten ja naisten yhtäläisten mahdollisuuksien ja yhdenvertaisen kohtelun periaatteen täytäntöönpanosta työhön ja ammattiin liittyvissä asioissa 5.7.2006 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2006/54/EY (EUVL 2006, L 204, s. 23).

(3)  Fondo de Garantía Salarial (palkkaturvalaitos).

---

| 10.2.2020 | FI | Euroopan unionin virallinen lehti | C 45/26 |
| --- | --- | --- | --- |

10.2.2020

FI

Euroopan unionin virallinen lehti

C 45/26

---

Kanne 19.11.2019 – Euroopan komissio v. Belgian kuningaskunta

(asia C-842/19)

(2020/C 45/24)

Oikeudenkäyntikieli: ranska

Asianosaiset

Kantaja: Euroopan komissio (asiamiehet: W. Roels ja A. Armenia)

Vastaaja: Belgian kuningaskunta

Vaatimukset

Komissio vaatii, että unionin tuomioistuin

| — | toteaa, että Belgian kuningaskunta on jättänyt noudattamatta SEUT 260 artiklan 1 kohdan mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole toteuttanut kaikkia unionin tuomioistuimen asiassa C-110/17 komissio v. Belgia 12.4.2018 antaman tuomion täytäntöön panemiseksi tarvittavia toimenpiteitä |
| --- | --- |

—

toteaa, että Belgian kuningaskunta on jättänyt noudattamatta SEUT 260 artiklan 1 kohdan mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole toteuttanut kaikkia unionin tuomioistuimen asiassa C-110/17 komissio v. Belgia 12.4.2018 antaman tuomion täytäntöön panemiseksi tarvittavia toimenpiteitä

| — | velvoittamaan Belgian kuningaskunnan maksamaan 22 076,55 euron suuruista uhkasakkoa kultakin päivältä, jolla edellä mainitun asiassa C-110/17 annetun tuomion täytäntöönpano viivästyy siitä päivästä alkaen, jona tässä asiassa annetaan tuomio edellä mainitun asiassa C-110/17 annetun tuomion täytäntöönpanopäivään asti, komission myöhemmin ilmoittamalle tilille |
| --- | --- |

—

velvoittamaan Belgian kuningaskunnan maksamaan 22 076,55 euron suuruista uhkasakkoa kultakin päivältä, jolla edellä mainitun asiassa C-110/17 annetun tuomion täytäntöönpano viivästyy siitä päivästä alkaen, jona tässä asiassa annetaan tuomio edellä mainitun asiassa C-110/17 annetun tuomion täytäntöönpanopäivään asti, komission myöhemmin ilmoittamalle tilille

| — | velvoittamaan Belgian kuningaskunnan maksamaan joko vähintään 2 029 000 euron suuruisen kiinteämääräisen hyvityksen tai, jos tämä kiinteänmääräisen hyvityksen vähimmäismäärä ylittyy, 4 905,90 euron suuruista päivittäistä kiinteämääräistä hyvitystä edellä mainitun asiassa C-110/17 annetun tuomion antamispäivästä alkaen siihen päivään asti, jona tässä asiassa annetaan tuomio tai siihen päivään asti, jona edellä mainittu asiassa C-110/17 annettu tuomio pannaan täytäntöön, jos se tapahtuu aikaisemmin, komission myöhemmin ilmoittamalle tilille |
| --- | --- |

—

velvoittamaan Belgian kuningaskunnan maksamaan joko vähintään 2 029 000 euron suuruisen kiinteämääräisen hyvityksen tai, jos tämä kiinteänmääräisen hyvityksen vähimmäismäärä ylittyy, 4 905,90 euron suuruista päivittäistä kiinteämääräistä hyvitystä edellä mainitun asiassa C-110/17 annetun tuomion antamispäivästä alkaen siihen päivään asti, jona tässä asiassa annetaan tuomio tai siihen päivään asti, jona edellä mainittu asiassa C-110/17 annettu tuomio pannaan täytäntöön, jos se tapahtuu aikaisemmin, komission myöhemmin ilmoittamalle tilille

| — | Belgian kuningaskunta on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut. |
| --- | --- |

—

Belgian kuningaskunta on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Komissio moittii kanteessaan Belgian kuningaskuntaa siitä, ettei tämä ole toteuttanut unionin tuomioistuimen 12.4.2018 antaman tuomion täytäntöön panemiseksi tarvittavia toimenpiteitä.

---

| 10.2.2020 | FI | Euroopan unionin virallinen lehti | C 45/27 |
| --- | --- | --- | --- |

10.2.2020

FI

Euroopan unionin virallinen lehti

C 45/27

---

Valitus, jonka Venezuelan bolivariaaninen tasavalta on tehnyt 28.11.2019 unionin yleisen tuomioistuimen (laajennettu neljäs jaosto) asiassa T-65/18, Venezuela v. komissio, 20.9.2019 antamasta tuomiosta

(asia C-872/19 P)

(2020/C 45/25)

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Asianosaiset

Valittaja: Venezuelan bolivariaaninen tasavalta (edustajat: L. Giuliano ja F. Di Gianni, avvocati)

Muu osapuoli: Euroopan unionin neuvosto

Vaatimukset

Valittaja vaatii, että unionin tuomioistuin

| — | kumoaa valituksenalaisen tuomion siltä osin kuin siinä jätettiin kanne tutkimatta |
| --- | --- |

—

kumoaa valituksenalaisen tuomion siltä osin kuin siinä jätettiin kanne tutkimatta

| — | toteaa, että valittajan nostama kanne voidaan ottaa tutkittavaksi ja palauttaa asian ratkaistavaksi unionin yleiseen tuomioistuimeen |
| --- | --- |

—

toteaa, että valittajan nostama kanne voidaan ottaa tutkittavaksi ja palauttaa asian ratkaistavaksi unionin yleiseen tuomioistuimeen

| — | velvoittaa neuvoston korvaamaan oikeudenkäyntikulut tässä menettelyssä ja unionin yleisessä tuomioistuimessa käydyssä menettelyssä. |
| --- | --- |

—

velvoittaa neuvoston korvaamaan oikeudenkäyntikulut tässä menettelyssä ja unionin yleisessä tuomioistuimessa käydyssä menettelyssä.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Valittaja vetoaa valituksensa tueksi yhteen valitusperusteeseen, joka jakautuu kolmeen osaan.

Unionin yleinen tuomioistuin tulkitsi virheellisesti SEUT 263 artiklan neljännessä kohdassa säädettyä arviointiperustetta siitä, koskevatko riidanalaiset säännökset kantajaa suoraan, kun asiaa arvioidaan Almaz-Antey -oikeuskäytännön valossa.

| 1. | Unionin yleinen tuomioistuin sovelsi väärää testiä sen arvioimiseksi, koskevatko riidanalaiset säännökset (1) suoraan Venezuelan bolivariaanista tasavaltaa. |
| --- | --- |

1.

Unionin yleinen tuomioistuin sovelsi väärää testiä sen arvioimiseksi, koskevatko riidanalaiset säännökset (1) suoraan Venezuelan bolivariaanista tasavaltaa.

| 2. | Unionin yleinen tuomioistuin teki oikeudellisen virheen, koska se jätti huomiotta eräitä käsiteltävän asian olennaisia olosuhteita soveltaessaan arviointiperustetta suoraan koskemisesta, sellaisena kuin se esitetään Almaz-Antey -oikeuskäytännössä. |
| --- | --- |

2.

Unionin yleinen tuomioistuin teki oikeudellisen virheen, koska se jätti huomiotta eräitä käsiteltävän asian olennaisia olosuhteita soveltaessaan arviointiperustetta suoraan koskemisesta, sellaisena kuin se esitetään Almaz-Antey -oikeuskäytännössä.

| 3. | Unionin yleinen tuomioistuin jätti huomiotta tosiasialliset vaikutukset, joita riidanalaisista säännöksistä aiheutuu Venezuelan bolivariaaniselle tasavallalle. |
| --- | --- |

3.

Unionin yleinen tuomioistuin jätti huomiotta tosiasialliset vaikutukset, joita riidanalaisista säännöksistä aiheutuu Venezuelan bolivariaaniselle tasavallalle.

---

(1)  Venezuelan tilanteen johdosta määrättävistä rajoittavista toimenpiteistä 13.11.2017 annettu neuvoston päätös (YUTP) 2017/2074 (EUVL 2017, L 295, s. 60).

---

| 10.2.2020 | FI | Euroopan unionin virallinen lehti | C 45/28 |
| --- | --- | --- | --- |

10.2.2020

FI

Euroopan unionin virallinen lehti

C 45/28

---

Valitus, jonka Aeris Invest Sàrl on tehnyt 28.11.2019 unionin yleisen tuomioistuimen (kahdeksas jaosto) asiassa T-599/18, Aeris Invest v. SRB, 10.10.2019 antamasta määräyksestä

(asia C-874/19 P)

(2020/C 45/26)

Oikeudenkäyntikieli: ranska

Asianosaiset

Valittaja: Aeris Invest Sàrl (edustajat: R. Vallina Hoset, A. Sellés Marco, abogados)

Muu osapuoli: Yhteinen kriisinratkaisuneuvosto (SRB)

Vaatimukset

Valittaja vaatii, että unionin tuomioistuin

| — | kumoaa unionin yleisen tuomioistuimen määräyksen 10.10.2019, Aeris Invest v. SRB, T-599/18, EU:T:2019:740, siltä osin kuin siinä todetaan, että kanne otetaan tutkittavaksi |
| --- | --- |

—

kumoaa unionin yleisen tuomioistuimen määräyksen 10.10.2019, Aeris Invest v. SRB, T-599/18, EU:T:2019:740, siltä osin kuin siinä todetaan, että kanne otetaan tutkittavaksi

| — | palauttaa asian unionin yleiseen tuomioistuimeen ratkaistavaksi, jolloin unionin yleinen tuomioistuin on sidottu unionin tuomioistuimen asiassa ratkaisemiin oikeusseikkoihin, tämän asianosaisen ensimmäisessä oikeusasteessa esittämien vaatimusten mukaisesti |
| --- | --- |

—

palauttaa asian unionin yleiseen tuomioistuimeen ratkaistavaksi, jolloin unionin yleinen tuomioistuin on sidottu unionin tuomioistuimen asiassa ratkaisemiin oikeusseikkoihin, tämän asianosaisen ensimmäisessä oikeusasteessa esittämien vaatimusten mukaisesti

| — | päättää oikeudenkäyntikuluista myöhemmin. |
| --- | --- |

—

päättää oikeudenkäyntikuluista myöhemmin.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Valittaja väittää ensimmäisessä valitusperusteessaan, että valituksenalaisella määräyksellä rikotaan yhdenmukaisten sääntöjen ja yhdenmukaisen menettelyn vahvistamisesta luottolaitosten ja tiettyjen sijoituspalveluyritysten kriisinratkaisua varten yhteisen kriisinratkaisumekanismin ja yhteisen kriisinratkaisurahaston puitteissa sekä asetuksen (EU) N:o 1093/2010 muuttamisesta 15.7.2014 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 806/2014 (EUVL 2010, L 331, s. 12) 20 artiklaa ja Euroopan unionin perusoikeuskirjan (jäljempänä perusoikeuskirja) 47 artiklaa. Valittajan mukaan unionin yleisessä tuomioistuimessa riitautetulla asiakirjalla on sitovia oikeusvaikutuksia, koska lopullinen arvostus on kokonaan osa kriisinratkaisumääräystä.

Toisessa valitusperusteessa valittaja katsoo, että riidanalaisella määräyksellä rikotaan perusoikeuskirjan 17 artiklaa. Valituksenalaisessa määräyksessä asetuksen 806/2014 20 artiklasta tehty tulkinta on ristiriidassa omistusoikeuden kanssa, koska se mahdollistaa puuttumisen tämän asianosaisen omistusoikeuteen ilman minkäänlaista korvausta.

Kolmannessa valitusperusteessa väitetään, että valituksenalaisella määräyksellä rikotaan asetuksen 806/2014 20 artiklan 11 kohdan b alakohtaa. Kriisinratkaisumääräyksen tekemisen ja osakkeiden alaskirjauksen jälkeen Banco Popularin osakkeenomistajista tuli sen velkojia. Entisiin osakkeenomistajiin sovelletaan täten asetuksen 806/2014 20 artiklan 11 kohdan b alakohtaa, koska tässä säännöksessä säädetään velvollisuudesta päättää velkojien saamisten palauttamisesta kirjanpitoon lopullisen arvostuksen valossa.

Lopuksi valittaja katsoo neljännessä valitusperusteessaan, että valituksenalaisella määräyksellä rikotaan asetuksen 806/2014 20 artiklan 11 ja 14 kohtaa sekä perusoikeuskirjan 41 artiklaa, koska siinä ei oteta huomioon, että riidanalaisella toimenpiteellä on sitovia oikeusvaikutuksia tähän asianosaiseen, koska siinä estetään AERIS:ta saamasta tuoreita ja täydellisiä tietoja sellaisen yksikön kirjanpidosta, jonka osakkeista 3,45 % oli AERIS:n omistuksessa.

---

| 10.2.2020 | FI | Euroopan unionin virallinen lehti | C 45/29 |
| --- | --- | --- | --- |

10.2.2020

FI

Euroopan unionin virallinen lehti

C 45/29

---

Valitus, jonka HSBC Holdings plc, HSBC Bank plc ja HSBC France ovat tehneet 3.12.2019 unionin yleisen tuomioistuimen (laajennettu toinen jaosto) asiassa T-105/17, HSBC Holdings ym. v. komissio, 24.9.2019 antamasta tuomiosta

(asia C-883/19 P)

(2020/C 45/27)

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Asianosaiset

Valittajat: HSBC Holdings plc, HSBC Bank plc ja HSBC France (edustajat: K. Bacon QC, D. Bailey, Barristers, M. Simpson, Solicitor, C. Angeli, avocate, ja M. Giner, advocate)

Muu osapuoli: Euroopan komissio

Vaatimukset

Valittaja vaatii, että unionin tuomioistuin

| — | kumoaa unionin yleisen tuomioistuimen (toinen laajennettu jaosto) asiassa T-105/17, HSBC Holdings plc ym. v. komissio, 24.9.2019 antaman tuomion tuomiolauselman 2 kohdan |
| --- | --- |

—

kumoaa unionin yleisen tuomioistuimen (toinen laajennettu jaosto) asiassa T-105/17, HSBC Holdings plc ym. v. komissio, 24.9.2019 antaman tuomion tuomiolauselman 2 kohdan

| — | kumoaa SEUT 101 artiklan ja ETA-sopimuksen 53 artiklan mukaisesta menettelystä (Asia AT.39914 – Euromääräiset korkojohdannaiset) 7.12.2016 annetun komission päätöksen C(2016) 8530 final (1) 1 artiklan b kohdan tai vaihtoehtoisesti kumoaa 1 artiklan b kohdan siltä osin kuin siinä viitataan HSBC:n osallistumiseen yhtenä kokonaisuutena pidettävään jatkettuun kilpailusääntöjen rikkomiseen 19.3.2007 jälkeen |
| --- | --- |

—

kumoaa SEUT 101 artiklan ja ETA-sopimuksen 53 artiklan mukaisesta menettelystä (Asia AT.39914 – Euromääräiset korkojohdannaiset) 7.12.2016 annetun komission päätöksen C(2016) 8530 final (1) 1 artiklan b kohdan tai vaihtoehtoisesti kumoaa 1 artiklan b kohdan siltä osin kuin siinä viitataan HSBC:n osallistumiseen yhtenä kokonaisuutena pidettävään jatkettuun kilpailusääntöjen rikkomiseen 19.3.2007 jälkeen

| — | velvoittaa komission korvaamaan HSBC:n oikeudenkäyntikulut asiassa T-105/17 ja nyt käsiteltävässä muutoksenhaussa. |
| --- | --- |

—

velvoittaa komission korvaamaan HSBC:n oikeudenkäyntikulut asiassa T-105/17 ja nyt käsiteltävässä muutoksenhaussa.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Ensimmäinen valitusperuste: unionin yleinen tuomioistuin teki oikeudellisen virheen siltä osin kuin kyse on komission tekemästä olennaisten menettelymääräysten rikkomisen vaikutuksista ja erityisesti HSBC:n oikeudesta syyttömyysolettamaan, hyvän hallinnon periaatteesta ja puolustautumisoikeuksien periaatteesta.

Toinen valitusperuste: unionin yleinen tuomioistuin teki oikeudellisen virheen soveltaessaan virheellisesti SEUT 101 artiklan 1 kohtaa, kun se luokitteli 19.3.2007 toteutetun manipuloinnin tarkoitusta ja/tai arvioidessaan näyttöä virheellisesti.

Kolmas valitusperuste: unionin yleinen tuomioistuin teki oikeudellisen virheen katsoessaan, että kaksi keskustelua muodostivat SEUT 101 artiklan 1 kohdan rikkomisen. Unionin yleinen tuomioistuin teki virheen erityisesti todetessaan, että näiden keskustelujen kilpailua edistävä luonne voitiin ottaa huomioon SEUT 101 artiklan 1 kohdan puitteissa ainoastaan rajoituksina, jotka välttämättä liittyvät päätoimintaan, tau SEUT 101 artiklan 3 kohdan mukaisessa arvioinnissa.

Neljäs valitusperuste: unionin yleisen tuomioistuimen 12. ja 16.2.2007 käydyistä keskusteluista tekemillä päätelmillä otetaan todistusaineisto huomioon ilmeisen vääristyneellä tavalla.

Viides valitusperuste: unionin yleisen tuomioistuimen johtopäätös siitä, että sen yksilöimällä yhtenä kokonaisuutena pidettävällä jatketulla kilpailusääntöjen rikkomisella pyrittiin yhteen päämäärään, on oikeudellisesti virheellinen kahdesta syystä: (i) 27.3.2007 käytyjä keskusteluja koskevia tosiseikkoja ja näyttöä on arvioitu ilmeisen vääristyneellä tavalla ja (ii) johtopäätös siitä, että näillä kahdella keskustelulla pyrittiin unionin yleisen tuomioistuimen yksilöimään yhteen ainoaan päämäärään.

Kuudes valitusperuste: unionin yleinen tuomioistuin teki oikeudellisen virheen katsoessaan, että HSBC osallistui yhtenä kokonaisuutena pidettävään jatkettuun kilpailusääntöjen rikkomiseen, joka sisälsi toimintaa, jota ei riidanalaisessa päätöksessä yksilöity HSBC:n tekemäksi kilpailusääntöjen rikkomiseksi.

---

(1)  EUVL 2019, C 130, s. 4.

---

| 10.2.2020 | FI | Euroopan unionin virallinen lehti | C 45/30 |
| --- | --- | --- | --- |

10.2.2020

FI

Euroopan unionin virallinen lehti

C 45/30

---

Valitus, jonka Fiat Chrysler Finance Europe on tehnyt 4.12.2019 unionin yleisen tuomioistuimen (laajennettu seitsemäs jaosto) yhdistetyissä asioissa T-755/15 ja T-759/15, Luxemburg ja Fiat Chrysler Finance Europe v. komissio, 24.9.2019 antamasta tuomiosta

(asia C-885/19 P)

(2020/C 45/28)

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Asianosaiset

Valittaja: Fiat Chrysler Finance Europe (edustajat: J. Rodriguez, abogado, N. de Boynes, avocat, M. Engel, Rechtsanwalt ja G. Maisto, avvocato)

Muut osapuolet: Euroopan komissio ja Irlanti

Vaatimukset

Valittaja vaatii, että unionin tuomioistuin

| — | kumoaa unionin yleisen tuomioistuimen (laajennettu seitsemäs jaosto) yhdistetyissä asioissa T-755/15 ja T-759/15 24.9.2019 antaman tuomion |
| --- | --- |

—

kumoaa unionin yleisen tuomioistuimen (laajennettu seitsemäs jaosto) yhdistetyissä asioissa T-755/15 ja T-759/15 24.9.2019 antaman tuomion

| — | kumoaa 21.10.2015 annetun komission riidanalaisen päätöksen (1) SEUT 263 artiklan neljännen kohdan perusteella; tai toissijaisesti, jos ja siltä osin kuin unionin yleinen tuomioistuin ei pysty ratkaisemaan asiaa lopullisesti, palauttaa asian unionin yleiselle tuomioistuimelle ja |
| --- | --- |

—

kumoaa 21.10.2015 annetun komission riidanalaisen päätöksen (1) SEUT 263 artiklan neljännen kohdan perusteella; tai toissijaisesti, jos ja siltä osin kuin unionin yleinen tuomioistuin ei pysty ratkaisemaan asiaa lopullisesti, palauttaa asian unionin yleiselle tuomioistuimelle ja

| — | velvoittaa komission unionin tuomioistuimen työjärjestyksen 138 artiklan 1 kohdan ja 184 artiklan 1 ja 2 kohdan perusteella korvaamaan Fiat Chrysler Finance Europen oikeudenkäyntikulut ja korvaaman sen oikeudenkäyntikulut ensimmäisen asteen tuomioistuimessa. |
| --- | --- |

—

velvoittaa komission unionin tuomioistuimen työjärjestyksen 138 artiklan 1 kohdan ja 184 artiklan 1 ja 2 kohdan perusteella korvaamaan Fiat Chrysler Finance Europen oikeudenkäyntikulut ja korvaaman sen oikeudenkäyntikulut ensimmäisen asteen tuomioistuimessa.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Ensimmäinen valitusperuste: Unionin yleisen tuomioistuimen analyysilla siitä, saiko Fiat Chrysler Finance Europe etua hinnoittelun ennakkosopimuksesta (advance pricing agreement), rikotaan SEUT 107 artiklaa, koska (i) unionin yleinen tuomioistuin sovelsi virheellisesti oikeudellista kriteeriä sen ratkaisemiseksi, onko hinnoittelun ennakkosopimuksessa vahvistettu sellainen menetelmä, joka ylitti sovellettavan harkintavallan ja (ii) unionin yleinen tuomioistuin ei määritellyt asianmukaisesti relevanttia yritystä, joka on hinnoittelun ennakkosopimuksen edunsaaja.

Toinen valitusperuste: Unionin yleisen tuomioistuimen suorittama oikeudellisen perustan analyysi komission markkinaehtoperiaatetta varten on puutteellinen ja ristiriitainen ja sillä loukataan riittävien ja johdonmukaisten perustelujen esittämisen periaatetta.

Kolmas valitusperuste: Unionin yleinen tuomioistuin on loukannut oikeusvarmuuden perustavanlaatuista periaatetta, koska (i) se on vahvistanut komission huonosti määrittelemän markkinaehtoperiaatteen osoittamatta sen soveltamisalaa tai sisältöä ja (ii) se on hyväksynyt valikoivuusolettaman soveltamisen hinnoittelun ennakkosopimukseen.

---

(1)  Valtiontuesta SA.38375 (2014/C ex 2014/NN), jonka Luxemburg on myöntänyt Fiatille, 21.10.2015 annettu komission päätös (EU) 2016/2326 (tiedoksiannettu numerolla C(2015) 7152) (EUVL 2016, L 351, s. 1).

---

| 10.2.2020 | FI | Euroopan unionin virallinen lehti | C 45/31 |
| --- | --- | --- | --- |

10.2.2020

FI

Euroopan unionin virallinen lehti

C 45/31

---

Valitus, jonka GMB Glasmanufaktur Brandenburg GmbH on tehnyt 4.12.2019 unionin yleisen tuomioistuimen (viides jaosto) asiassa T-586/14 RENV, Xinyi PV Products (Anhui) Holdings v. komissio, 24.9.2019 antamasta tuomiosta

(asia C-888/19 P)

(2020/C 45/29)

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Asianosaiset

Valittaja: GMB Glasmanufaktur Brandenburg GmbH (edustaja: R. MacLean, Solicitor)

Muut osapuolet: Xinyi PV Products (Anhui) Holdings Ltd ja Euroopan komissio

Vaatimukset

Valittaja vaatii, että unionin tuomioistuin

| — | kumoaa valituksenalaisen tuomion |
| --- | --- |

—

kumoaa valituksenalaisen tuomion

| — | hylkää ensimmäisessä oikeusasteessa esitetyn ensimmäisen vaatimuksen toisen osan, sellaisena kuin se toistetaan valituksenalaisessa tuomiossa |
| --- | --- |

—

hylkää ensimmäisessä oikeusasteessa esitetyn ensimmäisen vaatimuksen toisen osan, sellaisena kuin se toistetaan valituksenalaisessa tuomiossa

| — | ratkaisee itse ensimmäisessä oikeusasteessa esitetyn ensimmäisen vaatimuksen toisen osan, sellaisena kuin se toistetaan valituksenalaisessa tuomiossa |
| --- | --- |

—

ratkaisee itse ensimmäisessä oikeusasteessa esitetyn ensimmäisen vaatimuksen toisen osan, sellaisena kuin se toistetaan valituksenalaisessa tuomiossa

| — | palauttaa asian unionin yleiseen tuomioistuimeen, jotta tämä voi ratkaista kantajan loput vaatimukset, jotka koskevat lain rikkomista ja |
| --- | --- |

—

palauttaa asian unionin yleiseen tuomioistuimeen, jotta tämä voi ratkaista kantajan loput vaatimukset, jotka koskevat lain rikkomista ja

| — | velvoittaa kantajan korvaamaan valittajan oikeudenkäyntikulut unionin tuomioistuimessa sekä tämän oikeudenkäyntikulut ensimmäisessä oikeusasteessa. |
| --- | --- |

—

velvoittaa kantajan korvaamaan valittajan oikeudenkäyntikulut unionin tuomioistuimessa sekä tämän oikeudenkäyntikulut ensimmäisessä oikeusasteessa.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Valittaja vaatii valituksenalaisen tuomion kumoamista kolmen eri valitusperusteen nojalla.

Ensimmäinen valitusperuste: Unionin yleinen tuomioistuin on tehnyt oikeudellisen virheen valituksenalaisessa tuomiossa polkumyynnin vastaisen perusasetuksen (1) 2 artiklan 7 kohdan c alakohdan kolmannen luetelmakohdan toisiinsa liittyvien käsitteiden ”merkittäviä vääristymiä” ja ”taloudellinen tilanne” tulkinnassa ja soveltamisessa, ja tästä on ollut seurauksena markkinataloudessa toimivan yrityksen asemaa koskevan todistustaakan kääntäminen kantajalta komissiolle.

Toinen valitusperuste: Unionin yleinen tuomioistuin ei ole kunnioittanut komission harkintavallan rajoja markkinataloudessa toimivan yrityksen aseman tunnustamisen arvioinnissa, ja se on korvannut komission arvioinnin vientiä harjoittavan tuottajan olosuhteista omalla arvioinnillaan.

Kolmas valitusperuste: Valittaja vaatii valituksenalaisen tuomion tuomiolauselman 1 kohdan kumoamista sillä perusteella, että unionin yleinen tuomioistuin on siten lausunut kanteen ulkopuolisesta seikasta.

---

(1)  Polkumyynnillä muista kuin Euroopan yhteisön jäsenvaltioista tapahtuvalta tuonnilta suojautumisesta 30.11.2009 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 1225/2009 (EUVL 2009, L 343, s. 51).

---

| 10.2.2020 | FI | Euroopan unionin virallinen lehti | C 45/32 |
| --- | --- | --- | --- |

10.2.2020

FI

Euroopan unionin virallinen lehti

C 45/32

---

Valitus, jonka Euroopan komissio on tehnyt 4.12.2019 unionin yleisen tuomioistuimen (seitsemäs jaosto) asiassa T-500/17, Hubei Xinyegang Special Tube v. komissio, 24.9.2019 antamasta tuomiosta

(asia C-891/19 P)

(2020/C 45/30)

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Asianosaiset

Valittaja: Euroopan komissio (asiamiehet: T. Maxian Rusche ja N. Kuplewatzky)

Muut osapuolet: Hubei Xinyegang Special Tube Co. Ltd, ArcelorMittal Tubular Products Roman SA, Válcovny trub Chomutov a.s. ja Vallourec Deutschland GmbH

Vaatimukset

Kantaja vaatii, että unionin tuomioistuin

| — | kumoaa valituksenalaisen tuomion |
| --- | --- |

—

kumoaa valituksenalaisen tuomion

| — | hylkää ensimmäisen ja toisen kanneperusteen perusteettomina |
| --- | --- |

—

hylkää ensimmäisen ja toisen kanneperusteen perusteettomina

| — | palauttaa kolmannen ja neljännen kanneperusteen yleisen tuomioistuimen uudelleen arvioitaviksi |
| --- | --- |

—

palauttaa kolmannen ja neljännen kanneperusteen yleisen tuomioistuimen uudelleen arvioitaviksi

| — | määrää, että ensimmäisessä oikeusasteessa ja valitusasteessa aiheutuneista oikeudenkäyntikuluista määrätään yleisen tuomioistuimen tuomiossa. |
| --- | --- |

—

määrää, että ensimmäisessä oikeusasteessa ja valitusasteessa aiheutuneista oikeudenkäyntikuluista määrätään yleisen tuomioistuimen tuomiossa.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Komissio vetoaa valituksensa tueksi kuuteen valitusperusteeseen.

Ensinnäkin kyseisen tuomion 59–67 kohdassa on lukuisia virheitä. Yleinen tuomioistuin on erityisesti tulkinnut virheellisesti perusasetuksen (1) 1 artiklan 2 ja 4 kohtaa, 3 artiklan 2, 3 ja 8 kohtaa ja 4 artiklaa, koska se on sisällyttänyt kahteen viimeksi mainittuun säännökseen vaatimuksen siitä, että komission on otettava huomioon kyseisen tuotteen markkinoiden segmentaatio hintavaikutuksia koskevassa arvioinnissaan. Perusasetuksen 3 artiklan 2 ja 3 kohdassa kuitenkin edellytetään saman asetuksen 1 artiklan 4 kohdassa määritellyn samankaltaisen tuotteen tasolla tehtävää vertailua, eikä yleisen tuomioistuimen edellyttämää markkinasegmenttien tasolla tehtävää yksityiskohtaista arviointia. Ne oikeuslähteet, joihin yleinen tuomioistuin vetoaa, eivät tue yleisen tuomioistuimen näkemystä, ja yleinen tuomioistuin ottaa mainittujen lähteiden taustalla olevat tosiseikat ja riidanalaisen asetuksen (2) taustalla olevat tosiseikat huomioon vääristyneellä tavalla. Lopuksi missään tapauksessa ei käsillä ole sellaisia seikkoja, joilla voitaisiin perustella markkinasegmenttikohtainen arviointi.

Toiseksi kyseisen tuomion 59–67 kohdassa yleinen tuomioistuin on tulkinnut riidanalaista asetusta virheellisesti tai ottanut vääristyneellä tavalla huomioon tosiseikat, jotka koskevat tuotevalvontakoodien (PCN) käyttöä komission hintavaikutusarvioinnissa. Tuotevalvontakoodien käyttöön sisältyy tiettyjä ominaispiirteitä, kuten markkinasegmentaatio (ja muita tekijöitä), mistä seuraa automaattisesti se, että tällaiseen tuotevalvontakoodirakenteeseen perustuvissa hintavaikutusarvioinneissa otetaan kyseiset tekijät huomioon. Näin ollen entisestään segmentoitu hintavaikutusarviointi ei ollut tarpeellinen.

Kolmanneksi kyseisen tuomion 77–79 kohdassa unionin yleinen tuomioistuin on tulkinnut virheellisesti SEUT 296 artiklaa ja ottanut vääristyneellä tavalla huomioon tosiseikat, jotka koskevat markkinasegmenttejä koskevaa arviointia tutkimuksessa ja riidanalaisessa asetuksessa.

Neljänneksi kyseisen tuomioistuimen 68–76 kohdassa yleinen tuomioistuin on tulkinnut virheellisesti perusasetuksen 3 artiklan 2 ja 3 kohtaa, joissa edellytetään ainoastaan niiden vaikutusten huomioon ottamista, joita polkumyynnillä tuetulla tuonnilla on unionin teollisuuden kannalta. Toisin kuin yleinen tuomioistuin on esittänyt, merkitystä ei ole sellaisten tuotetyyppien myynnillä, joita otokseen otetut viejät eivät vie maasta.

Viidenneksi yleinen tuomioistuin on kyseisen tuomion 67–76 kohdassa jättänyt ottamatta huomioon perusasetuksen otoksia koskevan 17 artiklan vaikutukset ja poistanut kyseisen säännöksen tehokkaan vaikutuksen. Tuomion mainituissa kohdissa esitettyjen toteamusten osalta ei oteta huomioon sitä, että otoksen laadinnan automaattinen vaikutus on se, että komissio analysoi ainoastaan otoksen osana olevien kiinalaisten tuottaja-viejien tuontia. Näin ollen otoksen käyttö merkitsee sitä, että myyntejä voi perustella jäädä tarkastelun ulkopuolelle. Tämä sivuvaikutus ei kuitenkaan horjuta sen hintavaikutusarvioinnin legitimiteettiä, joka on tehty edustavan otoksen perusteella perusasetuksen 17 artiklan mukaisesti.

Kuudenneksi kyseisen tuomion 34, 35 ja 45 kohdassa yleinen tuomioistuin on muuttanut sille esitettyjä ensimmäistä ja toista kanneperustetta ja mennyt ratkaisussaan asianosaisten esittämien vaatimusten ulkopuolelle (ultra petita). Yleinen tuomioistuin on tehnyt oikeudellisen virheen myös siltä osin kuin se on määrittänyt ensimmäisen ja toisen kanneperusteen osalta suoritettavan tuomioistuinvalvonnan laajuuden. Vaikka yleisen tuomioistuimen esittämä valvonnan taso olisikin paikkansapitävä – näin ei siis ole – yleinen tuomioistuin on kuitenkin luokitellut virheellisesti komission arvioinnin taustalla olevat tosiseikat tai peräti ottanut ne huomioon vääristyneellä tavalla.

---

(1)  Polkumyynnillä muista kuin Euroopan unionin jäsenvaltioista tapahtuvalta tuonnilta suojautumisesta 8.6.2016 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) 2016/1036 (EUVL 2016, L 176, s. 21).

(2)  Lopullisen polkumyyntitullin käyttöön ottamisesta Kiinan kansantasavallasta peräisin olevien tiettyjen raudasta (muusta kuin valuraudasta) tai teräksestä (muusta kuin ruostumattomasta teräksestä) valmistettujen poikkileikkaukseltaan ympyrän muotoisten ja ulkoläpimitaltaan yli 406,4 mm:n suuruisten saumattomien putkien tuonnissa 11.5.2017 annettu komission täytäntöönpanoasetus (EU) 2017/804 (EUVL 2017, L 121, s. 3).

---

| 10.2.2020 | FI | Euroopan unionin virallinen lehti | C 45/33 |
| --- | --- | --- | --- |

10.2.2020

FI

Euroopan unionin virallinen lehti

C 45/33

---

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Vrhovni sud (Kroatia) on esittänyt 5.12.2019 – Venäjän federaatio

(asia C-897/19 PPU)

(2020/C 45/31)

Oikeudenkäyntikieli: kroaatti

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Vrhovni sud

Pääasian oikeudenkäynnin asianosaiset

I. N.

Venäjän federaatio

Ennakkoratkaisukysymykset

| 1) | Onko SEUT 18 artiklaa tulkittava siten, että Euroopan unionin jäsenvaltion, joka päättää Euroopan unionin ulkopuolisen mutta Schengen-alueeseen kuuluvan valtion kansalaisen luovuttamisesta kolmannelle maalle, on ilmoitettava luovutuspyynnöstä Schengen-alueeseen kuuluvalle valtiolle, jonka kansalainen kyseinen henkilö on? |
| --- | --- |

1)

Onko SEUT 18 artiklaa tulkittava siten, että Euroopan unionin jäsenvaltion, joka päättää Euroopan unionin ulkopuolisen mutta Schengen-alueeseen kuuluvan valtion kansalaisen luovuttamisesta kolmannelle maalle, on ilmoitettava luovutuspyynnöstä Schengen-alueeseen kuuluvalle valtiolle, jonka kansalainen kyseinen henkilö on?

| 2) | Jos edelliseen kysymykseen vastataan myöntävästi ja jos Schengen-alueeseen kuuluva valtio pyytää kyseisen henkilön luovuttamista itselleen sellaisen menettelyn käymiseksi, jota varten luovutuspyyntö on esitetty, onko kyseinen henkilö luovutettava tälle valtiolle Euroopan unionin sekä Islannin tasavallan ja Norjan kuningaskunnan välisen Euroopan unionin jäsenvaltioiden sekä Islannin ja Norjan välistä luovutusmenettelyä koskevan sopimuksen mukaisesti? |
| --- | --- |

2)

Jos edelliseen kysymykseen vastataan myöntävästi ja jos Schengen-alueeseen kuuluva valtio pyytää kyseisen henkilön luovuttamista itselleen sellaisen menettelyn käymiseksi, jota varten luovutuspyyntö on esitetty, onko kyseinen henkilö luovutettava tälle valtiolle Euroopan unionin sekä Islannin tasavallan ja Norjan kuningaskunnan välisen Euroopan unionin jäsenvaltioiden sekä Islannin ja Norjan välistä luovutusmenettelyä koskevan sopimuksen mukaisesti?

---

| 10.2.2020 | FI | Euroopan unionin virallinen lehti | C 45/34 |
| --- | --- | --- | --- |

10.2.2020

FI

Euroopan unionin virallinen lehti

C 45/34

---

Unionin tuomioistuimen presidentin määräys 21.10.2019 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Justice de paix du troisième canton de Charleroi – Belgia) – IZ v. Ryanair DAC

(asia C-735/18) (1)

(2020/C 45/32)

Oikeudenkäyntikieli: ranska

Unionin tuomioistuimen presidentin määräyksellä asia on poistettu tuomioistuimen rekisteristä.

---

(1)  EUVL C 44, 4.2.2019.

---

| 10.2.2020 | FI | Euroopan unionin virallinen lehti | C 45/34 |
| --- | --- | --- | --- |

10.2.2020

FI

Euroopan unionin virallinen lehti

C 45/34

---

Unionin tuomioistuimen presidentin määräys 18.11.2019 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Tribunal administratif de Paris – Ranska) – XS v. Recteur de l'académie de Paris

(asia C-281/19) (1)

(2020/C 45/33)

Oikeudenkäyntikieli: ranska

Unionin tuomioistuimen presidentin määräyksellä asia on poistettu tuomioistuimen rekisteristä.

---

(1)  EUVL C 187, 3.6.2019.

---

| 10.2.2020 | FI | Euroopan unionin virallinen lehti | C 45/34 |
| --- | --- | --- | --- |

10.2.2020

FI

Euroopan unionin virallinen lehti

C 45/34

---

Unionin tuomioistuimen presidentin määräys 26.11.2019 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Tribunal d'instance de Nice – Ranska) – VT ja WU v. easyJet Airline Co. Ltd

(asia C-395/19) (1)

(2020/C 45/34)

Oikeudenkäyntikieli: ranska

Unionin tuomioistuimen presidentin määräyksellä asia on poistettu tuomioistuimen rekisteristä.

---

(1)  EUVL C 246, 22.7.2019.

---

Unionin yleinen tuomioistuin

| 10.2.2020 | FI | Euroopan unionin virallinen lehti | C 45/35 |
| --- | --- | --- | --- |

10.2.2020

FI

Euroopan unionin virallinen lehti

C 45/35

---

Kanne 1.11.2019 – John Wood Group ym. v. komissio

(asia T-749/19)

(2020/C 45/35)

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Asianosaiset

Kantajat: John Wood Group plc (Aberdeen, Yhdistynyt kuningaskunta), WGPSN (Holdings) Ltd (Aberdeen), Wood Group Investments Ltd (Aberdeen) ja Amec Foster Wheeler Ltd (Knutsford, Yhdistynyt kuningaskunta) (edustajat: barrister C. McDonnell, solicitor, B. Goren, asianajaja M. Peristeraki ja solicitor K. Desai)

Vastaaja: Euroopan komissio

Vaatimukset

Kantajat vaativat unionin yleistä tuomioistuinta

| — | toteamaan, ettei sääntöjenvastaista valtiontukea ole myönnetty, kumoamaan valtiontuesta SA.44896, jonka Yhdistynyt kuningaskunta on myöntänyt ulkomaisten väliyhteisöjen konsernirahoitukseen sovellettavan poikkeuksen nojalla, 2.4.2019 annetun päätöksen C(2019) 2526 final 1 artiklan siltä osin kuin siinä katsotaan, että sääntöjenvastaista valtiontukea on myönnetty, ja kumoamaan Yhdistyneelle kuningaskunnalle asetetun vaatimuksen periä kantajien tässä yhteydessä saama väitetty sääntöjenvastainen valtiontuki takaisin (riidanalaisen päätöksen 2 ja 3 artikla) |
| --- | --- |

—

toteamaan, ettei sääntöjenvastaista valtiontukea ole myönnetty, kumoamaan valtiontuesta SA.44896, jonka Yhdistynyt kuningaskunta on myöntänyt ulkomaisten väliyhteisöjen konsernirahoitukseen sovellettavan poikkeuksen nojalla, 2.4.2019 annetun päätöksen C(2019) 2526 final 1 artiklan siltä osin kuin siinä katsotaan, että sääntöjenvastaista valtiontukea on myönnetty, ja kumoamaan Yhdistyneelle kuningaskunnalle asetetun vaatimuksen periä kantajien tässä yhteydessä saama väitetty sääntöjenvastainen valtiontuki takaisin (riidanalaisen päätöksen 2 ja 3 artikla)

| — | toissijaisesti kumoamaan riidanalaisen päätöksen 2 ja 3 artiklan siltä osin kuin niissä velvoitetaan Yhdistynyt kuningaskunta perimään väitetty valtiontuki takaisin kantajilta ja |
| --- | --- |

—

toissijaisesti kumoamaan riidanalaisen päätöksen 2 ja 3 artiklan siltä osin kuin niissä velvoitetaan Yhdistynyt kuningaskunta perimään väitetty valtiontuki takaisin kantajilta ja

| — | joka tapauksessa velvoittamaan komissio korvaamaan oikeudenkäyntikulut. |
| --- | --- |

—

joka tapauksessa velvoittamaan komissio korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Kanteensa tueksi kantajat vetoavat yhdeksään kanneperusteeseen.

| 1) | Ensimmäinen kanneperuste, jonka mukaan komissio ei ymmärrä Yhdistyneen kuningaskunnan ulkomaisia väliyhtiöitä (CFC) koskevien sääntöjen asiayhteyttä, tarkoitusta eikä toimintaa, kun on kyse kaupankäynnin ulkopuolisten rahoitustulojen kohtelusta. Komission päätelmät riidanalaisessa päätöksessä perustuvat kumulatiivisiin ilmeisiin virheisiin. Komissio teki erityisesti ilmeisiä virheitä siinä, miten se ymmärsi Yhdistyneen kuningaskunnan yleisen verojärjestelmän, siinä, miten se ymmärsi CFC-järjestelmän tarkoituksen, konsernirahoitukseen sovellettavan poikkeuksen erityisessä soveltamisalassa, ja siinä, miten se määritteli ehdot täyttävän lainasuhteen. |
| --- | --- |

1)

Ensimmäinen kanneperuste, jonka mukaan komissio ei ymmärrä Yhdistyneen kuningaskunnan ulkomaisia väliyhtiöitä (CFC) koskevien sääntöjen asiayhteyttä, tarkoitusta eikä toimintaa, kun on kyse kaupankäynnin ulkopuolisten rahoitustulojen kohtelusta. Komission päätelmät riidanalaisessa päätöksessä perustuvat kumulatiivisiin ilmeisiin virheisiin. Komissio teki erityisesti ilmeisiä virheitä siinä, miten se ymmärsi Yhdistyneen kuningaskunnan yleisen verojärjestelmän, siinä, miten se ymmärsi CFC-järjestelmän tarkoituksen, konsernirahoitukseen sovellettavan poikkeuksen erityisessä soveltamisalassa, ja siinä, miten se määritteli ehdot täyttävän lainasuhteen.

| 2) | Toinen kanneperuste, jonka mukaan komissio tulkitsee konsernirahoitukseen sovellettavan poikkeuksen virheellisesti verovapautukseksi ja siis eduksi. Kun on kyse kaupankäynnin ulkopuolisista rahoitustuloista, mainittu poikkeus on veron määräytymistä koskeva säännös ja osa CFC-sääntöjen rajaamista koskevaa määritelmää eikä valikoiva etu. Komissio ei ole esittänyt määrällistä arviointia näyttääkseen, että kyseessä on etu, ja kun vakuuttavaa näyttöä siitä, että kyseessä olevan toimenpide johtaa etuun, ei ole, riidanalainen päätös on kumottava. |
| --- | --- |

2)

Toinen kanneperuste, jonka mukaan komissio tulkitsee konsernirahoitukseen sovellettavan poikkeuksen virheellisesti verovapautukseksi ja siis eduksi. Kun on kyse kaupankäynnin ulkopuolisista rahoitustuloista, mainittu poikkeus on veron määräytymistä koskeva säännös ja osa CFC-sääntöjen rajaamista koskevaa määritelmää eikä valikoiva etu. Komissio ei ole esittänyt määrällistä arviointia näyttääkseen, että kyseessä on etu, ja kun vakuuttavaa näyttöä siitä, että kyseessä olevan toimenpide johtaa etuun, ei ole, riidanalainen päätös on kumottava.

| 3) | Kolmas kanneperuste, jonka mukaan komissio yksilöi virheellisesti viitejärjestelmän CFC-sääntöjen vaikutusten arvioimiseksi ja yksilöi virheellisesti CFC-säännöt Yhdistyneen kuningaskunnan yleisestä yhteisöverojärjestelmästä erilliseksi sääntöryhmäksi. Komissio ei ymmärtänyt asianmukaisesti CFC-sääntöjen tavoitetta eikä tarkastellut Yhdistyneen kuningaskunnan harkintavaltaa. |
| --- | --- |

3)

Kolmas kanneperuste, jonka mukaan komissio yksilöi virheellisesti viitejärjestelmän CFC-sääntöjen vaikutusten arvioimiseksi ja yksilöi virheellisesti CFC-säännöt Yhdistyneen kuningaskunnan yleisestä yhteisöverojärjestelmästä erilliseksi sääntöryhmäksi. Komissio ei ymmärtänyt asianmukaisesti CFC-sääntöjen tavoitetta eikä tarkastellut Yhdistyneen kuningaskunnan harkintavaltaa.

| 4) | Neljäs kanneperuste, jonka mukaan komissio teki ilmeisiä arviointivirheitä valtiontukea koskevassa analyysissään ja sovelsi virheellisiä kriteerejä, kun se tarkasteli rinnastettavuutta.. Komissio ei todennut, että Yhdistyneen kuningaskunnan veropohjalle aiheutuu eritasoisia riskejä sen mukaan, onko kyseessä lainananto konserniyhteisölle, joka on verovelvollinen Yhdistyneessä kuningaskunnassa, vai lainananto konserniyhteisölle, joka ei ole verovelvollinen Yhdistyneessä kuningaskunnassa, ja katsoi kohtuuttomasti, että konsernin sisäinen lainananto on rinnastettavissa lainanantoon kolmannelle. |
| --- | --- |

4)

Neljäs kanneperuste, jonka mukaan komissio teki ilmeisiä arviointivirheitä valtiontukea koskevassa analyysissään ja sovelsi virheellisiä kriteerejä, kun se tarkasteli rinnastettavuutta.. Komissio ei todennut, että Yhdistyneen kuningaskunnan veropohjalle aiheutuu eritasoisia riskejä sen mukaan, onko kyseessä lainananto konserniyhteisölle, joka on verovelvollinen Yhdistyneessä kuningaskunnassa, vai lainananto konserniyhteisölle, joka ei ole verovelvollinen Yhdistyneessä kuningaskunnassa, ja katsoi kohtuuttomasti, että konsernin sisäinen lainananto on rinnastettavissa lainanantoon kolmannelle.

| 5) | Viides kanneperuste, jonka mukaan on niin, että vaikka kyseisten CFC-toimenpiteiden katsottaisiin prima facie olevan SEUT 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua tukea, riidanalaisessa päätöksessä katsottiin virheellisesti, että minkäänlaista oikeuttamisperustetta, jota voitaisiin soveltaa sen puolustamiseksi, että asianomaiset toimenpiteet ovat EU:n valtiontukisääntöjen mukaisia, ei ollut. Riidanalainen päätös on lisäksi kohtuuton ja ristiriitainen, koska komissio hyväksyi asianmukaisesti sen, että vuoden 2010 verolain (kansainväliset ja muut säännökset) (Taxation (International and Other Provisions) Act 2010) 9 luvun 9A osa on oikeutettavissa tapauksissa, joissa ainoa syy CFC-veron soveltamiselle sanotun 9 A osan vaihtoehtoisen 5 luvun nojalla on ”Yhdistyneeseen kuningaskuntaan liittyviä pääomia” koskeva kriteeri, sillä perusteella, että kriteeriä voi olla suhteettoman vaikeaa soveltaa käytännössä, mutta samanaikaisesti – ja riittäviä perusteluja esittämättä – komissio katsoo, ettei mainittu 9 luku ole milloinkaan oikeutettavissa tapauksissa, joissa avainhenkilötoimintakriteeri aiheuttaisi sen, että CFC-veroa sovellettaisiin mainitun 5 luvun nojalla. Avainhenkilötoimintakriteeriä on nimittäin suhteettoman vaikeaa soveltaa käytännössä, joten komission olisi pitänyt todeta, että mainittu 9 luku on oikeutettavissa myös kyseisen kriteerin asiayhteydessä, ja sen olisi pitänyt katsoa, ettei valtiontukea ollut olemassa. |
| --- | --- |

5)

Viides kanneperuste, jonka mukaan on niin, että vaikka kyseisten CFC-toimenpiteiden katsottaisiin prima facie olevan SEUT 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua tukea, riidanalaisessa päätöksessä katsottiin virheellisesti, että minkäänlaista oikeuttamisperustetta, jota voitaisiin soveltaa sen puolustamiseksi, että asianomaiset toimenpiteet ovat EU:n valtiontukisääntöjen mukaisia, ei ollut. Riidanalainen päätös on lisäksi kohtuuton ja ristiriitainen, koska komissio hyväksyi asianmukaisesti sen, että vuoden 2010 verolain (kansainväliset ja muut säännökset) (Taxation (International and Other Provisions) Act 2010) 9 luvun 9A osa on oikeutettavissa tapauksissa, joissa ainoa syy CFC-veron soveltamiselle sanotun 9 A osan vaihtoehtoisen 5 luvun nojalla on ”Yhdistyneeseen kuningaskuntaan liittyviä pääomia” koskeva kriteeri, sillä perusteella, että kriteeriä voi olla suhteettoman vaikeaa soveltaa käytännössä, mutta samanaikaisesti – ja riittäviä perusteluja esittämättä – komissio katsoo, ettei mainittu 9 luku ole milloinkaan oikeutettavissa tapauksissa, joissa avainhenkilötoimintakriteeri aiheuttaisi sen, että CFC-veroa sovellettaisiin mainitun 5 luvun nojalla. Avainhenkilötoimintakriteeriä on nimittäin suhteettoman vaikeaa soveltaa käytännössä, joten komission olisi pitänyt todeta, että mainittu 9 luku on oikeutettavissa myös kyseisen kriteerin asiayhteydessä, ja sen olisi pitänyt katsoa, ettei valtiontukea ollut olemassa.

| 6) | Kuudes kanneperuste, jonka mukaan on niin, että jos riidanalainen päätös pysytetään, sen täytäntöönpano väitetty valtiontuki kantajilta takaisin perimällä loukkaa unionin oikeuden perusperiaatteita, joihin kuuluu sijoittautumisvapaus ja palvelujen tarjoamisen vapaus, kun otetaan huomioon, että kantajien tapauksessa asianomaiset CFC:t sijaitsevat muissa jäsenvaltioissa. |
| --- | --- |

6)

Kuudes kanneperuste, jonka mukaan on niin, että jos riidanalainen päätös pysytetään, sen täytäntöönpano väitetty valtiontuki kantajilta takaisin perimällä loukkaa unionin oikeuden perusperiaatteita, joihin kuuluu sijoittautumisvapaus ja palvelujen tarjoamisen vapaus, kun otetaan huomioon, että kantajien tapauksessa asianomaiset CFC:t sijaitsevat muissa jäsenvaltioissa.

| 7) | Seitsemäs kanneperuste, jonka mukaan riidanalaiseen päätökseen perustuva takaisinperintämääräys on perusteeton ja unionin perusperiaatteiden vastainen. |
| --- | --- |

7)

Seitsemäs kanneperuste, jonka mukaan riidanalaiseen päätökseen perustuva takaisinperintämääräys on perusteeton ja unionin perusperiaatteiden vastainen.

| 8) | Kahdeksas kanneperuste, jonka mukaan komissio ei perustellut riittävästi riidanalaisen päätöksen kriittisiä seikkoja, joihin kuuluu muun muassa päätelmä, jonka mukaan 5 luvun mukaista CFC-veroa voitaisiin soveltaa vaikeuksitta tai ilman suhteetonta taakkaa avainhenkilötoimintakriteeriä käyttäen. |
| --- | --- |

8)

Kahdeksas kanneperuste, jonka mukaan komissio ei perustellut riittävästi riidanalaisen päätöksen kriittisiä seikkoja, joihin kuuluu muun muassa päätelmä, jonka mukaan 5 luvun mukaista CFC-veroa voitaisiin soveltaa vaikeuksitta tai ilman suhteetonta taakkaa avainhenkilötoimintakriteeriä käyttäen.

| 9) | Yhdeksäs kanneperuste, jonka mukaan riidanalaisella päätöksellä loukataan niin ikään hyvän hallinnon periaatetta, jonka mukaan komission hallinnollisten menettelyjen on oltava läpinäkyviä ja ennakoitavia, ja sen on tehtävä päätöksensä kohtuullisessa ajassa. Ei ole kohtuullista, että komissiolta kuluu yli neljä vuotta sen päätöksen tekemiseen, jolla tutkimus käsiteltävässä asiassa aloitettiin, ja että se tekee päätöksen yli kuusi vuotta sen jälkeen, kun riidanalainen toimenpide tuli voimaan. |
| --- | --- |

9)

Yhdeksäs kanneperuste, jonka mukaan riidanalaisella päätöksellä loukataan niin ikään hyvän hallinnon periaatetta, jonka mukaan komission hallinnollisten menettelyjen on oltava läpinäkyviä ja ennakoitavia, ja sen on tehtävä päätöksensä kohtuullisessa ajassa. Ei ole kohtuullista, että komissiolta kuluu yli neljä vuotta sen päätöksen tekemiseen, jolla tutkimus käsiteltävässä asiassa aloitettiin, ja että se tekee päätöksen yli kuusi vuotta sen jälkeen, kun riidanalainen toimenpide tuli voimaan.

---

| 10.2.2020 | FI | Euroopan unionin virallinen lehti | C 45/36 |
| --- | --- | --- | --- |

10.2.2020

FI

Euroopan unionin virallinen lehti

C 45/36

---

Kanne 8.11.2019 – Rio Tinto European Holdings ym. v. komissio

(asia T-762/19)

(2020/C 45/36)

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Asianosaiset

Kantajat: Rio Tinto European Holdings Ltd (Lontoo, Yhdistynyt kuningaskunta), Rio Tinto International Holdings Ltd (Lontoo) ja Rio Tinto Simfer UK Ltd (Lontoo) (edustajat: asianajajat N. Niejahr ja B. Hoorelbeke sekä solicitor A. Stratakis ja solicitor P. O’Gara)

Vastaaja: Euroopan komissio

Vaatimukset

Kantajat vaativat unionin yleistä tuomioistuinta

| — | kumoamaan valtiontuesta SA.44896, jonka Yhdistynyt kuningaskunta on myöntänyt ulkomaisten väliyhteisöjen konsernirahoitukseen sovellettavan poikkeuksen nojalla, 2.4.2019 tehdyn komission päätöksen (EU) 2019/3152 (EUVL 2019, L 216, s. 1) siltä osin kuin siinä katsotaan, että tukitoimenpide on SEUT 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua valtiontukea ja määrätään sen takaisinperimisestä korkoineen myös kantajilta |
| --- | --- |

—

kumoamaan valtiontuesta SA.44896, jonka Yhdistynyt kuningaskunta on myöntänyt ulkomaisten väliyhteisöjen konsernirahoitukseen sovellettavan poikkeuksen nojalla, 2.4.2019 tehdyn komission päätöksen (EU) 2019/3152 (EUVL 2019, L 216, s. 1) siltä osin kuin siinä katsotaan, että tukitoimenpide on SEUT 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua valtiontukea ja määrätään sen takaisinperimisestä korkoineen myös kantajilta

| — | vaihtoehtoisesti kumoamaan riidanalaisen päätöksen 2, 3 ja 4 artiklan siltä osin kuin niissä määrätään sääntöjenvastaisen tuen takaisinperimisestä myös kantajilta |
| --- | --- |

—

vaihtoehtoisesti kumoamaan riidanalaisen päätöksen 2, 3 ja 4 artiklan siltä osin kuin niissä määrätään sääntöjenvastaisen tuen takaisinperimisestä myös kantajilta

| — | velvoittamaan komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut |
| --- | --- |

—

velvoittamaan komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Kanteensa tueksi kantajat vetoavat viiteen kanneperusteeseen.

| 1. | Ensimmäinen kanneperuste, jonka mukaan komissio on rikkonut SEUT 107 artiklan 1 kohtaa katsoessaan, että tukitoimenpide antaa valikoivaa etua






  a) | yrityksille, jotka käyttävät 75 prosentin verovapautusta alhaisen riskin ehdot täyttävien lainasuhteiden osalta, koska komissio on






  — | virheellisesti pitänyt Yhdistyneen kuningaskunnan CFC-järjestelmää viitejärjestelmänä; |
| --- | --- | --- | --- |

1.

Ensimmäinen kanneperuste, jonka mukaan komissio on rikkonut SEUT 107 artiklan 1 kohtaa katsoessaan, että tukitoimenpide antaa valikoivaa etua

a)

yrityksille, jotka käyttävät 75 prosentin verovapautusta alhaisen riskin ehdot täyttävien lainasuhteiden osalta, koska komissio on

—

virheellisesti pitänyt Yhdistyneen kuningaskunnan CFC-järjestelmää viitejärjestelmänä;

| — | tehnyt oikeudellisen virheen katsoessaan, että 75 prosentin verovapautus on poikkeus viitejärjestelmästä, koska






  (i) | poikkeusta koskeva toteamus perustuu virheellisesti sääntelytekniikkaan |
| --- | --- | --- |

—

tehnyt oikeudellisen virheen katsoessaan, että 75 prosentin verovapautus on poikkeus viitejärjestelmästä, koska

(i)

poikkeusta koskeva toteamus perustuu virheellisesti sääntelytekniikkaan

| (ii) | avainhenkilötoimintakriteeri ei ole keskeinen kriteeri Yhdistyneen kuningaskunnan CFC-järjestelmässä, ja |
| --- | --- |

(ii)

avainhenkilötoimintakriteeri ei ole keskeinen kriteeri Yhdistyneen kuningaskunnan CFC-järjestelmässä, ja

| (iii) | ehdot täyttävät ja muut kuin ehdot täyttävät lainasuhteet eivät ole samassa oikeudellisessa tai tosiasiallisessa tilanteessa, ja komissio on joka tapauksessa tehnyt oikeudellisen virheen soveltaessaan neuvoston direktiivin (EU) 2016/1164 (1) säännöksiä tai vedotessaan niihin perusteettomasti |
| --- | --- |

(iii)

ehdot täyttävät ja muut kuin ehdot täyttävät lainasuhteet eivät ole samassa oikeudellisessa tai tosiasiallisessa tilanteessa, ja komissio on joka tapauksessa tehnyt oikeudellisen virheen soveltaessaan neuvoston direktiivin (EU) 2016/1164 (1) säännöksiä tai vedotessaan niihin perusteettomasti

| — | tehnyt tosiseikkoja koskevan virheen ja oikeudellisen virheen katsoessaan, että 75 prosentin vapautusta ei voida perustella verotusjärjestelmän luonteella ja yleisellä rakenteella samalla tavoin kuin konsernirahoitukseen sovellettavaa poikkeusta, jota sovelletaan kaupankäynnin ulkopuolisiin rahoitustuloihin, jotka kuuluvat vuoden 2010 Taxation (International and Other Provisions) Actin 371EC jakson soveltamisalaan. |
| --- | --- |

—

tehnyt tosiseikkoja koskevan virheen ja oikeudellisen virheen katsoessaan, että 75 prosentin vapautusta ei voida perustella verotusjärjestelmän luonteella ja yleisellä rakenteella samalla tavoin kuin konsernirahoitukseen sovellettavaa poikkeusta, jota sovelletaan kaupankäynnin ulkopuolisiin rahoitustuloihin, jotka kuuluvat vuoden 2010 Taxation (International and Other Provisions) Actin 371EC jakson soveltamisalaan.

| b) | vastaavaa korkoa ja ehdot täyttäviä resursseja soveltaviin yrityksiin, koska komissio on






  — | virheellisesti pitänyt Yhdistyneen kuningaskunnan CFC-järjestelmää viitejärjestelmänä; |
| --- | --- | --- |

b)

vastaavaa korkoa ja ehdot täyttäviä resursseja soveltaviin yrityksiin, koska komissio on

—

virheellisesti pitänyt Yhdistyneen kuningaskunnan CFC-järjestelmää viitejärjestelmänä;

| — | tehnyt oikeudellisen virheen katsoessaan, että vastaavaa korkoa koskeva vapautus on poikkeus viitejärjestelmästä, koska:






  (i) | poikkeusta koskeva toteamus perustuu virheellisesti sääntelytekniikkaan, ja avainhenkilötoimintakriteeri ei ole keskeinen kriteeri Yhdistyneen kuningaskunnan CFC-järjestelmässä; |
| --- | --- | --- |

—

tehnyt oikeudellisen virheen katsoessaan, että vastaavaa korkoa koskeva vapautus on poikkeus viitejärjestelmästä, koska:

(i)

poikkeusta koskeva toteamus perustuu virheellisesti sääntelytekniikkaan, ja avainhenkilötoimintakriteeri ei ole keskeinen kriteeri Yhdistyneen kuningaskunnan CFC-järjestelmässä;

| (ii) | veronmaksajat, jotka täyttävät vastaavaa korkoa koskevan vapautuksen ehdot, eivät ole samassa oikeudellisessa ja tosiasiallisessa tilanteessa niiden veronmaksajien kanssa, jotka eivät täytä näitä ehtoja. |
| --- | --- |

(ii)

veronmaksajat, jotka täyttävät vastaavaa korkoa koskevan vapautuksen ehdot, eivät ole samassa oikeudellisessa ja tosiasiallisessa tilanteessa niiden veronmaksajien kanssa, jotka eivät täytä näitä ehtoja.

| — | tehnyt tosiseikkoja koskevan ja oikeudellisen virheen katsoessaan, että vastaavaa korkoa koskevia vapautuksia ei voida perustella verotusjärjestelmän luonteella ja yleisellä rakenteella. |
| --- | --- |

—

tehnyt tosiseikkoja koskevan ja oikeudellisen virheen katsoessaan, että vastaavaa korkoa koskevia vapautuksia ei voida perustella verotusjärjestelmän luonteella ja yleisellä rakenteella.

| 2. | Toinen kanneperuste, jonka mukaan komissio on rikkonut SEUT 107 artiklan 1 kohtaa, koska se ei ole osoittanut, että tukitoimenpide on ollut omiaan vaikuttamaan jäsenvaltioiden väliseen kauppaan ja että se on uhannut vääristää kilpailua. |
| --- | --- |

2.

Toinen kanneperuste, jonka mukaan komissio on rikkonut SEUT 107 artiklan 1 kohtaa, koska se ei ole osoittanut, että tukitoimenpide on ollut omiaan vaikuttamaan jäsenvaltioiden väliseen kauppaan ja että se on uhannut vääristää kilpailua.

| 3. | Kolmas kanneperuste, jonka mukaan vaihtoehtoisesti komissio on rikkonut SEUT 49 artiklaa katsoessaan tukitoimenpiteen sääntöjenvastaiseksi valtiontueksi, jolla ei loukata SEUT 49 artiklassa vahvistettua sijoittautumisvapautta. |
| --- | --- |

3.

Kolmas kanneperuste, jonka mukaan vaihtoehtoisesti komissio on rikkonut SEUT 49 artiklaa katsoessaan tukitoimenpiteen sääntöjenvastaiseksi valtiontueksi, jolla ei loukata SEUT 49 artiklassa vahvistettua sijoittautumisvapautta.

| 4. | Neljäs kanneperuste, jonka mukaan komissio on loukannut yleistä syrjintäkiellon periaatetta/yhdenvertaisuusperiaatetta, kun se on






  — | kohdellut ehdot täyttäviin lainoihin liittyviä kaupankäynnin ulkopuolisia rahoitustuloja ja muihin kuin ehdot täyttäviin lainoihin liittyviä kaupankäynnin ulkopuolisia rahoitustuloja samalla tavalla ja |
| --- | --- | --- |

4.

Neljäs kanneperuste, jonka mukaan komissio on loukannut yleistä syrjintäkiellon periaatetta/yhdenvertaisuusperiaatetta, kun se on

—

kohdellut ehdot täyttäviin lainoihin liittyviä kaupankäynnin ulkopuolisia rahoitustuloja ja muihin kuin ehdot täyttäviin lainoihin liittyviä kaupankäynnin ulkopuolisia rahoitustuloja samalla tavalla ja

| — | kohdellut konsernirahoitukseen sovellettavaa poikkeusta eri tavoin riippuen siitä, kuuluvatko kaupankäynnin ulkopuoliset rahoitustulot vuoden 2010 Taxation (International and Other Provisions) Actin 371EB vai 371EC jakson soveltamisalaan. |
| --- | --- |

—

kohdellut konsernirahoitukseen sovellettavaa poikkeusta eri tavoin riippuen siitä, kuuluvatko kaupankäynnin ulkopuoliset rahoitustulot vuoden 2010 Taxation (International and Other Provisions) Actin 371EB vai 371EC jakson soveltamisalaan.

| 5. | Viides kanneperuste, joka on vaihtoehtoinen ja jonka mukaan siinäkin tapauksessa, että tukitoimenpide kuuluu SEUT 107 artiklan 1 kohdan soveltamisalaan, komissio on rikkonut neuvoston asetuksen (EU) 2015/1589 (2) 16 artiklan 1 kohtaa, kun se on määrännyt sääntöjenvastaiseksi väitetyn tuen takaisinperinnästä tukitoimenpiteen edunsaajilta, koska tällainen takaisinperintä on unionin oikeuden periaatteiden ja erityisesti luottamuksensuojan ja oikeusvarmuuden periaatteiden vastainen. |
| --- | --- |

5.

Viides kanneperuste, joka on vaihtoehtoinen ja jonka mukaan siinäkin tapauksessa, että tukitoimenpide kuuluu SEUT 107 artiklan 1 kohdan soveltamisalaan, komissio on rikkonut neuvoston asetuksen (EU) 2015/1589 (2) 16 artiklan 1 kohtaa, kun se on määrännyt sääntöjenvastaiseksi väitetyn tuen takaisinperinnästä tukitoimenpiteen edunsaajilta, koska tällainen takaisinperintä on unionin oikeuden periaatteiden ja erityisesti luottamuksensuojan ja oikeusvarmuuden periaatteiden vastainen.

---

(1)  Sisämarkkinoiden toimintaan suoraan vaikuttavien veron kiertämisen käytäntöjen torjuntaa koskevien sääntöjen vahvistamisesta 12.7.2016 annettu neuvoston direktiivi (EU) 2016/1164 (EUVL 2016, L 193, s. 1).

(2)  Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 108 artiklan soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 13.7.2015 annettu neuvoston asetus (EU) 2015/1589 (EUVL 2015 L 248, s. 9).

---

| 10.2.2020 | FI | Euroopan unionin virallinen lehti | C 45/38 |
| --- | --- | --- | --- |

10.2.2020

FI

Euroopan unionin virallinen lehti

C 45/38

---

Kanne 8.11.2019 – Ultra Electronics Holdings ym. v. komissio

(asia T-763/19)

(2020/C 45/37)

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Asianosaiset

Kantajat: Ultra Electronics Holdings plc (Lontoo, Yhdistynyt kuningaskunta), DF Group Ltd (Lontoo) ja Ultra Electronics Swiss Holdings Company Ltd (Lontoo) (edustajat: solicitor M. Whitehouse ja solicitor P. Halford)

Vastaaja: Euroopan komissio

Vaatimukset

Kantajat vaativat unionin yleistä tuomioistuinta

| — | kumoamaan 2.4.2019 annetun komission päätöksen (EU) 2019/1352 valtiontuesta SA.44896, jonka Yhdistynyt kuningaskunta on myöntänyt ulkomaisten väliyhteisöjen konsernirahoitukseen sovellettavan poikkeuksen nojalla (EUVL 2019, L 216, s. 1), |
| --- | --- |

—

kumoamaan 2.4.2019 annetun komission päätöksen (EU) 2019/1352 valtiontuesta SA.44896, jonka Yhdistynyt kuningaskunta on myöntänyt ulkomaisten väliyhteisöjen konsernirahoitukseen sovellettavan poikkeuksen nojalla (EUVL 2019, L 216, s. 1),

| — | toissijaisesti kumoamaan riidanalaisen päätöksen 2 artiklan siltä osin kuin sillä loukataan kantajien SEUT 49 artiklan mukaista sijoittautumisvapautta tai SEUT 63 artiklan mukaista pääomien vapaata liikkuvuutta, ja |
| --- | --- |

—

toissijaisesti kumoamaan riidanalaisen päätöksen 2 artiklan siltä osin kuin sillä loukataan kantajien SEUT 49 artiklan mukaista sijoittautumisvapautta tai SEUT 63 artiklan mukaista pääomien vapaata liikkuvuutta, ja

| — | velvoittamaan komission korvaamaan kantajien oikeudenkäyntikulut. |
| --- | --- |

—

velvoittamaan komission korvaamaan kantajien oikeudenkäyntikulut.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Kanteensa tueksi kantajat vetoavat 11 kanneperusteeseen.

| 1) | Ensimmäinen kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisen virheen ja/tai ilmeisen arviointivirheen, kun se katsoi, että konsernirahoitukseen sovellettava poikkeusohjelma (riidanalainen toimenpide) johti SEUT 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun taloudellisen edun saamiseen. |
| --- | --- |

1)

Ensimmäinen kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisen virheen ja/tai ilmeisen arviointivirheen, kun se katsoi, että konsernirahoitukseen sovellettava poikkeusohjelma (riidanalainen toimenpide) johti SEUT 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun taloudellisen edun saamiseen.

| 2) | Toinen kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisen virheen ja/tai ilmeisen arviointivirheen määrittäessään viitejärjestelmän valikoivuuden arvioimista varten. |
| --- | --- |

2)

Toinen kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisen virheen ja/tai ilmeisen arviointivirheen määrittäessään viitejärjestelmän valikoivuuden arvioimista varten.

| 3) | Kolmas kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisia virheitä ja ilmeisiä arviointivirheitä, kun se virheellisesti tai puutteellisesti määritteli valitsemansa viitejärjestelmän asianomaiset tavoitteet eikä ymmärtänyt niitä oikein. |
| --- | --- |

3)

Kolmas kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisia virheitä ja ilmeisiä arviointivirheitä, kun se virheellisesti tai puutteellisesti määritteli valitsemansa viitejärjestelmän asianomaiset tavoitteet eikä ymmärtänyt niitä oikein.

| 4) | Neljäs kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisia virheitä ja/tai ilmeisiä arviointivirheitä määrittäessään riidanalaisen toimenpiteen poikkeukseksi valitsemastaan viitejärjestelmästä. |
| --- | --- |

4)

Neljäs kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisia virheitä ja/tai ilmeisiä arviointivirheitä määrittäessään riidanalaisen toimenpiteen poikkeukseksi valitsemastaan viitejärjestelmästä.

| 5) | Viides kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisia virheitä ja/tai ilmeisiä arviointivirheitä, kun se virheellisesti luokitteli riidanalaisen toimenpiteen lähtökohtaisesti valikoivaksi katsomalla virheellisesti, että se merkitsi toisiinsa rinnastettavassa oikeudellisessa ja tosiasiallisessa tilanteessa olevien yritysten erilaista kohtelua. |
| --- | --- |

5)

Viides kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisia virheitä ja/tai ilmeisiä arviointivirheitä, kun se virheellisesti luokitteli riidanalaisen toimenpiteen lähtökohtaisesti valikoivaksi katsomalla virheellisesti, että se merkitsi toisiinsa rinnastettavassa oikeudellisessa ja tosiasiallisessa tilanteessa olevien yritysten erilaista kohtelua.

| 6) | Kuudes kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisen virheen, kun se otti neuvoston direktiivin (EU) 2016/1164 (1) huomioon arvioidessaan riidanalaisen toimenpiteen valikoivuutta, vaikka kyseinen asetus tuli voimaan vasta sen ajanjakson päättymisen jälkeen, jonka aikana komissio totesi, että riidanalainen toimenpide on valtiontukea. |
| --- | --- |

6)

Kuudes kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisen virheen, kun se otti neuvoston direktiivin (EU) 2016/1164 (1) huomioon arvioidessaan riidanalaisen toimenpiteen valikoivuutta, vaikka kyseinen asetus tuli voimaan vasta sen ajanjakson päättymisen jälkeen, jonka aikana komissio totesi, että riidanalainen toimenpide on valtiontukea.

| 7) | Seitsemäs kanneperuste, jonka mukaan riidanalainen päätös merkitsee komission toimivallan väärinkäyttöä, mikä on ristiriidassa Yhdistyneen kuningaskunnan verotuksellisen itsemääräämisoikeuden kanssa. |
| --- | --- |

7)

Seitsemäs kanneperuste, jonka mukaan riidanalainen päätös merkitsee komission toimivallan väärinkäyttöä, mikä on ristiriidassa Yhdistyneen kuningaskunnan verotuksellisen itsemääräämisoikeuden kanssa.

| 8) | Kahdeksas kanneperuste, jonka mukaan komissio teki ilmeisiä arviointivirheitä, kun se katsoi, ettei poikkeus ole perusteltu ehdot täyttävistä lainasuhteista saatavien kaupankäynnin ulkopuolisten rahoitustulojen, jotka kuuluvat lähtökohtaisesti vuoden 2010 Taxation (International and Other Provisions) Act -lain 371EB jakson (Yhdistyneessä kuningaskunnassa harjoitettava toiminta) soveltamisalaan, verotuksen osalta. Komission päätös on myös perusteluiltaan puutteellinen siltä osin kuin on kyse siitä, ovatko poikkeukset, jotka koskevat ehdot täyttäviä resursseja ja vastaavaan korkoon liittyviä tuloja, oikeutettuja. |
| --- | --- |

8)

Kahdeksas kanneperuste, jonka mukaan komissio teki ilmeisiä arviointivirheitä, kun se katsoi, ettei poikkeus ole perusteltu ehdot täyttävistä lainasuhteista saatavien kaupankäynnin ulkopuolisten rahoitustulojen, jotka kuuluvat lähtökohtaisesti vuoden 2010 Taxation (International and Other Provisions) Act -lain 371EB jakson (Yhdistyneessä kuningaskunnassa harjoitettava toiminta) soveltamisalaan, verotuksen osalta. Komission päätös on myös perusteluiltaan puutteellinen siltä osin kuin on kyse siitä, ovatko poikkeukset, jotka koskevat ehdot täyttäviä resursseja ja vastaavaan korkoon liittyviä tuloja, oikeutettuja.

| 9) | Yhdeksäs kanneperuste, jonka mukaan komissio rikkoi SEUT 108 artiklan 2 kohtaa, asetuksen (EU) 2015/1589 (2) 6 artiklaa ja perusoikeuskirjan 41 artiklaan perustuvaa hyvää hallintoa koskevaa velvollisuutta. Komissio ei erikseen maininnut menettelyn aloittamispäätöksessä, että se epäili vuoden 2010 Taxation (International and Other Provisions) Act -lain 371ID jakson mukaisen 75 prosentin vapautuksen oikeuttamista, jotta se välttäisi konsernin sisäistä lainanantotoimintaa koskevan avainhenkilötoimintoanalyysin tekemiseen liittyvät käytännön vaikeudet, kuten sen, että asianomaisille osapuolille annetaan riittävät mahdollisuudet esittää huomautuksia. Tältä osin komissio ei pyytänyt tutkinnan aikana asianomaisia osapuolia esittämään huomautuksia, eikä se riidanalaisessa päätöksessä ottanut huomioon tällaisia huomautuksia, joita asianomaiset osapuolet olivat toimittaneet. Näin ollen päätös on pätemätön. |
| --- | --- |

9)

Yhdeksäs kanneperuste, jonka mukaan komissio rikkoi SEUT 108 artiklan 2 kohtaa, asetuksen (EU) 2015/1589 (2) 6 artiklaa ja perusoikeuskirjan 41 artiklaan perustuvaa hyvää hallintoa koskevaa velvollisuutta. Komissio ei erikseen maininnut menettelyn aloittamispäätöksessä, että se epäili vuoden 2010 Taxation (International and Other Provisions) Act -lain 371ID jakson mukaisen 75 prosentin vapautuksen oikeuttamista, jotta se välttäisi konsernin sisäistä lainanantotoimintaa koskevan avainhenkilötoimintoanalyysin tekemiseen liittyvät käytännön vaikeudet, kuten sen, että asianomaisille osapuolille annetaan riittävät mahdollisuudet esittää huomautuksia. Tältä osin komissio ei pyytänyt tutkinnan aikana asianomaisia osapuolia esittämään huomautuksia, eikä se riidanalaisessa päätöksessä ottanut huomioon tällaisia huomautuksia, joita asianomaiset osapuolet olivat toimittaneet. Näin ollen päätös on pätemätön.

| 10 | Kymmenes kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisen virheen, kun se totesi, että Yhdistyneeseen kuningaskuntaan sijoittautuneen yrityksen verottaminen ulkomaisten tytäryhtiöiden tulojen osalta ei ole sijoittautumisvapauden rajoittamista siltä osin kuin tulot ovat kohdennettavissa kotimaisiin varoihin ja kotimaiseen toimintaan, ja ettei riidanalainen toimenpide ole tarpeen perussopimuksissa vahvistettujen perusvapauksien noudattamisen varmistamiseksi.
  Kanteensa tueksi (toissijaisesti) riidanalaisen päätöksen 2 artiklan kumoamiseksi kantajat vetoavat seuraavaan kanneperusteeseen: |
| --- | --- |

10

Kymmenes kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisen virheen, kun se totesi, että Yhdistyneeseen kuningaskuntaan sijoittautuneen yrityksen verottaminen ulkomaisten tytäryhtiöiden tulojen osalta ei ole sijoittautumisvapauden rajoittamista siltä osin kuin tulot ovat kohdennettavissa kotimaisiin varoihin ja kotimaiseen toimintaan, ja ettei riidanalainen toimenpide ole tarpeen perussopimuksissa vahvistettujen perusvapauksien noudattamisen varmistamiseksi.

Kanteensa tueksi (toissijaisesti) riidanalaisen päätöksen 2 artiklan kumoamiseksi kantajat vetoavat seuraavaan kanneperusteeseen:

| 11 | Yhdestoista kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisen virheen vaikka (mikä kiistetään) riidanalainen toimenpide olisi valtiontukiohjelma, kun se katsoi, ettei tuen takaisinperintä loukkaisi unionin oikeuden perusperiaatteita, ja kun se määräsi takaisinperinnästä riippumatta siitä, oliko ulkomaisten väliyhteisöjen perustaminen ja se, että ne antoivat lainoja konserniin kuuluville ulkomaisille yrityksille, sijoittautumisvapauden tai pääomien vapaan liikkuvuuden käyttämistä. Nyt käsiteltävässä asiassa erityisesti takaisinperintä loukkaisi kantajien SEUT 49 artiklan mukaista sijoittautumisvapautta ja SEUT 63 artiklan mukaista pääomien vapaata liikkuvuutta. Tällaisen loukkauksen osalta riidanalaisen päätöksen 2 artiklassa oleva takaisinperintämääräys on kumottava. |
| --- | --- |

11

Yhdestoista kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisen virheen vaikka (mikä kiistetään) riidanalainen toimenpide olisi valtiontukiohjelma, kun se katsoi, ettei tuen takaisinperintä loukkaisi unionin oikeuden perusperiaatteita, ja kun se määräsi takaisinperinnästä riippumatta siitä, oliko ulkomaisten väliyhteisöjen perustaminen ja se, että ne antoivat lainoja konserniin kuuluville ulkomaisille yrityksille, sijoittautumisvapauden tai pääomien vapaan liikkuvuuden käyttämistä. Nyt käsiteltävässä asiassa erityisesti takaisinperintä loukkaisi kantajien SEUT 49 artiklan mukaista sijoittautumisvapautta ja SEUT 63 artiklan mukaista pääomien vapaata liikkuvuutta. Tällaisen loukkauksen osalta riidanalaisen päätöksen 2 artiklassa oleva takaisinperintämääräys on kumottava.

---

(1)  Sisämarkkinoiden toimintaan suoraan vaikuttavien veron kiertämisen käytäntöjen torjuntaa koskevien sääntöjen vahvistamisesta 12.7.2016 annettu neuvoston direktiivi (EU) 2016/1164 (EUVL 2016, L 193, s. 1).

(2)  Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 108 artiklan soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 13.7.2015 annettu neuvoston asetus (EU) 2015/1589 (EUVL 2015, L 248, s. 9).

---

| 10.2.2020 | FI | Euroopan unionin virallinen lehti | C 45/40 |
| --- | --- | --- | --- |

10.2.2020

FI

Euroopan unionin virallinen lehti

C 45/40

---

Kanne 8.11.2019 – Keller Holdings v. komissio

(asia T-764/19)

(2020/C 45/38)

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Asianosaiset

Kantaja: Keller Holdings Ltd (Lontoo, Yhdistynyt kuningaskunta) (edustajat: solicitor M. Whitehouse ja solicitor P. Halford)

Vastaaja: Euroopan komissio

Vaatimukset

Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

| — | kumoamaan 2.4.2019 annetun komission päätöksen (EU) 2019/1352 valtiontuesta SA.44896, jonka Yhdistynyt kuningaskunta on myöntänyt ulkomaisten väliyhteisöjen konsernirahoitukseen sovellettavan poikkeuksen nojalla (EUVL 2019, L 216, s. 1), |
| --- | --- |

—

kumoamaan 2.4.2019 annetun komission päätöksen (EU) 2019/1352 valtiontuesta SA.44896, jonka Yhdistynyt kuningaskunta on myöntänyt ulkomaisten väliyhteisöjen konsernirahoitukseen sovellettavan poikkeuksen nojalla (EUVL 2019, L 216, s. 1),

| — | toissijaisesti kumoamaan riidanalaisen päätöksen 2 artiklan siltä osin kuin sillä loukataan kantajan SEUT 49 artiklan mukaista sijoittautumisvapautta, ja |
| --- | --- |

—

toissijaisesti kumoamaan riidanalaisen päätöksen 2 artiklan siltä osin kuin sillä loukataan kantajan SEUT 49 artiklan mukaista sijoittautumisvapautta, ja

| — | velvoittamaan komission korvaamaan kantajan oikeudenkäyntikulut. |
| --- | --- |

—

velvoittamaan komission korvaamaan kantajan oikeudenkäyntikulut.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Kanteensa tueksi kantaja vetoaa 11 kanneperusteeseen.

| 1) | Ensimmäinen kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisen virheen ja/tai ilmeisen arviointivirheen, kun se katsoi, että konsernirahoitukseen sovellettava poikkeusohjelma (riidanalainen toimenpide) johti SEUT 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun taloudellisen edun saamiseen. |
| --- | --- |

1)

Ensimmäinen kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisen virheen ja/tai ilmeisen arviointivirheen, kun se katsoi, että konsernirahoitukseen sovellettava poikkeusohjelma (riidanalainen toimenpide) johti SEUT 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun taloudellisen edun saamiseen.

| 2) | Toinen kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisen virheen ja/tai ilmeisen arviointivirheen määrittäessään viitejärjestelmän valikoivuuden arvioimista varten. |
| --- | --- |

2)

Toinen kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisen virheen ja/tai ilmeisen arviointivirheen määrittäessään viitejärjestelmän valikoivuuden arvioimista varten.

| 3) | Kolmas kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisia virheitä ja ilmeisiä arviointivirheitä, kun se virheellisesti tai puutteellisesti määritteli valitsemansa viitejärjestelmän asianomaiset tavoitteet eikä ymmärtänyt niitä oikein. |
| --- | --- |

3)

Kolmas kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisia virheitä ja ilmeisiä arviointivirheitä, kun se virheellisesti tai puutteellisesti määritteli valitsemansa viitejärjestelmän asianomaiset tavoitteet eikä ymmärtänyt niitä oikein.

| 4) | Neljäs kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisia virheitä ja/tai ilmeisiä arviointivirheitä määrittäessään riidanalaisen toimenpiteen poikkeukseksi valitsemastaan viitejärjestelmästä. |
| --- | --- |

4)

Neljäs kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisia virheitä ja/tai ilmeisiä arviointivirheitä määrittäessään riidanalaisen toimenpiteen poikkeukseksi valitsemastaan viitejärjestelmästä.

| 5) | Viides kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisia virheitä ja/tai ilmeisiä arviointivirheitä, kun se virheellisesti luokitteli riidanalaisen toimenpiteen lähtökohtaisesti valikoivaksi katsomalla virheellisesti, että se merkitsi toisiinsa rinnastettavassa oikeudellisessa ja tosiasiallisessa tilanteessa olevien yritysten erilaista kohtelua. |
| --- | --- |

5)

Viides kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisia virheitä ja/tai ilmeisiä arviointivirheitä, kun se virheellisesti luokitteli riidanalaisen toimenpiteen lähtökohtaisesti valikoivaksi katsomalla virheellisesti, että se merkitsi toisiinsa rinnastettavassa oikeudellisessa ja tosiasiallisessa tilanteessa olevien yritysten erilaista kohtelua.

| 6) | Kuudes kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisen virheen, kun se otti neuvoston direktiivin (EU) 2016/1164 (1) huomioon arvioidessaan riidanalaisen toimenpiteen valikoivuutta, vaikka kyseinen asetus tuli voimaan vasta sen ajanjakson päättymisen jälkeen, jonka aikana komissio totesi, että riidanalainen toimenpide on valtiontukea. |
| --- | --- |

6)

Kuudes kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisen virheen, kun se otti neuvoston direktiivin (EU) 2016/1164 (1) huomioon arvioidessaan riidanalaisen toimenpiteen valikoivuutta, vaikka kyseinen asetus tuli voimaan vasta sen ajanjakson päättymisen jälkeen, jonka aikana komissio totesi, että riidanalainen toimenpide on valtiontukea.

| 7) | Seitsemäs kanneperuste, jonka mukaan riidanalainen päätös merkitsee komission toimivallan väärinkäyttöä, mikä on ristiriidassa Yhdistyneen kuningaskunnan verotuksellisen itsemääräämisoikeuden kanssa. |
| --- | --- |

7)

Seitsemäs kanneperuste, jonka mukaan riidanalainen päätös merkitsee komission toimivallan väärinkäyttöä, mikä on ristiriidassa Yhdistyneen kuningaskunnan verotuksellisen itsemääräämisoikeuden kanssa.

| 8) | Kahdeksas kanneperuste, jonka mukaan komissio teki ilmeisiä arviointivirheitä, kun se katsoi, ettei poikkeus ole perusteltu ehdot täyttävistä lainasuhteista saatavien kaupankäynnin ulkopuolisten rahoitustulojen, jotka kuuluvat lähtökohtaisesti vuoden 2010 Taxation (International and Other Provisions) Act -lain 371EB jakson (Yhdistyneessä kuningaskunnassa harjoitettava toiminta) soveltamisalaan, verotuksen osalta. Komission päätös on myös perusteluiltaan puutteellinen siltä osin kuin on kyse siitä, ovatko poikkeukset, jotka koskevat ehdot täyttäviä resursseja ja vastaavaan korkoon liittyviä tuloja, oikeutettuja. |
| --- | --- |

8)

Kahdeksas kanneperuste, jonka mukaan komissio teki ilmeisiä arviointivirheitä, kun se katsoi, ettei poikkeus ole perusteltu ehdot täyttävistä lainasuhteista saatavien kaupankäynnin ulkopuolisten rahoitustulojen, jotka kuuluvat lähtökohtaisesti vuoden 2010 Taxation (International and Other Provisions) Act -lain 371EB jakson (Yhdistyneessä kuningaskunnassa harjoitettava toiminta) soveltamisalaan, verotuksen osalta. Komission päätös on myös perusteluiltaan puutteellinen siltä osin kuin on kyse siitä, ovatko poikkeukset, jotka koskevat ehdot täyttäviä resursseja ja vastaavaan korkoon liittyviä tuloja, oikeutettuja.

| 9) | Yhdeksäs kanneperuste, jonka mukaan komissio rikkoi SEUT 108 artiklan 2 kohtaa, asetuksen (EU) 2015/1589 (2) 6 artiklaa ja perusoikeuskirjan 41 artiklaan perustuvaa hyvää hallintoa koskevaa velvollisuutta. Komissio ei erikseen maininnut menettelyn aloittamispäätöksessä, että se epäili vuoden 2010 Taxation (International and Other Provisions) Act -lain 371ID jakson mukaisen 75 prosentin vapautuksen oikeuttamista, jotta se välttäisi konsernin sisäistä lainanantotoimintaa koskevan avainhenkilötoimintoanalyysin tekemiseen liittyvät käytännön vaikeudet, kuten sen, että asianomaisille osapuolille annetaan riittävät mahdollisuudet esittää huomautuksia. Tältä osin komissio ei pyytänyt tutkinnan aikana asianomaisia osapuolia esittämään huomautuksia, eikä se riidanalaisessa päätöksessä ottanut huomioon tällaisia huomautuksia, joita asianomaiset osapuolet olivat toimittaneet. Näin ollen päätös on pätemätön. |
| --- | --- |

9)

Yhdeksäs kanneperuste, jonka mukaan komissio rikkoi SEUT 108 artiklan 2 kohtaa, asetuksen (EU) 2015/1589 (2) 6 artiklaa ja perusoikeuskirjan 41 artiklaan perustuvaa hyvää hallintoa koskevaa velvollisuutta. Komissio ei erikseen maininnut menettelyn aloittamispäätöksessä, että se epäili vuoden 2010 Taxation (International and Other Provisions) Act -lain 371ID jakson mukaisen 75 prosentin vapautuksen oikeuttamista, jotta se välttäisi konsernin sisäistä lainanantotoimintaa koskevan avainhenkilötoimintoanalyysin tekemiseen liittyvät käytännön vaikeudet, kuten sen, että asianomaisille osapuolille annetaan riittävät mahdollisuudet esittää huomautuksia. Tältä osin komissio ei pyytänyt tutkinnan aikana asianomaisia osapuolia esittämään huomautuksia, eikä se riidanalaisessa päätöksessä ottanut huomioon tällaisia huomautuksia, joita asianomaiset osapuolet olivat toimittaneet. Näin ollen päätös on pätemätön.

| 10 | Kymmenes kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisen virheen, kun se totesi, että Yhdistyneeseen kuningaskuntaan sijoittautuneen yrityksen verottaminen ulkomaisten tytäryhtiöiden tulojen osalta ei ole sijoittautumisvapauden rajoittamista siltä osin kuin tulot ovat kohdennettavissa kotimaisiin varoihin ja kotimaiseen toimintaan, ja ettei riidanalainen toimenpide ole tarpeen perussopimuksissa vahvistettujen perusvapauksien noudattamisen varmistamiseksi.
  Kanteensa tueksi (toissijaisesti) riidanalaisen päätöksen 2 artiklan kumoamiseksi kantaja vetoaa seuraavaan kanneperusteeseen: |
| --- | --- |

10

Kymmenes kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisen virheen, kun se totesi, että Yhdistyneeseen kuningaskuntaan sijoittautuneen yrityksen verottaminen ulkomaisten tytäryhtiöiden tulojen osalta ei ole sijoittautumisvapauden rajoittamista siltä osin kuin tulot ovat kohdennettavissa kotimaisiin varoihin ja kotimaiseen toimintaan, ja ettei riidanalainen toimenpide ole tarpeen perussopimuksissa vahvistettujen perusvapauksien noudattamisen varmistamiseksi.

Kanteensa tueksi (toissijaisesti) riidanalaisen päätöksen 2 artiklan kumoamiseksi kantaja vetoaa seuraavaan kanneperusteeseen:

| 11 | Yhdestoista kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisen virheen vaikka (mikä kiistetään) riidanalainen toimenpide olisi valtiontukiohjelma, kun se katsoi, ettei tuen takaisinperintä loukkaisi unionin oikeuden perusperiaatteita, ja kun se määräsi takaisinperinnästä riippumatta siitä, oliko ulkomaisten väliyhteisöjen perustaminen ja se, että ne antoivat lainoja konserniin kuuluville ulkomaisille yrityksille, sijoittautumisvapauden tai pääomien vapaan liikkuvuuden käyttämistä. Nyt käsiteltävässä asiassa erityisesti takaisinperintä loukkaisi kantajan SEUT 49 artiklan mukaista sijoittautumisvapautta ja SEUT 63 artiklan mukaista pääomien vapaata liikkuvuutta. Tällaisen loukkauksen osalta riidanalaisen päätöksen 2 artiklassa oleva takaisinperintämääräys on kumottava. |
| --- | --- |

11

Yhdestoista kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisen virheen vaikka (mikä kiistetään) riidanalainen toimenpide olisi valtiontukiohjelma, kun se katsoi, ettei tuen takaisinperintä loukkaisi unionin oikeuden perusperiaatteita, ja kun se määräsi takaisinperinnästä riippumatta siitä, oliko ulkomaisten väliyhteisöjen perustaminen ja se, että ne antoivat lainoja konserniin kuuluville ulkomaisille yrityksille, sijoittautumisvapauden tai pääomien vapaan liikkuvuuden käyttämistä. Nyt käsiteltävässä asiassa erityisesti takaisinperintä loukkaisi kantajan SEUT 49 artiklan mukaista sijoittautumisvapautta ja SEUT 63 artiklan mukaista pääomien vapaata liikkuvuutta. Tällaisen loukkauksen osalta riidanalaisen päätöksen 2 artiklassa oleva takaisinperintämääräys on kumottava.

---

(1)  Sisämarkkinoiden toimintaan suoraan vaikuttavien veron kiertämisen käytäntöjen torjuntaa koskevien sääntöjen vahvistamisesta 12.7.2016 annettu neuvoston direktiivi (EU) 2016/1164 (EUVL 2016, L 193, s. 1).

(2)  Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 108 artiklan soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 13.7.2015 annettu neuvoston asetus (EU) 2015/1589 (EUVL 2015, L 248, s. 9).

---

| 10.2.2020 | FI | Euroopan unionin virallinen lehti | C 45/41 |
| --- | --- | --- | --- |

10.2.2020

FI

Euroopan unionin virallinen lehti

C 45/41

---

Kanne 8.11.2019 – Genus Investments v. komissio

(asia T-765/19)

(2020/C 45/39)

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Asianosaiset

Kantaja: Genus Investments Ltd (Basingstoke, Yhdistynyt kuningaskunta) (edustajat: solicitor M. Whitehouse ja solicitor P. Halford)

Vastaaja: Euroopan komissio

Vaatimukset

Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

| — | kumoamaan 2.4.2019 annetun komission päätöksen (EU) 2019/1352 valtiontuesta SA.44896, jonka Yhdistynyt kuningaskunta on myöntänyt ulkomaisten väliyhteisöjen konsernirahoitukseen sovellettavan poikkeuksen nojalla (EUVL 2019, L 216, s. 1), |
| --- | --- |

—

kumoamaan 2.4.2019 annetun komission päätöksen (EU) 2019/1352 valtiontuesta SA.44896, jonka Yhdistynyt kuningaskunta on myöntänyt ulkomaisten väliyhteisöjen konsernirahoitukseen sovellettavan poikkeuksen nojalla (EUVL 2019, L 216, s. 1),

| — | toissijaisesti kumoamaan riidanalaisen päätöksen 2 artiklan siltä osin kuin sillä loukataan kantajan SEUT 49 artiklan mukaista sijoittautumisvapautta, ja |
| --- | --- |

—

toissijaisesti kumoamaan riidanalaisen päätöksen 2 artiklan siltä osin kuin sillä loukataan kantajan SEUT 49 artiklan mukaista sijoittautumisvapautta, ja

| — | velvoittamaan komission korvaamaan kantajan oikeudenkäyntikulut. |
| --- | --- |

—

velvoittamaan komission korvaamaan kantajan oikeudenkäyntikulut.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Kanteensa tueksi kantaja vetoaa 11 kanneperusteeseen.

| 1) | Ensimmäinen kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisen virheen ja/tai ilmeisen arviointivirheen, kun se katsoi, että konsernirahoitukseen sovellettava poikkeusohjelma (riidanalainen toimenpide) johti SEUT 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun taloudellisen edun saamiseen. |
| --- | --- |

1)

Ensimmäinen kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisen virheen ja/tai ilmeisen arviointivirheen, kun se katsoi, että konsernirahoitukseen sovellettava poikkeusohjelma (riidanalainen toimenpide) johti SEUT 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun taloudellisen edun saamiseen.

| 2) | Toinen kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisen virheen ja/tai ilmeisen arviointivirheen määrittäessään viitejärjestelmän valikoivuuden arvioimista varten. |
| --- | --- |

2)

Toinen kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisen virheen ja/tai ilmeisen arviointivirheen määrittäessään viitejärjestelmän valikoivuuden arvioimista varten.

| 3) | Kolmas kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisia virheitä ja ilmeisiä arviointivirheitä, kun se virheellisesti tai puutteellisesti määritteli valitsemansa viitejärjestelmän asianomaiset tavoitteet eikä ymmärtänyt niitä oikein. |
| --- | --- |

3)

Kolmas kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisia virheitä ja ilmeisiä arviointivirheitä, kun se virheellisesti tai puutteellisesti määritteli valitsemansa viitejärjestelmän asianomaiset tavoitteet eikä ymmärtänyt niitä oikein.

| 4) | Neljäs kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisia virheitä ja/tai ilmeisiä arviointivirheitä määrittäessään riidanalaisen toimenpiteen poikkeukseksi valitsemastaan viitejärjestelmästä. |
| --- | --- |

4)

Neljäs kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisia virheitä ja/tai ilmeisiä arviointivirheitä määrittäessään riidanalaisen toimenpiteen poikkeukseksi valitsemastaan viitejärjestelmästä.

| 5) | Viides kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisia virheitä ja/tai ilmeisiä arviointivirheitä, kun se virheellisesti luokitteli riidanalaisen toimenpiteen lähtökohtaisesti valikoivaksi katsomalla virheellisesti, että se merkitsi toisiinsa rinnastettavassa oikeudellisessa ja tosiasiallisessa tilanteessa olevien yritysten erilaista kohtelua. |
| --- | --- |

5)

Viides kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisia virheitä ja/tai ilmeisiä arviointivirheitä, kun se virheellisesti luokitteli riidanalaisen toimenpiteen lähtökohtaisesti valikoivaksi katsomalla virheellisesti, että se merkitsi toisiinsa rinnastettavassa oikeudellisessa ja tosiasiallisessa tilanteessa olevien yritysten erilaista kohtelua.

| 6) | Kuudes kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisen virheen, kun se otti neuvoston direktiivin (EU) 2016/1164 (1) huomioon arvioidessaan riidanalaisen toimenpiteen valikoivuutta, vaikka kyseinen asetus tuli voimaan vasta sen ajanjakson päättymisen jälkeen, jonka aikana komissio totesi, että riidanalainen toimenpide on valtiontukea. |
| --- | --- |

6)

Kuudes kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisen virheen, kun se otti neuvoston direktiivin (EU) 2016/1164 (1) huomioon arvioidessaan riidanalaisen toimenpiteen valikoivuutta, vaikka kyseinen asetus tuli voimaan vasta sen ajanjakson päättymisen jälkeen, jonka aikana komissio totesi, että riidanalainen toimenpide on valtiontukea.

| 7) | Seitsemäs kanneperuste, jonka mukaan riidanalainen päätös merkitsee komission toimivallan väärinkäyttöä, mikä on ristiriidassa Yhdistyneen kuningaskunnan verotuksellisen itsemääräämisoikeuden kanssa. |
| --- | --- |

7)

Seitsemäs kanneperuste, jonka mukaan riidanalainen päätös merkitsee komission toimivallan väärinkäyttöä, mikä on ristiriidassa Yhdistyneen kuningaskunnan verotuksellisen itsemääräämisoikeuden kanssa.

| 8) | Kahdeksas kanneperuste, jonka mukaan komissio teki ilmeisiä arviointivirheitä, kun se katsoi, ettei poikkeus ole perusteltu ehdot täyttävistä lainasuhteista saatavien kaupankäynnin ulkopuolisten rahoitustulojen, jotka kuuluvat lähtökohtaisesti vuoden 2010 Taxation (International and Other Provisions) Act -lain 371EB jakson (Yhdistyneessä kuningaskunnassa harjoitettava toiminta) soveltamisalaan, verotuksen osalta. Komission päätös on myös perusteluiltaan puutteellinen siltä osin kuin on kyse siitä, ovatko poikkeukset, jotka koskevat ehdot täyttäviä resursseja ja vastaavaan korkoon liittyviä tuloja, oikeutettuja. |
| --- | --- |

8)

Kahdeksas kanneperuste, jonka mukaan komissio teki ilmeisiä arviointivirheitä, kun se katsoi, ettei poikkeus ole perusteltu ehdot täyttävistä lainasuhteista saatavien kaupankäynnin ulkopuolisten rahoitustulojen, jotka kuuluvat lähtökohtaisesti vuoden 2010 Taxation (International and Other Provisions) Act -lain 371EB jakson (Yhdistyneessä kuningaskunnassa harjoitettava toiminta) soveltamisalaan, verotuksen osalta. Komission päätös on myös perusteluiltaan puutteellinen siltä osin kuin on kyse siitä, ovatko poikkeukset, jotka koskevat ehdot täyttäviä resursseja ja vastaavaan korkoon liittyviä tuloja, oikeutettuja.

| 9) | Yhdeksäs kanneperuste, jonka mukaan komissio rikkoi SEUT 108 artiklan 2 kohtaa, asetuksen (EU) 2015/1589 (2) 6 artiklaa ja perusoikeuskirjan 41 artiklaan perustuvaa hyvää hallintoa koskevaa velvollisuutta. Komissio ei erikseen maininnut menettelyn aloittamispäätöksessä, että se epäili vuoden 2010 Taxation (International and Other Provisions) Act -lain 371ID jakson mukaisen 75 prosentin vapautuksen oikeuttamista, jotta se välttäisi konsernin sisäistä lainanantotoimintaa koskevan avainhenkilötoimintoanalyysin tekemiseen liittyvät käytännön vaikeudet, kuten sen, että asianomaisille osapuolille annetaan riittävät mahdollisuudet esittää huomautuksia. Tältä osin komissio ei pyytänyt tutkinnan aikana asianomaisia osapuolia esittämään huomautuksia, eikä se riidanalaisessa päätöksessä ottanut huomioon tällaisia huomautuksia, joita asianomaiset osapuolet olivat toimittaneet. Näin ollen päätös on pätemätön. |
| --- | --- |

9)

Yhdeksäs kanneperuste, jonka mukaan komissio rikkoi SEUT 108 artiklan 2 kohtaa, asetuksen (EU) 2015/1589 (2) 6 artiklaa ja perusoikeuskirjan 41 artiklaan perustuvaa hyvää hallintoa koskevaa velvollisuutta. Komissio ei erikseen maininnut menettelyn aloittamispäätöksessä, että se epäili vuoden 2010 Taxation (International and Other Provisions) Act -lain 371ID jakson mukaisen 75 prosentin vapautuksen oikeuttamista, jotta se välttäisi konsernin sisäistä lainanantotoimintaa koskevan avainhenkilötoimintoanalyysin tekemiseen liittyvät käytännön vaikeudet, kuten sen, että asianomaisille osapuolille annetaan riittävät mahdollisuudet esittää huomautuksia. Tältä osin komissio ei pyytänyt tutkinnan aikana asianomaisia osapuolia esittämään huomautuksia, eikä se riidanalaisessa päätöksessä ottanut huomioon tällaisia huomautuksia, joita asianomaiset osapuolet olivat toimittaneet. Näin ollen päätös on pätemätön.

| 10 | Kymmenes kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisen virheen, kun se totesi, että Yhdistyneeseen kuningaskuntaan sijoittautuneen yrityksen verottaminen ulkomaisten tytäryhtiöiden tulojen osalta ei ole sijoittautumisvapauden rajoittamista siltä osin kuin tulot ovat kohdennettavissa kotimaisiin varoihin ja kotimaiseen toimintaan, ja ettei riidanalainen toimenpide ole tarpeen perussopimuksissa vahvistettujen perusvapauksien noudattamisen varmistamiseksi.
  Kanteensa tueksi (toissijaisesti) riidanalaisen päätöksen 2 artiklan kumoamiseksi kantaja vetoaa seuraavaan kanneperusteeseen: |
| --- | --- |

10

Kymmenes kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisen virheen, kun se totesi, että Yhdistyneeseen kuningaskuntaan sijoittautuneen yrityksen verottaminen ulkomaisten tytäryhtiöiden tulojen osalta ei ole sijoittautumisvapauden rajoittamista siltä osin kuin tulot ovat kohdennettavissa kotimaisiin varoihin ja kotimaiseen toimintaan, ja ettei riidanalainen toimenpide ole tarpeen perussopimuksissa vahvistettujen perusvapauksien noudattamisen varmistamiseksi.

Kanteensa tueksi (toissijaisesti) riidanalaisen päätöksen 2 artiklan kumoamiseksi kantaja vetoaa seuraavaan kanneperusteeseen:

| 11 | Yhdestoista kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisen virheen vaikka (mikä kiistetään) riidanalainen toimenpide olisi valtiontukiohjelma, kun se katsoi, ettei tuen takaisinperintä loukkaisi unionin oikeuden perusperiaatteita, ja kun se määräsi takaisinperinnästä riippumatta siitä, oliko ulkomaisten väliyhteisöjen perustaminen ja se, että ne antoivat lainoja konserniin kuuluville ulkomaisille yrityksille, sijoittautumisvapauden tai pääomien vapaan liikkuvuuden käyttämistä. Nyt käsiteltävässä asiassa erityisesti takaisinperintä loukkaisi kantajan SEUT 49 artiklan mukaista sijoittautumisvapautta ja SEUT 63 artiklan mukaista pääomien vapaata liikkuvuutta. Tällaisen loukkauksen osalta riidanalaisen päätöksen 2 artiklassa oleva takaisinperintämääräys on kumottava. |
| --- | --- |

11

Yhdestoista kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisen virheen vaikka (mikä kiistetään) riidanalainen toimenpide olisi valtiontukiohjelma, kun se katsoi, ettei tuen takaisinperintä loukkaisi unionin oikeuden perusperiaatteita, ja kun se määräsi takaisinperinnästä riippumatta siitä, oliko ulkomaisten väliyhteisöjen perustaminen ja se, että ne antoivat lainoja konserniin kuuluville ulkomaisille yrityksille, sijoittautumisvapauden tai pääomien vapaan liikkuvuuden käyttämistä. Nyt käsiteltävässä asiassa erityisesti takaisinperintä loukkaisi kantajan SEUT 49 artiklan mukaista sijoittautumisvapautta ja SEUT 63 artiklan mukaista pääomien vapaata liikkuvuutta. Tällaisen loukkauksen osalta riidanalaisen päätöksen 2 artiklassa oleva takaisinperintämääräys on kumottava.

---

(1)  Sisämarkkinoiden toimintaan suoraan vaikuttavien veron kiertämisen käytäntöjen torjuntaa koskevien sääntöjen vahvistamisesta 12.7.2016 annettu neuvoston direktiivi (EU) 2016/1164 (EUVL 2016, L 193, s. 1).

(2)  Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 108 artiklan soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 13.7.2015 annettu neuvoston asetus (EU) 2015/1589 (EUVL 2015, L 248, s. 9).

---

| 10.2.2020 | FI | Euroopan unionin virallinen lehti | C 45/43 |
| --- | --- | --- | --- |

10.2.2020

FI

Euroopan unionin virallinen lehti

C 45/43

---

Kanne 8.11.2019 – Just Eat Holding v. komissio

(asia T-766/19)

(2020/C 45/40)

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Asianosaiset

Kantaja: Just Eat Holding Ltd (Lontoo, Yhdistynyt kuningaskunta) (edustajat: solicitor M. Whitehouse ja solicitor P. Halford)

Vastaaja: Euroopan komissio

Vaatimukset

Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

| — | kumoamaan 2.4.2019 annetun komission päätöksen (EU) 2019/1352 valtiontuesta SA.44896, jonka Yhdistynyt kuningaskunta on myöntänyt ulkomaisten väliyhteisöjen konsernirahoitukseen sovellettavan poikkeuksen nojalla (EUVL 2019, L 216, s. 1), |
| --- | --- |

—

kumoamaan 2.4.2019 annetun komission päätöksen (EU) 2019/1352 valtiontuesta SA.44896, jonka Yhdistynyt kuningaskunta on myöntänyt ulkomaisten väliyhteisöjen konsernirahoitukseen sovellettavan poikkeuksen nojalla (EUVL 2019, L 216, s. 1),

| — | toissijaisesti kumoamaan riidanalaisen päätöksen 2 artiklan siltä osin kuin sillä loukataan kantajan SEUT 49 artiklan mukaista sijoittautumisvapautta tai SEUT 63 artiklan mukaista pääomien vapaata liikkuvuutta, ja |
| --- | --- |

—

toissijaisesti kumoamaan riidanalaisen päätöksen 2 artiklan siltä osin kuin sillä loukataan kantajan SEUT 49 artiklan mukaista sijoittautumisvapautta tai SEUT 63 artiklan mukaista pääomien vapaata liikkuvuutta, ja

| — | velvoittamaan komission korvaamaan kantajan oikeudenkäyntikulut. |
| --- | --- |

—

velvoittamaan komission korvaamaan kantajan oikeudenkäyntikulut.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Kanteensa tueksi kantaja vetoaa 11 kanneperusteeseen.

| 1) | Ensimmäinen kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisen virheen ja/tai ilmeisen arviointivirheen, kun se katsoi, että konsernirahoitukseen sovellettava poikkeusohjelma (riidanalainen toimenpide) johti SEUT 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun taloudellisen edun saamiseen. |
| --- | --- |

1)

Ensimmäinen kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisen virheen ja/tai ilmeisen arviointivirheen, kun se katsoi, että konsernirahoitukseen sovellettava poikkeusohjelma (riidanalainen toimenpide) johti SEUT 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun taloudellisen edun saamiseen.

| 2) | Toinen kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisen virheen ja/tai ilmeisen arviointivirheen määrittäessään viitejärjestelmän valikoivuuden arvioimista varten. |
| --- | --- |

2)

Toinen kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisen virheen ja/tai ilmeisen arviointivirheen määrittäessään viitejärjestelmän valikoivuuden arvioimista varten.

| 3) | Kolmas kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisia virheitä ja ilmeisiä arviointivirheitä, kun se virheellisesti tai puutteellisesti määritteli valitsemansa viitejärjestelmän asianomaiset tavoitteet eikä ymmärtänyt niitä oikein. |
| --- | --- |

3)

Kolmas kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisia virheitä ja ilmeisiä arviointivirheitä, kun se virheellisesti tai puutteellisesti määritteli valitsemansa viitejärjestelmän asianomaiset tavoitteet eikä ymmärtänyt niitä oikein.

| 4) | Neljäs kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisia virheitä ja/tai ilmeisiä arviointivirheitä määrittäessään riidanalaisen toimenpiteen poikkeukseksi valitsemastaan viitejärjestelmästä. |
| --- | --- |

4)

Neljäs kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisia virheitä ja/tai ilmeisiä arviointivirheitä määrittäessään riidanalaisen toimenpiteen poikkeukseksi valitsemastaan viitejärjestelmästä.

| 5) | Viides kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisia virheitä ja/tai ilmeisiä arviointivirheitä, kun se virheellisesti luokitteli riidanalaisen toimenpiteen lähtökohtaisesti valikoivaksi katsomalla virheellisesti, että se merkitsi toisiinsa rinnastettavassa oikeudellisessa ja tosiasiallisessa tilanteessa olevien yritysten erilaista kohtelua. |
| --- | --- |

5)

Viides kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisia virheitä ja/tai ilmeisiä arviointivirheitä, kun se virheellisesti luokitteli riidanalaisen toimenpiteen lähtökohtaisesti valikoivaksi katsomalla virheellisesti, että se merkitsi toisiinsa rinnastettavassa oikeudellisessa ja tosiasiallisessa tilanteessa olevien yritysten erilaista kohtelua.

| 6) | Kuudes kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisen virheen, kun se otti neuvoston direktiivin (EU) 2016/1164 (1) huomioon arvioidessaan riidanalaisen toimenpiteen valikoivuutta, vaikka kyseinen asetus tuli voimaan vasta sen ajanjakson päättymisen jälkeen, jonka aikana komissio totesi, että riidanalainen toimenpide on valtiontukea. |
| --- | --- |

6)

Kuudes kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisen virheen, kun se otti neuvoston direktiivin (EU) 2016/1164 (1) huomioon arvioidessaan riidanalaisen toimenpiteen valikoivuutta, vaikka kyseinen asetus tuli voimaan vasta sen ajanjakson päättymisen jälkeen, jonka aikana komissio totesi, että riidanalainen toimenpide on valtiontukea.

| 7) | Seitsemäs kanneperuste, jonka mukaan riidanalainen päätös merkitsee komission toimivallan väärinkäyttöä, mikä on ristiriidassa Yhdistyneen kuningaskunnan verotuksellisen itsemääräämisoikeuden kanssa. |
| --- | --- |

7)

Seitsemäs kanneperuste, jonka mukaan riidanalainen päätös merkitsee komission toimivallan väärinkäyttöä, mikä on ristiriidassa Yhdistyneen kuningaskunnan verotuksellisen itsemääräämisoikeuden kanssa.

| 8) | Kahdeksas kanneperuste, jonka mukaan komissio teki ilmeisiä arviointivirheitä, kun se katsoi, ettei poikkeus ole perusteltu ehdot täyttävistä lainasuhteista saatavien kaupankäynnin ulkopuolisten rahoitustulojen, jotka kuuluvat lähtökohtaisesti vuoden 2010 Taxation (International and Other Provisions) Act -lain 371EB jakson (Yhdistyneessä kuningaskunnassa harjoitettava toiminta) soveltamisalaan, verotuksen osalta. Komission päätös on myös perusteluiltaan puutteellinen siltä osin kuin on kyse siitä, ovatko poikkeukset, jotka koskevat ehdot täyttäviä resursseja ja vastaavaan korkoon liittyviä tuloja, oikeutettuja. |
| --- | --- |

8)

Kahdeksas kanneperuste, jonka mukaan komissio teki ilmeisiä arviointivirheitä, kun se katsoi, ettei poikkeus ole perusteltu ehdot täyttävistä lainasuhteista saatavien kaupankäynnin ulkopuolisten rahoitustulojen, jotka kuuluvat lähtökohtaisesti vuoden 2010 Taxation (International and Other Provisions) Act -lain 371EB jakson (Yhdistyneessä kuningaskunnassa harjoitettava toiminta) soveltamisalaan, verotuksen osalta. Komission päätös on myös perusteluiltaan puutteellinen siltä osin kuin on kyse siitä, ovatko poikkeukset, jotka koskevat ehdot täyttäviä resursseja ja vastaavaan korkoon liittyviä tuloja, oikeutettuja.

| 9) | Yhdeksäs kanneperuste, jonka mukaan komissio rikkoi SEUT 108 artiklan 2 kohtaa, asetuksen (EU) 2015/1589 (2) 6 artiklaa ja perusoikeuskirjan 41 artiklaan perustuvaa hyvää hallintoa koskevaa velvollisuutta. Komissio ei erikseen maininnut menettelyn aloittamispäätöksessä, että se epäili vuoden 2010 Taxation (International and Other Provisions) Act -lain 371ID jakson mukaisen 75 prosentin vapautuksen oikeuttamista, jotta se välttäisi konsernin sisäistä lainanantotoimintaa koskevan avainhenkilötoimintoanalyysin tekemiseen liittyvät käytännön vaikeudet, kuten sen, että asianomaisille osapuolille annetaan riittävät mahdollisuudet esittää huomautuksia. Tältä osin komissio ei pyytänyt tutkinnan aikana asianomaisia osapuolia esittämään huomautuksia, eikä se riidanalaisessa päätöksessä ottanut huomioon tällaisia huomautuksia, joita asianomaiset osapuolet olivat toimittaneet. Näin ollen päätös on pätemätön. |
| --- | --- |

9)

Yhdeksäs kanneperuste, jonka mukaan komissio rikkoi SEUT 108 artiklan 2 kohtaa, asetuksen (EU) 2015/1589 (2) 6 artiklaa ja perusoikeuskirjan 41 artiklaan perustuvaa hyvää hallintoa koskevaa velvollisuutta. Komissio ei erikseen maininnut menettelyn aloittamispäätöksessä, että se epäili vuoden 2010 Taxation (International and Other Provisions) Act -lain 371ID jakson mukaisen 75 prosentin vapautuksen oikeuttamista, jotta se välttäisi konsernin sisäistä lainanantotoimintaa koskevan avainhenkilötoimintoanalyysin tekemiseen liittyvät käytännön vaikeudet, kuten sen, että asianomaisille osapuolille annetaan riittävät mahdollisuudet esittää huomautuksia. Tältä osin komissio ei pyytänyt tutkinnan aikana asianomaisia osapuolia esittämään huomautuksia, eikä se riidanalaisessa päätöksessä ottanut huomioon tällaisia huomautuksia, joita asianomaiset osapuolet olivat toimittaneet. Näin ollen päätös on pätemätön.

| 10 | Kymmenes kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisen virheen, kun se totesi, että Yhdistyneeseen kuningaskuntaan sijoittautuneen yrityksen verottaminen ulkomaisten tytäryhtiöiden tulojen osalta ei ole sijoittautumisvapauden rajoittamista siltä osin kuin tulot ovat kohdennettavissa kotimaisiin varoihin ja kotimaiseen toimintaan, ja ettei riidanalainen toimenpide ole tarpeen perussopimuksissa vahvistettujen perusvapauksien noudattamisen varmistamiseksi.
  Kanteensa tueksi (toissijaisesti) riidanalaisen päätöksen 2 artiklan kumoamiseksi kantaja vetoaa seuraavaan kanneperusteeseen: |
| --- | --- |

10

Kymmenes kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisen virheen, kun se totesi, että Yhdistyneeseen kuningaskuntaan sijoittautuneen yrityksen verottaminen ulkomaisten tytäryhtiöiden tulojen osalta ei ole sijoittautumisvapauden rajoittamista siltä osin kuin tulot ovat kohdennettavissa kotimaisiin varoihin ja kotimaiseen toimintaan, ja ettei riidanalainen toimenpide ole tarpeen perussopimuksissa vahvistettujen perusvapauksien noudattamisen varmistamiseksi.

Kanteensa tueksi (toissijaisesti) riidanalaisen päätöksen 2 artiklan kumoamiseksi kantaja vetoaa seuraavaan kanneperusteeseen:

| 11 | Yhdestoista kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisen virheen vaikka (mikä kiistetään) riidanalainen toimenpide olisi valtiontukiohjelma, kun se katsoi, ettei tuen takaisinperintä loukkaisi unionin oikeuden perusperiaatteita, ja kun se määräsi takaisinperinnästä riippumatta siitä, oliko ulkomaisten väliyhteisöjen perustaminen ja se, että ne antoivat lainoja konserniin kuuluville ulkomaisille yrityksille, sijoittautumisvapauden tai pääomien vapaan liikkuvuuden käyttämistä. Nyt käsiteltävässä asiassa erityisesti takaisinperintä loukkaisi kantajan SEUT 49 artiklan mukaista sijoittautumisvapautta ja SEUT 63 artiklan mukaista pääomien vapaata liikkuvuutta. Tällaisen loukkauksen osalta riidanalaisen päätöksen 2 artiklassa oleva takaisinperintämääräys on kumottava. |
| --- | --- |

11

Yhdestoista kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisen virheen vaikka (mikä kiistetään) riidanalainen toimenpide olisi valtiontukiohjelma, kun se katsoi, ettei tuen takaisinperintä loukkaisi unionin oikeuden perusperiaatteita, ja kun se määräsi takaisinperinnästä riippumatta siitä, oliko ulkomaisten väliyhteisöjen perustaminen ja se, että ne antoivat lainoja konserniin kuuluville ulkomaisille yrityksille, sijoittautumisvapauden tai pääomien vapaan liikkuvuuden käyttämistä. Nyt käsiteltävässä asiassa erityisesti takaisinperintä loukkaisi kantajan SEUT 49 artiklan mukaista sijoittautumisvapautta ja SEUT 63 artiklan mukaista pääomien vapaata liikkuvuutta. Tällaisen loukkauksen osalta riidanalaisen päätöksen 2 artiklassa oleva takaisinperintämääräys on kumottava.

---

(1)  Sisämarkkinoiden toimintaan suoraan vaikuttavien veron kiertämisen käytäntöjen torjuntaa koskevien sääntöjen vahvistamisesta 12.7.2016 annettu neuvoston direktiivi (EU) 2016/1164 (EUVL 2016, L 193, s. 1).

(2)  Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 108 artiklan soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 13.7.2015 annettu neuvoston asetus (EU) 2015/1589 (EUVL 2015, L 248, s. 9).

---

| 10.2.2020 | FI | Euroopan unionin virallinen lehti | C 45/45 |
| --- | --- | --- | --- |

10.2.2020

FI

Euroopan unionin virallinen lehti

C 45/45

---

Kanne 8.11.2019 – Markit Group v. komissio

(asia T-767/19)

(2020/C 45/41)

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Asianosaiset

Kantaja: Markit Group Ltd (Lontoo, Yhdistynyt kuningaskunta) (edustajat: solicitor M. Whitehouse ja solicitor P. Halford)

Vastaaja: Euroopan komissio

Vaatimukset

Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

| — | kumoamaan 2.4.2019 annetun komission päätöksen (EU) 2019/1352 valtiontuesta SA.44896, jonka Yhdistynyt kuningaskunta on myöntänyt ulkomaisten väliyhteisöjen konsernirahoitukseen sovellettavan poikkeuksen nojalla (EUVL 2019, L 216, s. 1), |
| --- | --- |

—

kumoamaan 2.4.2019 annetun komission päätöksen (EU) 2019/1352 valtiontuesta SA.44896, jonka Yhdistynyt kuningaskunta on myöntänyt ulkomaisten väliyhteisöjen konsernirahoitukseen sovellettavan poikkeuksen nojalla (EUVL 2019, L 216, s. 1),

| — | toissijaisesti kumoamaan riidanalaisen päätöksen 2 artiklan siltä osin kuin sillä loukataan kantajan SEUT 49 artiklan mukaista sijoittautumisvapautta, ja |
| --- | --- |

—

toissijaisesti kumoamaan riidanalaisen päätöksen 2 artiklan siltä osin kuin sillä loukataan kantajan SEUT 49 artiklan mukaista sijoittautumisvapautta, ja

| — | velvoittamaan komission korvaamaan kantajan oikeudenkäyntikulut. |
| --- | --- |

—

velvoittamaan komission korvaamaan kantajan oikeudenkäyntikulut.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Kanteensa tueksi kantaja vetoaa 11 kanneperusteeseen.

| 1) | Ensimmäinen kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisen virheen ja/tai ilmeisen arviointivirheen, kun se katsoi, että konsernirahoitukseen sovellettava poikkeusohjelma (riidanalainen toimenpide) johti SEUT 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun taloudellisen edun saamiseen. |
| --- | --- |

1)

Ensimmäinen kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisen virheen ja/tai ilmeisen arviointivirheen, kun se katsoi, että konsernirahoitukseen sovellettava poikkeusohjelma (riidanalainen toimenpide) johti SEUT 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun taloudellisen edun saamiseen.

| 2) | Toinen kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisen virheen ja/tai ilmeisen arviointivirheen määrittäessään viitejärjestelmän valikoivuuden arvioimista varten. |
| --- | --- |

2)

Toinen kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisen virheen ja/tai ilmeisen arviointivirheen määrittäessään viitejärjestelmän valikoivuuden arvioimista varten.

| 3) | Kolmas kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisia virheitä ja ilmeisiä arviointivirheitä, kun se virheellisesti tai puutteellisesti määritteli valitsemansa viitejärjestelmän asianomaiset tavoitteet eikä ymmärtänyt niitä oikein. |
| --- | --- |

3)

Kolmas kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisia virheitä ja ilmeisiä arviointivirheitä, kun se virheellisesti tai puutteellisesti määritteli valitsemansa viitejärjestelmän asianomaiset tavoitteet eikä ymmärtänyt niitä oikein.

| 4) | Neljäs kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisia virheitä ja/tai ilmeisiä arviointivirheitä määrittäessään riidanalaisen toimenpiteen poikkeukseksi valitsemastaan viitejärjestelmästä. |
| --- | --- |

4)

Neljäs kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisia virheitä ja/tai ilmeisiä arviointivirheitä määrittäessään riidanalaisen toimenpiteen poikkeukseksi valitsemastaan viitejärjestelmästä.

| 5) | Viides kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisia virheitä ja/tai ilmeisiä arviointivirheitä, kun se virheellisesti luokitteli riidanalaisen toimenpiteen lähtökohtaisesti valikoivaksi katsomalla virheellisesti, että se merkitsi toisiinsa rinnastettavassa oikeudellisessa ja tosiasiallisessa tilanteessa olevien yritysten erilaista kohtelua. |
| --- | --- |

5)

Viides kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisia virheitä ja/tai ilmeisiä arviointivirheitä, kun se virheellisesti luokitteli riidanalaisen toimenpiteen lähtökohtaisesti valikoivaksi katsomalla virheellisesti, että se merkitsi toisiinsa rinnastettavassa oikeudellisessa ja tosiasiallisessa tilanteessa olevien yritysten erilaista kohtelua.

| 6) | Kuudes kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisen virheen, kun se otti neuvoston direktiivin (EU) 2016/1164 (1) huomioon arvioidessaan riidanalaisen toimenpiteen valikoivuutta, vaikka kyseinen asetus tuli voimaan vasta sen ajanjakson päättymisen jälkeen, jonka aikana komissio totesi, että riidanalainen toimenpide on valtiontukea. |
| --- | --- |

6)

Kuudes kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisen virheen, kun se otti neuvoston direktiivin (EU) 2016/1164 (1) huomioon arvioidessaan riidanalaisen toimenpiteen valikoivuutta, vaikka kyseinen asetus tuli voimaan vasta sen ajanjakson päättymisen jälkeen, jonka aikana komissio totesi, että riidanalainen toimenpide on valtiontukea.

| 7) | Seitsemäs kanneperuste, jonka mukaan riidanalainen päätös merkitsee komission toimivallan väärinkäyttöä, mikä on ristiriidassa Yhdistyneen kuningaskunnan verotuksellisen itsemääräämisoikeuden kanssa. |
| --- | --- |

7)

Seitsemäs kanneperuste, jonka mukaan riidanalainen päätös merkitsee komission toimivallan väärinkäyttöä, mikä on ristiriidassa Yhdistyneen kuningaskunnan verotuksellisen itsemääräämisoikeuden kanssa.

| 8) | Kahdeksas kanneperuste, jonka mukaan komissio teki ilmeisiä arviointivirheitä, kun se katsoi, ettei poikkeus ole perusteltu ehdot täyttävistä lainasuhteista saatavien kaupankäynnin ulkopuolisten rahoitustulojen, jotka kuuluvat lähtökohtaisesti vuoden 2010 Taxation (International and Other Provisions) Act -lain 371EB jakson (Yhdistyneessä kuningaskunnassa harjoitettava toiminta) soveltamisalaan, verotuksen osalta. Komission päätös on myös perusteluiltaan puutteellinen siltä osin kuin on kyse siitä, ovatko poikkeukset, jotka koskevat ehdot täyttäviä resursseja ja vastaavaan korkoon liittyviä tuloja, oikeutettuja. |
| --- | --- |

8)

Kahdeksas kanneperuste, jonka mukaan komissio teki ilmeisiä arviointivirheitä, kun se katsoi, ettei poikkeus ole perusteltu ehdot täyttävistä lainasuhteista saatavien kaupankäynnin ulkopuolisten rahoitustulojen, jotka kuuluvat lähtökohtaisesti vuoden 2010 Taxation (International and Other Provisions) Act -lain 371EB jakson (Yhdistyneessä kuningaskunnassa harjoitettava toiminta) soveltamisalaan, verotuksen osalta. Komission päätös on myös perusteluiltaan puutteellinen siltä osin kuin on kyse siitä, ovatko poikkeukset, jotka koskevat ehdot täyttäviä resursseja ja vastaavaan korkoon liittyviä tuloja, oikeutettuja.

| 9) | Yhdeksäs kanneperuste, jonka mukaan komissio rikkoi SEUT 108 artiklan 2 kohtaa, asetuksen (EU) 2015/1589 (2) 6 artiklaa ja perusoikeuskirjan 41 artiklaan perustuvaa hyvää hallintoa koskevaa velvollisuutta. Komissio ei erikseen maininnut menettelyn aloittamispäätöksessä, että se epäili vuoden 2010 Taxation (International and Other Provisions) Act -lain 371ID jakson mukaisen 75 prosentin vapautuksen oikeuttamista, jotta se välttäisi konsernin sisäistä lainanantotoimintaa koskevan avainhenkilötoimintoanalyysin tekemiseen liittyvät käytännön vaikeudet, kuten sen, että asianomaisille osapuolille annetaan riittävät mahdollisuudet esittää huomautuksia. Tältä osin komissio ei pyytänyt tutkinnan aikana asianomaisia osapuolia esittämään huomautuksia, eikä se riidanalaisessa päätöksessä ottanut huomioon tällaisia huomautuksia, joita asianomaiset osapuolet olivat toimittaneet. Näin ollen päätös on pätemätön. |
| --- | --- |

9)

Yhdeksäs kanneperuste, jonka mukaan komissio rikkoi SEUT 108 artiklan 2 kohtaa, asetuksen (EU) 2015/1589 (2) 6 artiklaa ja perusoikeuskirjan 41 artiklaan perustuvaa hyvää hallintoa koskevaa velvollisuutta. Komissio ei erikseen maininnut menettelyn aloittamispäätöksessä, että se epäili vuoden 2010 Taxation (International and Other Provisions) Act -lain 371ID jakson mukaisen 75 prosentin vapautuksen oikeuttamista, jotta se välttäisi konsernin sisäistä lainanantotoimintaa koskevan avainhenkilötoimintoanalyysin tekemiseen liittyvät käytännön vaikeudet, kuten sen, että asianomaisille osapuolille annetaan riittävät mahdollisuudet esittää huomautuksia. Tältä osin komissio ei pyytänyt tutkinnan aikana asianomaisia osapuolia esittämään huomautuksia, eikä se riidanalaisessa päätöksessä ottanut huomioon tällaisia huomautuksia, joita asianomaiset osapuolet olivat toimittaneet. Näin ollen päätös on pätemätön.

| 10 | Kymmenes kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisen virheen, kun se totesi, että Yhdistyneeseen kuningaskuntaan sijoittautuneen yrityksen verottaminen ulkomaisten tytäryhtiöiden tulojen osalta ei ole sijoittautumisvapauden rajoittamista siltä osin kuin tulot ovat kohdennettavissa kotimaisiin varoihin ja kotimaiseen toimintaan, ja ettei riidanalainen toimenpide ole tarpeen perussopimuksissa vahvistettujen perusvapauksien noudattamisen varmistamiseksi.
  Kanteensa tueksi (toissijaisesti) riidanalaisen päätöksen 2 artiklan kumoamiseksi kantaja vetoaa seuraavaan kanneperusteeseen: |
| --- | --- |

10

Kymmenes kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisen virheen, kun se totesi, että Yhdistyneeseen kuningaskuntaan sijoittautuneen yrityksen verottaminen ulkomaisten tytäryhtiöiden tulojen osalta ei ole sijoittautumisvapauden rajoittamista siltä osin kuin tulot ovat kohdennettavissa kotimaisiin varoihin ja kotimaiseen toimintaan, ja ettei riidanalainen toimenpide ole tarpeen perussopimuksissa vahvistettujen perusvapauksien noudattamisen varmistamiseksi.

Kanteensa tueksi (toissijaisesti) riidanalaisen päätöksen 2 artiklan kumoamiseksi kantaja vetoaa seuraavaan kanneperusteeseen:

| 11 | Yhdestoista kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisen virheen vaikka (mikä kiistetään) riidanalainen toimenpide olisi valtiontukiohjelma, kun se katsoi, ettei tuen takaisinperintä loukkaisi unionin oikeuden perusperiaatteita, ja kun se määräsi takaisinperinnästä riippumatta siitä, oliko ulkomaisten väliyhteisöjen perustaminen ja se, että ne antoivat lainoja konserniin kuuluville ulkomaisille yrityksille, sijoittautumisvapauden tai pääomien vapaan liikkuvuuden käyttämistä. Nyt käsiteltävässä asiassa erityisesti takaisinperintä loukkaisi kantajan SEUT 49 artiklan mukaista sijoittautumisvapautta ja SEUT 63 artiklan mukaista pääomien vapaata liikkuvuutta. Tällaisen loukkauksen osalta riidanalaisen päätöksen 2 artiklassa oleva takaisinperintämääräys on kumottava. |
| --- | --- |

11

Yhdestoista kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisen virheen vaikka (mikä kiistetään) riidanalainen toimenpide olisi valtiontukiohjelma, kun se katsoi, ettei tuen takaisinperintä loukkaisi unionin oikeuden perusperiaatteita, ja kun se määräsi takaisinperinnästä riippumatta siitä, oliko ulkomaisten väliyhteisöjen perustaminen ja se, että ne antoivat lainoja konserniin kuuluville ulkomaisille yrityksille, sijoittautumisvapauden tai pääomien vapaan liikkuvuuden käyttämistä. Nyt käsiteltävässä asiassa erityisesti takaisinperintä loukkaisi kantajan SEUT 49 artiklan mukaista sijoittautumisvapautta ja SEUT 63 artiklan mukaista pääomien vapaata liikkuvuutta. Tällaisen loukkauksen osalta riidanalaisen päätöksen 2 artiklassa oleva takaisinperintämääräys on kumottava.

---

(1)  Sisämarkkinoiden toimintaan suoraan vaikuttavien veron kiertämisen käytäntöjen torjuntaa koskevien sääntöjen vahvistamisesta 12.7.2016 annettu neuvoston direktiivi (EU) 2016/1164 (EUVL 2016, L 193, s. 1).

(2)  Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 108 artiklan soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 13.7.2015 annettu neuvoston asetus (EU) 2015/1589 (EUVL 2015, L 248, s. 9).

---

| 10.2.2020 | FI | Euroopan unionin virallinen lehti | C 45/46 |
| --- | --- | --- | --- |

10.2.2020

FI

Euroopan unionin virallinen lehti

C 45/46

---

Kanne 8.11.2019 – Elementis v. komissio

(asia T-768/19)

(2020/C 45/42)

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Asianosaiset

Kantaja: Elementis Holdings Ltd (Lontoo, Yhdistynyt kuningaskunta) (edustajat: solicitor M. Whitehouse ja solicitor P. Halford)

Vastaaja: Euroopan komissio

Vaatimukset

Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

| — | kumoamaan 2.4.2019 annetun komission päätöksen (EU) 2019/1352 valtiontuesta SA.44896, jonka Yhdistynyt kuningaskunta on myöntänyt ulkomaisten väliyhteisöjen konsernirahoitukseen sovellettavan poikkeuksen nojalla (EUVL 2019, L 216, s. 1), |
| --- | --- |

—

kumoamaan 2.4.2019 annetun komission päätöksen (EU) 2019/1352 valtiontuesta SA.44896, jonka Yhdistynyt kuningaskunta on myöntänyt ulkomaisten väliyhteisöjen konsernirahoitukseen sovellettavan poikkeuksen nojalla (EUVL 2019, L 216, s. 1),

| — | toissijaisesti kumoamaan riidanalaisen päätöksen 2 artiklan siltä osin kuin sillä loukataan kantajan SEUT 49 artiklan mukaista sijoittautumisvapautta, ja |
| --- | --- |

—

toissijaisesti kumoamaan riidanalaisen päätöksen 2 artiklan siltä osin kuin sillä loukataan kantajan SEUT 49 artiklan mukaista sijoittautumisvapautta, ja

| — | velvoittamaan komission korvaamaan kantajan oikeudenkäyntikulut. |
| --- | --- |

—

velvoittamaan komission korvaamaan kantajan oikeudenkäyntikulut.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Kanteensa tueksi kantaja vetoaa 11 kanneperusteeseen.

| 1) | Ensimmäinen kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisen virheen ja/tai ilmeisen arviointivirheen, kun se katsoi, että konsernirahoitukseen sovellettava poikkeusohjelma (riidanalainen toimenpide) johti SEUT 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun taloudellisen edun saamiseen. |
| --- | --- |

1)

Ensimmäinen kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisen virheen ja/tai ilmeisen arviointivirheen, kun se katsoi, että konsernirahoitukseen sovellettava poikkeusohjelma (riidanalainen toimenpide) johti SEUT 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun taloudellisen edun saamiseen.

| 2) | Toinen kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisen virheen ja/tai ilmeisen arviointivirheen määrittäessään viitejärjestelmän valikoivuuden arvioimista varten. |
| --- | --- |

2)

Toinen kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisen virheen ja/tai ilmeisen arviointivirheen määrittäessään viitejärjestelmän valikoivuuden arvioimista varten.

| 3) | Kolmas kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisia virheitä ja ilmeisiä arviointivirheitä, kun se virheellisesti tai puutteellisesti määritteli valitsemansa viitejärjestelmän asianomaiset tavoitteet eikä ymmärtänyt niitä oikein. |
| --- | --- |

3)

Kolmas kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisia virheitä ja ilmeisiä arviointivirheitä, kun se virheellisesti tai puutteellisesti määritteli valitsemansa viitejärjestelmän asianomaiset tavoitteet eikä ymmärtänyt niitä oikein.

| 4) | Neljäs kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisia virheitä ja/tai ilmeisiä arviointivirheitä määrittäessään riidanalaisen toimenpiteen poikkeukseksi valitsemastaan viitejärjestelmästä. |
| --- | --- |

4)

Neljäs kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisia virheitä ja/tai ilmeisiä arviointivirheitä määrittäessään riidanalaisen toimenpiteen poikkeukseksi valitsemastaan viitejärjestelmästä.

| 5) | Viides kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisia virheitä ja/tai ilmeisiä arviointivirheitä, kun se virheellisesti luokitteli riidanalaisen toimenpiteen lähtökohtaisesti valikoivaksi katsomalla virheellisesti, että se merkitsi toisiinsa rinnastettavassa oikeudellisessa ja tosiasiallisessa tilanteessa olevien yritysten erilaista kohtelua. |
| --- | --- |

5)

Viides kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisia virheitä ja/tai ilmeisiä arviointivirheitä, kun se virheellisesti luokitteli riidanalaisen toimenpiteen lähtökohtaisesti valikoivaksi katsomalla virheellisesti, että se merkitsi toisiinsa rinnastettavassa oikeudellisessa ja tosiasiallisessa tilanteessa olevien yritysten erilaista kohtelua.

| 6) | Kuudes kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisen virheen, kun se otti neuvoston direktiivin (EU) 2016/1164 (1) huomioon arvioidessaan riidanalaisen toimenpiteen valikoivuutta, vaikka kyseinen asetus tuli voimaan vasta sen ajanjakson päättymisen jälkeen, jonka aikana komissio totesi, että riidanalainen toimenpide on valtiontukea. |
| --- | --- |

6)

Kuudes kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisen virheen, kun se otti neuvoston direktiivin (EU) 2016/1164 (1) huomioon arvioidessaan riidanalaisen toimenpiteen valikoivuutta, vaikka kyseinen asetus tuli voimaan vasta sen ajanjakson päättymisen jälkeen, jonka aikana komissio totesi, että riidanalainen toimenpide on valtiontukea.

| 7) | Seitsemäs kanneperuste, jonka mukaan riidanalainen päätös merkitsee komission toimivallan väärinkäyttöä, mikä on ristiriidassa Yhdistyneen kuningaskunnan verotuksellisen itsemääräämisoikeuden kanssa. |
| --- | --- |

7)

Seitsemäs kanneperuste, jonka mukaan riidanalainen päätös merkitsee komission toimivallan väärinkäyttöä, mikä on ristiriidassa Yhdistyneen kuningaskunnan verotuksellisen itsemääräämisoikeuden kanssa.

| 8) | Kahdeksas kanneperuste, jonka mukaan komissio teki ilmeisiä arviointivirheitä, kun se katsoi, ettei poikkeus ole perusteltu ehdot täyttävistä lainasuhteista saatavien kaupankäynnin ulkopuolisten rahoitustulojen, jotka kuuluvat lähtökohtaisesti vuoden 2010 Taxation (International and Other Provisions) Act -lain 371EB jakson (Yhdistyneessä kuningaskunnassa harjoitettava toiminta) soveltamisalaan, verotuksen osalta. Komission päätös on myös perusteluiltaan puutteellinen siltä osin kuin on kyse siitä, ovatko poikkeukset, jotka koskevat ehdot täyttäviä resursseja ja vastaavaan korkoon liittyviä tuloja, oikeutettuja. |
| --- | --- |

8)

Kahdeksas kanneperuste, jonka mukaan komissio teki ilmeisiä arviointivirheitä, kun se katsoi, ettei poikkeus ole perusteltu ehdot täyttävistä lainasuhteista saatavien kaupankäynnin ulkopuolisten rahoitustulojen, jotka kuuluvat lähtökohtaisesti vuoden 2010 Taxation (International and Other Provisions) Act -lain 371EB jakson (Yhdistyneessä kuningaskunnassa harjoitettava toiminta) soveltamisalaan, verotuksen osalta. Komission päätös on myös perusteluiltaan puutteellinen siltä osin kuin on kyse siitä, ovatko poikkeukset, jotka koskevat ehdot täyttäviä resursseja ja vastaavaan korkoon liittyviä tuloja, oikeutettuja.

| 9) | Yhdeksäs kanneperuste, jonka mukaan komissio rikkoi SEUT 108 artiklan 2 kohtaa, asetuksen (EU) 2015/1589 (2) 6 artiklaa ja perusoikeuskirjan 41 artiklaan perustuvaa hyvää hallintoa koskevaa velvollisuutta. Komissio ei erikseen maininnut menettelyn aloittamispäätöksessä, että se epäili vuoden 2010 Taxation (International and Other Provisions) Act -lain 371ID jakson mukaisen 75 prosentin vapautuksen oikeuttamista, jotta se välttäisi konsernin sisäistä lainanantotoimintaa koskevan avainhenkilötoimintoanalyysin tekemiseen liittyvät käytännön vaikeudet, kuten sen, että asianomaisille osapuolille annetaan riittävät mahdollisuudet esittää huomautuksia. Tältä osin komissio ei pyytänyt tutkinnan aikana asianomaisia osapuolia esittämään huomautuksia, eikä se riidanalaisessa päätöksessä ottanut huomioon tällaisia huomautuksia, joita asianomaiset osapuolet olivat toimittaneet. Näin ollen päätös on pätemätön. |
| --- | --- |

9)

Yhdeksäs kanneperuste, jonka mukaan komissio rikkoi SEUT 108 artiklan 2 kohtaa, asetuksen (EU) 2015/1589 (2) 6 artiklaa ja perusoikeuskirjan 41 artiklaan perustuvaa hyvää hallintoa koskevaa velvollisuutta. Komissio ei erikseen maininnut menettelyn aloittamispäätöksessä, että se epäili vuoden 2010 Taxation (International and Other Provisions) Act -lain 371ID jakson mukaisen 75 prosentin vapautuksen oikeuttamista, jotta se välttäisi konsernin sisäistä lainanantotoimintaa koskevan avainhenkilötoimintoanalyysin tekemiseen liittyvät käytännön vaikeudet, kuten sen, että asianomaisille osapuolille annetaan riittävät mahdollisuudet esittää huomautuksia. Tältä osin komissio ei pyytänyt tutkinnan aikana asianomaisia osapuolia esittämään huomautuksia, eikä se riidanalaisessa päätöksessä ottanut huomioon tällaisia huomautuksia, joita asianomaiset osapuolet olivat toimittaneet. Näin ollen päätös on pätemätön.

| 10 | Kymmenes kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisen virheen, kun se totesi, että Yhdistyneeseen kuningaskuntaan sijoittautuneen yrityksen verottaminen ulkomaisten tytäryhtiöiden tulojen osalta ei ole sijoittautumisvapauden rajoittamista siltä osin kuin tulot ovat kohdennettavissa kotimaisiin varoihin ja kotimaiseen toimintaan, ja ettei riidanalainen toimenpide ole tarpeen perussopimuksissa vahvistettujen perusvapauksien noudattamisen varmistamiseksi.
  Kanteensa tueksi (toissijaisesti) riidanalaisen päätöksen 2 artiklan kumoamiseksi kantaja vetoaa seuraavaan kanneperusteeseen: |
| --- | --- |

10

Kymmenes kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisen virheen, kun se totesi, että Yhdistyneeseen kuningaskuntaan sijoittautuneen yrityksen verottaminen ulkomaisten tytäryhtiöiden tulojen osalta ei ole sijoittautumisvapauden rajoittamista siltä osin kuin tulot ovat kohdennettavissa kotimaisiin varoihin ja kotimaiseen toimintaan, ja ettei riidanalainen toimenpide ole tarpeen perussopimuksissa vahvistettujen perusvapauksien noudattamisen varmistamiseksi.

Kanteensa tueksi (toissijaisesti) riidanalaisen päätöksen 2 artiklan kumoamiseksi kantaja vetoaa seuraavaan kanneperusteeseen:

| 11 | Yhdestoista kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisen virheen vaikka (mikä kiistetään) riidanalainen toimenpide olisi valtiontukiohjelma, kun se katsoi, ettei tuen takaisinperintä loukkaisi unionin oikeuden perusperiaatteita, ja kun se määräsi takaisinperinnästä riippumatta siitä, oliko ulkomaisten väliyhteisöjen perustaminen ja se, että ne antoivat lainoja konserniin kuuluville ulkomaisille yrityksille, sijoittautumisvapauden tai pääomien vapaan liikkuvuuden käyttämistä. Nyt käsiteltävässä asiassa erityisesti takaisinperintä loukkaisi kantajan SEUT 49 artiklan mukaista sijoittautumisvapautta ja SEUT 63 artiklan mukaista pääomien vapaata liikkuvuutta. Tällaisen loukkauksen osalta riidanalaisen päätöksen 2 artiklassa oleva takaisinperintämääräys on kumottava. |
| --- | --- |

11

Yhdestoista kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisen virheen vaikka (mikä kiistetään) riidanalainen toimenpide olisi valtiontukiohjelma, kun se katsoi, ettei tuen takaisinperintä loukkaisi unionin oikeuden perusperiaatteita, ja kun se määräsi takaisinperinnästä riippumatta siitä, oliko ulkomaisten väliyhteisöjen perustaminen ja se, että ne antoivat lainoja konserniin kuuluville ulkomaisille yrityksille, sijoittautumisvapauden tai pääomien vapaan liikkuvuuden käyttämistä. Nyt käsiteltävässä asiassa erityisesti takaisinperintä loukkaisi kantajan SEUT 49 artiklan mukaista sijoittautumisvapautta ja SEUT 63 artiklan mukaista pääomien vapaata liikkuvuutta. Tällaisen loukkauksen osalta riidanalaisen päätöksen 2 artiklassa oleva takaisinperintämääräys on kumottava.

---

(1)  Sisämarkkinoiden toimintaan suoraan vaikuttavien veron kiertämisen käytäntöjen torjuntaa koskevien sääntöjen vahvistamisesta 12.7.2016 annettu neuvoston direktiivi (EU) 2016/1164 (EUVL 2016, L 193, s. 1).

(2)  Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 108 artiklan soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 13.7.2015 annettu neuvoston asetus (EU) 2015/1589 (EUVL 2015, L 248, s. 9).

---

| 10.2.2020 | FI | Euroopan unionin virallinen lehti | C 45/48 |
| --- | --- | --- | --- |

10.2.2020

FI

Euroopan unionin virallinen lehti

C 45/48

---

Kanne 8.11.2019 – Informa ym. v. komissio

(asia T-769/19)

(2020/C 45/43)

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Asianosaiset

Kantajat: Informa plc (Lontoo, Yhdistynyt kuningaskunta), Maypond Ltd (Dublin, Irlanti), Tanahol Ltd (Dublin) ja Colonygrove Ltd (Lontoo) (edustajat: solicitor M. Whitehouse ja solicitor P. Halford)

Vastaaja: Euroopan komissio

Vaatimukset

Kantajat vaativat unionin yleistä tuomioistuinta

| — | kumoamaan 2.4.2019 annetun komission päätöksen (EU) 2019/1352 valtiontuesta SA.44896, jonka Yhdistynyt kuningaskunta on myöntänyt ulkomaisten väliyhteisöjen konsernirahoitukseen sovellettavan poikkeuksen nojalla (EUVL 2019, L 216, s. 1), |
| --- | --- |

—

kumoamaan 2.4.2019 annetun komission päätöksen (EU) 2019/1352 valtiontuesta SA.44896, jonka Yhdistynyt kuningaskunta on myöntänyt ulkomaisten väliyhteisöjen konsernirahoitukseen sovellettavan poikkeuksen nojalla (EUVL 2019, L 216, s. 1),

| — | toissijaisesti kumoamaan riidanalaisen päätöksen 2 artiklan siltä osin kuin sillä loukataan kantajien SEUT 49 artiklan mukaista sijoittautumisvapautta ja/tai SEUT 63 artiklan mukaista pääomien vapaata liikkuvuutta, ja |
| --- | --- |

—

toissijaisesti kumoamaan riidanalaisen päätöksen 2 artiklan siltä osin kuin sillä loukataan kantajien SEUT 49 artiklan mukaista sijoittautumisvapautta ja/tai SEUT 63 artiklan mukaista pääomien vapaata liikkuvuutta, ja

| — | velvoittamaan komission korvaamaan kantajien oikeudenkäyntikulut. |
| --- | --- |

—

velvoittamaan komission korvaamaan kantajien oikeudenkäyntikulut.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Kanteensa tueksi kantajat vetoavat 11 kanneperusteeseen.

| 1) | Ensimmäinen kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisen virheen ja/tai ilmeisen arviointivirheen, kun se katsoi, että konsernirahoitukseen sovellettava poikkeusohjelma (riidanalainen toimenpide) johti SEUT 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun taloudellisen edun saamiseen. |
| --- | --- |

1)

Ensimmäinen kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisen virheen ja/tai ilmeisen arviointivirheen, kun se katsoi, että konsernirahoitukseen sovellettava poikkeusohjelma (riidanalainen toimenpide) johti SEUT 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun taloudellisen edun saamiseen.

| 2) | Toinen kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisen virheen ja/tai ilmeisen arviointivirheen määrittäessään viitejärjestelmän valikoivuuden arvioimista varten. |
| --- | --- |

2)

Toinen kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisen virheen ja/tai ilmeisen arviointivirheen määrittäessään viitejärjestelmän valikoivuuden arvioimista varten.

| 3) | Kolmas kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisia virheitä ja ilmeisiä arviointivirheitä, kun se virheellisesti tai puutteellisesti määritteli valitsemansa viitejärjestelmän asianomaiset tavoitteet eikä ymmärtänyt niitä oikein. |
| --- | --- |

3)

Kolmas kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisia virheitä ja ilmeisiä arviointivirheitä, kun se virheellisesti tai puutteellisesti määritteli valitsemansa viitejärjestelmän asianomaiset tavoitteet eikä ymmärtänyt niitä oikein.

| 4) | Neljäs kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisia virheitä ja/tai ilmeisiä arviointivirheitä määrittäessään riidanalaisen toimenpiteen poikkeukseksi valitsemastaan viitejärjestelmästä. |
| --- | --- |

4)

Neljäs kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisia virheitä ja/tai ilmeisiä arviointivirheitä määrittäessään riidanalaisen toimenpiteen poikkeukseksi valitsemastaan viitejärjestelmästä.

| 5) | Viides kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisia virheitä ja/tai ilmeisiä arviointivirheitä, kun se virheellisesti luokitteli riidanalaisen toimenpiteen lähtökohtaisesti valikoivaksi katsomalla virheellisesti, että se merkitsi toisiinsa rinnastettavassa oikeudellisessa ja tosiasiallisessa tilanteessa olevien yritysten erilaista kohtelua. |
| --- | --- |

5)

Viides kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisia virheitä ja/tai ilmeisiä arviointivirheitä, kun se virheellisesti luokitteli riidanalaisen toimenpiteen lähtökohtaisesti valikoivaksi katsomalla virheellisesti, että se merkitsi toisiinsa rinnastettavassa oikeudellisessa ja tosiasiallisessa tilanteessa olevien yritysten erilaista kohtelua.

| 6) | Kuudes kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisen virheen, kun se otti neuvoston direktiivin (EU) 2016/1164 (1) huomioon arvioidessaan riidanalaisen toimenpiteen valikoivuutta, vaikka kyseinen asetus tuli voimaan vasta sen ajanjakson päättymisen jälkeen, jonka aikana komissio totesi, että riidanalainen toimenpide on valtiontukea. |
| --- | --- |

6)

Kuudes kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisen virheen, kun se otti neuvoston direktiivin (EU) 2016/1164 (1) huomioon arvioidessaan riidanalaisen toimenpiteen valikoivuutta, vaikka kyseinen asetus tuli voimaan vasta sen ajanjakson päättymisen jälkeen, jonka aikana komissio totesi, että riidanalainen toimenpide on valtiontukea.

| 7) | Seitsemäs kanneperuste, jonka mukaan riidanalainen päätös merkitsee komission toimivallan väärinkäyttöä, mikä on ristiriidassa Yhdistyneen kuningaskunnan verotuksellisen itsemääräämisoikeuden kanssa. |
| --- | --- |

7)

Seitsemäs kanneperuste, jonka mukaan riidanalainen päätös merkitsee komission toimivallan väärinkäyttöä, mikä on ristiriidassa Yhdistyneen kuningaskunnan verotuksellisen itsemääräämisoikeuden kanssa.

| 8) | Kahdeksas kanneperuste, jonka mukaan komissio teki ilmeisiä arviointivirheitä, kun se katsoi, ettei poikkeus ole perusteltu ehdot täyttävistä lainasuhteista saatavien kaupankäynnin ulkopuolisten rahoitustulojen, jotka kuuluvat lähtökohtaisesti vuoden 2010 Taxation (International and Other Provisions) Act -lain 371EB jakson (Yhdistyneessä kuningaskunnassa harjoitettava toiminta) soveltamisalaan, verotuksen osalta. Komission päätös on myös perusteluiltaan puutteellinen siltä osin kuin on kyse siitä, ovatko poikkeukset, jotka koskevat ehdot täyttäviä resursseja ja vastaavaan korkoon liittyviä tuloja, oikeutettuja. |
| --- | --- |

8)

Kahdeksas kanneperuste, jonka mukaan komissio teki ilmeisiä arviointivirheitä, kun se katsoi, ettei poikkeus ole perusteltu ehdot täyttävistä lainasuhteista saatavien kaupankäynnin ulkopuolisten rahoitustulojen, jotka kuuluvat lähtökohtaisesti vuoden 2010 Taxation (International and Other Provisions) Act -lain 371EB jakson (Yhdistyneessä kuningaskunnassa harjoitettava toiminta) soveltamisalaan, verotuksen osalta. Komission päätös on myös perusteluiltaan puutteellinen siltä osin kuin on kyse siitä, ovatko poikkeukset, jotka koskevat ehdot täyttäviä resursseja ja vastaavaan korkoon liittyviä tuloja, oikeutettuja.

| 9) | Yhdeksäs kanneperuste, jonka mukaan komissio rikkoi SEUT 108 artiklan 2 kohtaa, asetuksen (EU) 2015/1589 (2) 6 artiklaa ja perusoikeuskirjan 41 artiklaan perustuvaa hyvää hallintoa koskevaa velvollisuutta. Komissio ei erikseen maininnut menettelyn aloittamispäätöksessä, että se epäili vuoden 2010 Taxation (International and Other Provisions) Act -lain 371ID jakson mukaisen 75 prosentin vapautuksen oikeuttamista, jotta se välttäisi konsernin sisäistä lainanantotoimintaa koskevan avainhenkilötoimintoanalyysin tekemiseen liittyvät käytännön vaikeudet, kuten sen, että asianomaisille osapuolille annetaan riittävät mahdollisuudet esittää huomautuksia. Tältä osin komissio ei pyytänyt tutkinnan aikana asianomaisia osapuolia esittämään huomautuksia, eikä se riidanalaisessa päätöksessä ottanut huomioon tällaisia huomautuksia, joita asianomaiset osapuolet olivat toimittaneet. Näin ollen päätös on pätemätön. |
| --- | --- |

9)

Yhdeksäs kanneperuste, jonka mukaan komissio rikkoi SEUT 108 artiklan 2 kohtaa, asetuksen (EU) 2015/1589 (2) 6 artiklaa ja perusoikeuskirjan 41 artiklaan perustuvaa hyvää hallintoa koskevaa velvollisuutta. Komissio ei erikseen maininnut menettelyn aloittamispäätöksessä, että se epäili vuoden 2010 Taxation (International and Other Provisions) Act -lain 371ID jakson mukaisen 75 prosentin vapautuksen oikeuttamista, jotta se välttäisi konsernin sisäistä lainanantotoimintaa koskevan avainhenkilötoimintoanalyysin tekemiseen liittyvät käytännön vaikeudet, kuten sen, että asianomaisille osapuolille annetaan riittävät mahdollisuudet esittää huomautuksia. Tältä osin komissio ei pyytänyt tutkinnan aikana asianomaisia osapuolia esittämään huomautuksia, eikä se riidanalaisessa päätöksessä ottanut huomioon tällaisia huomautuksia, joita asianomaiset osapuolet olivat toimittaneet. Näin ollen päätös on pätemätön.

| 10 | Kymmenes kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisen virheen, kun se totesi, että Yhdistyneeseen kuningaskuntaan sijoittautuneen yrityksen verottaminen ulkomaisten tytäryhtiöiden tulojen osalta ei ole sijoittautumisvapauden rajoittamista siltä osin kuin tulot ovat kohdennettavissa kotimaisiin varoihin ja kotimaiseen toimintaan, ja ettei riidanalainen toimenpide ole tarpeen perussopimuksissa vahvistettujen perusvapauksien noudattamisen varmistamiseksi.
  Kanteensa tueksi (toissijaisesti) riidanalaisen päätöksen 2 artiklan kumoamiseksi kantajat vetoavat seuraavaan kanneperusteeseen: |
| --- | --- |

10

Kymmenes kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisen virheen, kun se totesi, että Yhdistyneeseen kuningaskuntaan sijoittautuneen yrityksen verottaminen ulkomaisten tytäryhtiöiden tulojen osalta ei ole sijoittautumisvapauden rajoittamista siltä osin kuin tulot ovat kohdennettavissa kotimaisiin varoihin ja kotimaiseen toimintaan, ja ettei riidanalainen toimenpide ole tarpeen perussopimuksissa vahvistettujen perusvapauksien noudattamisen varmistamiseksi.

Kanteensa tueksi (toissijaisesti) riidanalaisen päätöksen 2 artiklan kumoamiseksi kantajat vetoavat seuraavaan kanneperusteeseen:

| 11 | Yhdestoista kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisen virheen vaikka (mikä kiistetään) riidanalainen toimenpide olisi valtiontukiohjelma, kun se katsoi, ettei tuen takaisinperintä loukkaisi unionin oikeuden perusperiaatteita, ja kun se määräsi takaisinperinnästä riippumatta siitä, oliko ulkomaisten väliyhteisöjen perustaminen ja se, että ne antoivat lainoja konserniin kuuluville ulkomaisille yrityksille, sijoittautumisvapauden tai pääomien vapaan liikkuvuuden käyttämistä. Nyt käsiteltävässä asiassa erityisesti takaisinperintä loukkaisi kantajien SEUT 49 artiklan mukaista sijoittautumisvapautta ja SEUT 63 artiklan mukaista pääomien vapaata liikkuvuutta. Tällaisen loukkauksen osalta riidanalaisen päätöksen 2 artiklassa oleva takaisinperintämääräys on kumottava. |
| --- | --- |

11

Yhdestoista kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisen virheen vaikka (mikä kiistetään) riidanalainen toimenpide olisi valtiontukiohjelma, kun se katsoi, ettei tuen takaisinperintä loukkaisi unionin oikeuden perusperiaatteita, ja kun se määräsi takaisinperinnästä riippumatta siitä, oliko ulkomaisten väliyhteisöjen perustaminen ja se, että ne antoivat lainoja konserniin kuuluville ulkomaisille yrityksille, sijoittautumisvapauden tai pääomien vapaan liikkuvuuden käyttämistä. Nyt käsiteltävässä asiassa erityisesti takaisinperintä loukkaisi kantajien SEUT 49 artiklan mukaista sijoittautumisvapautta ja SEUT 63 artiklan mukaista pääomien vapaata liikkuvuutta. Tällaisen loukkauksen osalta riidanalaisen päätöksen 2 artiklassa oleva takaisinperintämääräys on kumottava.

---

(1)  Sisämarkkinoiden toimintaan suoraan vaikuttavien veron kiertämisen käytäntöjen torjuntaa koskevien sääntöjen vahvistamisesta 12.7.2016 annettu neuvoston direktiivi (EU) 2016/1164 (EUVL 2016, L 193, s. 1).

(2)  Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 108 artiklan soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 13.7.2015 annettu neuvoston asetus (EU) 2015/1589 (EUVL 2015, L 248, s. 9).

---

| 10.2.2020 | FI | Euroopan unionin virallinen lehti | C 45/50 |
| --- | --- | --- | --- |

10.2.2020

FI

Euroopan unionin virallinen lehti

C 45/50

---

Kanne 8.11.2019 – Merlin UK Finco 1 ym. v. komissio

(asia T-770/19)

(2020/C 45/44)

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Asianosaiset

Kantajat: Merlin UK Finco 1 Ltd (Poole, Yhdistynyt kuningaskunta), Merlin UK Finco 2 Ltd (Poole), Charcoal Newco 1 Ltd (Poole) ja Charcoal Newco 1A Ltd (Poole) (edustajat: solicitor M. Whitehouse ja solicitor P. Halford)

Vastaaja: Euroopan komissio

Vaatimukset

Kantajat vaativat unionin yleistä tuomioistuinta

| — | kumoamaan 2.4.2019 annetun komission päätöksen (EU) 2019/1352 valtiontuesta SA.44896, jonka Yhdistynyt kuningaskunta on myöntänyt ulkomaisten väliyhteisöjen konsernirahoitukseen sovellettavan poikkeuksen nojalla (EUVL 2019, L 216, s. 1), |
| --- | --- |

—

kumoamaan 2.4.2019 annetun komission päätöksen (EU) 2019/1352 valtiontuesta SA.44896, jonka Yhdistynyt kuningaskunta on myöntänyt ulkomaisten väliyhteisöjen konsernirahoitukseen sovellettavan poikkeuksen nojalla (EUVL 2019, L 216, s. 1),

| — | toissijaisesti kumoamaan riidanalaisen päätöksen 2 artiklan siltä osin kuin sillä loukataan kantajien SEUT 49 artiklan mukaista sijoittautumisvapautta tai SEUT 63 artiklan mukaista pääomien vapaata liikkuvuutta, ja |
| --- | --- |

—

toissijaisesti kumoamaan riidanalaisen päätöksen 2 artiklan siltä osin kuin sillä loukataan kantajien SEUT 49 artiklan mukaista sijoittautumisvapautta tai SEUT 63 artiklan mukaista pääomien vapaata liikkuvuutta, ja

| — | velvoittamaan komission korvaamaan kantajien oikeudenkäyntikulut. |
| --- | --- |

—

velvoittamaan komission korvaamaan kantajien oikeudenkäyntikulut.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Kanteensa tueksi kantajat vetoavat 11 kanneperusteeseen.

| 1) | Ensimmäinen kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisen virheen ja/tai ilmeisen arviointivirheen, kun se katsoi, että konsernirahoitukseen sovellettava poikkeusohjelma (riidanalainen toimenpide) johti SEUT 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun taloudellisen edun saamiseen. |
| --- | --- |

1)

Ensimmäinen kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisen virheen ja/tai ilmeisen arviointivirheen, kun se katsoi, että konsernirahoitukseen sovellettava poikkeusohjelma (riidanalainen toimenpide) johti SEUT 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun taloudellisen edun saamiseen.

| 2) | Toinen kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisen virheen ja/tai ilmeisen arviointivirheen määrittäessään viitejärjestelmän valikoivuuden arvioimista varten. |
| --- | --- |

2)

Toinen kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisen virheen ja/tai ilmeisen arviointivirheen määrittäessään viitejärjestelmän valikoivuuden arvioimista varten.

| 3) | Kolmas kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisia virheitä ja ilmeisiä arviointivirheitä, kun se virheellisesti tai puutteellisesti määritteli valitsemansa viitejärjestelmän asianomaiset tavoitteet eikä ymmärtänyt niitä oikein. |
| --- | --- |

3)

Kolmas kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisia virheitä ja ilmeisiä arviointivirheitä, kun se virheellisesti tai puutteellisesti määritteli valitsemansa viitejärjestelmän asianomaiset tavoitteet eikä ymmärtänyt niitä oikein.

| 4) | Neljäs kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisia virheitä ja/tai ilmeisiä arviointivirheitä määrittäessään riidanalaisen toimenpiteen poikkeukseksi valitsemastaan viitejärjestelmästä. |
| --- | --- |

4)

Neljäs kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisia virheitä ja/tai ilmeisiä arviointivirheitä määrittäessään riidanalaisen toimenpiteen poikkeukseksi valitsemastaan viitejärjestelmästä.

| 5) | Viides kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisia virheitä ja/tai ilmeisiä arviointivirheitä, kun se virheellisesti luokitteli riidanalaisen toimenpiteen lähtökohtaisesti valikoivaksi katsomalla virheellisesti, että se merkitsi toisiinsa rinnastettavassa oikeudellisessa ja tosiasiallisessa tilanteessa olevien yritysten erilaista kohtelua. |
| --- | --- |

5)

Viides kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisia virheitä ja/tai ilmeisiä arviointivirheitä, kun se virheellisesti luokitteli riidanalaisen toimenpiteen lähtökohtaisesti valikoivaksi katsomalla virheellisesti, että se merkitsi toisiinsa rinnastettavassa oikeudellisessa ja tosiasiallisessa tilanteessa olevien yritysten erilaista kohtelua.

| 6) | Kuudes kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisen virheen, kun se otti neuvoston direktiivin (EU) 2016/1164 (1) huomioon arvioidessaan riidanalaisen toimenpiteen valikoivuutta, vaikka kyseinen asetus tuli voimaan vasta sen ajanjakson päättymisen jälkeen, jonka aikana komissio totesi, että riidanalainen toimenpide on valtiontukea. |
| --- | --- |

6)

Kuudes kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisen virheen, kun se otti neuvoston direktiivin (EU) 2016/1164 (1) huomioon arvioidessaan riidanalaisen toimenpiteen valikoivuutta, vaikka kyseinen asetus tuli voimaan vasta sen ajanjakson päättymisen jälkeen, jonka aikana komissio totesi, että riidanalainen toimenpide on valtiontukea.

| 7) | Seitsemäs kanneperuste, jonka mukaan riidanalainen päätös merkitsee komission toimivallan väärinkäyttöä, mikä on ristiriidassa Yhdistyneen kuningaskunnan verotuksellisen itsemääräämisoikeuden kanssa. |
| --- | --- |

7)

Seitsemäs kanneperuste, jonka mukaan riidanalainen päätös merkitsee komission toimivallan väärinkäyttöä, mikä on ristiriidassa Yhdistyneen kuningaskunnan verotuksellisen itsemääräämisoikeuden kanssa.

| 8) | Kahdeksas kanneperuste, jonka mukaan komissio teki ilmeisiä arviointivirheitä, kun se katsoi, ettei poikkeus ole perusteltu ehdot täyttävistä lainasuhteista saatavien kaupankäynnin ulkopuolisten rahoitustulojen, jotka kuuluvat lähtökohtaisesti vuoden 2010 Taxation (International and Other Provisions) Act -lain 371EB jakson (Yhdistyneessä kuningaskunnassa harjoitettava toiminta) soveltamisalaan, verotuksen osalta. Komission päätös on myös perusteluiltaan puutteellinen siltä osin kuin on kyse siitä, ovatko poikkeukset, jotka koskevat ehdot täyttäviä resursseja ja vastaavaan korkoon liittyviä tuloja, oikeutettuja. |
| --- | --- |

8)

Kahdeksas kanneperuste, jonka mukaan komissio teki ilmeisiä arviointivirheitä, kun se katsoi, ettei poikkeus ole perusteltu ehdot täyttävistä lainasuhteista saatavien kaupankäynnin ulkopuolisten rahoitustulojen, jotka kuuluvat lähtökohtaisesti vuoden 2010 Taxation (International and Other Provisions) Act -lain 371EB jakson (Yhdistyneessä kuningaskunnassa harjoitettava toiminta) soveltamisalaan, verotuksen osalta. Komission päätös on myös perusteluiltaan puutteellinen siltä osin kuin on kyse siitä, ovatko poikkeukset, jotka koskevat ehdot täyttäviä resursseja ja vastaavaan korkoon liittyviä tuloja, oikeutettuja.

| 9) | Yhdeksäs kanneperuste, jonka mukaan komissio rikkoi SEUT 108 artiklan 2 kohtaa, asetuksen (EU) 2015/1589 (2) 6 artiklaa ja perusoikeuskirjan 41 artiklaan perustuvaa hyvää hallintoa koskevaa velvollisuutta. Komissio ei erikseen maininnut menettelyn aloittamispäätöksessä, että se epäili vuoden 2010 Taxation (International and Other Provisions) Act -lain 371ID jakson mukaisen 75 prosentin vapautuksen oikeuttamista, jotta se välttäisi konsernin sisäistä lainanantotoimintaa koskevan avainhenkilötoimintoanalyysin tekemiseen liittyvät käytännön vaikeudet, kuten sen, että asianomaisille osapuolille annetaan riittävät mahdollisuudet esittää huomautuksia. Tältä osin komissio ei pyytänyt tutkinnan aikana asianomaisia osapuolia esittämään huomautuksia, eikä se riidanalaisessa päätöksessä ottanut huomioon tällaisia huomautuksia, joita asianomaiset osapuolet olivat toimittaneet. Näin ollen päätös on pätemätön. |
| --- | --- |

9)

Yhdeksäs kanneperuste, jonka mukaan komissio rikkoi SEUT 108 artiklan 2 kohtaa, asetuksen (EU) 2015/1589 (2) 6 artiklaa ja perusoikeuskirjan 41 artiklaan perustuvaa hyvää hallintoa koskevaa velvollisuutta. Komissio ei erikseen maininnut menettelyn aloittamispäätöksessä, että se epäili vuoden 2010 Taxation (International and Other Provisions) Act -lain 371ID jakson mukaisen 75 prosentin vapautuksen oikeuttamista, jotta se välttäisi konsernin sisäistä lainanantotoimintaa koskevan avainhenkilötoimintoanalyysin tekemiseen liittyvät käytännön vaikeudet, kuten sen, että asianomaisille osapuolille annetaan riittävät mahdollisuudet esittää huomautuksia. Tältä osin komissio ei pyytänyt tutkinnan aikana asianomaisia osapuolia esittämään huomautuksia, eikä se riidanalaisessa päätöksessä ottanut huomioon tällaisia huomautuksia, joita asianomaiset osapuolet olivat toimittaneet. Näin ollen päätös on pätemätön.

| 10 | Kymmenes kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisen virheen, kun se totesi, että Yhdistyneeseen kuningaskuntaan sijoittautuneen yrityksen verottaminen ulkomaisten tytäryhtiöiden tulojen osalta ei ole sijoittautumisvapauden rajoittamista siltä osin kuin tulot ovat kohdennettavissa kotimaisiin varoihin ja kotimaiseen toimintaan, ja ettei riidanalainen toimenpide ole tarpeen perussopimuksissa vahvistettujen perusvapauksien noudattamisen varmistamiseksi.
  Kanteensa tueksi (toissijaisesti) riidanalaisen päätöksen 2 artiklan kumoamiseksi kantajat vetoavat seuraavaan kanneperusteeseen: |
| --- | --- |

10

Kymmenes kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisen virheen, kun se totesi, että Yhdistyneeseen kuningaskuntaan sijoittautuneen yrityksen verottaminen ulkomaisten tytäryhtiöiden tulojen osalta ei ole sijoittautumisvapauden rajoittamista siltä osin kuin tulot ovat kohdennettavissa kotimaisiin varoihin ja kotimaiseen toimintaan, ja ettei riidanalainen toimenpide ole tarpeen perussopimuksissa vahvistettujen perusvapauksien noudattamisen varmistamiseksi.

Kanteensa tueksi (toissijaisesti) riidanalaisen päätöksen 2 artiklan kumoamiseksi kantajat vetoavat seuraavaan kanneperusteeseen:

| 11 | Yhdestoista kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisen virheen vaikka (mikä kiistetään) riidanalainen toimenpide olisi valtiontukiohjelma, kun se katsoi, ettei tuen takaisinperintä loukkaisi unionin oikeuden perusperiaatteita, ja kun se määräsi takaisinperinnästä riippumatta siitä, oliko ulkomaisten väliyhteisöjen perustaminen ja se, että ne antoivat lainoja konserniin kuuluville ulkomaisille yrityksille, sijoittautumisvapauden tai pääomien vapaan liikkuvuuden käyttämistä. Nyt käsiteltävässä asiassa erityisesti takaisinperintä loukkaisi kantajien SEUT 49 artiklan mukaista sijoittautumisvapautta ja SEUT 63 artiklan mukaista pääomien vapaata liikkuvuutta. Tällaisen loukkauksen osalta riidanalaisen päätöksen 2 artiklassa oleva takaisinperintämääräys on kumottava. |
| --- | --- |

11

Yhdestoista kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisen virheen vaikka (mikä kiistetään) riidanalainen toimenpide olisi valtiontukiohjelma, kun se katsoi, ettei tuen takaisinperintä loukkaisi unionin oikeuden perusperiaatteita, ja kun se määräsi takaisinperinnästä riippumatta siitä, oliko ulkomaisten väliyhteisöjen perustaminen ja se, että ne antoivat lainoja konserniin kuuluville ulkomaisille yrityksille, sijoittautumisvapauden tai pääomien vapaan liikkuvuuden käyttämistä. Nyt käsiteltävässä asiassa erityisesti takaisinperintä loukkaisi kantajien SEUT 49 artiklan mukaista sijoittautumisvapautta ja SEUT 63 artiklan mukaista pääomien vapaata liikkuvuutta. Tällaisen loukkauksen osalta riidanalaisen päätöksen 2 artiklassa oleva takaisinperintämääräys on kumottava.

---

(1)  Sisämarkkinoiden toimintaan suoraan vaikuttavien veron kiertämisen käytäntöjen torjuntaa koskevien sääntöjen vahvistamisesta 12.7.2016 annettu neuvoston direktiivi (EU) 2016/1164 (EUVL 2016, L 193, s. 1).

(2)  Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 108 artiklan soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 13.7.2015 annettu neuvoston asetus (EU) 2015/1589 (EUVL 2015, L 248, s. 9).

---

| 10.2.2020 | FI | Euroopan unionin virallinen lehti | C 45/51 |
| --- | --- | --- | --- |

10.2.2020

FI

Euroopan unionin virallinen lehti

C 45/51

---

Kanne 11.11.2019 – Experian Finance 2012 v. komissio

(asia T-771/19)

(2020/C 45/45)

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Asianosaiset

Kantaja: Experian Finance 2012 Ltd (Nottingham, Yhdistynyt kuningaskunta) (edustajat: solicitor M. Whitehouse ja solicitor P. Halford)

Vastaaja: Euroopan komissio

Vaatimukset

Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

| — | kumoamaan 2.4.2019 annetun komission päätöksen (EU) 2019/1352 valtiontuesta SA.44896, jonka Yhdistynyt kuningaskunta on myöntänyt ulkomaisten väliyhteisöjen konsernirahoitukseen sovellettavan poikkeuksen nojalla (EUVL 2019, L 216, s. 1), |
| --- | --- |

—

kumoamaan 2.4.2019 annetun komission päätöksen (EU) 2019/1352 valtiontuesta SA.44896, jonka Yhdistynyt kuningaskunta on myöntänyt ulkomaisten väliyhteisöjen konsernirahoitukseen sovellettavan poikkeuksen nojalla (EUVL 2019, L 216, s. 1),

| — | toissijaisesti kumoamaan riidanalaisen päätöksen 2 artiklan siltä osin kuin sillä loukataan kantajan SEUT 49 artiklan mukaista sijoittautumisvapautta, ja |
| --- | --- |

—

toissijaisesti kumoamaan riidanalaisen päätöksen 2 artiklan siltä osin kuin sillä loukataan kantajan SEUT 49 artiklan mukaista sijoittautumisvapautta, ja

| — | velvoittamaan komission korvaamaan kantajan oikeudenkäyntikulut. |
| --- | --- |

—

velvoittamaan komission korvaamaan kantajan oikeudenkäyntikulut.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Kanteensa tueksi kantaja vetoaa 11 kanneperusteeseen.

| 1) | Ensimmäinen kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisen virheen ja/tai ilmeisen arviointivirheen, kun se katsoi, että riidanalainen toimenpide johti SEUT 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun taloudellisen edun saamiseen. |
| --- | --- |

1)

Ensimmäinen kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisen virheen ja/tai ilmeisen arviointivirheen, kun se katsoi, että riidanalainen toimenpide johti SEUT 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun taloudellisen edun saamiseen.

| 2) | Toinen kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisen virheen ja/tai ilmeisen arviointivirheen määrittäessään viitejärjestelmän valikoivuuden arvioimista varten. |
| --- | --- |

2)

Toinen kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisen virheen ja/tai ilmeisen arviointivirheen määrittäessään viitejärjestelmän valikoivuuden arvioimista varten.

| 3) | Kolmas kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisia virheitä ja ilmeisiä arviointivirheitä, kun se virheellisesti tai puutteellisesti määritteli valitsemansa viitejärjestelmän asianomaiset tavoitteet eikä ymmärtänyt niitä oikein. |
| --- | --- |

3)

Kolmas kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisia virheitä ja ilmeisiä arviointivirheitä, kun se virheellisesti tai puutteellisesti määritteli valitsemansa viitejärjestelmän asianomaiset tavoitteet eikä ymmärtänyt niitä oikein.

| 4) | Neljäs kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisia virheitä ja/tai ilmeisiä arviointivirheitä määrittäessään riidanalaisen toimenpiteen poikkeukseksi valitsemastaan viitejärjestelmästä. |
| --- | --- |

4)

Neljäs kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisia virheitä ja/tai ilmeisiä arviointivirheitä määrittäessään riidanalaisen toimenpiteen poikkeukseksi valitsemastaan viitejärjestelmästä.

| 5) | Viides kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisia virheitä ja/tai ilmeisiä arviointivirheitä, kun se virheellisesti luokitteli riidanalaisen toimenpiteen lähtökohtaisesti valikoivaksi katsomalla virheellisesti, että se merkitsi toisiinsa rinnastettavassa oikeudellisessa ja tosiasiallisessa tilanteessa olevien yritysten erilaista kohtelua. |
| --- | --- |

5)

Viides kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisia virheitä ja/tai ilmeisiä arviointivirheitä, kun se virheellisesti luokitteli riidanalaisen toimenpiteen lähtökohtaisesti valikoivaksi katsomalla virheellisesti, että se merkitsi toisiinsa rinnastettavassa oikeudellisessa ja tosiasiallisessa tilanteessa olevien yritysten erilaista kohtelua.

| 6) | Kuudes kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisen virheen, kun se otti neuvoston direktiivin (EU) 2016/1164 (1) huomioon arvioidessaan riidanalaisen toimenpiteen valikoivuutta, vaikka kyseinen asetus tuli voimaan vasta sen ajanjakson päättymisen jälkeen, jonka aikana komissio totesi, että riidanalainen toimenpide on valtiontukea. |
| --- | --- |

6)

Kuudes kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisen virheen, kun se otti neuvoston direktiivin (EU) 2016/1164 (1) huomioon arvioidessaan riidanalaisen toimenpiteen valikoivuutta, vaikka kyseinen asetus tuli voimaan vasta sen ajanjakson päättymisen jälkeen, jonka aikana komissio totesi, että riidanalainen toimenpide on valtiontukea.

| 7) | Seitsemäs kanneperuste, jonka mukaan riidanalainen päätös merkitsee komission toimivallan väärinkäyttöä, mikä on ristiriidassa Yhdistyneen kuningaskunnan verotuksellisen itsemääräämisoikeuden kanssa. |
| --- | --- |

7)

Seitsemäs kanneperuste, jonka mukaan riidanalainen päätös merkitsee komission toimivallan väärinkäyttöä, mikä on ristiriidassa Yhdistyneen kuningaskunnan verotuksellisen itsemääräämisoikeuden kanssa.

| 8) | Kahdeksas kanneperuste, jonka mukaan komissio teki ilmeisiä arviointivirheitä, kun se katsoi, ettei poikkeus ole perusteltu ehdot täyttävistä lainasuhteista saatavien kaupankäynnin ulkopuolisten rahoitustulojen, jotka kuuluvat lähtökohtaisesti vuoden 2010 Taxation (International and Other Provisions) Act -lain 371EB jakson (Yhdistyneessä kuningaskunnassa harjoitettava toiminta) soveltamisalaan, verotuksen osalta. Komission päätös on myös perusteluiltaan puutteellinen siltä osin kuin on kyse siitä, ovatko poikkeukset, jotka koskevat ehdot täyttäviä resursseja ja vastaavaan korkoon liittyviä tuloja, oikeutettuja. |
| --- | --- |

8)

Kahdeksas kanneperuste, jonka mukaan komissio teki ilmeisiä arviointivirheitä, kun se katsoi, ettei poikkeus ole perusteltu ehdot täyttävistä lainasuhteista saatavien kaupankäynnin ulkopuolisten rahoitustulojen, jotka kuuluvat lähtökohtaisesti vuoden 2010 Taxation (International and Other Provisions) Act -lain 371EB jakson (Yhdistyneessä kuningaskunnassa harjoitettava toiminta) soveltamisalaan, verotuksen osalta. Komission päätös on myös perusteluiltaan puutteellinen siltä osin kuin on kyse siitä, ovatko poikkeukset, jotka koskevat ehdot täyttäviä resursseja ja vastaavaan korkoon liittyviä tuloja, oikeutettuja.

| 9) | Yhdeksäs kanneperuste, jonka mukaan komissio rikkoi SEUT 108 artiklan 2 kohtaa, asetuksen (EU) 2015/1589 (2) 6 artiklaa ja perusoikeuskirjan 41 artiklaan perustuvaa hyvää hallintoa koskevaa velvollisuutta. Komissio ei erikseen maininnut menettelyn aloittamispäätöksessä, että se epäili vuoden 2010 Taxation (International and Other Provisions) Act -lain 371ID jakson mukaisen 75 prosentin vapautuksen oikeuttamista, jotta se välttäisi konsernin sisäistä lainanantotoimintaa koskevan avainhenkilötoimintoanalyysin tekemiseen liittyvät käytännön vaikeudet, kuten sen, että asianomaisille osapuolille annetaan riittävät mahdollisuudet esittää huomautuksia. Tältä osin komissio ei pyytänyt tutkinnan aikana asianomaisia osapuolia esittämään huomautuksia, eikä se riidanalaisessa päätöksessä ottanut huomioon tällaisia huomautuksia, joita asianomaiset osapuolet olivat toimittaneet. Näin ollen päätös on pätemätön. |
| --- | --- |

9)

Yhdeksäs kanneperuste, jonka mukaan komissio rikkoi SEUT 108 artiklan 2 kohtaa, asetuksen (EU) 2015/1589 (2) 6 artiklaa ja perusoikeuskirjan 41 artiklaan perustuvaa hyvää hallintoa koskevaa velvollisuutta. Komissio ei erikseen maininnut menettelyn aloittamispäätöksessä, että se epäili vuoden 2010 Taxation (International and Other Provisions) Act -lain 371ID jakson mukaisen 75 prosentin vapautuksen oikeuttamista, jotta se välttäisi konsernin sisäistä lainanantotoimintaa koskevan avainhenkilötoimintoanalyysin tekemiseen liittyvät käytännön vaikeudet, kuten sen, että asianomaisille osapuolille annetaan riittävät mahdollisuudet esittää huomautuksia. Tältä osin komissio ei pyytänyt tutkinnan aikana asianomaisia osapuolia esittämään huomautuksia, eikä se riidanalaisessa päätöksessä ottanut huomioon tällaisia huomautuksia, joita asianomaiset osapuolet olivat toimittaneet. Näin ollen päätös on pätemätön.

| 10 | Kymmenes kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisen virheen, kun se totesi, että Yhdistyneeseen kuningaskuntaan sijoittautuneen yrityksen verottaminen ulkomaisten tytäryhtiöiden tulojen osalta ei ole sijoittautumisvapauden rajoittamista siltä osin kuin tulot ovat kohdennettavissa kotimaisiin varoihin ja kotimaiseen toimintaan, ja ettei riidanalainen toimenpide ole tarpeen perussopimuksissa vahvistettujen perusvapauksien noudattamisen varmistamiseksi.
  Kanteensa tueksi (toissijaisesti) riidanalaisen päätöksen 2 artiklan kumoamiseksi kantaja vetoaa seuraavaan kanneperusteeseen: |
| --- | --- |

10

Kymmenes kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisen virheen, kun se totesi, että Yhdistyneeseen kuningaskuntaan sijoittautuneen yrityksen verottaminen ulkomaisten tytäryhtiöiden tulojen osalta ei ole sijoittautumisvapauden rajoittamista siltä osin kuin tulot ovat kohdennettavissa kotimaisiin varoihin ja kotimaiseen toimintaan, ja ettei riidanalainen toimenpide ole tarpeen perussopimuksissa vahvistettujen perusvapauksien noudattamisen varmistamiseksi.

Kanteensa tueksi (toissijaisesti) riidanalaisen päätöksen 2 artiklan kumoamiseksi kantaja vetoaa seuraavaan kanneperusteeseen:

| 11 | Yhdestoista kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisen virheen vaikka (mikä kiistetään) riidanalainen toimenpide olisi valtiontukiohjelma, kun se katsoi, ettei tuen takaisinperintä loukkaisi unionin oikeuden perusperiaatteita, ja kun se määräsi takaisinperinnästä riippumatta siitä, oliko ulkomaisten väliyhteisöjen perustaminen ja se, että ne antoivat lainoja konserniin kuuluville ulkomaisille yrityksille, sijoittautumisvapauden tai pääomien vapaan liikkuvuuden käyttämistä. Nyt käsiteltävässä asiassa erityisesti takaisinperintä loukkaisi kantajan SEUT 49 artiklan mukaista sijoittautumisvapautta ja SEUT 63 artiklan mukaista pääomien vapaata liikkuvuutta. Tällaisen loukkauksen osalta riidanalaisen päätöksen 2 artiklassa oleva takaisinperintämääräys on kumottava. |
| --- | --- |

11

Yhdestoista kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisen virheen vaikka (mikä kiistetään) riidanalainen toimenpide olisi valtiontukiohjelma, kun se katsoi, ettei tuen takaisinperintä loukkaisi unionin oikeuden perusperiaatteita, ja kun se määräsi takaisinperinnästä riippumatta siitä, oliko ulkomaisten väliyhteisöjen perustaminen ja se, että ne antoivat lainoja konserniin kuuluville ulkomaisille yrityksille, sijoittautumisvapauden tai pääomien vapaan liikkuvuuden käyttämistä. Nyt käsiteltävässä asiassa erityisesti takaisinperintä loukkaisi kantajan SEUT 49 artiklan mukaista sijoittautumisvapautta ja SEUT 63 artiklan mukaista pääomien vapaata liikkuvuutta. Tällaisen loukkauksen osalta riidanalaisen päätöksen 2 artiklassa oleva takaisinperintämääräys on kumottava.

---

(1)  Sisämarkkinoiden toimintaan suoraan vaikuttavien veron kiertämisen käytäntöjen torjuntaa koskevien sääntöjen vahvistamisesta 12.7.2016 annettu neuvoston direktiivi (EU) 2016/1164 (EUVL 2016, L 193, s. 1).

(2)  Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 108 artiklan soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 13.7.2015 annettu neuvoston asetus (EU) 2015/1589 (EUVL 2015, L 248, s. 9).

---

| 10.2.2020 | FI | Euroopan unionin virallinen lehti | C 45/53 |
| --- | --- | --- | --- |

10.2.2020

FI

Euroopan unionin virallinen lehti

C 45/53

---

Kanne 11.11.2019 – William Grant & Sons ja William Grant & Sons Investments v. komissio

(asia T-772/19)

(2020/C 45/46)

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Asianosaiset

Kantajat: William Grant & Sons Holdings Ltd (Dufftown, Yhdistynyt kuningaskunta) ja William Grant & Sons Investments Ltd (Dufftown) (edustajat: barrister C. McDonnell, solicitor B. Goren, asianajaja M. Peristeraki ja solicitor K. Desai)

Vastaaja: Euroopan komissio

Vaatimukset

Kantajat vaativat unionin yleistä tuomioistuinta

| — | toteamaan, ettei sääntöjenvastaista valtiontukea ole myönnetty, kumoamaan valtiontuesta SA.44896, jonka Yhdistynyt kuningaskunta on myöntänyt ulkomaisten väliyhteisöjen konsernirahoitukseen sovellettavan poikkeuksen nojalla, 2.4.2019 annetun päätöksen C(2019) 2526 final 1 artiklan siltä osin kuin siinä katsotaan, että sääntöjenvastaista valtiontukea on myönnetty, ja kumoamaan Yhdistyneelle kuningaskunnalle asetetun vaatimuksen periä kantajien tässä yhteydessä saama väitetty sääntöjenvastainen valtiontuki takaisin (riidanalaisen päätöksen 2 ja 3 artikla) |
| --- | --- |

—

toteamaan, ettei sääntöjenvastaista valtiontukea ole myönnetty, kumoamaan valtiontuesta SA.44896, jonka Yhdistynyt kuningaskunta on myöntänyt ulkomaisten väliyhteisöjen konsernirahoitukseen sovellettavan poikkeuksen nojalla, 2.4.2019 annetun päätöksen C(2019) 2526 final 1 artiklan siltä osin kuin siinä katsotaan, että sääntöjenvastaista valtiontukea on myönnetty, ja kumoamaan Yhdistyneelle kuningaskunnalle asetetun vaatimuksen periä kantajien tässä yhteydessä saama väitetty sääntöjenvastainen valtiontuki takaisin (riidanalaisen päätöksen 2 ja 3 artikla)

| — | toissijaisesti kumoamaan riidanalaisen päätöksen 2 ja 3 artiklan siltä osin kuin niissä velvoitetaan Yhdistynyt kuningaskunta perimään takaisin väitetty valtiontuki ja |
| --- | --- |

—

toissijaisesti kumoamaan riidanalaisen päätöksen 2 ja 3 artiklan siltä osin kuin niissä velvoitetaan Yhdistynyt kuningaskunta perimään takaisin väitetty valtiontuki ja

| — | joka tapauksessa velvoittamaan komissio korvaamaan oikeudenkäyntikulut. |
| --- | --- |

—

joka tapauksessa velvoittamaan komissio korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Kanteensa tueksi kantajat vetoavat yhdeksään kanneperusteeseen.

| 1) | Ensimmäinen kanneperuste, jonka mukaan komissio ei ymmärrä Yhdistyneen kuningaskunnan ulkomaisia väliyhtiöitä (CFC) koskevien sääntöjen asiayhteyttä, tarkoitusta eikä toimintaa, kun on kyse kaupankäynnin ulkopuolisten rahoitustulojen kohtelusta. Komission päätelmät riidanalaisessa päätöksessä perustuvat kumulatiivisiin ilmeisiin virheisiin. Komissio teki erityisesti ilmeisiä virheitä siinä, miten se ymmärsi Yhdistyneen kuningaskunnan yleisen verojärjestelmän, siinä, miten se ymmärsi CFC-järjestelmän tarkoituksen, konsernirahoitukseen sovellettavan poikkeuksen erityisessä soveltamisalassa, ja siinä, miten se määritteli ehdot täyttävän lainasuhteen. |
| --- | --- |

1)

Ensimmäinen kanneperuste, jonka mukaan komissio ei ymmärrä Yhdistyneen kuningaskunnan ulkomaisia väliyhtiöitä (CFC) koskevien sääntöjen asiayhteyttä, tarkoitusta eikä toimintaa, kun on kyse kaupankäynnin ulkopuolisten rahoitustulojen kohtelusta. Komission päätelmät riidanalaisessa päätöksessä perustuvat kumulatiivisiin ilmeisiin virheisiin. Komissio teki erityisesti ilmeisiä virheitä siinä, miten se ymmärsi Yhdistyneen kuningaskunnan yleisen verojärjestelmän, siinä, miten se ymmärsi CFC-järjestelmän tarkoituksen, konsernirahoitukseen sovellettavan poikkeuksen erityisessä soveltamisalassa, ja siinä, miten se määritteli ehdot täyttävän lainasuhteen.

| 2) | Toinen kanneperuste, jonka mukaan komissio tulkitsee konsernirahoitukseen sovellettavan poikkeuksen virheellisesti verovapautukseksi ja siis eduksi. Kun on kyse kaupankäynnin ulkopuolisista rahoitustuloista, mainittu poikkeus on veron määräytymistä koskeva säännös ja osa CFC-sääntöjen rajaamista koskevaa määritelmää eikä valikoiva etu. Komissio ei ole esittänyt määrällistä arviointia näyttääkseen, että kyseessä on etu, ja kun vakuuttavaa näyttöä siitä, että kyseessä olevan toimenpide johtaa etuun, ei ole, riidanalainen päätös on kumottava. |
| --- | --- |

2)

Toinen kanneperuste, jonka mukaan komissio tulkitsee konsernirahoitukseen sovellettavan poikkeuksen virheellisesti verovapautukseksi ja siis eduksi. Kun on kyse kaupankäynnin ulkopuolisista rahoitustuloista, mainittu poikkeus on veron määräytymistä koskeva säännös ja osa CFC-sääntöjen rajaamista koskevaa määritelmää eikä valikoiva etu. Komissio ei ole esittänyt määrällistä arviointia näyttääkseen, että kyseessä on etu, ja kun vakuuttavaa näyttöä siitä, että kyseessä olevan toimenpide johtaa etuun, ei ole, riidanalainen päätös on kumottava.

| 3) | Kolmas kanneperuste, jonka mukaan komissio yksilöi virheellisesti viitejärjestelmän CFC-sääntöjen vaikutusten arvioimiseksi ja yksilöi virheellisesti CFC-säännöt Yhdistyneen kuningaskunnan yleisestä yhteisöverojärjestelmästä erilliseksi sääntöryhmäksi. Komissio ei ymmärtänyt asianmukaisesti CFC-sääntöjen tavoitetta eikä tarkastellut Yhdistyneen kuningaskunnan harkintavaltaa. |
| --- | --- |

3)

Kolmas kanneperuste, jonka mukaan komissio yksilöi virheellisesti viitejärjestelmän CFC-sääntöjen vaikutusten arvioimiseksi ja yksilöi virheellisesti CFC-säännöt Yhdistyneen kuningaskunnan yleisestä yhteisöverojärjestelmästä erilliseksi sääntöryhmäksi. Komissio ei ymmärtänyt asianmukaisesti CFC-sääntöjen tavoitetta eikä tarkastellut Yhdistyneen kuningaskunnan harkintavaltaa.

| 4) | Neljäs kanneperuste, jonka mukaan komissio teki ilmeisiä arviointivirheitä valtiontukea koskevassa analyysissään ja sovelsi virheellisiä kriteerejä, kun se tarkasteli rinnastettavuutta.. Komissio ei todennut, että Yhdistyneen kuningaskunnan veropohjalle aiheutuu eritasoisia riskejä sen mukaan, onko kyseessä lainananto konserniyhteisölle, joka on verovelvollinen Yhdistyneessä kuningaskunnassa, vai lainananto konserniyhteisölle, joka ei ole verovelvollinen Yhdistyneessä kuningaskunnassa, ja katsoi kohtuuttomasti, että konsernin sisäinen lainananto on rinnastettavissa lainanantoon kolmannelle. |
| --- | --- |

4)

Neljäs kanneperuste, jonka mukaan komissio teki ilmeisiä arviointivirheitä valtiontukea koskevassa analyysissään ja sovelsi virheellisiä kriteerejä, kun se tarkasteli rinnastettavuutta.. Komissio ei todennut, että Yhdistyneen kuningaskunnan veropohjalle aiheutuu eritasoisia riskejä sen mukaan, onko kyseessä lainananto konserniyhteisölle, joka on verovelvollinen Yhdistyneessä kuningaskunnassa, vai lainananto konserniyhteisölle, joka ei ole verovelvollinen Yhdistyneessä kuningaskunnassa, ja katsoi kohtuuttomasti, että konsernin sisäinen lainananto on rinnastettavissa lainanantoon kolmannelle.

| 5) | Viides kanneperuste, jonka mukaan on niin, että vaikka CFC-toimenpiteiden katsottaisiin prima facie olevan SEUT 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua tukea, riidanalaisessa päätöksessä katsottiin virheellisesti, että minkäänlaista oikeuttamisperustetta, jota voitaisiin soveltaa sen puolustamiseksi, että asianomaiset toimenpiteet ovat EU:n valtiontukisääntöjen mukaisia, ei ollut. Riidanalainen päätös on lisäksi kohtuuton ja ristiriitainen, koska komissio hyväksyi asianmukaisesti, että vuoden 2010 verolain (kansainväliset ja muut säännökset) (Taxation (International and Other Provisions) Act 2010) 9 luvun 9A osa on oikeutettavissa tapauksissa, joissa ainoa syy CFC-veron soveltamiselle sanotun 9 A osan vaihtoehtoisen 5 luvun nojalla on ”Yhdistyneeseen kuningaskuntaan liittyviä pääomia” koskeva kriteeri, sillä perusteella, että kriteeriä voi olla suhteettoman vaikeaa soveltaa käytännössä, mutta samanaikaisesti – ja riittäviä perusteluja esittämättä – komissio katsoo, ettei mainittu 9 luku ole milloinkaan oikeutettavissa tapauksissa, joissa avainhenkilötoimintakriteeri aiheuttaisi sen, että CFC-veroa sovellettaisiin mainitun 5 luvun nojalla. Avainhenkilötoimintakriteeriä on nimittäin suhteettoman vaikeaa soveltaa käytännössä, joten komission olisi pitänyt todeta, että mainittu 9 luku on oikeutettavissa myös kyseisen kriteerin asiayhteydessä, ja sen olisi pitänyt katsoa, ettei valtiontukea ollut olemassa. |
| --- | --- |

5)

Viides kanneperuste, jonka mukaan on niin, että vaikka CFC-toimenpiteiden katsottaisiin prima facie olevan SEUT 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua tukea, riidanalaisessa päätöksessä katsottiin virheellisesti, että minkäänlaista oikeuttamisperustetta, jota voitaisiin soveltaa sen puolustamiseksi, että asianomaiset toimenpiteet ovat EU:n valtiontukisääntöjen mukaisia, ei ollut. Riidanalainen päätös on lisäksi kohtuuton ja ristiriitainen, koska komissio hyväksyi asianmukaisesti, että vuoden 2010 verolain (kansainväliset ja muut säännökset) (Taxation (International and Other Provisions) Act 2010) 9 luvun 9A osa on oikeutettavissa tapauksissa, joissa ainoa syy CFC-veron soveltamiselle sanotun 9 A osan vaihtoehtoisen 5 luvun nojalla on ”Yhdistyneeseen kuningaskuntaan liittyviä pääomia” koskeva kriteeri, sillä perusteella, että kriteeriä voi olla suhteettoman vaikeaa soveltaa käytännössä, mutta samanaikaisesti – ja riittäviä perusteluja esittämättä – komissio katsoo, ettei mainittu 9 luku ole milloinkaan oikeutettavissa tapauksissa, joissa avainhenkilötoimintakriteeri aiheuttaisi sen, että CFC-veroa sovellettaisiin mainitun 5 luvun nojalla. Avainhenkilötoimintakriteeriä on nimittäin suhteettoman vaikeaa soveltaa käytännössä, joten komission olisi pitänyt todeta, että mainittu 9 luku on oikeutettavissa myös kyseisen kriteerin asiayhteydessä, ja sen olisi pitänyt katsoa, ettei valtiontukea ollut olemassa.

| 6) | Kuudes kanneperuste, jonka mukaan on niin, että jos riidanalainen päätös pysytetään, sen täytäntöönpano väitetty valtiontuki kantajilta takaisin perimällä loukkaisi unionin oikeuden perusperiaatteita, joihin kuuluu sijoittautumisvapaus ja palvelujen tarjoamisen vapaus, kun otetaan huomioon, että kantajien tapauksessa asianomaiset CFC:t sijaitsevat muissa jäsenvaltioissa. |
| --- | --- |

6)

Kuudes kanneperuste, jonka mukaan on niin, että jos riidanalainen päätös pysytetään, sen täytäntöönpano väitetty valtiontuki kantajilta takaisin perimällä loukkaisi unionin oikeuden perusperiaatteita, joihin kuuluu sijoittautumisvapaus ja palvelujen tarjoamisen vapaus, kun otetaan huomioon, että kantajien tapauksessa asianomaiset CFC:t sijaitsevat muissa jäsenvaltioissa.

| 7) | Seitsemäs kanneperuste, jonka mukaan riidanalaiseen päätökseen perustuva takaisinperintämääräys on perusteeton ja unionin perusperiaatteiden vastainen. |
| --- | --- |

7)

Seitsemäs kanneperuste, jonka mukaan riidanalaiseen päätökseen perustuva takaisinperintämääräys on perusteeton ja unionin perusperiaatteiden vastainen.

| 8) | Kahdeksas kanneperuste, jonka mukaan komissio ei perustellut riittävästi riidanalaisen päätöksen kriittisiä seikkoja, joihin kuuluu muun muassa päätelmä, jonka mukaan 5 luvun mukaista CFC-veroa voitaisiin soveltaa vaikeuksitta tai ilman suhteetonta taakkaa avainhenkilötoimintakriteeriä käyttäen. |
| --- | --- |

8)

Kahdeksas kanneperuste, jonka mukaan komissio ei perustellut riittävästi riidanalaisen päätöksen kriittisiä seikkoja, joihin kuuluu muun muassa päätelmä, jonka mukaan 5 luvun mukaista CFC-veroa voitaisiin soveltaa vaikeuksitta tai ilman suhteetonta taakkaa avainhenkilötoimintakriteeriä käyttäen.

| 9) | Yhdeksäs kanneperuste, jonka mukaan riidanalaisella päätöksellä loukataan niin ikään hyvän hallinnon periaatetta, jonka mukaan komission hallinnollisten menettelyjen on oltava läpinäkyviä ja ennakoitavia, ja sen on tehtävä päätöksensä kohtuullisessa ajassa. Ei ole kohtuullista, että komissiolta kuluu yli neljä vuotta sen päätöksen tekemiseen, jolla tutkimus käsiteltävässä asiassa aloitettiin, ja että se tekee päätöksen yli kuusi vuotta sen jälkeen, kun riidanalainen toimenpide tuli voimaan. |
| --- | --- |

9)

Yhdeksäs kanneperuste, jonka mukaan riidanalaisella päätöksellä loukataan niin ikään hyvän hallinnon periaatetta, jonka mukaan komission hallinnollisten menettelyjen on oltava läpinäkyviä ja ennakoitavia, ja sen on tehtävä päätöksensä kohtuullisessa ajassa. Ei ole kohtuullista, että komissiolta kuluu yli neljä vuotta sen päätöksen tekemiseen, jolla tutkimus käsiteltävässä asiassa aloitettiin, ja että se tekee päätöksen yli kuusi vuotta sen jälkeen, kun riidanalainen toimenpide tuli voimaan.

---

| 10.2.2020 | FI | Euroopan unionin virallinen lehti | C 45/54 |
| --- | --- | --- | --- |

10.2.2020

FI

Euroopan unionin virallinen lehti

C 45/54

---

Kanne 11.11.2019 – BAE Systems v. komissio

(asia T-773/19)

(2020/C 45/47)

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Asianosaiset

Kantaja: BAE Systems plc (London, Yhdistynyt kuningaskunta) (edustajat: asianajaja N. Gràcia Malfeito, solicitor W. Leslie ja asianajaja I. Lunneryd)

Vastaaja: Euroopan komissio

Vaatimukset

Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

| — | kumoamaan valtiontuesta SA.44896, jonka Yhdistynyt kuningaskunta on myöntänyt ulkomaisten väliyhteisöjen konsernirahoitukseen sovellettavan poikkeuksen nojalla, 2.4.2019 annetun komission päätöksen C(2019) 2526 Final |
| --- | --- |

—

kumoamaan valtiontuesta SA.44896, jonka Yhdistynyt kuningaskunta on myöntänyt ulkomaisten väliyhteisöjen konsernirahoitukseen sovellettavan poikkeuksen nojalla, 2.4.2019 annetun komission päätöksen C(2019) 2526 Final

| — | velvoittamaan joka tapauksessa komission korvaamaan kantajalle tästä menettelystä aiheutuneet oikeudenkäyntikulut. |
| --- | --- |

—

velvoittamaan joka tapauksessa komission korvaamaan kantajalle tästä menettelystä aiheutuneet oikeudenkäyntikulut.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Kanteensa tueksi kantaja vetoaa viiteen kanneperusteeseen.

| 1. | Ensimmäinen kanneperuste perustuu siihen, että komissio on tehnyt oikeudellisen virheen ja ilmeisen arviointivirheen päätellessään, että merkityksellisen viitejärjestelmän muodostivat ulkomaisia väliyhteisöjä (Controlled Foreign Company) koskevat säännöt (CFC-säännöt) eikä Yhdistyneen kuningaskunnan yhtiöverojärjestelmä. Erityisesti komission päätelmällä, jonka mukaan viitejärjestelmän muodostavat Yhdistyneen kuningaskunnan CFC-säännöt, sovelletaan virheellisesti unionin tuomioistuinten oikeuskäytäntöä. Komission olisi sen sijaan pitänyt päätellä, että asianmukainen viitejärjestelmä oli Yhdistyneen kuningaskunnan yhtiöverojärjestelmä, jonka olennainen ja erottamaton osa CFC-säännöt ovat. |
| --- | --- |

1.

Ensimmäinen kanneperuste perustuu siihen, että komissio on tehnyt oikeudellisen virheen ja ilmeisen arviointivirheen päätellessään, että merkityksellisen viitejärjestelmän muodostivat ulkomaisia väliyhteisöjä (Controlled Foreign Company) koskevat säännöt (CFC-säännöt) eikä Yhdistyneen kuningaskunnan yhtiöverojärjestelmä. Erityisesti komission päätelmällä, jonka mukaan viitejärjestelmän muodostavat Yhdistyneen kuningaskunnan CFC-säännöt, sovelletaan virheellisesti unionin tuomioistuinten oikeuskäytäntöä. Komission olisi sen sijaan pitänyt päätellä, että asianmukainen viitejärjestelmä oli Yhdistyneen kuningaskunnan yhtiöverojärjestelmä, jonka olennainen ja erottamaton osa CFC-säännöt ovat.

| 2. | Toinen kanneperuste, joka perustuu siihen, että komissio on tehnyt oikeudellisen virheen ja ilmeisen arviointivirheen viitejärjestelmän tavoitteiden osalta. |
| --- | --- |

2.

Toinen kanneperuste, joka perustuu siihen, että komissio on tehnyt oikeudellisen virheen ja ilmeisen arviointivirheen viitejärjestelmän tavoitteiden osalta.

| 3. | Kolmas kanneperuste, joka perustuu siihen, että komissio on tehnyt oikeudellisen virheen ja ilmeisen arviointivirheen sekä jättänyt noudattamatta perusteluvelvollisuuttaan päätellessään, että konsernirahoitukseen sovellettava poikkeus merkitsee valikoivaa poikkeusta viitejärjestelmästä ja erityisesti, että yritykset, jotka saavat muuntyyppisiä kaupankäynnin ulkopuolisia rahoitustuloja, ovat sellaisessa oikeudellisessa ja tosiasiallisessa tilanteessa, joka voidaan rinnastaa sellaisten yritysten tilanteeseen, jotka saavat kaupankäynnin ulkopuolisia rahoitustuloja ehdot täyttävistä lainoista. |
| --- | --- |

3.

Kolmas kanneperuste, joka perustuu siihen, että komissio on tehnyt oikeudellisen virheen ja ilmeisen arviointivirheen sekä jättänyt noudattamatta perusteluvelvollisuuttaan päätellessään, että konsernirahoitukseen sovellettava poikkeus merkitsee valikoivaa poikkeusta viitejärjestelmästä ja erityisesti, että yritykset, jotka saavat muuntyyppisiä kaupankäynnin ulkopuolisia rahoitustuloja, ovat sellaisessa oikeudellisessa ja tosiasiallisessa tilanteessa, joka voidaan rinnastaa sellaisten yritysten tilanteeseen, jotka saavat kaupankäynnin ulkopuolisia rahoitustuloja ehdot täyttävistä lainoista.

---

| 10.2.2020 | FI | Euroopan unionin virallinen lehti | C 45/55 |
| --- | --- | --- | --- |

10.2.2020

FI

Euroopan unionin virallinen lehti

C 45/55

---

Kanne 12.11.2019 – FA Sub 3 v. komissio

(asia T-774/19)

(2020/C 45/48)

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Asianosaiset

Kantaja: FA Sub 3 Ltd (Tortola, Brittiläiset Neitsytsaaret) (edustajat: solicitor M. Whitehouse ja solicitor P. Halford)

Vastaaja: Euroopan komissio

Vaatimukset

Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

| — | kumoamaan 2.4.2019 annetun komission päätöksen (EU) 2019/1352 valtiontuesta SA.44896, jonka Yhdistynyt kuningaskunta on myöntänyt ulkomaisten väliyhteisöjen konsernirahoitukseen sovellettavan poikkeuksen nojalla (EUVL 2019, L 216, s. 1), |
| --- | --- |

—

kumoamaan 2.4.2019 annetun komission päätöksen (EU) 2019/1352 valtiontuesta SA.44896, jonka Yhdistynyt kuningaskunta on myöntänyt ulkomaisten väliyhteisöjen konsernirahoitukseen sovellettavan poikkeuksen nojalla (EUVL 2019, L 216, s. 1),

| — | toissijaisesti kumoamaan riidanalaisen päätöksen 2 artiklan siltä osin kuin sillä loukataan kantajan SEUT 49 artiklan mukaista sijoittautumisvapautta tai SEUT 63 artiklan mukaista pääomien vapaata liikkuvuutta, ja |
| --- | --- |

—

toissijaisesti kumoamaan riidanalaisen päätöksen 2 artiklan siltä osin kuin sillä loukataan kantajan SEUT 49 artiklan mukaista sijoittautumisvapautta tai SEUT 63 artiklan mukaista pääomien vapaata liikkuvuutta, ja

| — | velvoittamaan komission korvaamaan kantajan oikeudenkäyntikulut. |
| --- | --- |

—

velvoittamaan komission korvaamaan kantajan oikeudenkäyntikulut.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Kanteensa tueksi kantaja vetoaa 11 kanneperusteeseen.

| 1) | Ensimmäinen kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisen virheen ja/tai ilmeisen arviointivirheen, kun se katsoi, että riidanalainen toimenpide johti SEUT 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun taloudellisen edun saamiseen. |
| --- | --- |

1)

Ensimmäinen kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisen virheen ja/tai ilmeisen arviointivirheen, kun se katsoi, että riidanalainen toimenpide johti SEUT 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun taloudellisen edun saamiseen.

| 2) | Toinen kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisen virheen ja/tai ilmeisen arviointivirheen määrittäessään viitejärjestelmän valikoivuuden arvioimista varten. |
| --- | --- |

2)

Toinen kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisen virheen ja/tai ilmeisen arviointivirheen määrittäessään viitejärjestelmän valikoivuuden arvioimista varten.

| 3) | Kolmas kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisia virheitä ja ilmeisiä arviointivirheitä, kun se virheellisesti tai puutteellisesti määritteli valitsemansa viitejärjestelmän asianomaiset tavoitteet eikä ymmärtänyt niitä oikein. |
| --- | --- |

3)

Kolmas kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisia virheitä ja ilmeisiä arviointivirheitä, kun se virheellisesti tai puutteellisesti määritteli valitsemansa viitejärjestelmän asianomaiset tavoitteet eikä ymmärtänyt niitä oikein.

| 4) | Neljäs kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisia virheitä ja/tai ilmeisiä arviointivirheitä määrittäessään riidanalaisen toimenpiteen poikkeukseksi valitsemastaan viitejärjestelmästä. |
| --- | --- |

4)

Neljäs kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisia virheitä ja/tai ilmeisiä arviointivirheitä määrittäessään riidanalaisen toimenpiteen poikkeukseksi valitsemastaan viitejärjestelmästä.

| 5) | Viides kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisia virheitä ja/tai ilmeisiä arviointivirheitä, kun se virheellisesti luokitteli riidanalaisen toimenpiteen lähtökohtaisesti valikoivaksi katsomalla virheellisesti, että se merkitsi toisiinsa rinnastettavassa oikeudellisessa ja tosiasiallisessa tilanteessa olevien yritysten erilaista kohtelua. |
| --- | --- |

5)

Viides kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisia virheitä ja/tai ilmeisiä arviointivirheitä, kun se virheellisesti luokitteli riidanalaisen toimenpiteen lähtökohtaisesti valikoivaksi katsomalla virheellisesti, että se merkitsi toisiinsa rinnastettavassa oikeudellisessa ja tosiasiallisessa tilanteessa olevien yritysten erilaista kohtelua.

| 6) | Kuudes kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisen virheen, kun se otti neuvoston direktiivin (EU) 2016/1164 (1) huomioon arvioidessaan riidanalaisen toimenpiteen valikoivuutta, vaikka kyseinen asetus tuli voimaan vasta sen ajanjakson päättymisen jälkeen, jonka aikana komissio totesi, että riidanalainen toimenpide on valtiontukea. |
| --- | --- |

6)

Kuudes kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisen virheen, kun se otti neuvoston direktiivin (EU) 2016/1164 (1) huomioon arvioidessaan riidanalaisen toimenpiteen valikoivuutta, vaikka kyseinen asetus tuli voimaan vasta sen ajanjakson päättymisen jälkeen, jonka aikana komissio totesi, että riidanalainen toimenpide on valtiontukea.

| 7) | Seitsemäs kanneperuste, jonka mukaan riidanalainen päätös merkitsee komission toimivallan väärinkäyttöä, mikä on ristiriidassa Yhdistyneen kuningaskunnan verotuksellisen itsemääräämisoikeuden kanssa. |
| --- | --- |

7)

Seitsemäs kanneperuste, jonka mukaan riidanalainen päätös merkitsee komission toimivallan väärinkäyttöä, mikä on ristiriidassa Yhdistyneen kuningaskunnan verotuksellisen itsemääräämisoikeuden kanssa.

| 8) | Kahdeksas kanneperuste, jonka mukaan komissio teki ilmeisiä arviointivirheitä, kun se katsoi, ettei poikkeus ole perusteltu ehdot täyttävistä lainasuhteista saatavien kaupankäynnin ulkopuolisten rahoitustulojen, jotka kuuluvat lähtökohtaisesti vuoden 2010 Taxation (International and Other Provisions) Act -lain 371EB jakson (Yhdistyneessä kuningaskunnassa harjoitettava toiminta) soveltamisalaan, verotuksen osalta. Komission päätös on myös perusteluiltaan puutteellinen siltä osin kuin on kyse siitä, ovatko poikkeukset, jotka koskevat ehdot täyttäviä resursseja ja vastaavaan korkoon liittyviä tuloja, oikeutettuja. |
| --- | --- |

8)

Kahdeksas kanneperuste, jonka mukaan komissio teki ilmeisiä arviointivirheitä, kun se katsoi, ettei poikkeus ole perusteltu ehdot täyttävistä lainasuhteista saatavien kaupankäynnin ulkopuolisten rahoitustulojen, jotka kuuluvat lähtökohtaisesti vuoden 2010 Taxation (International and Other Provisions) Act -lain 371EB jakson (Yhdistyneessä kuningaskunnassa harjoitettava toiminta) soveltamisalaan, verotuksen osalta. Komission päätös on myös perusteluiltaan puutteellinen siltä osin kuin on kyse siitä, ovatko poikkeukset, jotka koskevat ehdot täyttäviä resursseja ja vastaavaan korkoon liittyviä tuloja, oikeutettuja.

| 9) | Yhdeksäs kanneperuste, jonka mukaan komissio rikkoi SEUT 108 artiklan 2 kohtaa, asetuksen (EU) 2015/1589 (2) 6 artiklaa ja perusoikeuskirjan 41 artiklaan perustuvaa hyvää hallintoa koskevaa velvollisuutta. Komissio ei erikseen maininnut menettelyn aloittamispäätöksessä, että se epäili vuoden 2010 Taxation (International and Other Provisions) Act -lain 371ID jakson mukaisen 75 prosentin vapautuksen oikeuttamista, jotta se välttäisi konsernin sisäistä lainanantotoimintaa koskevan avainhenkilötoimintoanalyysin tekemiseen liittyvät käytännön vaikeudet, kuten sen, että asianomaisille osapuolille annetaan riittävät mahdollisuudet esittää huomautuksia. Tältä osin komissio ei pyytänyt tutkinnan aikana asianomaisia osapuolia esittämään huomautuksia, eikä se riidanalaisessa päätöksessä ottanut huomioon tällaisia huomautuksia, joita asianomaiset osapuolet olivat toimittaneet. Näin ollen päätös on pätemätön. |
| --- | --- |

9)

Yhdeksäs kanneperuste, jonka mukaan komissio rikkoi SEUT 108 artiklan 2 kohtaa, asetuksen (EU) 2015/1589 (2) 6 artiklaa ja perusoikeuskirjan 41 artiklaan perustuvaa hyvää hallintoa koskevaa velvollisuutta. Komissio ei erikseen maininnut menettelyn aloittamispäätöksessä, että se epäili vuoden 2010 Taxation (International and Other Provisions) Act -lain 371ID jakson mukaisen 75 prosentin vapautuksen oikeuttamista, jotta se välttäisi konsernin sisäistä lainanantotoimintaa koskevan avainhenkilötoimintoanalyysin tekemiseen liittyvät käytännön vaikeudet, kuten sen, että asianomaisille osapuolille annetaan riittävät mahdollisuudet esittää huomautuksia. Tältä osin komissio ei pyytänyt tutkinnan aikana asianomaisia osapuolia esittämään huomautuksia, eikä se riidanalaisessa päätöksessä ottanut huomioon tällaisia huomautuksia, joita asianomaiset osapuolet olivat toimittaneet. Näin ollen päätös on pätemätön.

| 10 | Kymmenes kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisen virheen, kun se totesi, että Yhdistyneeseen kuningaskuntaan sijoittautuneen yrityksen verottaminen ulkomaisten tytäryhtiöiden tulojen osalta ei ole sijoittautumisvapauden rajoittamista siltä osin kuin tulot ovat kohdennettavissa kotimaisiin varoihin ja kotimaiseen toimintaan, ja ettei riidanalainen toimenpide ole tarpeen perussopimuksissa vahvistettujen perusvapauksien noudattamisen varmistamiseksi.
  Kanteensa tueksi (toissijaisesti) riidanalaisen päätöksen 2 artiklan kumoamiseksi kantaja vetoaa seuraavaan kanneperusteeseen: |
| --- | --- |

10

Kymmenes kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisen virheen, kun se totesi, että Yhdistyneeseen kuningaskuntaan sijoittautuneen yrityksen verottaminen ulkomaisten tytäryhtiöiden tulojen osalta ei ole sijoittautumisvapauden rajoittamista siltä osin kuin tulot ovat kohdennettavissa kotimaisiin varoihin ja kotimaiseen toimintaan, ja ettei riidanalainen toimenpide ole tarpeen perussopimuksissa vahvistettujen perusvapauksien noudattamisen varmistamiseksi.

Kanteensa tueksi (toissijaisesti) riidanalaisen päätöksen 2 artiklan kumoamiseksi kantaja vetoaa seuraavaan kanneperusteeseen:

| 11 | Yhdestoista kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisen virheen vaikka (mikä kiistetään) riidanalainen toimenpide olisi valtiontukiohjelma, kun se katsoi, ettei tuen takaisinperintä loukkaisi unionin oikeuden perusperiaatteita, ja kun se määräsi takaisinperinnästä riippumatta siitä, oliko ulkomaisten väliyhteisöjen perustaminen ja se, että ne antoivat lainoja konserniin kuuluville ulkomaisille yrityksille, sijoittautumisvapauden tai pääomien vapaan liikkuvuuden käyttämistä. Nyt käsiteltävässä asiassa erityisesti takaisinperintä loukkaisi kantajan SEUT 49 artiklan mukaista sijoittautumisvapautta ja SEUT 63 artiklan mukaista pääomien vapaata liikkuvuutta. Tällaisen loukkauksen osalta riidanalaisen päätöksen 2 artiklassa oleva takaisinperintämääräys on kumottava. |
| --- | --- |

11

Yhdestoista kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisen virheen vaikka (mikä kiistetään) riidanalainen toimenpide olisi valtiontukiohjelma, kun se katsoi, ettei tuen takaisinperintä loukkaisi unionin oikeuden perusperiaatteita, ja kun se määräsi takaisinperinnästä riippumatta siitä, oliko ulkomaisten väliyhteisöjen perustaminen ja se, että ne antoivat lainoja konserniin kuuluville ulkomaisille yrityksille, sijoittautumisvapauden tai pääomien vapaan liikkuvuuden käyttämistä. Nyt käsiteltävässä asiassa erityisesti takaisinperintä loukkaisi kantajan SEUT 49 artiklan mukaista sijoittautumisvapautta ja SEUT 63 artiklan mukaista pääomien vapaata liikkuvuutta. Tällaisen loukkauksen osalta riidanalaisen päätöksen 2 artiklassa oleva takaisinperintämääräys on kumottava.

---

(1)  Sisämarkkinoiden toimintaan suoraan vaikuttavien veron kiertämisen käytäntöjen torjuntaa koskevien sääntöjen vahvistamisesta 12.7.2016 annettu neuvoston direktiivi (EU) 2016/1164 (EUVL 2016, L 193, s. 1).

(2)  Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 108 artiklan soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 13.7.2015 annettu neuvoston asetus (EU) 2015/1589 (EUVL 2015, L 248, s. 9).

---

| 10.2.2020 | FI | Euroopan unionin virallinen lehti | C 45/57 |
| --- | --- | --- | --- |

10.2.2020

FI

Euroopan unionin virallinen lehti

C 45/57

---

Kanne 12.11.2019 – Sheldon ja Kingfisher International v. komissio

(asia T-775/19)

(2020/C 45/49)

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Asianosaiset

Kantajat: Sheldon Holdings Ltd (Lontoo, Yhdistynyt kuningaskunta) ja Kingfisher International Holdings Ltd (Lontoo) (edustajat: asianajajat G. Motta ja N. Baeten)

Vastaaja: Euroopan komissio

Vaatimukset

Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

| — | kumoamaan valtiontuesta SA.44896, jonka Yhdistynyt kuningaskunta on myöntänyt ulkomaisten väliyhteisöjen konsernirahoitukseen sovellettavan poikkeuksen nojalla, 2.4.2019 annetun komission päätöksen (EU) 2019/1352 (EUVL 2019 L 216, s. 1) kokonaisuudessaan |
| --- | --- |

—

kumoamaan valtiontuesta SA.44896, jonka Yhdistynyt kuningaskunta on myöntänyt ulkomaisten väliyhteisöjen konsernirahoitukseen sovellettavan poikkeuksen nojalla, 2.4.2019 annetun komission päätöksen (EU) 2019/1352 (EUVL 2019 L 216, s. 1) kokonaisuudessaan

| — | vaihtoehtoisesti kumoamaan komission päätöksen (EU) 2019/1352 siltä osin kuin siinä todetaan, että Taxation (International and Other Provisions) Act 2010:n 371ID jakso merkitsee Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua lainvastaista valtiontukea |
| --- | --- |

—

vaihtoehtoisesti kumoamaan komission päätöksen (EU) 2019/1352 siltä osin kuin siinä todetaan, että Taxation (International and Other Provisions) Act 2010:n 371ID jakso merkitsee Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua lainvastaista valtiontukea

| — | vaihtoehtoisesti kumoamaan komission päätöksen (EU) 2019/1352 2, 3 ja 4 artiklan |
| --- | --- |

—

vaihtoehtoisesti kumoamaan komission päätöksen (EU) 2019/1352 2, 3 ja 4 artiklan

| — | joka tapauksessa velvoittamaan Euroopan komission korvaamaan tästä kanteesta aiheutuvat oikeudenkäyntikulut. |
| --- | --- |

—

joka tapauksessa velvoittamaan Euroopan komission korvaamaan tästä kanteesta aiheutuvat oikeudenkäyntikulut.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Kanteensa tueksi kantajat vetoavat 11 kanneperusteeseen.

| 1) | Ensimmäinen kanneperuste perustuu siihen, että komissio valitsi virheellisen viitejärjestelmän valikoivuutta koskevaa arviointiaan varten. Konsernirahoitukseen sovellettava poikkeus (riidanalainen toimenpide) ei kantajien mukaan merkitse asianmukaiseen viitejärjestelmään verrattuna lainkaan poikkeusta eikä ole valikoiva. |
| --- | --- |

1)

Ensimmäinen kanneperuste perustuu siihen, että komissio valitsi virheellisen viitejärjestelmän valikoivuutta koskevaa arviointiaan varten. Konsernirahoitukseen sovellettava poikkeus (riidanalainen toimenpide) ei kantajien mukaan merkitse asianmukaiseen viitejärjestelmään verrattuna lainkaan poikkeusta eikä ole valikoiva.

| 2) | Toinen kanneperuste perustuu siihen, että komissio ymmärsi perustavanlaatuisesti väärin valitsemansa viitejärjestelmän ensisijaisen tavoitteen luonteen eikä ottanut huomioon kaikkia kyseisen järjestelmän tavoitteita, minkä seurauksena se sovelsi epätäydellistä ja hypoteettista viitejärjestelmää. |
| --- | --- |

2)

Toinen kanneperuste perustuu siihen, että komissio ymmärsi perustavanlaatuisesti väärin valitsemansa viitejärjestelmän ensisijaisen tavoitteen luonteen eikä ottanut huomioon kaikkia kyseisen järjestelmän tavoitteita, minkä seurauksena se sovelsi epätäydellistä ja hypoteettista viitejärjestelmää.

| 3) | Kolmas kanneperuste perustuu siihen, että komissio arvioi riidanalaisen toimenpiteen roolin perustavanlaatuisesti virheellisellä tavalla ja otti riittämättömästi huomioon sen lainsäädäntöteknisen perustan. Oikein ymmärrettynä riidanalainen toimenpide ei kantajien mukaan merkitse poikkeusta komission valitsemasta viitejärjestelmästä. |
| --- | --- |

3)

Kolmas kanneperuste perustuu siihen, että komissio arvioi riidanalaisen toimenpiteen roolin perustavanlaatuisesti virheellisellä tavalla ja otti riittämättömästi huomioon sen lainsäädäntöteknisen perustan. Oikein ymmärrettynä riidanalainen toimenpide ei kantajien mukaan merkitse poikkeusta komission valitsemasta viitejärjestelmästä.

| 4) | Neljäs kanneperuste perustuu siihen, että komissio totesi virheellisesti, että riidanalaisella toimenpiteellä tehtiin ero sellaisten yritysten välillä, jotka voitiin sen valitseman viitejärjestelmän valossa rinnastaa toisiinsa. |
| --- | --- |

4)

Neljäs kanneperuste perustuu siihen, että komissio totesi virheellisesti, että riidanalaisella toimenpiteellä tehtiin ero sellaisten yritysten välillä, jotka voitiin sen valitseman viitejärjestelmän valossa rinnastaa toisiinsa.

| 5) | Viides kanneperuste perustuu siihen, että komissio ei ymmärtänyt, että riidanalainen toimenpide ei merkitse valikoivaa etua, koska se on johdettavissa komission valitseman viitejärjestelmän johtavista periaatteista ja sen luonteesta ja on kyseisen järjestelmän toimivuudelle ja tehokkuudelle välttämätön mekanismi. |
| --- | --- |

5)

Viides kanneperuste perustuu siihen, että komissio ei ymmärtänyt, että riidanalainen toimenpide ei merkitse valikoivaa etua, koska se on johdettavissa komission valitseman viitejärjestelmän johtavista periaatteista ja sen luonteesta ja on kyseisen järjestelmän toimivuudelle ja tehokkuudelle välttämätön mekanismi.

| 6) | Kuudes kanneperuste perustuu siihen, että komission päätös ylittää komissiolle valtiontukien alalla kuuluvan toimivallan ja loukkaa Yhdistyneen kuningaskunnan verotuksellista itsemääräämisoikeutta. |
| --- | --- |

6)

Kuudes kanneperuste perustuu siihen, että komission päätös ylittää komissiolle valtiontukien alalla kuuluvan toimivallan ja loukkaa Yhdistyneen kuningaskunnan verotuksellista itsemääräämisoikeutta.

| 7) | Seitsemäs kanneperuste perustuu siihen, että riidanalaista toimenpidettä koskenut komission tutkintamenettely oli Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 108 artiklan 2 kohdan ja asetuksen (EU) 2015/1589 (1) 6 artiklan sekä Euroopan unionin perusoikeuskirjan 41 artiklassa vahvistetun hyvän hallinnon periaatteen vastainen. |
| --- | --- |

7)

Seitsemäs kanneperuste perustuu siihen, että riidanalaista toimenpidettä koskenut komission tutkintamenettely oli Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 108 artiklan 2 kohdan ja asetuksen (EU) 2015/1589 (1) 6 artiklan sekä Euroopan unionin perusoikeuskirjan 41 artiklassa vahvistetun hyvän hallinnon periaatteen vastainen.

| 8) | Kahdeksas kanneperuste perustuu siihen, että komissio laiminlöi Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 296 artiklan mukaisen perusteluvelvollisuutensa. |
| --- | --- |

8)

Kahdeksas kanneperuste perustuu siihen, että komissio laiminlöi Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 296 artiklan mukaisen perusteluvelvollisuutensa.

| 9) | Yhdeksäs kanneperuste perustuu siihen, että komissio ei katsonut, että Taxation (International and Other Provisions) Act 2010:n 371ID jakso oli täysin perusteltu eikä merkinnyt valikoivaa etua. |
| --- | --- |

9)

Yhdeksäs kanneperuste perustuu siihen, että komissio ei katsonut, että Taxation (International and Other Provisions) Act 2010:n 371ID jakso oli täysin perusteltu eikä merkinnyt valikoivaa etua.

| 10 | Kymmenes kanneperuste perustuu siihen, että tukea ei olisi pitänyt määrätä takaisinperittäväksi, sillä tuomion Cadbury Schweppes (2) (C-196/04) mukaan takaisinperiminen olisi sijoittautumista koskevaa perusvapautta koskevien unionin oikeuden yleisten periaatteiden vastaista. |
| --- | --- |

10

Kymmenes kanneperuste perustuu siihen, että tukea ei olisi pitänyt määrätä takaisinperittäväksi, sillä tuomion Cadbury Schweppes (2) (C-196/04) mukaan takaisinperiminen olisi sijoittautumista koskevaa perusvapautta koskevien unionin oikeuden yleisten periaatteiden vastaista.

| 11 | Yhdestoista kanneperuste perustuu siihen, että tukea ei olisi pitänyt määrätä takaisinperittäväksi, koska komissio ylitti takaisinperintää koskevien määräysten osalta toimivaltansa ja loukkasi sääntöjenvastaisen valtiontuen takaisinperimistä koskevia unionin oikeuden yleisiä periaatteita. |
| --- | --- |

11

Yhdestoista kanneperuste perustuu siihen, että tukea ei olisi pitänyt määrätä takaisinperittäväksi, koska komissio ylitti takaisinperintää koskevien määräysten osalta toimivaltansa ja loukkasi sääntöjenvastaisen valtiontuen takaisinperimistä koskevia unionin oikeuden yleisiä periaatteita.

---

(1)  Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 108 artiklan soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 13.7.2015 annettu neuvoston asetus (EU) 2015/1589 (EUVL 2015 L 248, s. 9).

(2)  Unionin tuomioistuimen 12.9.2006 antama tuomio Cadbury Schweppes plc ja Cadbury Schweppes Overseas Ltd v. Commissioners of Inland Revenue (asia C-196/04, EU:C:2006:554).

---

| 10.2.2020 | FI | Euroopan unionin virallinen lehti | C 45/59 |
| --- | --- | --- | --- |

10.2.2020

FI

Euroopan unionin virallinen lehti

C 45/59

---

Kanne 12.11.2019 – JIB Overseas v. komissio

(asia T-776/19)

(2020/C 45/50)

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Asianosaiset

Kantaja: JIB Overseas Holdings Ltd (Lontoo, Yhdistynyt kuningaskunta) (edustajat: solicitor M. Whitehouse ja solicitor P. Halford)

Vastaaja: Euroopan komissio

Vaatimukset

Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

| — | kumoamaan 2.4.2019 annetun komission päätöksen (EU) 2019/1352 valtiontuesta SA.44896, jonka Yhdistynyt kuningaskunta on myöntänyt ulkomaisten väliyhteisöjen konsernirahoitukseen sovellettavan poikkeuksen nojalla (EUVL 2019, L 216, s. 1), |
| --- | --- |

—

kumoamaan 2.4.2019 annetun komission päätöksen (EU) 2019/1352 valtiontuesta SA.44896, jonka Yhdistynyt kuningaskunta on myöntänyt ulkomaisten väliyhteisöjen konsernirahoitukseen sovellettavan poikkeuksen nojalla (EUVL 2019, L 216, s. 1),

| — | toissijaisesti kumoamaan riidanalaisen päätöksen 2 artiklan siltä osin kuin sillä loukataan kantajan SEUT 49 artiklan mukaista sijoittautumisvapautta, ja |
| --- | --- |

—

toissijaisesti kumoamaan riidanalaisen päätöksen 2 artiklan siltä osin kuin sillä loukataan kantajan SEUT 49 artiklan mukaista sijoittautumisvapautta, ja

| — | velvoittamaan komission korvaamaan kantajan oikeudenkäyntikulut. |
| --- | --- |

—

velvoittamaan komission korvaamaan kantajan oikeudenkäyntikulut.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Kanteensa tueksi kantaja vetoaa 11 kanneperusteeseen.

| 1) | Ensimmäinen kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisen virheen ja/tai ilmeisen arviointivirheen, kun se katsoi, että konsernirahoitukseen sovellettava poikkeusohjelma (riidanalainen toimenpide) johti SEUT 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun taloudellisen edun saamiseen. |
| --- | --- |

1)

Ensimmäinen kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisen virheen ja/tai ilmeisen arviointivirheen, kun se katsoi, että konsernirahoitukseen sovellettava poikkeusohjelma (riidanalainen toimenpide) johti SEUT 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun taloudellisen edun saamiseen.

| 2) | Toinen kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisen virheen ja/tai ilmeisen arviointivirheen määrittäessään viitejärjestelmän valikoivuuden arvioimista varten. |
| --- | --- |

2)

Toinen kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisen virheen ja/tai ilmeisen arviointivirheen määrittäessään viitejärjestelmän valikoivuuden arvioimista varten.

| 3) | Kolmas kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisia virheitä ja ilmeisiä arviointivirheitä, kun se virheellisesti tai puutteellisesti määritteli valitsemansa viitejärjestelmän asianomaiset tavoitteet eikä ymmärtänyt niitä oikein. |
| --- | --- |

3)

Kolmas kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisia virheitä ja ilmeisiä arviointivirheitä, kun se virheellisesti tai puutteellisesti määritteli valitsemansa viitejärjestelmän asianomaiset tavoitteet eikä ymmärtänyt niitä oikein.

| 4) | Neljäs kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisia virheitä ja/tai ilmeisiä arviointivirheitä määrittäessään riidanalaisen toimenpiteen poikkeukseksi valitsemastaan viitejärjestelmästä. |
| --- | --- |

4)

Neljäs kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisia virheitä ja/tai ilmeisiä arviointivirheitä määrittäessään riidanalaisen toimenpiteen poikkeukseksi valitsemastaan viitejärjestelmästä.

| 5) | Viides kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisia virheitä ja/tai ilmeisiä arviointivirheitä, kun se virheellisesti luokitteli riidanalaisen toimenpiteen lähtökohtaisesti valikoivaksi katsomalla virheellisesti, että se merkitsi toisiinsa rinnastettavassa oikeudellisessa ja tosiasiallisessa tilanteessa olevien yritysten erilaista kohtelua. |
| --- | --- |

5)

Viides kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisia virheitä ja/tai ilmeisiä arviointivirheitä, kun se virheellisesti luokitteli riidanalaisen toimenpiteen lähtökohtaisesti valikoivaksi katsomalla virheellisesti, että se merkitsi toisiinsa rinnastettavassa oikeudellisessa ja tosiasiallisessa tilanteessa olevien yritysten erilaista kohtelua.

| 6) | Kuudes kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisen virheen, kun se otti neuvoston direktiivin (EU) 2016/1164 (1) huomioon arvioidessaan riidanalaisen toimenpiteen valikoivuutta, vaikka kyseinen asetus tuli voimaan vasta sen ajanjakson päättymisen jälkeen, jonka aikana komissio totesi, että riidanalainen toimenpide on valtiontukea. |
| --- | --- |

6)

Kuudes kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisen virheen, kun se otti neuvoston direktiivin (EU) 2016/1164 (1) huomioon arvioidessaan riidanalaisen toimenpiteen valikoivuutta, vaikka kyseinen asetus tuli voimaan vasta sen ajanjakson päättymisen jälkeen, jonka aikana komissio totesi, että riidanalainen toimenpide on valtiontukea.

| 7) | Seitsemäs kanneperuste, jonka mukaan riidanalainen päätös merkitsee komission toimivallan väärinkäyttöä, mikä on ristiriidassa Yhdistyneen kuningaskunnan verotuksellisen itsemääräämisoikeuden kanssa. |
| --- | --- |

7)

Seitsemäs kanneperuste, jonka mukaan riidanalainen päätös merkitsee komission toimivallan väärinkäyttöä, mikä on ristiriidassa Yhdistyneen kuningaskunnan verotuksellisen itsemääräämisoikeuden kanssa.

| 8) | Kahdeksas kanneperuste, jonka mukaan komissio teki ilmeisiä arviointivirheitä, kun se katsoi, ettei poikkeus ole perusteltu ehdot täyttävistä lainasuhteista saatavien kaupankäynnin ulkopuolisten rahoitustulojen, jotka kuuluvat lähtökohtaisesti vuoden 2010 Taxation (International and Other Provisions) Act -lain 371EB jakson (Yhdistyneessä kuningaskunnassa harjoitettava toiminta) soveltamisalaan, verotuksen osalta. Komission päätös on myös perusteluiltaan puutteellinen siltä osin kuin on kyse siitä, ovatko poikkeukset, jotka koskevat ehdot täyttäviä resursseja ja vastaavaan korkoon liittyviä tuloja, oikeutettuja. |
| --- | --- |

8)

Kahdeksas kanneperuste, jonka mukaan komissio teki ilmeisiä arviointivirheitä, kun se katsoi, ettei poikkeus ole perusteltu ehdot täyttävistä lainasuhteista saatavien kaupankäynnin ulkopuolisten rahoitustulojen, jotka kuuluvat lähtökohtaisesti vuoden 2010 Taxation (International and Other Provisions) Act -lain 371EB jakson (Yhdistyneessä kuningaskunnassa harjoitettava toiminta) soveltamisalaan, verotuksen osalta. Komission päätös on myös perusteluiltaan puutteellinen siltä osin kuin on kyse siitä, ovatko poikkeukset, jotka koskevat ehdot täyttäviä resursseja ja vastaavaan korkoon liittyviä tuloja, oikeutettuja.

| 9) | Yhdeksäs kanneperuste, jonka mukaan komissio rikkoi SEUT 108 artiklan 2 kohtaa, asetuksen (EU) 2015/1589 (2) 6 artiklaa ja perusoikeuskirjan 41 artiklaan perustuvaa hyvää hallintoa koskevaa velvollisuutta. Komissio ei erikseen maininnut menettelyn aloittamispäätöksessä, että se epäili vuoden 2010 Taxation (International and Other Provisions) Act -lain 371ID jakson mukaisen 75 prosentin vapautuksen oikeuttamista, jotta se välttäisi konsernin sisäistä lainanantotoimintaa koskevan avainhenkilötoimintoanalyysin tekemiseen liittyvät käytännön vaikeudet, kuten sen, että asianomaisille osapuolille annetaan riittävät mahdollisuudet esittää huomautuksia. Tältä osin komissio ei pyytänyt tutkinnan aikana asianomaisia osapuolia esittämään huomautuksia, eikä se riidanalaisessa päätöksessä ottanut huomioon tällaisia huomautuksia, joita asianomaiset osapuolet olivat toimittaneet. Näin ollen päätös on pätemätön. |
| --- | --- |

9)

Yhdeksäs kanneperuste, jonka mukaan komissio rikkoi SEUT 108 artiklan 2 kohtaa, asetuksen (EU) 2015/1589 (2) 6 artiklaa ja perusoikeuskirjan 41 artiklaan perustuvaa hyvää hallintoa koskevaa velvollisuutta. Komissio ei erikseen maininnut menettelyn aloittamispäätöksessä, että se epäili vuoden 2010 Taxation (International and Other Provisions) Act -lain 371ID jakson mukaisen 75 prosentin vapautuksen oikeuttamista, jotta se välttäisi konsernin sisäistä lainanantotoimintaa koskevan avainhenkilötoimintoanalyysin tekemiseen liittyvät käytännön vaikeudet, kuten sen, että asianomaisille osapuolille annetaan riittävät mahdollisuudet esittää huomautuksia. Tältä osin komissio ei pyytänyt tutkinnan aikana asianomaisia osapuolia esittämään huomautuksia, eikä se riidanalaisessa päätöksessä ottanut huomioon tällaisia huomautuksia, joita asianomaiset osapuolet olivat toimittaneet. Näin ollen päätös on pätemätön.

| 10 | Kymmenes kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisen virheen, kun se totesi, että Yhdistyneeseen kuningaskuntaan sijoittautuneen yrityksen verottaminen ulkomaisten tytäryhtiöiden tulojen osalta ei ole sijoittautumisvapauden rajoittamista siltä osin kuin tulot ovat kohdennettavissa kotimaisiin varoihin ja kotimaiseen toimintaan, ja ettei riidanalainen toimenpide ole tarpeen perussopimuksissa vahvistettujen perusvapauksien noudattamisen varmistamiseksi.
  Kanteensa tueksi (toissijaisesti) riidanalaisen päätöksen 2 artiklan kumoamiseksi kantaja vetoaa seuraavaan kanneperusteeseen: |
| --- | --- |

10

Kymmenes kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisen virheen, kun se totesi, että Yhdistyneeseen kuningaskuntaan sijoittautuneen yrityksen verottaminen ulkomaisten tytäryhtiöiden tulojen osalta ei ole sijoittautumisvapauden rajoittamista siltä osin kuin tulot ovat kohdennettavissa kotimaisiin varoihin ja kotimaiseen toimintaan, ja ettei riidanalainen toimenpide ole tarpeen perussopimuksissa vahvistettujen perusvapauksien noudattamisen varmistamiseksi.

Kanteensa tueksi (toissijaisesti) riidanalaisen päätöksen 2 artiklan kumoamiseksi kantaja vetoaa seuraavaan kanneperusteeseen:

| 11 | Yhdestoista kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisen virheen vaikka (mikä kiistetään) riidanalainen toimenpide olisi valtiontukiohjelma, kun se katsoi, ettei tuen takaisinperintä loukkaisi unionin oikeuden perusperiaatteita, ja kun se määräsi takaisinperinnästä riippumatta siitä, oliko ulkomaisten väliyhteisöjen perustaminen ja se, että ne antoivat lainoja konserniin kuuluville ulkomaisille yrityksille, sijoittautumisvapauden tai pääomien vapaan liikkuvuuden käyttämistä. Nyt käsiteltävässä asiassa erityisesti takaisinperintä loukkaisi kantajan SEUT 49 artiklan mukaista sijoittautumisvapautta ja SEUT 63 artiklan mukaista pääomien vapaata liikkuvuutta. Tällaisen loukkauksen osalta riidanalaisen päätöksen 2 artiklassa oleva takaisinperintämääräys on kumottava. |
| --- | --- |

11

Yhdestoista kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisen virheen vaikka (mikä kiistetään) riidanalainen toimenpide olisi valtiontukiohjelma, kun se katsoi, ettei tuen takaisinperintä loukkaisi unionin oikeuden perusperiaatteita, ja kun se määräsi takaisinperinnästä riippumatta siitä, oliko ulkomaisten väliyhteisöjen perustaminen ja se, että ne antoivat lainoja konserniin kuuluville ulkomaisille yrityksille, sijoittautumisvapauden tai pääomien vapaan liikkuvuuden käyttämistä. Nyt käsiteltävässä asiassa erityisesti takaisinperintä loukkaisi kantajan SEUT 49 artiklan mukaista sijoittautumisvapautta ja SEUT 63 artiklan mukaista pääomien vapaata liikkuvuutta. Tällaisen loukkauksen osalta riidanalaisen päätöksen 2 artiklassa oleva takaisinperintämääräys on kumottava.

---

(1)  Sisämarkkinoiden toimintaan suoraan vaikuttavien veron kiertämisen käytäntöjen torjuntaa koskevien sääntöjen vahvistamisesta 12.7.2016 annettu neuvoston direktiivi (EU) 2016/1164 (EUVL 2016, L 193, s. 1).

(2)  Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 108 artiklan soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 13.7.2015 annettu neuvoston asetus (EU) 2015/1589 (EUVL 2015, L 248, s. 9).

---

| 10.2.2020 | FI | Euroopan unionin virallinen lehti | C 45/60 |
| --- | --- | --- | --- |

10.2.2020

FI

Euroopan unionin virallinen lehti

C 45/60

---

Kanne 12.11.2019 – RDI Reit v. komissio

(asia T-778/19)

(2020/C 45/51)

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Asianosaiset

Kantaja: RDI Reit plc (Lontoo, Yhdistynyt kuningaskunta) (edustajat: barrister C. McDonnell, solicitor B. Goren, asianajaja M. Peristeraki ja solicitor K. Desai)

Vastaaja: Euroopan komissio

Vaatimukset

Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

| — | toteamaan, ettei sääntöjenvastaista valtiontukea ole myönnetty, kumoamaan valtiontuesta SA.44896, jonka Yhdistynyt kuningaskunta on myöntänyt ulkomaisten väliyhteisöjen konsernirahoitukseen sovellettavan poikkeuksen nojalla, 2.4.2019 annetun päätöksen C(2019) 2526 final 1 artiklan siltä osin kuin siinä katsotaan, että sääntöjenvastaista valtiontukea on myönnetty, ja kumoamaan Yhdistyneelle kuningaskunnalle asetetun vaatimuksen periä kantajan tässä yhteydessä saama väitetty sääntöjenvastainen valtiontuki takaisin (riidanalaisen päätöksen 2 ja 3 artikla) |
| --- | --- |

—

toteamaan, ettei sääntöjenvastaista valtiontukea ole myönnetty, kumoamaan valtiontuesta SA.44896, jonka Yhdistynyt kuningaskunta on myöntänyt ulkomaisten väliyhteisöjen konsernirahoitukseen sovellettavan poikkeuksen nojalla, 2.4.2019 annetun päätöksen C(2019) 2526 final 1 artiklan siltä osin kuin siinä katsotaan, että sääntöjenvastaista valtiontukea on myönnetty, ja kumoamaan Yhdistyneelle kuningaskunnalle asetetun vaatimuksen periä kantajan tässä yhteydessä saama väitetty sääntöjenvastainen valtiontuki takaisin (riidanalaisen päätöksen 2 ja 3 artikla)

| — | toissijaisesti kumoamaan riidanalaisen päätöksen 2 ja 3 artiklan siltä osin kuin niissä velvoitetaan Yhdistynyt kuningaskunta perimään väitetty valtiontuki takaisin kantajalta ja |
| --- | --- |

—

toissijaisesti kumoamaan riidanalaisen päätöksen 2 ja 3 artiklan siltä osin kuin niissä velvoitetaan Yhdistynyt kuningaskunta perimään väitetty valtiontuki takaisin kantajalta ja

| — | joka tapauksessa velvoittamaan komissio korvaamaan oikeudenkäyntikulut. |
| --- | --- |

—

joka tapauksessa velvoittamaan komissio korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Kanteensa tueksi kantaja vetoaa yhdeksään kanneperusteeseen.

| 1) | Ensimmäinen kanneperuste, jonka mukaan komissio ei ymmärrä Yhdistyneen kuningaskunnan ulkomaisia väliyhtiöitä (CFC) koskevien sääntöjen asiayhteyttä, tarkoitusta eikä toimintaa, kun on kyse kaupankäynnin ulkopuolisten rahoitustulojen kohtelusta. Komission päätelmät riidanalaisessa päätöksessä perustuvat kumulatiivisiin ilmeisiin virheisiin. Komissio teki erityisesti ilmeisiä virheitä siinä, miten se ymmärsi Yhdistyneen kuningaskunnan yleisen verojärjestelmän, siinä, miten se ymmärsi CFC-järjestelmän tarkoituksen konsernirahoituksen sovellettavan poikkeuksen erityisessä soveltamisalassa, ja siinä, miten se määritteli ehdot täyttävän lainasuhteen. |
| --- | --- |

1)

Ensimmäinen kanneperuste, jonka mukaan komissio ei ymmärrä Yhdistyneen kuningaskunnan ulkomaisia väliyhtiöitä (CFC) koskevien sääntöjen asiayhteyttä, tarkoitusta eikä toimintaa, kun on kyse kaupankäynnin ulkopuolisten rahoitustulojen kohtelusta. Komission päätelmät riidanalaisessa päätöksessä perustuvat kumulatiivisiin ilmeisiin virheisiin. Komissio teki erityisesti ilmeisiä virheitä siinä, miten se ymmärsi Yhdistyneen kuningaskunnan yleisen verojärjestelmän, siinä, miten se ymmärsi CFC-järjestelmän tarkoituksen konsernirahoituksen sovellettavan poikkeuksen erityisessä soveltamisalassa, ja siinä, miten se määritteli ehdot täyttävän lainasuhteen.

| 2) | Toinen kanneperuste, jonka mukaan komissio tulkitsee konsernirahoitukseen sovellettavan poikkeuksen virheellisesti verovapautukseksi ja siis eduksi. Kun on kyse kaupankäynnin ulkopuolisista rahoitustuloista, mainittu poikkeus on veron määräytymistä koskeva säännös ja osa CFC-sääntöjen rajaamista koskevaa määritelmää eikä valikoiva etu. Komissio ei ole esittänyt määrällistä arviointia näyttääkseen, että kyseessä on etu, ja kun vakuuttavaa näyttöä siitä, että kyseessä olevan toimenpide johtaa etuun, ei ole, riidanalainen päätös on kumottava. |
| --- | --- |

2)

Toinen kanneperuste, jonka mukaan komissio tulkitsee konsernirahoitukseen sovellettavan poikkeuksen virheellisesti verovapautukseksi ja siis eduksi. Kun on kyse kaupankäynnin ulkopuolisista rahoitustuloista, mainittu poikkeus on veron määräytymistä koskeva säännös ja osa CFC-sääntöjen rajaamista koskevaa määritelmää eikä valikoiva etu. Komissio ei ole esittänyt määrällistä arviointia näyttääkseen, että kyseessä on etu, ja kun vakuuttavaa näyttöä siitä, että kyseessä olevan toimenpide johtaa etuun, ei ole, riidanalainen päätös on kumottava.

| 3) | Kolmas kanneperuste, jonka mukaan komissio yksilöi virheellisesti viitejärjestelmän CFC-sääntöjen vaikutusten arvioimiseksi ja yksilöi virheellisesti CFC-säännöt Yhdistyneen kuningaskunnan yleisestä yhteisöverojärjestelmästä erilliseksi sääntöryhmäksi. Komissio ei ymmärtänyt asianmukaisesti CFC-sääntöjen tavoitetta eikä tarkastellut Yhdistyneen kuningaskunnan harkintavaltaa. |
| --- | --- |

3)

Kolmas kanneperuste, jonka mukaan komissio yksilöi virheellisesti viitejärjestelmän CFC-sääntöjen vaikutusten arvioimiseksi ja yksilöi virheellisesti CFC-säännöt Yhdistyneen kuningaskunnan yleisestä yhteisöverojärjestelmästä erilliseksi sääntöryhmäksi. Komissio ei ymmärtänyt asianmukaisesti CFC-sääntöjen tavoitetta eikä tarkastellut Yhdistyneen kuningaskunnan harkintavaltaa.

| 4) | Neljäs kanneperuste, jonka mukaan komissio teki ilmeisiä arviointivirheitä valtiontukea koskevassa analyysissään ja sovelsi virheellisiä kriteerejä, kun se tarkasteli rinnastettavuutta.. Komissio ei todennut, että Yhdistyneen kuningaskunnan veropohjalle aiheutuu eritasoisia riskejä sen mukaan, onko kyseessä lainananto konserniyhteisölle, joka on verovelvollinen Yhdistyneessä kuningaskunnassa, vai lainananto konserniyhteisölle, joka ei ole verovelvollinen Yhdistyneessä kuningaskunnassa, ja katsoi kohtuuttomasti, että konsernin sisäinen lainananto on rinnastettavissa lainanantoon kolmannelle. |
| --- | --- |

4)

Neljäs kanneperuste, jonka mukaan komissio teki ilmeisiä arviointivirheitä valtiontukea koskevassa analyysissään ja sovelsi virheellisiä kriteerejä, kun se tarkasteli rinnastettavuutta.. Komissio ei todennut, että Yhdistyneen kuningaskunnan veropohjalle aiheutuu eritasoisia riskejä sen mukaan, onko kyseessä lainananto konserniyhteisölle, joka on verovelvollinen Yhdistyneessä kuningaskunnassa, vai lainananto konserniyhteisölle, joka ei ole verovelvollinen Yhdistyneessä kuningaskunnassa, ja katsoi kohtuuttomasti, että konsernin sisäinen lainananto on rinnastettavissa lainanantoon kolmannelle.

| 5) | Viides kanneperuste, jonka mukaan on niin, että vaikka CFC-toimenpiteiden katsottaisiin prima facie olevan SEUT 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua tukea, riidanalaisessa päätöksessä katsottiin virheellisesti, että minkäänlaista oikeuttamisperustetta, jota voitaisiin soveltaa sen puolustamiseksi, että asianomaiset toimenpiteet ovat EU:n valtiontukisääntöjen mukaisia, ei ollut. Riidanalainen päätös on lisäksi kohtuuton ja ristiriitainen, koska komissio hyväksyi asianmukaisesti, että vuoden 2010 verolain (kansainväliset ja muut säännökset) (Taxation (International and Other Provisions) Act 2010) 9 luvun 9A osa on oikeutettavissa tapauksissa, joissa ainoa syy CFC-veron soveltamiselle sanotun 9 A osan vaihtoehtoisen 5 luvun nojalla on ”Yhdistyneeseen kuningaskuntaan liittyviä pääomia” koskeva kriteeri, sillä perusteella, että kriteeriä voi olla suhteettoman vaikeaa soveltaa käytännössä, mutta samanaikaisesti – ja riittäviä perusteluja esittämättä – komissio katsoo, ettei mainittu 9 luku ole milloinkaan oikeutettavissa tapauksissa, joissa avainhenkilötoimintakriteeri aiheuttaisi sen, että CFC-veroa sovellettaisiin mainitun 5 luvun nojalla. Avainhenkilötoimintakriteeriä on nimittäin suhteettoman vaikeaa soveltaa käytännössä, joten komission olisi pitänyt todeta, että mainittu 9 luku on oikeutettavissa myös kyseisen kriteerin asiayhteydessä, ja sen olisi pitänyt katsoa, ettei valtiontukea ollut olemassa. |
| --- | --- |

5)

Viides kanneperuste, jonka mukaan on niin, että vaikka CFC-toimenpiteiden katsottaisiin prima facie olevan SEUT 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua tukea, riidanalaisessa päätöksessä katsottiin virheellisesti, että minkäänlaista oikeuttamisperustetta, jota voitaisiin soveltaa sen puolustamiseksi, että asianomaiset toimenpiteet ovat EU:n valtiontukisääntöjen mukaisia, ei ollut. Riidanalainen päätös on lisäksi kohtuuton ja ristiriitainen, koska komissio hyväksyi asianmukaisesti, että vuoden 2010 verolain (kansainväliset ja muut säännökset) (Taxation (International and Other Provisions) Act 2010) 9 luvun 9A osa on oikeutettavissa tapauksissa, joissa ainoa syy CFC-veron soveltamiselle sanotun 9 A osan vaihtoehtoisen 5 luvun nojalla on ”Yhdistyneeseen kuningaskuntaan liittyviä pääomia” koskeva kriteeri, sillä perusteella, että kriteeriä voi olla suhteettoman vaikeaa soveltaa käytännössä, mutta samanaikaisesti – ja riittäviä perusteluja esittämättä – komissio katsoo, ettei mainittu 9 luku ole milloinkaan oikeutettavissa tapauksissa, joissa avainhenkilötoimintakriteeri aiheuttaisi sen, että CFC-veroa sovellettaisiin mainitun 5 luvun nojalla. Avainhenkilötoimintakriteeriä on nimittäin suhteettoman vaikeaa soveltaa käytännössä, joten komission olisi pitänyt todeta, että mainittu 9 luku on oikeutettavissa myös kyseisen kriteerin asiayhteydessä, ja sen olisi pitänyt katsoa, ettei valtiontukea ollut olemassa.

| 6) | Kuudes kanneperuste, jonka mukaan on niin, että jos riidanalainen päätös pysytetään, sen täytäntöönpano väitetty valtiontuki kantajalta takaisin perimällä loukkaisi unionin oikeuden perusperiaatteita, joihin kuuluu sijoittautumisvapaus ja palvelujen tarjoamisen vapaus, kun otetaan huomioon, että kantajan tapauksessa asianomaiset CFC:t sijaitsevat muissa jäsenvaltioissa. |
| --- | --- |

6)

Kuudes kanneperuste, jonka mukaan on niin, että jos riidanalainen päätös pysytetään, sen täytäntöönpano väitetty valtiontuki kantajalta takaisin perimällä loukkaisi unionin oikeuden perusperiaatteita, joihin kuuluu sijoittautumisvapaus ja palvelujen tarjoamisen vapaus, kun otetaan huomioon, että kantajan tapauksessa asianomaiset CFC:t sijaitsevat muissa jäsenvaltioissa.

| 7) | Seitsemäs kanneperuste, jonka mukaan riidanalaiseen päätökseen perustuva takaisinperintämääräys on perusteeton ja unionin perusperiaatteiden vastainen. |
| --- | --- |

7)

Seitsemäs kanneperuste, jonka mukaan riidanalaiseen päätökseen perustuva takaisinperintämääräys on perusteeton ja unionin perusperiaatteiden vastainen.

| 8) | Kahdeksas kanneperuste, jonka mukaan komissio ei perustellut riittävästi riidanalaisen päätöksen kriittisiä seikkoja, joihin kuuluu muun muassa päätelmä, jonka mukaan 5 luvun mukaista CFC-veroa voitaisiin soveltaa vaikeuksitta tai ilman suhteetonta taakkaa avainhenkilötoimintakriteeriä käyttäen. |
| --- | --- |

8)

Kahdeksas kanneperuste, jonka mukaan komissio ei perustellut riittävästi riidanalaisen päätöksen kriittisiä seikkoja, joihin kuuluu muun muassa päätelmä, jonka mukaan 5 luvun mukaista CFC-veroa voitaisiin soveltaa vaikeuksitta tai ilman suhteetonta taakkaa avainhenkilötoimintakriteeriä käyttäen.

| 9) | Yhdeksäs kanneperuste, jonka mukaan riidanalaisella päätöksellä loukataan niin ikään hyvän hallinnon periaatetta, jonka mukaan komission hallinnollisten menettelyjen on oltava läpinäkyviä ja ennakoitavia, ja sen on tehtävä päätöksensä kohtuullisessa ajassa. Ei ole kohtuullista, että komissiolta kuluu yli neljä vuotta sen päätöksen tekemiseen, jolla tutkimus käsiteltävässä asiassa aloitettiin, ja että se tekee päätöksen yli kuusi vuotta sen jälkeen, kun riidanalainen toimenpide tuli voimaan. |
| --- | --- |

9)

Yhdeksäs kanneperuste, jonka mukaan riidanalaisella päätöksellä loukataan niin ikään hyvän hallinnon periaatetta, jonka mukaan komission hallinnollisten menettelyjen on oltava läpinäkyviä ja ennakoitavia, ja sen on tehtävä päätöksensä kohtuullisessa ajassa. Ei ole kohtuullista, että komissiolta kuluu yli neljä vuotta sen päätöksen tekemiseen, jolla tutkimus käsiteltävässä asiassa aloitettiin, ja että se tekee päätöksen yli kuusi vuotta sen jälkeen, kun riidanalainen toimenpide tuli voimaan.

---

| 10.2.2020 | FI | Euroopan unionin virallinen lehti | C 45/62 |
| --- | --- | --- | --- |

10.2.2020

FI

Euroopan unionin virallinen lehti

C 45/62

---

Kanne 12.11.2019 – Ashtead Financing v. komissio

(asia T-779/19)

(2020/C 45/52)

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Asianosaiset

Kantaja: Ashtead Financing Ltd (Lontoo, Yhdistynyt kuningaskunta) (edustajat: solicitor M. Whitehouse ja solicitor P. Halford)

Vastaaja: Euroopan komissio

Vaatimukset

Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

| — | kumoamaan 2.4.2019 annetun riidanalaisen päätöksen C(2019) 2019/1352 valtiontuesta SA.44896, jonka Yhdistynyt kuningaskunta on myöntänyt ulkomaisten väliyhteisöjen konsernirahoitukseen sovellettavan poikkeuksen nojalla (EUVL 2019, L 216, s. 1), |
| --- | --- |

—

kumoamaan 2.4.2019 annetun riidanalaisen päätöksen C(2019) 2019/1352 valtiontuesta SA.44896, jonka Yhdistynyt kuningaskunta on myöntänyt ulkomaisten väliyhteisöjen konsernirahoitukseen sovellettavan poikkeuksen nojalla (EUVL 2019, L 216, s. 1),

| — | toissijaisesti kumoamaan riidanalaisen päätöksen 2 artiklan siltä osin kuin sillä loukataan kantajan SEUT 49 artiklan mukaista sijoittautumisvapautta, ja |
| --- | --- |

—

toissijaisesti kumoamaan riidanalaisen päätöksen 2 artiklan siltä osin kuin sillä loukataan kantajan SEUT 49 artiklan mukaista sijoittautumisvapautta, ja

| — | velvoittamaan komission korvaamaan kantajan oikeudenkäyntikulut. |
| --- | --- |

—

velvoittamaan komission korvaamaan kantajan oikeudenkäyntikulut.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Kanteensa tueksi kantaja vetoaa 11 kanneperusteeseen.

| 1) | Ensimmäinen kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisen virheen ja/tai ilmeisen arviointivirheen, kun se katsoi, että konsernirahoitukseen sovellettava poikkeusohjelma (riidanalainen toimenpide) johti SEUT 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun taloudellisen edun saamiseen. |
| --- | --- |

1)

Ensimmäinen kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisen virheen ja/tai ilmeisen arviointivirheen, kun se katsoi, että konsernirahoitukseen sovellettava poikkeusohjelma (riidanalainen toimenpide) johti SEUT 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun taloudellisen edun saamiseen.

| 2) | Toinen kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisen virheen ja/tai ilmeisen arviointivirheen määrittäessään viitejärjestelmän valikoivuuden arvioimista varten. |
| --- | --- |

2)

Toinen kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisen virheen ja/tai ilmeisen arviointivirheen määrittäessään viitejärjestelmän valikoivuuden arvioimista varten.

| 3) | Kolmas kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisia virheitä ja ilmeisiä arviointivirheitä, kun se virheellisesti tai puutteellisesti määritteli valitsemansa viitejärjestelmän asianomaiset tavoitteet eikä ymmärtänyt niitä oikein. |
| --- | --- |

3)

Kolmas kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisia virheitä ja ilmeisiä arviointivirheitä, kun se virheellisesti tai puutteellisesti määritteli valitsemansa viitejärjestelmän asianomaiset tavoitteet eikä ymmärtänyt niitä oikein.

| 4) | Neljäs kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisia virheitä ja/tai ilmeisiä arviointivirheitä määrittäessään riidanalaisen toimenpiteen poikkeukseksi valitsemastaan viitejärjestelmästä. |
| --- | --- |

4)

Neljäs kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisia virheitä ja/tai ilmeisiä arviointivirheitä määrittäessään riidanalaisen toimenpiteen poikkeukseksi valitsemastaan viitejärjestelmästä.

| 5) | Viides kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisia virheitä ja/tai ilmeisiä arviointivirheitä, kun se virheellisesti luokitteli riidanalaisen toimenpiteen lähtökohtaisesti valikoivaksi katsomalla virheellisesti, että se merkitsi toisiinsa rinnastettavassa oikeudellisessa ja tosiasiallisessa tilanteessa olevien yritysten erilaista kohtelua. |
| --- | --- |

5)

Viides kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisia virheitä ja/tai ilmeisiä arviointivirheitä, kun se virheellisesti luokitteli riidanalaisen toimenpiteen lähtökohtaisesti valikoivaksi katsomalla virheellisesti, että se merkitsi toisiinsa rinnastettavassa oikeudellisessa ja tosiasiallisessa tilanteessa olevien yritysten erilaista kohtelua.

| 6) | Kuudes kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisen virheen, kun se otti neuvoston direktiivin (EU) 2016/1164 (1) huomioon arvioidessaan riidanalaisen toimenpiteen valikoivuutta, vaikka kyseinen asetus tuli voimaan vasta sen ajanjakson päättymisen jälkeen, jonka aikana komissio totesi, että riidanalainen toimenpide on valtiontukea. |
| --- | --- |

6)

Kuudes kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisen virheen, kun se otti neuvoston direktiivin (EU) 2016/1164 (1) huomioon arvioidessaan riidanalaisen toimenpiteen valikoivuutta, vaikka kyseinen asetus tuli voimaan vasta sen ajanjakson päättymisen jälkeen, jonka aikana komissio totesi, että riidanalainen toimenpide on valtiontukea.

| 7) | Seitsemäs kanneperuste, jonka mukaan riidanalainen päätös merkitsee komission toimivallan väärinkäyttöä, mikä on ristiriidassa Yhdistyneen kuningaskunnan verotuksellisen itsemääräämisoikeuden kanssa. |
| --- | --- |

7)

Seitsemäs kanneperuste, jonka mukaan riidanalainen päätös merkitsee komission toimivallan väärinkäyttöä, mikä on ristiriidassa Yhdistyneen kuningaskunnan verotuksellisen itsemääräämisoikeuden kanssa.

| 8) | Kahdeksas kanneperuste, jonka mukaan komissio teki ilmeisiä arviointivirheitä, kun se katsoi, ettei poikkeus ole perusteltu ehdot täyttävistä lainasuhteista saatavien kaupankäynnin ulkopuolisten rahoitustulojen, jotka kuuluvat lähtökohtaisesti vuoden 2010 Taxation (International and Other Provisions) Act -lain 371EB jakson (Yhdistyneessä kuningaskunnassa harjoitettava toiminta) soveltamisalaan, verotuksen osalta. Komission päätös on myös perusteluiltaan puutteellinen siltä osin kuin on kyse siitä, ovatko poikkeukset, jotka koskevat ehdot täyttäviä resursseja ja vastaavaan korkoon liittyviä tuloja, oikeutettuja. |
| --- | --- |

8)

Kahdeksas kanneperuste, jonka mukaan komissio teki ilmeisiä arviointivirheitä, kun se katsoi, ettei poikkeus ole perusteltu ehdot täyttävistä lainasuhteista saatavien kaupankäynnin ulkopuolisten rahoitustulojen, jotka kuuluvat lähtökohtaisesti vuoden 2010 Taxation (International and Other Provisions) Act -lain 371EB jakson (Yhdistyneessä kuningaskunnassa harjoitettava toiminta) soveltamisalaan, verotuksen osalta. Komission päätös on myös perusteluiltaan puutteellinen siltä osin kuin on kyse siitä, ovatko poikkeukset, jotka koskevat ehdot täyttäviä resursseja ja vastaavaan korkoon liittyviä tuloja, oikeutettuja.

| 9) | Yhdeksäs kanneperuste, jonka mukaan komissio rikkoi SEUT 108 artiklan 2 kohtaa, asetuksen (EU) 2015/1589 (2) 6 artiklaa ja perusoikeuskirjan 41 artiklaan perustuvaa hyvää hallintoa koskevaa velvollisuutta. Komissio ei erikseen maininnut menettelyn aloittamispäätöksessä, että se epäili vuoden 2010 Taxation (International and Other Provisions) Act -lain 371ID jakson mukaisen 75 prosentin vapautuksen oikeuttamista, jotta se välttäisi konsernin sisäistä lainanantotoimintaa koskevan avainhenkilötoimintoanalyysin tekemiseen liittyvät käytännön vaikeudet, kuten sen, että asianomaisille osapuolille annetaan riittävät mahdollisuudet esittää huomautuksia. Tältä osin komissio ei pyytänyt tutkinnan aikana asianomaisia osapuolia esittämään huomautuksia, eikä se riidanalaisessa päätöksessä ottanut huomioon tällaisia huomautuksia, joita asianomaiset osapuolet olivat toimittaneet. Näin ollen päätös on pätemätön. |
| --- | --- |

9)

Yhdeksäs kanneperuste, jonka mukaan komissio rikkoi SEUT 108 artiklan 2 kohtaa, asetuksen (EU) 2015/1589 (2) 6 artiklaa ja perusoikeuskirjan 41 artiklaan perustuvaa hyvää hallintoa koskevaa velvollisuutta. Komissio ei erikseen maininnut menettelyn aloittamispäätöksessä, että se epäili vuoden 2010 Taxation (International and Other Provisions) Act -lain 371ID jakson mukaisen 75 prosentin vapautuksen oikeuttamista, jotta se välttäisi konsernin sisäistä lainanantotoimintaa koskevan avainhenkilötoimintoanalyysin tekemiseen liittyvät käytännön vaikeudet, kuten sen, että asianomaisille osapuolille annetaan riittävät mahdollisuudet esittää huomautuksia. Tältä osin komissio ei pyytänyt tutkinnan aikana asianomaisia osapuolia esittämään huomautuksia, eikä se riidanalaisessa päätöksessä ottanut huomioon tällaisia huomautuksia, joita asianomaiset osapuolet olivat toimittaneet. Näin ollen päätös on pätemätön.

| 10 | Kymmenes kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisen virheen, kun se totesi, että Yhdistyneeseen kuningaskuntaan sijoittautuneen yrityksen verottaminen ulkomaisten tytäryhtiöiden tulojen osalta ei ole sijoittautumisvapauden rajoittamista siltä osin kuin tulot ovat kohdennettavissa kotimaisiin varoihin ja kotimaiseen toimintaan, ja ettei riidanalainen toimenpide ole tarpeen perussopimuksissa vahvistettujen perusvapauksien noudattamisen varmistamiseksi.
  Kanteensa tueksi (toissijaisesti) riidanalaisen päätöksen 2 artiklan kumoamiseksi kantaja vetoaa seuraavaan kanneperusteeseen: |
| --- | --- |

10

Kymmenes kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisen virheen, kun se totesi, että Yhdistyneeseen kuningaskuntaan sijoittautuneen yrityksen verottaminen ulkomaisten tytäryhtiöiden tulojen osalta ei ole sijoittautumisvapauden rajoittamista siltä osin kuin tulot ovat kohdennettavissa kotimaisiin varoihin ja kotimaiseen toimintaan, ja ettei riidanalainen toimenpide ole tarpeen perussopimuksissa vahvistettujen perusvapauksien noudattamisen varmistamiseksi.

Kanteensa tueksi (toissijaisesti) riidanalaisen päätöksen 2 artiklan kumoamiseksi kantaja vetoaa seuraavaan kanneperusteeseen:

| 11 | Yhdestoista kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisen virheen vaikka (mikä kiistetään) riidanalainen toimenpide olisi valtiontukiohjelma, kun se katsoi, ettei tuen takaisinperintä loukkaisi unionin oikeuden perusperiaatteita, ja kun se määräsi takaisinperinnästä riippumatta siitä, oliko ulkomaisten väliyhteisöjen perustaminen ja se, että ne antoivat lainoja konserniin kuuluville ulkomaisille yrityksille, sijoittautumisvapauden tai pääomien vapaan liikkuvuuden käyttämistä. Nyt käsiteltävässä asiassa erityisesti takaisinperintä loukkaisi kantajan SEUT 49 artiklan mukaista sijoittautumisvapautta ja SEUT 63 artiklan mukaista pääomien vapaata liikkuvuutta. Tällaisen loukkauksen osalta riidanalaisen päätöksen 2 artiklassa oleva takaisinperintämääräys on kumottava. |
| --- | --- |

11

Yhdestoista kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisen virheen vaikka (mikä kiistetään) riidanalainen toimenpide olisi valtiontukiohjelma, kun se katsoi, ettei tuen takaisinperintä loukkaisi unionin oikeuden perusperiaatteita, ja kun se määräsi takaisinperinnästä riippumatta siitä, oliko ulkomaisten väliyhteisöjen perustaminen ja se, että ne antoivat lainoja konserniin kuuluville ulkomaisille yrityksille, sijoittautumisvapauden tai pääomien vapaan liikkuvuuden käyttämistä. Nyt käsiteltävässä asiassa erityisesti takaisinperintä loukkaisi kantajan SEUT 49 artiklan mukaista sijoittautumisvapautta ja SEUT 63 artiklan mukaista pääomien vapaata liikkuvuutta. Tällaisen loukkauksen osalta riidanalaisen päätöksen 2 artiklassa oleva takaisinperintämääräys on kumottava.

---

(1)  Sisämarkkinoiden toimintaan suoraan vaikuttavien veron kiertämisen käytäntöjen torjuntaa koskevien sääntöjen vahvistamisesta 12.7.2016 annettu neuvoston direktiivi (EU) 2016/1164 (EUVL 2016, L 193, s. 1).

(2)  Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 108 artiklan soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 13.7.2015 annettu neuvoston asetus (EU) 2015/1589 (EUVL 2015, L 248, s. 9).

---

| 10.2.2020 | FI | Euroopan unionin virallinen lehti | C 45/64 |
| --- | --- | --- | --- |

10.2.2020

FI

Euroopan unionin virallinen lehti

C 45/64

---

Kanne 12.11.2019 – Smith & Nephew USD ja Smith & Nephew USD One v. komissio

(asia T-780/19)

(2020/C 45/53)

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Asianosaiset

Kantajat: Smith & Nephew USD Ltd (Watford, Yhdistynyt kuningaskunta) ja Smith & Nephew USD One Ltd (Watford) (edustajat: solicitor M. Whitehouse ja solicitor P. Halford)

Vastaaja: Euroopan komissio

Vaatimukset

Kantajat vaativat unionin yleistä tuomioistuinta

| — | kumoamaan 2.4.2019 annetun komission päätöksen (EU) 2019/1352 valtiontuesta SA.44896, jonka Yhdistynyt kuningaskunta on myöntänyt ulkomaisten väliyhteisöjen konsernirahoitukseen sovellettavan poikkeuksen nojalla (EUVL 2019, L 216, s. 1), |
| --- | --- |

—

kumoamaan 2.4.2019 annetun komission päätöksen (EU) 2019/1352 valtiontuesta SA.44896, jonka Yhdistynyt kuningaskunta on myöntänyt ulkomaisten väliyhteisöjen konsernirahoitukseen sovellettavan poikkeuksen nojalla (EUVL 2019, L 216, s. 1),

| — | toissijaisesti kumoamaan riidanalaisen päätöksen 2 artiklan siltä osin kuin sillä loukataan kantajien SEUT 49 artiklan mukaista sijoittautumisvapautta tai SEUT 63 artiklan mukaista pääomien vapaata liikkuvuutta, ja |
| --- | --- |

—

toissijaisesti kumoamaan riidanalaisen päätöksen 2 artiklan siltä osin kuin sillä loukataan kantajien SEUT 49 artiklan mukaista sijoittautumisvapautta tai SEUT 63 artiklan mukaista pääomien vapaata liikkuvuutta, ja

| — | velvoittamaan komission korvaamaan kantajien oikeudenkäyntikulut. |
| --- | --- |

—

velvoittamaan komission korvaamaan kantajien oikeudenkäyntikulut.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Kanteensa tueksi kantajat vetoavat 11 kanneperusteeseen.

| 1) | Ensimmäinen kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisen virheen ja/tai ilmeisen arviointivirheen, kun se katsoi, että konsernirahoitukseen sovellettava poikkeusohjelma (riidanalainen toimenpide) johti SEUT 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun taloudellisen edun saamiseen. |
| --- | --- |

1)

Ensimmäinen kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisen virheen ja/tai ilmeisen arviointivirheen, kun se katsoi, että konsernirahoitukseen sovellettava poikkeusohjelma (riidanalainen toimenpide) johti SEUT 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun taloudellisen edun saamiseen.

| 2) | Toinen kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisen virheen ja/tai ilmeisen arviointivirheen määrittäessään viitejärjestelmän valikoivuuden arvioimista varten. |
| --- | --- |

2)

Toinen kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisen virheen ja/tai ilmeisen arviointivirheen määrittäessään viitejärjestelmän valikoivuuden arvioimista varten.

| 3) | Kolmas kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisia virheitä ja ilmeisiä arviointivirheitä, kun se virheellisesti tai puutteellisesti määritteli valitsemansa viitejärjestelmän asianomaiset tavoitteet eikä ymmärtänyt niitä oikein. |
| --- | --- |

3)

Kolmas kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisia virheitä ja ilmeisiä arviointivirheitä, kun se virheellisesti tai puutteellisesti määritteli valitsemansa viitejärjestelmän asianomaiset tavoitteet eikä ymmärtänyt niitä oikein.

| 4) | Neljäs kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisia virheitä ja/tai ilmeisiä arviointivirheitä määrittäessään riidanalaisen toimenpiteen poikkeukseksi valitsemastaan viitejärjestelmästä. |
| --- | --- |

4)

Neljäs kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisia virheitä ja/tai ilmeisiä arviointivirheitä määrittäessään riidanalaisen toimenpiteen poikkeukseksi valitsemastaan viitejärjestelmästä.

| 5) | Viides kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisia virheitä ja/tai ilmeisiä arviointivirheitä, kun se virheellisesti luokitteli riidanalaisen toimenpiteen lähtökohtaisesti valikoivaksi katsomalla virheellisesti, että se merkitsi toisiinsa rinnastettavassa oikeudellisessa ja tosiasiallisessa tilanteessa olevien yritysten erilaista kohtelua. |
| --- | --- |

5)

Viides kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisia virheitä ja/tai ilmeisiä arviointivirheitä, kun se virheellisesti luokitteli riidanalaisen toimenpiteen lähtökohtaisesti valikoivaksi katsomalla virheellisesti, että se merkitsi toisiinsa rinnastettavassa oikeudellisessa ja tosiasiallisessa tilanteessa olevien yritysten erilaista kohtelua.

| 6) | Kuudes kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisen virheen, kun se otti neuvoston direktiivin (EU) 2016/1164 (1) huomioon arvioidessaan riidanalaisen toimenpiteen valikoivuutta, vaikka kyseinen asetus tuli voimaan vasta sen ajanjakson päättymisen jälkeen, jonka aikana komissio totesi, että riidanalainen toimenpide on valtiontukea. |
| --- | --- |

6)

Kuudes kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisen virheen, kun se otti neuvoston direktiivin (EU) 2016/1164 (1) huomioon arvioidessaan riidanalaisen toimenpiteen valikoivuutta, vaikka kyseinen asetus tuli voimaan vasta sen ajanjakson päättymisen jälkeen, jonka aikana komissio totesi, että riidanalainen toimenpide on valtiontukea.

| 7) | Seitsemäs kanneperuste, jonka mukaan riidanalainen päätös merkitsee komission toimivallan väärinkäyttöä, mikä on ristiriidassa Yhdistyneen kuningaskunnan verotuksellisen itsemääräämisoikeuden kanssa. |
| --- | --- |

7)

Seitsemäs kanneperuste, jonka mukaan riidanalainen päätös merkitsee komission toimivallan väärinkäyttöä, mikä on ristiriidassa Yhdistyneen kuningaskunnan verotuksellisen itsemääräämisoikeuden kanssa.

| 8) | Kahdeksas kanneperuste, jonka mukaan komissio teki ilmeisiä arviointivirheitä, kun se katsoi, ettei poikkeus ole perusteltu ehdot täyttävistä lainasuhteista saatavien kaupankäynnin ulkopuolisten rahoitustulojen, jotka kuuluvat lähtökohtaisesti vuoden 2010 Taxation (International and Other Provisions) Act -lain 371EB jakson (Yhdistyneessä kuningaskunnassa harjoitettava toiminta) soveltamisalaan, verotuksen osalta. Komission päätös on myös perusteluiltaan puutteellinen siltä osin kuin on kyse siitä, ovatko poikkeukset, jotka koskevat ehdot täyttäviä resursseja ja vastaavaan korkoon liittyviä tuloja, oikeutettuja. |
| --- | --- |

8)

Kahdeksas kanneperuste, jonka mukaan komissio teki ilmeisiä arviointivirheitä, kun se katsoi, ettei poikkeus ole perusteltu ehdot täyttävistä lainasuhteista saatavien kaupankäynnin ulkopuolisten rahoitustulojen, jotka kuuluvat lähtökohtaisesti vuoden 2010 Taxation (International and Other Provisions) Act -lain 371EB jakson (Yhdistyneessä kuningaskunnassa harjoitettava toiminta) soveltamisalaan, verotuksen osalta. Komission päätös on myös perusteluiltaan puutteellinen siltä osin kuin on kyse siitä, ovatko poikkeukset, jotka koskevat ehdot täyttäviä resursseja ja vastaavaan korkoon liittyviä tuloja, oikeutettuja.

| 9) | Yhdeksäs kanneperuste, jonka mukaan komissio rikkoi SEUT 108 artiklan 2 kohtaa, asetuksen (EU) 2015/1589 (2) 6 artiklaa ja perusoikeuskirjan 41 artiklaan perustuvaa hyvää hallintoa koskevaa velvollisuutta. Komissio ei erikseen maininnut menettelyn aloittamispäätöksessä, että se epäili vuoden 2010 Taxation (International and Other Provisions) Act -lain 371ID jakson mukaisen 75 prosentin vapautuksen oikeuttamista, jotta se välttäisi konsernin sisäistä lainanantotoimintaa koskevan avainhenkilötoimintoanalyysin tekemiseen liittyvät käytännön vaikeudet, kuten sen, että asianomaisille osapuolille annetaan riittävät mahdollisuudet esittää huomautuksia. Tältä osin komissio ei pyytänyt tutkinnan aikana asianomaisia osapuolia esittämään huomautuksia, eikä se riidanalaisessa päätöksessä ottanut huomioon tällaisia huomautuksia, joita asianomaiset osapuolet olivat toimittaneet. Näin ollen päätös on pätemätön. |
| --- | --- |

9)

Yhdeksäs kanneperuste, jonka mukaan komissio rikkoi SEUT 108 artiklan 2 kohtaa, asetuksen (EU) 2015/1589 (2) 6 artiklaa ja perusoikeuskirjan 41 artiklaan perustuvaa hyvää hallintoa koskevaa velvollisuutta. Komissio ei erikseen maininnut menettelyn aloittamispäätöksessä, että se epäili vuoden 2010 Taxation (International and Other Provisions) Act -lain 371ID jakson mukaisen 75 prosentin vapautuksen oikeuttamista, jotta se välttäisi konsernin sisäistä lainanantotoimintaa koskevan avainhenkilötoimintoanalyysin tekemiseen liittyvät käytännön vaikeudet, kuten sen, että asianomaisille osapuolille annetaan riittävät mahdollisuudet esittää huomautuksia. Tältä osin komissio ei pyytänyt tutkinnan aikana asianomaisia osapuolia esittämään huomautuksia, eikä se riidanalaisessa päätöksessä ottanut huomioon tällaisia huomautuksia, joita asianomaiset osapuolet olivat toimittaneet. Näin ollen päätös on pätemätön.

| 10 | Kymmenes kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisen virheen, kun se totesi, että Yhdistyneeseen kuningaskuntaan sijoittautuneen yrityksen verottaminen ulkomaisten tytäryhtiöiden tulojen osalta ei ole sijoittautumisvapauden rajoittamista siltä osin kuin tulot ovat kohdennettavissa kotimaisiin varoihin ja kotimaiseen toimintaan, ja ettei riidanalainen toimenpide ole tarpeen perussopimuksissa vahvistettujen perusvapauksien noudattamisen varmistamiseksi.
  Kanteensa tueksi (toissijaisesti) riidanalaisen päätöksen 2 artiklan kumoamiseksi kantajat vetoavat seuraavaan kanneperusteeseen: |
| --- | --- |

10

Kymmenes kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisen virheen, kun se totesi, että Yhdistyneeseen kuningaskuntaan sijoittautuneen yrityksen verottaminen ulkomaisten tytäryhtiöiden tulojen osalta ei ole sijoittautumisvapauden rajoittamista siltä osin kuin tulot ovat kohdennettavissa kotimaisiin varoihin ja kotimaiseen toimintaan, ja ettei riidanalainen toimenpide ole tarpeen perussopimuksissa vahvistettujen perusvapauksien noudattamisen varmistamiseksi.

Kanteensa tueksi (toissijaisesti) riidanalaisen päätöksen 2 artiklan kumoamiseksi kantajat vetoavat seuraavaan kanneperusteeseen:

| 11 | Yhdestoista kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisen virheen vaikka (mikä kiistetään) riidanalainen toimenpide olisi valtiontukiohjelma, kun se katsoi, ettei tuen takaisinperintä loukkaisi unionin oikeuden perusperiaatteita, ja kun se määräsi takaisinperinnästä riippumatta siitä, oliko ulkomaisten väliyhteisöjen perustaminen ja se, että ne antoivat lainoja konserniin kuuluville ulkomaisille yrityksille, sijoittautumisvapauden tai pääomien vapaan liikkuvuuden käyttämistä. Nyt käsiteltävässä asiassa erityisesti takaisinperintä loukkaisi kantajien SEUT 49 artiklan mukaista sijoittautumisvapautta ja SEUT 63 artiklan mukaista pääomien vapaata liikkuvuutta. Tällaisen loukkauksen osalta riidanalaisen päätöksen 2 artiklassa oleva takaisinperintämääräys on kumottava. |
| --- | --- |

11

Yhdestoista kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisen virheen vaikka (mikä kiistetään) riidanalainen toimenpide olisi valtiontukiohjelma, kun se katsoi, ettei tuen takaisinperintä loukkaisi unionin oikeuden perusperiaatteita, ja kun se määräsi takaisinperinnästä riippumatta siitä, oliko ulkomaisten väliyhteisöjen perustaminen ja se, että ne antoivat lainoja konserniin kuuluville ulkomaisille yrityksille, sijoittautumisvapauden tai pääomien vapaan liikkuvuuden käyttämistä. Nyt käsiteltävässä asiassa erityisesti takaisinperintä loukkaisi kantajien SEUT 49 artiklan mukaista sijoittautumisvapautta ja SEUT 63 artiklan mukaista pääomien vapaata liikkuvuutta. Tällaisen loukkauksen osalta riidanalaisen päätöksen 2 artiklassa oleva takaisinperintämääräys on kumottava.

---

(1)  Sisämarkkinoiden toimintaan suoraan vaikuttavien veron kiertämisen käytäntöjen torjuntaa koskevien sääntöjen vahvistamisesta 12.7.2016 annettu neuvoston direktiivi (EU) 2016/1164 (EUVL 2016, L 193, s. 1).

(2)  Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 108 artiklan soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 13.7.2015 annettu neuvoston asetus (EU) 2015/1589 (EUVL 2015, L 248, s. 9).

---

| 10.2.2020 | FI | Euroopan unionin virallinen lehti | C 45/65 |
| --- | --- | --- | --- |

10.2.2020

FI

Euroopan unionin virallinen lehti

C 45/65

---

Kanne 12.11.2019 – Rigid Plastic Containers Finance ja RPC Pisces Holdings v. komissio

(asia T-781/19)

(2020/C 45/54)

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Asianosaiset

Kantajat: Rigid Plastic Containers Finance Ltd (Rushden, Yhdistynyt kuningaskunta) ja RPC Pisces Holdings Ltd (Rushden) (edustajat: solicitor M. Whitehouse ja solicitor P. Halford)

Vastaaja: Euroopan komissio

Vaatimukset

Kantajat vaativat unionin yleistä tuomioistuinta

| — | kumoamaan 2.4.2019 annetun komission päätöksen (EU) 2019/1352 valtiontuesta SA.44896, jonka Yhdistynyt kuningaskunta on myöntänyt ulkomaisten väliyhteisöjen konsernirahoitukseen sovellettavan poikkeuksen nojalla (EUVL 2019, L 216, s. 1), |
| --- | --- |

—

kumoamaan 2.4.2019 annetun komission päätöksen (EU) 2019/1352 valtiontuesta SA.44896, jonka Yhdistynyt kuningaskunta on myöntänyt ulkomaisten väliyhteisöjen konsernirahoitukseen sovellettavan poikkeuksen nojalla (EUVL 2019, L 216, s. 1),

| — | toissijaisesti kumoamaan riidanalaisen päätöksen 2 artiklan siltä osin kuin sillä loukataan kantajien SEUT 49 artiklan mukaista sijoittautumisvapautta, ja |
| --- | --- |

—

toissijaisesti kumoamaan riidanalaisen päätöksen 2 artiklan siltä osin kuin sillä loukataan kantajien SEUT 49 artiklan mukaista sijoittautumisvapautta, ja

| — | velvoittamaan komission korvaamaan kantajien oikeudenkäyntikulut. |
| --- | --- |

—

velvoittamaan komission korvaamaan kantajien oikeudenkäyntikulut.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Kanteensa tueksi kantajat vetoavat 11 kanneperusteeseen.

| 1) | Ensimmäinen kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisen virheen ja/tai ilmeisen arviointivirheen, kun se katsoi, että konsernirahoitukseen sovellettava poikkeusohjelma (riidanalainen toimenpide) johti SEUT 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun taloudellisen edun saamiseen. |
| --- | --- |

1)

Ensimmäinen kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisen virheen ja/tai ilmeisen arviointivirheen, kun se katsoi, että konsernirahoitukseen sovellettava poikkeusohjelma (riidanalainen toimenpide) johti SEUT 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun taloudellisen edun saamiseen.

| 2) | Toinen kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisen virheen ja/tai ilmeisen arviointivirheen määrittäessään viitejärjestelmän valikoivuuden arvioimista varten. |
| --- | --- |

2)

Toinen kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisen virheen ja/tai ilmeisen arviointivirheen määrittäessään viitejärjestelmän valikoivuuden arvioimista varten.

| 3) | Kolmas kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisia virheitä ja ilmeisiä arviointivirheitä, kun se virheellisesti tai puutteellisesti määritteli valitsemansa viitejärjestelmän asianomaiset tavoitteet eikä ymmärtänyt niitä oikein. |
| --- | --- |

3)

Kolmas kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisia virheitä ja ilmeisiä arviointivirheitä, kun se virheellisesti tai puutteellisesti määritteli valitsemansa viitejärjestelmän asianomaiset tavoitteet eikä ymmärtänyt niitä oikein.

| 4) | Neljäs kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisia virheitä ja/tai ilmeisiä arviointivirheitä määrittäessään riidanalaisen toimenpiteen poikkeukseksi valitsemastaan viitejärjestelmästä. |
| --- | --- |

4)

Neljäs kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisia virheitä ja/tai ilmeisiä arviointivirheitä määrittäessään riidanalaisen toimenpiteen poikkeukseksi valitsemastaan viitejärjestelmästä.

| 5) | Viides kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisia virheitä ja/tai ilmeisiä arviointivirheitä, kun se virheellisesti luokitteli riidanalaisen toimenpiteen lähtökohtaisesti valikoivaksi katsomalla virheellisesti, että se merkitsi toisiinsa rinnastettavassa oikeudellisessa ja tosiasiallisessa tilanteessa olevien yritysten erilaista kohtelua. |
| --- | --- |

5)

Viides kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisia virheitä ja/tai ilmeisiä arviointivirheitä, kun se virheellisesti luokitteli riidanalaisen toimenpiteen lähtökohtaisesti valikoivaksi katsomalla virheellisesti, että se merkitsi toisiinsa rinnastettavassa oikeudellisessa ja tosiasiallisessa tilanteessa olevien yritysten erilaista kohtelua.

| 6) | Kuudes kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisen virheen, kun se otti neuvoston direktiivin (EU) 2016/1164 (1) huomioon arvioidessaan riidanalaisen toimenpiteen valikoivuutta, vaikka kyseinen asetus tuli voimaan vasta sen ajanjakson päättymisen jälkeen, jonka aikana komissio totesi, että riidanalainen toimenpide on valtiontukea. |
| --- | --- |

6)

Kuudes kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisen virheen, kun se otti neuvoston direktiivin (EU) 2016/1164 (1) huomioon arvioidessaan riidanalaisen toimenpiteen valikoivuutta, vaikka kyseinen asetus tuli voimaan vasta sen ajanjakson päättymisen jälkeen, jonka aikana komissio totesi, että riidanalainen toimenpide on valtiontukea.

| 7) | Seitsemäs kanneperuste, jonka mukaan riidanalainen päätös merkitsee komission toimivallan väärinkäyttöä, mikä on ristiriidassa Yhdistyneen kuningaskunnan verotuksellisen itsemääräämisoikeuden kanssa. |
| --- | --- |

7)

Seitsemäs kanneperuste, jonka mukaan riidanalainen päätös merkitsee komission toimivallan väärinkäyttöä, mikä on ristiriidassa Yhdistyneen kuningaskunnan verotuksellisen itsemääräämisoikeuden kanssa.

| 8) | Kahdeksas kanneperuste, jonka mukaan komissio teki ilmeisiä arviointivirheitä, kun se katsoi, ettei poikkeus ole perusteltu ehdot täyttävistä lainasuhteista saatavien kaupankäynnin ulkopuolisten rahoitustulojen, jotka kuuluvat lähtökohtaisesti vuoden 2010 Taxation (International and Other Provisions) Act -lain 371EB jakson (Yhdistyneessä kuningaskunnassa harjoitettava toiminta) soveltamisalaan, verotuksen osalta. Komission päätös on myös perusteluiltaan puutteellinen siltä osin kuin on kyse siitä, ovatko poikkeukset, jotka koskevat ehdot täyttäviä resursseja ja vastaavaan korkoon liittyviä tuloja, oikeutettuja. |
| --- | --- |

8)

Kahdeksas kanneperuste, jonka mukaan komissio teki ilmeisiä arviointivirheitä, kun se katsoi, ettei poikkeus ole perusteltu ehdot täyttävistä lainasuhteista saatavien kaupankäynnin ulkopuolisten rahoitustulojen, jotka kuuluvat lähtökohtaisesti vuoden 2010 Taxation (International and Other Provisions) Act -lain 371EB jakson (Yhdistyneessä kuningaskunnassa harjoitettava toiminta) soveltamisalaan, verotuksen osalta. Komission päätös on myös perusteluiltaan puutteellinen siltä osin kuin on kyse siitä, ovatko poikkeukset, jotka koskevat ehdot täyttäviä resursseja ja vastaavaan korkoon liittyviä tuloja, oikeutettuja.

| 9) | Yhdeksäs kanneperuste, jonka mukaan komissio rikkoi SEUT 108 artiklan 2 kohtaa, asetuksen (EU) 2015/1589 (2) 6 artiklaa ja perusoikeuskirjan 41 artiklaan perustuvaa hyvää hallintoa koskevaa velvollisuutta. Komissio ei erikseen maininnut menettelyn aloittamispäätöksessä, että se epäili vuoden 2010 Taxation (International and Other Provisions) Act -lain 371ID jakson mukaisen 75 prosentin vapautuksen oikeuttamista, jotta se välttäisi konsernin sisäistä lainanantotoimintaa koskevan avainhenkilötoimintoanalyysin tekemiseen liittyvät käytännön vaikeudet, kuten sen, että asianomaisille osapuolille annetaan riittävät mahdollisuudet esittää huomautuksia. Tältä osin komissio ei pyytänyt tutkinnan aikana asianomaisia osapuolia esittämään huomautuksia, eikä se riidanalaisessa päätöksessä ottanut huomioon tällaisia huomautuksia, joita asianomaiset osapuolet olivat toimittaneet. Näin ollen päätös on pätemätön. |
| --- | --- |

9)

Yhdeksäs kanneperuste, jonka mukaan komissio rikkoi SEUT 108 artiklan 2 kohtaa, asetuksen (EU) 2015/1589 (2) 6 artiklaa ja perusoikeuskirjan 41 artiklaan perustuvaa hyvää hallintoa koskevaa velvollisuutta. Komissio ei erikseen maininnut menettelyn aloittamispäätöksessä, että se epäili vuoden 2010 Taxation (International and Other Provisions) Act -lain 371ID jakson mukaisen 75 prosentin vapautuksen oikeuttamista, jotta se välttäisi konsernin sisäistä lainanantotoimintaa koskevan avainhenkilötoimintoanalyysin tekemiseen liittyvät käytännön vaikeudet, kuten sen, että asianomaisille osapuolille annetaan riittävät mahdollisuudet esittää huomautuksia. Tältä osin komissio ei pyytänyt tutkinnan aikana asianomaisia osapuolia esittämään huomautuksia, eikä se riidanalaisessa päätöksessä ottanut huomioon tällaisia huomautuksia, joita asianomaiset osapuolet olivat toimittaneet. Näin ollen päätös on pätemätön.

| 10 | Kymmenes kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisen virheen, kun se totesi, että Yhdistyneeseen kuningaskuntaan sijoittautuneen yrityksen verottaminen ulkomaisten tytäryhtiöiden tulojen osalta ei ole sijoittautumisvapauden rajoittamista siltä osin kuin tulot ovat kohdennettavissa kotimaisiin varoihin ja kotimaiseen toimintaan, ja ettei riidanalainen toimenpide ole tarpeen perussopimuksissa vahvistettujen perusvapauksien noudattamisen varmistamiseksi.
  Kanteensa tueksi (toissijaisesti) riidanalaisen päätöksen 2 artiklan kumoamiseksi kantajat vetoavat seuraavaan kanneperusteeseen: |
| --- | --- |

10

Kymmenes kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisen virheen, kun se totesi, että Yhdistyneeseen kuningaskuntaan sijoittautuneen yrityksen verottaminen ulkomaisten tytäryhtiöiden tulojen osalta ei ole sijoittautumisvapauden rajoittamista siltä osin kuin tulot ovat kohdennettavissa kotimaisiin varoihin ja kotimaiseen toimintaan, ja ettei riidanalainen toimenpide ole tarpeen perussopimuksissa vahvistettujen perusvapauksien noudattamisen varmistamiseksi.

Kanteensa tueksi (toissijaisesti) riidanalaisen päätöksen 2 artiklan kumoamiseksi kantajat vetoavat seuraavaan kanneperusteeseen:

| 11 | Yhdestoista kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisen virheen vaikka (mikä kiistetään) riidanalainen toimenpide olisi valtiontukiohjelma, kun se katsoi, ettei tuen takaisinperintä loukkaisi unionin oikeuden perusperiaatteita, ja kun se määräsi takaisinperinnästä riippumatta siitä, oliko ulkomaisten väliyhteisöjen perustaminen ja se, että ne antoivat lainoja konserniin kuuluville ulkomaisille yrityksille, sijoittautumisvapauden tai pääomien vapaan liikkuvuuden käyttämistä. Nyt käsiteltävässä asiassa erityisesti takaisinperintä loukkaisi kantajien SEUT 49 artiklan mukaista sijoittautumisvapautta ja SEUT 63 artiklan mukaista pääomien vapaata liikkuvuutta. Tällaisen loukkauksen osalta riidanalaisen päätöksen 2 artiklassa oleva takaisinperintämääräys on kumottava. |
| --- | --- |

11

Yhdestoista kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisen virheen vaikka (mikä kiistetään) riidanalainen toimenpide olisi valtiontukiohjelma, kun se katsoi, ettei tuen takaisinperintä loukkaisi unionin oikeuden perusperiaatteita, ja kun se määräsi takaisinperinnästä riippumatta siitä, oliko ulkomaisten väliyhteisöjen perustaminen ja se, että ne antoivat lainoja konserniin kuuluville ulkomaisille yrityksille, sijoittautumisvapauden tai pääomien vapaan liikkuvuuden käyttämistä. Nyt käsiteltävässä asiassa erityisesti takaisinperintä loukkaisi kantajien SEUT 49 artiklan mukaista sijoittautumisvapautta ja SEUT 63 artiklan mukaista pääomien vapaata liikkuvuutta. Tällaisen loukkauksen osalta riidanalaisen päätöksen 2 artiklassa oleva takaisinperintämääräys on kumottava.

---

(1)  Sisämarkkinoiden toimintaan suoraan vaikuttavien veron kiertämisen käytäntöjen torjuntaa koskevien sääntöjen vahvistamisesta 12.7.2016 annettu neuvoston direktiivi (EU) 2016/1164 (EUVL 2016, L 193, s. 1).

(2)  Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 108 artiklan soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 13.7.2015 annettu neuvoston asetus (EU) 2015/1589 (EUVL 2015, L 248, s. 9).

---

| 10.2.2020 | FI | Euroopan unionin virallinen lehti | C 45/67 |
| --- | --- | --- | --- |

10.2.2020

FI

Euroopan unionin virallinen lehti

C 45/67

---

Kanne 8.11.2019 – St Schrader Holding Company UK v. komissio

(asia T-782/19)

(2020/C 45/55)

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Asianosaiset

Kantaja: St Schrader Holding Company UK Ltd (Swindon, Yhdistynyt kuningaskunta) (edustajat: solicitor M. Whitehouse ja solicitor P. Halford)

Vastaaja: Euroopan komissio

Vaatimukset

Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

| — | kumoamaan 2.4.2019 annetun komission päätöksen (EU) 2019/1352 valtiontuesta SA.44896, jonka Yhdistynyt kuningaskunta on myöntänyt ulkomaisten väliyhteisöjen konsernirahoitukseen sovellettavan poikkeuksen nojalla (EUVL 2019, L 216, s. 1), |
| --- | --- |

—

kumoamaan 2.4.2019 annetun komission päätöksen (EU) 2019/1352 valtiontuesta SA.44896, jonka Yhdistynyt kuningaskunta on myöntänyt ulkomaisten väliyhteisöjen konsernirahoitukseen sovellettavan poikkeuksen nojalla (EUVL 2019, L 216, s. 1),

| — | toissijaisesti kumoamaan riidanalaisen päätöksen 2 artiklan siltä osin kuin sillä loukataan kantajan SEUT 49 artiklan mukaista sijoittautumisvapautta, ja |
| --- | --- |

—

toissijaisesti kumoamaan riidanalaisen päätöksen 2 artiklan siltä osin kuin sillä loukataan kantajan SEUT 49 artiklan mukaista sijoittautumisvapautta, ja

| — | velvoittamaan komission korvaamaan kantajan oikeudenkäyntikulut. |
| --- | --- |

—

velvoittamaan komission korvaamaan kantajan oikeudenkäyntikulut.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Kanteensa tueksi kantaja vetoaa 11 kanneperusteeseen.

| 1) | Ensimmäinen kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisen virheen ja/tai ilmeisen arviointivirheen, kun se katsoi, että konsernirahoitukseen sovellettava poikkeusohjelma (riidanalainen toimenpide) johti SEUT 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun taloudellisen edun saamiseen. |
| --- | --- |

1)

Ensimmäinen kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisen virheen ja/tai ilmeisen arviointivirheen, kun se katsoi, että konsernirahoitukseen sovellettava poikkeusohjelma (riidanalainen toimenpide) johti SEUT 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun taloudellisen edun saamiseen.

| 2) | Toinen kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisen virheen ja/tai ilmeisen arviointivirheen määrittäessään viitejärjestelmän valikoivuuden arvioimista varten. |
| --- | --- |

2)

Toinen kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisen virheen ja/tai ilmeisen arviointivirheen määrittäessään viitejärjestelmän valikoivuuden arvioimista varten.

| 3) | Kolmas kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisia virheitä ja ilmeisiä arviointivirheitä, kun se virheellisesti tai puutteellisesti määritteli valitsemansa viitejärjestelmän asianomaiset tavoitteet eikä ymmärtänyt niitä oikein. |
| --- | --- |

3)

Kolmas kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisia virheitä ja ilmeisiä arviointivirheitä, kun se virheellisesti tai puutteellisesti määritteli valitsemansa viitejärjestelmän asianomaiset tavoitteet eikä ymmärtänyt niitä oikein.

| 4) | Neljäs kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisia virheitä ja/tai ilmeisiä arviointivirheitä määrittäessään riidanalaisen toimenpiteen poikkeukseksi valitsemastaan viitejärjestelmästä. |
| --- | --- |

4)

Neljäs kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisia virheitä ja/tai ilmeisiä arviointivirheitä määrittäessään riidanalaisen toimenpiteen poikkeukseksi valitsemastaan viitejärjestelmästä.

| 5) | Viides kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisia virheitä ja/tai ilmeisiä arviointivirheitä, kun se virheellisesti luokitteli riidanalaisen toimenpiteen lähtökohtaisesti valikoivaksi katsomalla virheellisesti, että se merkitsi toisiinsa rinnastettavassa oikeudellisessa ja tosiasiallisessa tilanteessa olevien yritysten erilaista kohtelua. |
| --- | --- |

5)

Viides kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisia virheitä ja/tai ilmeisiä arviointivirheitä, kun se virheellisesti luokitteli riidanalaisen toimenpiteen lähtökohtaisesti valikoivaksi katsomalla virheellisesti, että se merkitsi toisiinsa rinnastettavassa oikeudellisessa ja tosiasiallisessa tilanteessa olevien yritysten erilaista kohtelua.

| 6) | Kuudes kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisen virheen, kun se otti neuvoston direktiivin (EU) 2016/1164 (1) huomioon arvioidessaan riidanalaisen toimenpiteen valikoivuutta, vaikka kyseinen asetus tuli voimaan vasta sen ajanjakson päättymisen jälkeen, jonka aikana komissio totesi, että riidanalainen toimenpide on valtiontukea. |
| --- | --- |

6)

Kuudes kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisen virheen, kun se otti neuvoston direktiivin (EU) 2016/1164 (1) huomioon arvioidessaan riidanalaisen toimenpiteen valikoivuutta, vaikka kyseinen asetus tuli voimaan vasta sen ajanjakson päättymisen jälkeen, jonka aikana komissio totesi, että riidanalainen toimenpide on valtiontukea.

| 7) | Seitsemäs kanneperuste, jonka mukaan riidanalainen päätös merkitsee komission toimivallan väärinkäyttöä, mikä on ristiriidassa Yhdistyneen kuningaskunnan verotuksellisen itsemääräämisoikeuden kanssa. |
| --- | --- |

7)

Seitsemäs kanneperuste, jonka mukaan riidanalainen päätös merkitsee komission toimivallan väärinkäyttöä, mikä on ristiriidassa Yhdistyneen kuningaskunnan verotuksellisen itsemääräämisoikeuden kanssa.

| 8) | Kahdeksas kanneperuste, jonka mukaan komissio teki ilmeisiä arviointivirheitä, kun se katsoi, ettei poikkeus ole perusteltu ehdot täyttävistä lainasuhteista saatavien kaupankäynnin ulkopuolisten rahoitustulojen, jotka kuuluvat lähtökohtaisesti vuoden 2010 Taxation (International and Other Provisions) Act -lain 371EB jakson (Yhdistyneessä kuningaskunnassa harjoitettava toiminta) soveltamisalaan, verotuksen osalta. Komission päätös on myös perusteluiltaan puutteellinen siltä osin kuin on kyse siitä, ovatko poikkeukset, jotka koskevat ehdot täyttäviä resursseja ja vastaavaan korkoon liittyviä tuloja, oikeutettuja. |
| --- | --- |

8)

Kahdeksas kanneperuste, jonka mukaan komissio teki ilmeisiä arviointivirheitä, kun se katsoi, ettei poikkeus ole perusteltu ehdot täyttävistä lainasuhteista saatavien kaupankäynnin ulkopuolisten rahoitustulojen, jotka kuuluvat lähtökohtaisesti vuoden 2010 Taxation (International and Other Provisions) Act -lain 371EB jakson (Yhdistyneessä kuningaskunnassa harjoitettava toiminta) soveltamisalaan, verotuksen osalta. Komission päätös on myös perusteluiltaan puutteellinen siltä osin kuin on kyse siitä, ovatko poikkeukset, jotka koskevat ehdot täyttäviä resursseja ja vastaavaan korkoon liittyviä tuloja, oikeutettuja.

| 9) | Yhdeksäs kanneperuste, jonka mukaan komissio rikkoi SEUT 108 artiklan 2 kohtaa, asetuksen (EU) 2015/1589 (2) 6 artiklaa ja perusoikeuskirjan 41 artiklaan perustuvaa hyvää hallintoa koskevaa velvollisuutta. Komissio ei erikseen maininnut menettelyn aloittamispäätöksessä, että se epäili vuoden 2010 Taxation (International and Other Provisions) Act -lain 371ID jakson mukaisen 75 prosentin vapautuksen oikeuttamista, jotta se välttäisi konsernin sisäistä lainanantotoimintaa koskevan avainhenkilötoimintoanalyysin tekemiseen liittyvät käytännön vaikeudet, kuten sen, että asianomaisille osapuolille annetaan riittävät mahdollisuudet esittää huomautuksia. Tältä osin komissio ei pyytänyt tutkinnan aikana asianomaisia osapuolia esittämään huomautuksia, eikä se riidanalaisessa päätöksessä ottanut huomioon tällaisia huomautuksia, joita asianomaiset osapuolet olivat toimittaneet. Näin ollen päätös on pätemätön. |
| --- | --- |

9)

Yhdeksäs kanneperuste, jonka mukaan komissio rikkoi SEUT 108 artiklan 2 kohtaa, asetuksen (EU) 2015/1589 (2) 6 artiklaa ja perusoikeuskirjan 41 artiklaan perustuvaa hyvää hallintoa koskevaa velvollisuutta. Komissio ei erikseen maininnut menettelyn aloittamispäätöksessä, että se epäili vuoden 2010 Taxation (International and Other Provisions) Act -lain 371ID jakson mukaisen 75 prosentin vapautuksen oikeuttamista, jotta se välttäisi konsernin sisäistä lainanantotoimintaa koskevan avainhenkilötoimintoanalyysin tekemiseen liittyvät käytännön vaikeudet, kuten sen, että asianomaisille osapuolille annetaan riittävät mahdollisuudet esittää huomautuksia. Tältä osin komissio ei pyytänyt tutkinnan aikana asianomaisia osapuolia esittämään huomautuksia, eikä se riidanalaisessa päätöksessä ottanut huomioon tällaisia huomautuksia, joita asianomaiset osapuolet olivat toimittaneet. Näin ollen päätös on pätemätön.

| 10 | Kymmenes kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisen virheen, kun se totesi, että Yhdistyneeseen kuningaskuntaan sijoittautuneen yrityksen verottaminen ulkomaisten tytäryhtiöiden tulojen osalta ei ole sijoittautumisvapauden rajoittamista siltä osin kuin tulot ovat kohdennettavissa kotimaisiin varoihin ja kotimaiseen toimintaan, ja ettei riidanalainen toimenpide ole tarpeen perussopimuksissa vahvistettujen perusvapauksien noudattamisen varmistamiseksi.
  Kanteensa tueksi (toissijaisesti) riidanalaisen päätöksen 2 artiklan kumoamiseksi kantaja vetoaa seuraavaan kanneperusteeseen: |
| --- | --- |

10

Kymmenes kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisen virheen, kun se totesi, että Yhdistyneeseen kuningaskuntaan sijoittautuneen yrityksen verottaminen ulkomaisten tytäryhtiöiden tulojen osalta ei ole sijoittautumisvapauden rajoittamista siltä osin kuin tulot ovat kohdennettavissa kotimaisiin varoihin ja kotimaiseen toimintaan, ja ettei riidanalainen toimenpide ole tarpeen perussopimuksissa vahvistettujen perusvapauksien noudattamisen varmistamiseksi.

Kanteensa tueksi (toissijaisesti) riidanalaisen päätöksen 2 artiklan kumoamiseksi kantaja vetoaa seuraavaan kanneperusteeseen:

| 11 | Yhdestoista kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisen virheen vaikka (mikä kiistetään) riidanalainen toimenpide olisi valtiontukiohjelma, kun se katsoi, ettei tuen takaisinperintä loukkaisi unionin oikeuden perusperiaatteita, ja kun se määräsi takaisinperinnästä riippumatta siitä, oliko ulkomaisten väliyhteisöjen perustaminen ja se, että ne antoivat lainoja konserniin kuuluville ulkomaisille yrityksille, sijoittautumisvapauden tai pääomien vapaan liikkuvuuden käyttämistä. Nyt käsiteltävässä asiassa erityisesti takaisinperintä loukkaisi kantajan SEUT 49 artiklan mukaista sijoittautumisvapautta ja SEUT 63 artiklan mukaista pääomien vapaata liikkuvuutta. Tällaisen loukkauksen osalta riidanalaisen päätöksen 2 artiklassa oleva takaisinperintämääräys on kumottava. |
| --- | --- |

11

Yhdestoista kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisen virheen vaikka (mikä kiistetään) riidanalainen toimenpide olisi valtiontukiohjelma, kun se katsoi, ettei tuen takaisinperintä loukkaisi unionin oikeuden perusperiaatteita, ja kun se määräsi takaisinperinnästä riippumatta siitä, oliko ulkomaisten väliyhteisöjen perustaminen ja se, että ne antoivat lainoja konserniin kuuluville ulkomaisille yrityksille, sijoittautumisvapauden tai pääomien vapaan liikkuvuuden käyttämistä. Nyt käsiteltävässä asiassa erityisesti takaisinperintä loukkaisi kantajan SEUT 49 artiklan mukaista sijoittautumisvapautta ja SEUT 63 artiklan mukaista pääomien vapaata liikkuvuutta. Tällaisen loukkauksen osalta riidanalaisen päätöksen 2 artiklassa oleva takaisinperintämääräys on kumottava.

---

(1)  Sisämarkkinoiden toimintaan suoraan vaikuttavien veron kiertämisen käytäntöjen torjuntaa koskevien sääntöjen vahvistamisesta 12.7.2016 annettu neuvoston direktiivi (EU) 2016/1164 (EUVL 2016, L 193, s. 1).

(2)  Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 108 artiklan soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 13.7.2015 annettu neuvoston asetus (EU) 2015/1589 (EUVL 2015, L 248, s. 9).

---

| 10.2.2020 | FI | Euroopan unionin virallinen lehti | C 45/69 |
| --- | --- | --- | --- |

10.2.2020

FI

Euroopan unionin virallinen lehti

C 45/69

---

Kanne 12.11.2019 – Royal Mail Investments v. komissio

(asia T-783/19)

(2020/C 45/56)

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Asianosaiset

Kantaja: Royal Mail Investments Ltd (Lontoo, Yhdistynyt kuningaskunta) (edustajat: solicitor M. Whitehouse ja solicitor P. Halford)

Vastaaja: Euroopan komissio

Vaatimukset

Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

| — | kumoamaan 2.4.2019 annetun komission päätöksen (EU) 2019/1352 valtiontuesta SA.44896, jonka Yhdistynyt kuningaskunta on myöntänyt ulkomaisten väliyhteisöjen konsernirahoitukseen sovellettavan poikkeuksen nojalla (EUVL 2019, L 216, s. 1), |
| --- | --- |

—

kumoamaan 2.4.2019 annetun komission päätöksen (EU) 2019/1352 valtiontuesta SA.44896, jonka Yhdistynyt kuningaskunta on myöntänyt ulkomaisten väliyhteisöjen konsernirahoitukseen sovellettavan poikkeuksen nojalla (EUVL 2019, L 216, s. 1),

| — | toissijaisesti kumoamaan riidanalaisen päätöksen 2 artiklan siltä osin kuin sillä loukataan kantajan SEUT 49 artiklan mukaista sijoittautumisvapautta, ja |
| --- | --- |

—

toissijaisesti kumoamaan riidanalaisen päätöksen 2 artiklan siltä osin kuin sillä loukataan kantajan SEUT 49 artiklan mukaista sijoittautumisvapautta, ja

| — | velvoittamaan komission korvaamaan kantajan oikeudenkäyntikulut. |
| --- | --- |

—

velvoittamaan komission korvaamaan kantajan oikeudenkäyntikulut.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Kanteensa tueksi kantaja vetoaa 11 kanneperusteeseen.

| 1) | Ensimmäinen kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisen virheen ja/tai ilmeisen arviointivirheen, kun se katsoi, että riidanalainen toimenpide johti SEUT 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun taloudellisen edun saamiseen. |
| --- | --- |

1)

Ensimmäinen kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisen virheen ja/tai ilmeisen arviointivirheen, kun se katsoi, että riidanalainen toimenpide johti SEUT 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun taloudellisen edun saamiseen.

| 2) | Toinen kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisen virheen ja/tai ilmeisen arviointivirheen määrittäessään viitejärjestelmän valikoivuuden arvioimista varten. |
| --- | --- |

2)

Toinen kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisen virheen ja/tai ilmeisen arviointivirheen määrittäessään viitejärjestelmän valikoivuuden arvioimista varten.

| 3) | Kolmas kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisia virheitä ja ilmeisiä arviointivirheitä, kun se virheellisesti tai puutteellisesti määritteli valitsemansa viitejärjestelmän asianomaiset tavoitteet eikä ymmärtänyt niitä oikein. |
| --- | --- |

3)

Kolmas kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisia virheitä ja ilmeisiä arviointivirheitä, kun se virheellisesti tai puutteellisesti määritteli valitsemansa viitejärjestelmän asianomaiset tavoitteet eikä ymmärtänyt niitä oikein.

| 4) | Neljäs kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisia virheitä ja/tai ilmeisiä arviointivirheitä määrittäessään riidanalaisen toimenpiteen poikkeukseksi valitsemastaan viitejärjestelmästä. |
| --- | --- |

4)

Neljäs kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisia virheitä ja/tai ilmeisiä arviointivirheitä määrittäessään riidanalaisen toimenpiteen poikkeukseksi valitsemastaan viitejärjestelmästä.

| 5) | Viides kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisia virheitä ja/tai ilmeisiä arviointivirheitä, kun se virheellisesti luokitteli riidanalaisen toimenpiteen lähtökohtaisesti valikoivaksi katsomalla virheellisesti, että se merkitsi toisiinsa rinnastettavassa oikeudellisessa ja tosiasiallisessa tilanteessa olevien yritysten erilaista kohtelua. |
| --- | --- |

5)

Viides kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisia virheitä ja/tai ilmeisiä arviointivirheitä, kun se virheellisesti luokitteli riidanalaisen toimenpiteen lähtökohtaisesti valikoivaksi katsomalla virheellisesti, että se merkitsi toisiinsa rinnastettavassa oikeudellisessa ja tosiasiallisessa tilanteessa olevien yritysten erilaista kohtelua.

| 6) | Kuudes kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisen virheen, kun se otti neuvoston direktiivin (EU) 2016/1164 (1) huomioon arvioidessaan riidanalaisen toimenpiteen valikoivuutta, vaikka kyseinen asetus tuli voimaan vasta sen ajanjakson päättymisen jälkeen, jonka aikana komissio totesi, että riidanalainen toimenpide on valtiontukea. |
| --- | --- |

6)

Kuudes kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisen virheen, kun se otti neuvoston direktiivin (EU) 2016/1164 (1) huomioon arvioidessaan riidanalaisen toimenpiteen valikoivuutta, vaikka kyseinen asetus tuli voimaan vasta sen ajanjakson päättymisen jälkeen, jonka aikana komissio totesi, että riidanalainen toimenpide on valtiontukea.

| 7) | Seitsemäs kanneperuste, jonka mukaan riidanalainen päätös merkitsee komission toimivallan väärinkäyttöä, mikä on ristiriidassa Yhdistyneen kuningaskunnan verotuksellisen itsemääräämisoikeuden kanssa. |
| --- | --- |

7)

Seitsemäs kanneperuste, jonka mukaan riidanalainen päätös merkitsee komission toimivallan väärinkäyttöä, mikä on ristiriidassa Yhdistyneen kuningaskunnan verotuksellisen itsemääräämisoikeuden kanssa.

| 8) | Kahdeksas kanneperuste, jonka mukaan komissio teki ilmeisiä arviointivirheitä, kun se katsoi, ettei poikkeus ole perusteltu ehdot täyttävistä lainasuhteista saatavien kaupankäynnin ulkopuolisten rahoitustulojen, jotka kuuluvat lähtökohtaisesti vuoden 2010 Taxation (International and Other Provisions) Act -lain 371EB jakson (Yhdistyneessä kuningaskunnassa harjoitettava toiminta) soveltamisalaan, verotuksen osalta. Komission päätös on myös perusteluiltaan puutteellinen siltä osin kuin on kyse siitä, ovatko poikkeukset, jotka koskevat ehdot täyttäviä resursseja ja vastaavaan korkoon liittyviä tuloja, oikeutettuja. |
| --- | --- |

8)

Kahdeksas kanneperuste, jonka mukaan komissio teki ilmeisiä arviointivirheitä, kun se katsoi, ettei poikkeus ole perusteltu ehdot täyttävistä lainasuhteista saatavien kaupankäynnin ulkopuolisten rahoitustulojen, jotka kuuluvat lähtökohtaisesti vuoden 2010 Taxation (International and Other Provisions) Act -lain 371EB jakson (Yhdistyneessä kuningaskunnassa harjoitettava toiminta) soveltamisalaan, verotuksen osalta. Komission päätös on myös perusteluiltaan puutteellinen siltä osin kuin on kyse siitä, ovatko poikkeukset, jotka koskevat ehdot täyttäviä resursseja ja vastaavaan korkoon liittyviä tuloja, oikeutettuja.

| 9) | Yhdeksäs kanneperuste, jonka mukaan komissio rikkoi SEUT 108 artiklan 2 kohtaa, asetuksen (EU) 2015/1589 (2) 6 artiklaa ja perusoikeuskirjan 41 artiklaan perustuvaa hyvää hallintoa koskevaa velvollisuutta. Komissio ei erikseen maininnut menettelyn aloittamispäätöksessä, että se epäili vuoden 2010 Taxation (International and Other Provisions) Act -lain 371ID jakson mukaisen 75 prosentin vapautuksen oikeuttamista, jotta se välttäisi konsernin sisäistä lainanantotoimintaa koskevan avainhenkilötoimintoanalyysin tekemiseen liittyvät käytännön vaikeudet, kuten sen, että asianomaisille osapuolille annetaan riittävät mahdollisuudet esittää huomautuksia. Tältä osin komissio ei pyytänyt tutkinnan aikana asianomaisia osapuolia esittämään huomautuksia, eikä se riidanalaisessa päätöksessä ottanut huomioon tällaisia huomautuksia, joita asianomaiset osapuolet olivat toimittaneet. Näin ollen päätös on pätemätön. |
| --- | --- |

9)

Yhdeksäs kanneperuste, jonka mukaan komissio rikkoi SEUT 108 artiklan 2 kohtaa, asetuksen (EU) 2015/1589 (2) 6 artiklaa ja perusoikeuskirjan 41 artiklaan perustuvaa hyvää hallintoa koskevaa velvollisuutta. Komissio ei erikseen maininnut menettelyn aloittamispäätöksessä, että se epäili vuoden 2010 Taxation (International and Other Provisions) Act -lain 371ID jakson mukaisen 75 prosentin vapautuksen oikeuttamista, jotta se välttäisi konsernin sisäistä lainanantotoimintaa koskevan avainhenkilötoimintoanalyysin tekemiseen liittyvät käytännön vaikeudet, kuten sen, että asianomaisille osapuolille annetaan riittävät mahdollisuudet esittää huomautuksia. Tältä osin komissio ei pyytänyt tutkinnan aikana asianomaisia osapuolia esittämään huomautuksia, eikä se riidanalaisessa päätöksessä ottanut huomioon tällaisia huomautuksia, joita asianomaiset osapuolet olivat toimittaneet. Näin ollen päätös on pätemätön.

| 10 | Kymmenes kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisen virheen, kun se totesi, että Yhdistyneeseen kuningaskuntaan sijoittautuneen yrityksen verottaminen ulkomaisten tytäryhtiöiden tulojen osalta ei ole sijoittautumisvapauden rajoittamista siltä osin kuin tulot ovat kohdennettavissa kotimaisiin varoihin ja kotimaiseen toimintaan, ja ettei riidanalainen toimenpide ole tarpeen perussopimuksissa vahvistettujen perusvapauksien noudattamisen varmistamiseksi.
  Kanteensa tueksi (toissijaisesti) riidanalaisen päätöksen 2 artiklan kumoamiseksi kantaja vetoaa seuraavaan kanneperusteeseen: |
| --- | --- |

10

Kymmenes kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisen virheen, kun se totesi, että Yhdistyneeseen kuningaskuntaan sijoittautuneen yrityksen verottaminen ulkomaisten tytäryhtiöiden tulojen osalta ei ole sijoittautumisvapauden rajoittamista siltä osin kuin tulot ovat kohdennettavissa kotimaisiin varoihin ja kotimaiseen toimintaan, ja ettei riidanalainen toimenpide ole tarpeen perussopimuksissa vahvistettujen perusvapauksien noudattamisen varmistamiseksi.

Kanteensa tueksi (toissijaisesti) riidanalaisen päätöksen 2 artiklan kumoamiseksi kantaja vetoaa seuraavaan kanneperusteeseen:

| 11 | Yhdestoista kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisen virheen vaikka (mikä kiistetään) riidanalainen toimenpide olisi valtiontukiohjelma, kun se katsoi, ettei tuen takaisinperintä loukkaisi unionin oikeuden perusperiaatteita, ja kun se määräsi takaisinperinnästä riippumatta siitä, oliko ulkomaisten väliyhteisöjen perustaminen ja se, että ne antoivat lainoja konserniin kuuluville ulkomaisille yrityksille, sijoittautumisvapauden tai pääomien vapaan liikkuvuuden käyttämistä. Nyt käsiteltävässä asiassa erityisesti takaisinperintä loukkaisi kantajan SEUT 49 artiklan mukaista sijoittautumisvapautta ja SEUT 63 artiklan mukaista pääomien vapaata liikkuvuutta. Tällaisen loukkauksen osalta riidanalaisen päätöksen 2 artiklassa oleva takaisinperintämääräys on kumottava. |
| --- | --- |

11

Yhdestoista kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisen virheen vaikka (mikä kiistetään) riidanalainen toimenpide olisi valtiontukiohjelma, kun se katsoi, ettei tuen takaisinperintä loukkaisi unionin oikeuden perusperiaatteita, ja kun se määräsi takaisinperinnästä riippumatta siitä, oliko ulkomaisten väliyhteisöjen perustaminen ja se, että ne antoivat lainoja konserniin kuuluville ulkomaisille yrityksille, sijoittautumisvapauden tai pääomien vapaan liikkuvuuden käyttämistä. Nyt käsiteltävässä asiassa erityisesti takaisinperintä loukkaisi kantajan SEUT 49 artiklan mukaista sijoittautumisvapautta ja SEUT 63 artiklan mukaista pääomien vapaata liikkuvuutta. Tällaisen loukkauksen osalta riidanalaisen päätöksen 2 artiklassa oleva takaisinperintämääräys on kumottava.

---

(1)  Sisämarkkinoiden toimintaan suoraan vaikuttavien veron kiertämisen käytäntöjen torjuntaa koskevien sääntöjen vahvistamisesta 12.7.2016 annettu neuvoston direktiivi (EU) 2016/1164 (EUVL 2016, L 193, s. 1).

(2)  Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 108 artiklan soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 13.7.2015 annettu neuvoston asetus (EU) 2015/1589 (EUVL 2015, L 248, s. 9).

---

| 10.2.2020 | FI | Euroopan unionin virallinen lehti | C 45/70 |
| --- | --- | --- | --- |

10.2.2020

FI

Euroopan unionin virallinen lehti

C 45/70

---

Kanne 12.11.2019 – William Hill ja William Hill Organization v. komissio

(asia T-784/19)

(2020/C 45/57)

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Asianosaiset

Kantajat: William Hill plc (Lontoo, Yhdistynyt kuningaskunta) ja William Hill Organization Ltd (Lontoo) (edustajat: barrister C. McDonnell, solicitor, B. Goren, asianajaja M. Peristeraki ja solicitor K. Desai)

Vastaaja: Euroopan komissio

Vaatimukset

Kantajat vaativat unionin yleistä tuomioistuinta

| — | toteamaan, ettei sääntöjenvastaista valtiontukea ole myönnetty, kumoamaan valtiontuesta SA.44896, jonka Yhdistynyt kuningaskunta on myöntänyt ulkomaisten väliyhteisöjen konsernirahoitukseen sovellettavan poikkeuksen nojalla, 2.4.2019 annetun päätöksen C(2019) 2526 final 1 artiklan siltä osin kuin siinä katsotaan, että sääntöjenvastaista valtiontukea on myönnetty, ja kumoamaan Yhdistyneelle kuningaskunnalle asetetun vaatimuksen periä kantajien tässä yhteydessä saama väitetty sääntöjenvastainen valtiontuki takaisin (riidanalaisen päätöksen 2 ja 3 artikla) |
| --- | --- |

—

toteamaan, ettei sääntöjenvastaista valtiontukea ole myönnetty, kumoamaan valtiontuesta SA.44896, jonka Yhdistynyt kuningaskunta on myöntänyt ulkomaisten väliyhteisöjen konsernirahoitukseen sovellettavan poikkeuksen nojalla, 2.4.2019 annetun päätöksen C(2019) 2526 final 1 artiklan siltä osin kuin siinä katsotaan, että sääntöjenvastaista valtiontukea on myönnetty, ja kumoamaan Yhdistyneelle kuningaskunnalle asetetun vaatimuksen periä kantajien tässä yhteydessä saama väitetty sääntöjenvastainen valtiontuki takaisin (riidanalaisen päätöksen 2 ja 3 artikla)

| — | toissijaisesti kumoamaan riidanalaisen päätöksen 2 ja 3 artiklan siltä osin kuin niissä velvoitetaan Yhdistynyt kuningaskunta perimään kantajilta takaisin väitetty valtiontuki ja |
| --- | --- |

—

toissijaisesti kumoamaan riidanalaisen päätöksen 2 ja 3 artiklan siltä osin kuin niissä velvoitetaan Yhdistynyt kuningaskunta perimään kantajilta takaisin väitetty valtiontuki ja

| — | joka tapauksessa velvoittamaan komissio korvaamaan oikeudenkäyntikulut. |
| --- | --- |

—

joka tapauksessa velvoittamaan komissio korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Kanteensa tueksi kantajat vetoavat yhdeksään kanneperusteeseen.

| 1) | Ensimmäinen kanneperuste, jonka mukaan komissio ei ymmärrä Yhdistyneen kuningaskunnan ulkomaisia väliyhtiöitä (CFC) koskevien sääntöjen asiayhteyttä, tarkoitusta eikä toimintaa, kun on kyse kaupankäynnin ulkopuolisten rahoitustulojen kohtelusta. Komission päätelmät riidanalaisessa päätöksessä perustuvat kumulatiivisiin ilmeisiin virheisiin. Komissio teki erityisesti ilmeisiä virheitä siinä, miten se ymmärsi Yhdistyneen kuningaskunnan yleisen verojärjestelmän, siinä, miten se ymmärsi CFC-järjestelmän tarkoituksen, konsernirahoitukseen sovellettavan poikkeuksen erityisessä asiayhteydessä, ja siinä, miten se määritteli ehdot täyttävän lainasuhteen. |
| --- | --- |

1)

Ensimmäinen kanneperuste, jonka mukaan komissio ei ymmärrä Yhdistyneen kuningaskunnan ulkomaisia väliyhtiöitä (CFC) koskevien sääntöjen asiayhteyttä, tarkoitusta eikä toimintaa, kun on kyse kaupankäynnin ulkopuolisten rahoitustulojen kohtelusta. Komission päätelmät riidanalaisessa päätöksessä perustuvat kumulatiivisiin ilmeisiin virheisiin. Komissio teki erityisesti ilmeisiä virheitä siinä, miten se ymmärsi Yhdistyneen kuningaskunnan yleisen verojärjestelmän, siinä, miten se ymmärsi CFC-järjestelmän tarkoituksen, konsernirahoitukseen sovellettavan poikkeuksen erityisessä asiayhteydessä, ja siinä, miten se määritteli ehdot täyttävän lainasuhteen.

| 2) | Toinen kanneperuste, jonka mukaan komissio tulkitsee konsernirahoitukseen sovellettavan poikkeuksen virheellisesti verovapautukseksi ja siis eduksi. Kun on kyse kaupankäynnin ulkopuolisista rahoitustuloista, mainittu poikkeus on veron määräytymistä koskeva säännös ja osa CFC-sääntöjen rajaamista koskevaa määritelmää eikä valikoiva etu. Komissio ei ole esittänyt määrällistä arviointia näyttääkseen, että kyseessä on etu, ja kun vakuuttavaa näyttöä siitä, että kyseessä olevan toimenpide johtaa etuun, ei ole, riidanalainen päätös on kumottava. |
| --- | --- |

2)

Toinen kanneperuste, jonka mukaan komissio tulkitsee konsernirahoitukseen sovellettavan poikkeuksen virheellisesti verovapautukseksi ja siis eduksi. Kun on kyse kaupankäynnin ulkopuolisista rahoitustuloista, mainittu poikkeus on veron määräytymistä koskeva säännös ja osa CFC-sääntöjen rajaamista koskevaa määritelmää eikä valikoiva etu. Komissio ei ole esittänyt määrällistä arviointia näyttääkseen, että kyseessä on etu, ja kun vakuuttavaa näyttöä siitä, että kyseessä olevan toimenpide johtaa etuun, ei ole, riidanalainen päätös on kumottava.

| 3) | Kolmas kanneperuste, jonka mukaan komissio yksilöi virheellisesti viitejärjestelmän CFC-sääntöjen vaikutusten arvioimiseksi ja yksilöi virheellisesti CFC-säännöt Yhdistyneen kuningaskunnan yleisestä yhteisöverojärjestelmästä erilliseksi sääntöryhmäksi. Komissio ei ymmärtänyt asianmukaisesti CFC-sääntöjen tavoitetta eikä tarkastellut Yhdistyneen kuningaskunnan harkintavaltaa. |
| --- | --- |

3)

Kolmas kanneperuste, jonka mukaan komissio yksilöi virheellisesti viitejärjestelmän CFC-sääntöjen vaikutusten arvioimiseksi ja yksilöi virheellisesti CFC-säännöt Yhdistyneen kuningaskunnan yleisestä yhteisöverojärjestelmästä erilliseksi sääntöryhmäksi. Komissio ei ymmärtänyt asianmukaisesti CFC-sääntöjen tavoitetta eikä tarkastellut Yhdistyneen kuningaskunnan harkintavaltaa.

| 4) | Neljäs kanneperuste, jonka mukaan komissio teki ilmeisiä arviointivirheitä valtiontukea koskevassa analyysissään ja sovelsi virheellisiä kriteerejä, kun se tarkasteli rinnastettavuutta.. Komissio ei todennut, että Yhdistyneen kuningaskunnan veropohjalle aiheutuu eritasoisia riskejä sen mukaan, onko kyseessä lainananto konserniyhteisölle, joka on verovelvollinen Yhdistyneessä kuningaskunnassa, vai lainananto konserniyhteisölle, joka ei ole verovelvollinen Yhdistyneessä kuningaskunnassa, ja katsoi kohtuuttomasti, että konsernin sisäinen lainananto on rinnastettavissa lainanantoon kolmannelle. |
| --- | --- |

4)

Neljäs kanneperuste, jonka mukaan komissio teki ilmeisiä arviointivirheitä valtiontukea koskevassa analyysissään ja sovelsi virheellisiä kriteerejä, kun se tarkasteli rinnastettavuutta.. Komissio ei todennut, että Yhdistyneen kuningaskunnan veropohjalle aiheutuu eritasoisia riskejä sen mukaan, onko kyseessä lainananto konserniyhteisölle, joka on verovelvollinen Yhdistyneessä kuningaskunnassa, vai lainananto konserniyhteisölle, joka ei ole verovelvollinen Yhdistyneessä kuningaskunnassa, ja katsoi kohtuuttomasti, että konsernin sisäinen lainananto on rinnastettavissa lainanantoon kolmannelle.

| 5) | Viides kanneperuste, jonka mukaan on niin, että vaikka CFC-toimenpiteiden katsottaisiin prima facie olevan SEUT 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua tukea, riidanalaisessa päätöksessä katsottiin virheellisesti, että minkäänlaista oikeuttamisperustetta, jota voitaisiin soveltaa sen puolustamiseksi, että asianomaiset toimenpiteet ovat EU:n valtiontukisääntöjen mukaisia, ei ollut. Riidanalainen päätös on lisäksi kohtuuton ja ristiriitainen, koska komissio hyväksyi asianmukaisesti, että vuoden 2010 verolain (kansainväliset ja muut säännökset) (Taxation (International and Other Provisions) Act 2010) 9 luvun 9A osa on oikeutettavissa tapauksissa, joissa ainoa syy CFC-veron soveltamiselle sanotun 9 A osan vaihtoehtoisen 5 luvun nojalla on ”Yhdistyneeseen kuningaskuntaan liittyviä pääomia” koskeva kriteeri, sillä perusteella, että kriteeriä voi olla suhteettoman vaikeaa soveltaa käytännössä, mutta samanaikaisesti – ja riittäviä perusteluja esittämättä – komissio katsoo, ettei mainittu 9 luku ole milloinkaan oikeutettavissa tapauksissa, joissa avainhenkilötoimintakriteeri aiheuttaisi sen, että CFC-veroa sovellettaisiin mainitun 5 luvun nojalla. Avainhenkilötoimintakriteeriä on nimittäin suhteettoman vaikeaa soveltaa käytännössä, joten komission olisi pitänyt todeta, että mainittu 9 luku on oikeutettavissa myös kyseisen kriteerin asiayhteydessä, ja sen olisi pitänyt katsoa, ettei valtiontukea ollut olemassa. |
| --- | --- |

5)

Viides kanneperuste, jonka mukaan on niin, että vaikka CFC-toimenpiteiden katsottaisiin prima facie olevan SEUT 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua tukea, riidanalaisessa päätöksessä katsottiin virheellisesti, että minkäänlaista oikeuttamisperustetta, jota voitaisiin soveltaa sen puolustamiseksi, että asianomaiset toimenpiteet ovat EU:n valtiontukisääntöjen mukaisia, ei ollut. Riidanalainen päätös on lisäksi kohtuuton ja ristiriitainen, koska komissio hyväksyi asianmukaisesti, että vuoden 2010 verolain (kansainväliset ja muut säännökset) (Taxation (International and Other Provisions) Act 2010) 9 luvun 9A osa on oikeutettavissa tapauksissa, joissa ainoa syy CFC-veron soveltamiselle sanotun 9 A osan vaihtoehtoisen 5 luvun nojalla on ”Yhdistyneeseen kuningaskuntaan liittyviä pääomia” koskeva kriteeri, sillä perusteella, että kriteeriä voi olla suhteettoman vaikeaa soveltaa käytännössä, mutta samanaikaisesti – ja riittäviä perusteluja esittämättä – komissio katsoo, ettei mainittu 9 luku ole milloinkaan oikeutettavissa tapauksissa, joissa avainhenkilötoimintakriteeri aiheuttaisi sen, että CFC-veroa sovellettaisiin mainitun 5 luvun nojalla. Avainhenkilötoimintakriteeriä on nimittäin suhteettoman vaikeaa soveltaa käytännössä, joten komission olisi pitänyt todeta, että mainittu 9 luku on oikeutettavissa myös kyseisen kriteerin asiayhteydessä, ja sen olisi pitänyt katsoa, ettei valtiontukea ollut olemassa.

| 6) | Kuudes kanneperuste, jonka mukaan on niin, että jos riidanalainen päätös pysytetään, sen täytäntöönpano väitetty valtiontuki kantajilta takaisin perimällä loukkaisi unionin oikeuden perusperiaatteita, joihin kuuluu sijoittautumisvapaus ja palvelujen tarjoamisen vapaus, kun otetaan huomioon, että kantajien tapauksessa asianomaiset CFC:t sijaitsevat muissa jäsenvaltioissa. |
| --- | --- |

6)

Kuudes kanneperuste, jonka mukaan on niin, että jos riidanalainen päätös pysytetään, sen täytäntöönpano väitetty valtiontuki kantajilta takaisin perimällä loukkaisi unionin oikeuden perusperiaatteita, joihin kuuluu sijoittautumisvapaus ja palvelujen tarjoamisen vapaus, kun otetaan huomioon, että kantajien tapauksessa asianomaiset CFC:t sijaitsevat muissa jäsenvaltioissa.

| 7) | Seitsemäs kanneperuste, jonka mukaan riidanalaiseen päätökseen perustuva takaisinperintämääräys on perusteeton ja unionin perusperiaatteiden vastainen. |
| --- | --- |

7)

Seitsemäs kanneperuste, jonka mukaan riidanalaiseen päätökseen perustuva takaisinperintämääräys on perusteeton ja unionin perusperiaatteiden vastainen.

| 8) | Kahdeksas kanneperuste, jonka mukaan komissio ei perustellut riittävästi riidanalaisen päätöksen kriittisiä seikkoja, joihin kuuluu muun muassa päätelmä, jonka mukaan 5 luvun mukaista CFC-veroa voitaisiin soveltaa vaikeuksitta tai ilman suhteetonta taakkaa avainhenkilötoimintakriteeriä käyttäen. |
| --- | --- |

8)

Kahdeksas kanneperuste, jonka mukaan komissio ei perustellut riittävästi riidanalaisen päätöksen kriittisiä seikkoja, joihin kuuluu muun muassa päätelmä, jonka mukaan 5 luvun mukaista CFC-veroa voitaisiin soveltaa vaikeuksitta tai ilman suhteetonta taakkaa avainhenkilötoimintakriteeriä käyttäen.

| 9) | Yhdeksäs kanneperuste, jonka mukaan riidanalaisella päätöksellä loukataan niin ikään hyvän hallinnon periaatetta, jonka mukaan komission hallinnollisten menettelyjen on oltava läpinäkyviä ja ennakoitavia, ja sen on tehtävä päätöksensä kohtuullisessa ajassa. Ei ole kohtuullista, että komissiolta kuluu yli neljä vuotta sen päätöksen tekemiseen, jolla tutkimus käsiteltävässä asiassa aloitettiin, ja että se tekee päätöksen yli kuusi vuotta sen jälkeen, kun riidanalainen toimenpide tuli voimaan. |
| --- | --- |

9)

Yhdeksäs kanneperuste, jonka mukaan riidanalaisella päätöksellä loukataan niin ikään hyvän hallinnon periaatetta, jonka mukaan komission hallinnollisten menettelyjen on oltava läpinäkyviä ja ennakoitavia, ja sen on tehtävä päätöksensä kohtuullisessa ajassa. Ei ole kohtuullista, että komissiolta kuluu yli neljä vuotta sen päätöksen tekemiseen, jolla tutkimus käsiteltävässä asiassa aloitettiin, ja että se tekee päätöksen yli kuusi vuotta sen jälkeen, kun riidanalainen toimenpide tuli voimaan.

---

| 10.2.2020 | FI | Euroopan unionin virallinen lehti | C 45/72 |
| --- | --- | --- | --- |

10.2.2020

FI

Euroopan unionin virallinen lehti

C 45/72

---

Kanne 13.11.2019 – Anglo American International v. komissio

(asia T-785/19)

(2020/C 45/58)

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Asianosaiset

Kantaja: Anglo American International Holdings Ltd (Lontoo, Yhdistynyt kuningaskunta) (edustaja: solicitor M. Anderson)

Vastaaja: Euroopan komissio

Vaatimukset

Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

| — | kumoamaan komission 2.4.2019 antaman päätöksen kokonaisuudessaan siltä osin kuin se koskee kantajaa |
| --- | --- |

—

kumoamaan komission 2.4.2019 antaman päätöksen kokonaisuudessaan siltä osin kuin se koskee kantajaa

| — | toissijaisesti velvoittamaan, että määritettäessä takaisinperittävän tuen määrää tappiot, vähennykset ja vapautukset, joita kantaja olisi voinut käyttää, kun se vaati konsernirahoitukseen sovellettavaa vapautusta, tai jotka olisivat olleet kantajan käytettävissä kyseisenä aikana, jos se ei olisi vaatinut kyseistä vapautusta, otetaan kummassakin tapauksessa huomioon, vaikka oikeus kyseisten tappioiden, vähennysten ja vapautusten käyttämiseen on nyt vanhentunut Yhdistyneen kuningaskunnan oikeuden perusteella, ja siitä riippumatta, ovatko ne automaattisia vai eivät |
| --- | --- |

—

toissijaisesti velvoittamaan, että määritettäessä takaisinperittävän tuen määrää tappiot, vähennykset ja vapautukset, joita kantaja olisi voinut käyttää, kun se vaati konsernirahoitukseen sovellettavaa vapautusta, tai jotka olisivat olleet kantajan käytettävissä kyseisenä aikana, jos se ei olisi vaatinut kyseistä vapautusta, otetaan kummassakin tapauksessa huomioon, vaikka oikeus kyseisten tappioiden, vähennysten ja vapautusten käyttämiseen on nyt vanhentunut Yhdistyneen kuningaskunnan oikeuden perusteella, ja siitä riippumatta, ovatko ne automaattisia vai eivät

| — | joka tapauksessa velvoittamaan vastaaja korvaamaan oikeudenkäyntikulut. |
| --- | --- |

—

joka tapauksessa velvoittamaan vastaaja korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Kanteensa tueksi kantaja vetoaa yhdeksään kanneperusteeseen.

| 1) | Ensimmäinen kanneperuste, jonka mukaan vastaaja ei ole osoittanut, että konsernirahoitukseen sovellettava vapautus on etu. Kantaja väittää, että vastaaja ei ole osoittanut, että kussakin tapauksessa, jossa kyseistä vapautusta vaadittiin, oli kyseessä etu. |
| --- | --- |

1)

Ensimmäinen kanneperuste, jonka mukaan vastaaja ei ole osoittanut, että konsernirahoitukseen sovellettava vapautus on etu. Kantaja väittää, että vastaaja ei ole osoittanut, että kussakin tapauksessa, jossa kyseistä vapautusta vaadittiin, oli kyseessä etu.

| 2) | Toinen kanneperuste, jonka mukaan kyseessä ei ollut valtion toimenpide eikä valtion varoilla toteutettu toimenpide. Kantaja väittää, että komissio ei ole näyttänyt toteen, että konsernirahoitukseen sovellettavan vapautuksen vaatiminen on epäilemättä johtanut yhteisöverovelvollisuuden supistumiseen Yhdistyneessä kuningaskunnassa. |
| --- | --- |

2)

Toinen kanneperuste, jonka mukaan kyseessä ei ollut valtion toimenpide eikä valtion varoilla toteutettu toimenpide. Kantaja väittää, että komissio ei ole näyttänyt toteen, että konsernirahoitukseen sovellettavan vapautuksen vaatiminen on epäilemättä johtanut yhteisöverovelvollisuuden supistumiseen Yhdistyneessä kuningaskunnassa.

| 3) | Kolmas kanneperuste, jonka mukaan konsernirahoitukseen sovellettava vapautus ei suosi tiettyjä yrityksiä eikä tiettyjen tavaroiden valmistamista. Kantaja väittää, että komissio teki virheen (i) vahvistamalla viitejärjestelmän liian suppeasti vuoden 2010 verolain (kansainväliset ja muut säännökset) (Taxation (International and Other Provisions) Act 2010) 9A osan säännöiksi laajemman Yhdistyneen kuningaskunnan yhteisöverojärjestelmän sijaan, (ii) olemalla ymmärtämättä, että mainitun 9A osan 9 luku ei ole poikkeus sen 5 luvusta ja (iii) jättämällä toteamatta, että vaikka mainittu 9 luku olisi poikkeus mainitusta 5 luvusta, se on oikeutettavissa asianomaisen lainsäädännön 9A osan luonteella tai yleisellä rakenteella. |
| --- | --- |

3)

Kolmas kanneperuste, jonka mukaan konsernirahoitukseen sovellettava vapautus ei suosi tiettyjä yrityksiä eikä tiettyjen tavaroiden valmistamista. Kantaja väittää, että komissio teki virheen (i) vahvistamalla viitejärjestelmän liian suppeasti vuoden 2010 verolain (kansainväliset ja muut säännökset) (Taxation (International and Other Provisions) Act 2010) 9A osan säännöiksi laajemman Yhdistyneen kuningaskunnan yhteisöverojärjestelmän sijaan, (ii) olemalla ymmärtämättä, että mainitun 9A osan 9 luku ei ole poikkeus sen 5 luvusta ja (iii) jättämällä toteamatta, että vaikka mainittu 9 luku olisi poikkeus mainitusta 5 luvusta, se on oikeutettavissa asianomaisen lainsäädännön 9A osan luonteella tai yleisellä rakenteella.

| 4) | Neljäs kanneperuste, jonka mukaan konsernirahoitukseen sovellettava vapautus ei vaikuta jäsenvaltioiden väliseen kauppaan. Kantaja väittää, että komissio teki virheen, kun se katsoi, että kyseinen vapaus voi vaikuttaa monikansallisten konsernien tekemiin valintoihin, kun on kyse niiden konsernirahoitustoiminnoista ja päätoimipaikasta unionissa. |
| --- | --- |

4)

Neljäs kanneperuste, jonka mukaan konsernirahoitukseen sovellettava vapautus ei vaikuta jäsenvaltioiden väliseen kauppaan. Kantaja väittää, että komissio teki virheen, kun se katsoi, että kyseinen vapaus voi vaikuttaa monikansallisten konsernien tekemiin valintoihin, kun on kyse niiden konsernirahoitustoiminnoista ja päätoimipaikasta unionissa.

| 5) | Viides kanneperuste, jonka mukaan konsernirahoitukseen sovellettava vapautus ei vääristä eikä uhkaa vääristää kilpailua. Kantaja väittää, että komissio ei ole osoittanut, että kyseisen vapautuksen vaatiminen on epäilemättä johtanut yhteisöverovelvollisuuden supistumiseen Yhdistyneessä kuningaskunnassa. |
| --- | --- |

5)

Viides kanneperuste, jonka mukaan konsernirahoitukseen sovellettava vapautus ei vääristä eikä uhkaa vääristää kilpailua. Kantaja väittää, että komissio ei ole osoittanut, että kyseisen vapautuksen vaatiminen on epäilemättä johtanut yhteisöverovelvollisuuden supistumiseen Yhdistyneessä kuningaskunnassa.

| 6) | Kuudes kanneperuste, jonka mukaan väitetyn tuen takaisinperiminen olisi unionin oikeuden yleisten periaatteiden vastaista. Kantaja väittää, että mainitun 5 luvun 371EB jakson avainhenkilötoimintakriteeri on oikeudellisesti epävarma, Yhdistyneellä kuningaskunnalla oli harkintavaltaa puuttua kyseiseen epävarmuuteen ja vastaaja laiminlöi velvollisuuttaan suorittaa kaikkien asian kannalta merkityksellisten tekijöiden täysimääräinen analyysi. Kun komissio määräsi tuen takaisinperimiseen, se toimi vastoin neuvoston asetuksen (EU) 2015/1589 (1) 16 artiklan 1 kohtaa, jossa kielletään tuen takaisinperiminen, kun tämä olisi unionin oikeuden yleisen periaatteen vastaista. |
| --- | --- |

6)

Kuudes kanneperuste, jonka mukaan väitetyn tuen takaisinperiminen olisi unionin oikeuden yleisten periaatteiden vastaista. Kantaja väittää, että mainitun 5 luvun 371EB jakson avainhenkilötoimintakriteeri on oikeudellisesti epävarma, Yhdistyneellä kuningaskunnalla oli harkintavaltaa puuttua kyseiseen epävarmuuteen ja vastaaja laiminlöi velvollisuuttaan suorittaa kaikkien asian kannalta merkityksellisten tekijöiden täysimääräinen analyysi. Kun komissio määräsi tuen takaisinperimiseen, se toimi vastoin neuvoston asetuksen (EU) 2015/1589 (1) 16 artiklan 1 kohtaa, jossa kielletään tuen takaisinperiminen, kun tämä olisi unionin oikeuden yleisen periaatteen vastaista.

| 7) | Seitsemäs kanneperuste, jonka mukaan valikoiva etu poistuisi eikä takaisinperimistä edellytettäisi, jos Yhdistynyt kuningaskunta laajentaisi taannehtivasti konsernirahoitukseen sovellettavaa vapautusta tytäryhtiöiden lainanantoon ja kolmansille osapuolille lainaamiseen. Kantaja väittää, että komissio on jättänyt myöntämättä, että tällaisen toimen toteuttaminen poistaisi mahdollisen valikoivan edun (jos tällaisen katsotaan olevan olemassa), jolloin lainvastaista valtiontukea, joka on unionin oikeuden mukaan perittävä takaisin, ei olisi olemassa. |
| --- | --- |

7)

Seitsemäs kanneperuste, jonka mukaan valikoiva etu poistuisi eikä takaisinperimistä edellytettäisi, jos Yhdistynyt kuningaskunta laajentaisi taannehtivasti konsernirahoitukseen sovellettavaa vapautusta tytäryhtiöiden lainanantoon ja kolmansille osapuolille lainaamiseen. Kantaja väittää, että komissio on jättänyt myöntämättä, että tällaisen toimen toteuttaminen poistaisi mahdollisen valikoivan edun (jos tällaisen katsotaan olevan olemassa), jolloin lainvastaista valtiontukea, joka on unionin oikeuden mukaan perittävä takaisin, ei olisi olemassa.

| 8) | Kahdeksas kanneperuste, jonka mukaan määritettäessä takaisinperittävän tuen määrää tappiot, vähennykset ja vapautukset, joita kantaja olisi voinut käyttää (joko tätä vaatimalla, tämän valitsemalla tai automaattisesti), kun se vaati konsernirahoitukseen sovellettavaa vapautusta, tai jotka olisivat olleet kantajan käytettävissä kyseisenä ajankohtana, jos se ei olisi vaatinut kyseistä vapautusta, on otettava huomioon, vaikka oikeus kyseisten tappioiden, vähennysten ja vapautusten käyttämiseen on nyt vanhentunut Yhdistyneen kuningaskunnan oikeuden perusteella. Kantaja väittää, että tämä on riidanalaisen päätöksen 203 perustelukappaleen asianmukainen tulkinta, mutta sikäli kuin näin ei ole, riidanalainen päätös on virheellinen, koska tällaisten tappioiden, vähennysten ja vapautusten huomiotta jättäminen johtaisi tuen määrän laskemiseen liian suureksi, mikä vääristäisi sisämarkkinoita. |
| --- | --- |

8)

Kahdeksas kanneperuste, jonka mukaan määritettäessä takaisinperittävän tuen määrää tappiot, vähennykset ja vapautukset, joita kantaja olisi voinut käyttää (joko tätä vaatimalla, tämän valitsemalla tai automaattisesti), kun se vaati konsernirahoitukseen sovellettavaa vapautusta, tai jotka olisivat olleet kantajan käytettävissä kyseisenä ajankohtana, jos se ei olisi vaatinut kyseistä vapautusta, on otettava huomioon, vaikka oikeus kyseisten tappioiden, vähennysten ja vapautusten käyttämiseen on nyt vanhentunut Yhdistyneen kuningaskunnan oikeuden perusteella. Kantaja väittää, että tämä on riidanalaisen päätöksen 203 perustelukappaleen asianmukainen tulkinta, mutta sikäli kuin näin ei ole, riidanalainen päätös on virheellinen, koska tällaisten tappioiden, vähennysten ja vapautusten huomiotta jättäminen johtaisi tuen määrän laskemiseen liian suureksi, mikä vääristäisi sisämarkkinoita.

| 9) | Yhdeksäs kanneperuste, jonka mukaan komissio ei perustellut syitään, jotka koskevat ehdot täyttäviä resursseja (qualifying resources) ja vastaavaa korkoa (matched interest) koskevaa vapautusta, eikä analysoinut täysimääräisesti kaikkia asian kannalta merkityksellisiä tekijöitä. Kantaja väittää, että komissio ei ole tehnyt eroa mainitun lainsäädännön 9 A osan 9 luvussa esiintyvän itsenäisesti toimivan kolmen eri vapautuksen välillä eikä ymmärtänyt, että ehdot täyttäviä resursseja ja vastaavaa korkoa koskeva vapautus eivät korvaa avainhenkilötoimintakriteeriä. Lisäksi vastaavaa korkoa koskeva vapautuksen olemassaolo mainitussa 9 luvussa osoittaa, että vastaaja teki virheen, kun se määritti viitejärjestelmän liian suppeasti mainitun lainsäädännön 9A osan säännöiksi eikä laajemmaksi Yhdistyneen kuningaskunnan yhteisöverojärjestelmäksi. |
| --- | --- |

9)

Yhdeksäs kanneperuste, jonka mukaan komissio ei perustellut syitään, jotka koskevat ehdot täyttäviä resursseja (qualifying resources) ja vastaavaa korkoa (matched interest) koskevaa vapautusta, eikä analysoinut täysimääräisesti kaikkia asian kannalta merkityksellisiä tekijöitä. Kantaja väittää, että komissio ei ole tehnyt eroa mainitun lainsäädännön 9 A osan 9 luvussa esiintyvän itsenäisesti toimivan kolmen eri vapautuksen välillä eikä ymmärtänyt, että ehdot täyttäviä resursseja ja vastaavaa korkoa koskeva vapautus eivät korvaa avainhenkilötoimintakriteeriä. Lisäksi vastaavaa korkoa koskeva vapautuksen olemassaolo mainitussa 9 luvussa osoittaa, että vastaaja teki virheen, kun se määritti viitejärjestelmän liian suppeasti mainitun lainsäädännön 9A osan säännöiksi eikä laajemmaksi Yhdistyneen kuningaskunnan yhteisöverojärjestelmäksi.

---

(1)  Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 108 artiklan soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 13.7.2015 annettu neuvoston asetus (EU) 2015/1589 (EUVL 2015, L 248, s. 9).

---

| 10.2.2020 | FI | Euroopan unionin virallinen lehti | C 45/73 |
| --- | --- | --- | --- |

10.2.2020

FI

Euroopan unionin virallinen lehti

C 45/73

---

Kanne 13.11.2019 – Simfer Jersey v. komissio

(asia T-786/19)

(2020/C 45/59)

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Asianosaiset

Kantaja: Simfer Jersey Ltd (St Helier, Jersey) (edustajat: asianajajat N. Niejahr ja B. Hoorelbeke sekä solicitor A. Stratakis ja solicitor P. O’Gara)

Vastaaja: Euroopan komissio

Vaatimukset

Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

| — | kumoamaan valtiontuesta SA.44896, jonka Yhdistynyt kuningaskunta on myöntänyt ulkomaisten väliyhteisöjen konsernirahoitukseen sovellettavan poikkeuksen nojalla, 2.4.2019 tehdyn komission päätöksen (EU) 2019/3152 siltä osin kuin siinä katsotaan, että tukitoimenpide on SEUT 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua valtiontukea ja määrätään sen takaisinperimisestä korkoineen myös kantajalta |
| --- | --- |

—

kumoamaan valtiontuesta SA.44896, jonka Yhdistynyt kuningaskunta on myöntänyt ulkomaisten väliyhteisöjen konsernirahoitukseen sovellettavan poikkeuksen nojalla, 2.4.2019 tehdyn komission päätöksen (EU) 2019/3152 siltä osin kuin siinä katsotaan, että tukitoimenpide on SEUT 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua valtiontukea ja määrätään sen takaisinperimisestä korkoineen myös kantajalta

| — | vaihtoehtoisesti kumoamaan riidanalaisen päätöksen 2, 3 ja 4 artiklan siltä osin kuin niissä määrätään sääntöjenvastaisen tuen takaisinperimisestä myös kantajalta |
| --- | --- |

—

vaihtoehtoisesti kumoamaan riidanalaisen päätöksen 2, 3 ja 4 artiklan siltä osin kuin niissä määrätään sääntöjenvastaisen tuen takaisinperimisestä myös kantajalta

| — | velvoittamaan komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut |
| --- | --- |

—

velvoittamaan komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Kanteensa tueksi kantaja vetoaa viiteen kanneperusteeseen.

| 1. | Ensimmäinen kanneperuste, jonka mukaan komissio on rikkonut SEUT 107 artiklan 1 kohtaa katsoessaan, että tukitoimenpide antaa valikoivaa etua






  a) | yrityksille, jotka käyttävät 75 prosentin verovapautusta alhaisen riskin ehdot täyttävien lainasuhteiden osalta, koska komissio on






  — | virheellisesti pitänyt Yhdistyneen kuningaskunnan CFC-järjestelmää viitejärjestelmänä; |
| --- | --- | --- | --- |

1.

Ensimmäinen kanneperuste, jonka mukaan komissio on rikkonut SEUT 107 artiklan 1 kohtaa katsoessaan, että tukitoimenpide antaa valikoivaa etua

a)

yrityksille, jotka käyttävät 75 prosentin verovapautusta alhaisen riskin ehdot täyttävien lainasuhteiden osalta, koska komissio on

—

virheellisesti pitänyt Yhdistyneen kuningaskunnan CFC-järjestelmää viitejärjestelmänä;

| — | tehnyt oikeudellisen virheen katsoessaan, että 75 prosentin verovapautus on poikkeus viitejärjestelmästä, koska






  (i) | poikkeusta koskeva toteamus perustuu virheellisesti sääntelytekniikkaan |
| --- | --- | --- |

—

tehnyt oikeudellisen virheen katsoessaan, että 75 prosentin verovapautus on poikkeus viitejärjestelmästä, koska

(i)

poikkeusta koskeva toteamus perustuu virheellisesti sääntelytekniikkaan

| (ii) | avainhenkilötoimintakriteeri ei ole keskeinen kriteeri Yhdistyneen kuningaskunnan CFC-järjestelmässä, ja |
| --- | --- |

(ii)

avainhenkilötoimintakriteeri ei ole keskeinen kriteeri Yhdistyneen kuningaskunnan CFC-järjestelmässä, ja

| (iii) | ehdot täyttävät ja muut kuin ehdot täyttävät lainasuhteet eivät ole samassa oikeudellisessa tai tosiasiallisessa tilanteessa, ja komissio on joka tapauksessa tehnyt oikeudellisen virheen soveltaessaan neuvoston direktiivin (EU) 2016/1164 (1) säännöksiä tai vedotessaan niihin perusteettomasti |
| --- | --- |

(iii)

ehdot täyttävät ja muut kuin ehdot täyttävät lainasuhteet eivät ole samassa oikeudellisessa tai tosiasiallisessa tilanteessa, ja komissio on joka tapauksessa tehnyt oikeudellisen virheen soveltaessaan neuvoston direktiivin (EU) 2016/1164 (1) säännöksiä tai vedotessaan niihin perusteettomasti

| — | tehnyt tosiseikkoja koskevan virheen ja oikeudellisen virheen katsoessaan, että 75 prosentin vapautusta ei voida perustella verotusjärjestelmän luonteella ja yleisellä rakenteella samalla tavoin kuin konsernirahoitukseen sovellettavaa poikkeusta, jota sovelletaan kaupankäynnin ulkopuolisiin rahoitustuloihin, jotka kuuluvat vuoden 2010 Taxation (International and Other Provisions) Actin 371EC jakson (Yhdistyneestä kuningaskunnasta tehtävät pääomasijoitukset) soveltamisalaan. |
| --- | --- |

—

tehnyt tosiseikkoja koskevan virheen ja oikeudellisen virheen katsoessaan, että 75 prosentin vapautusta ei voida perustella verotusjärjestelmän luonteella ja yleisellä rakenteella samalla tavoin kuin konsernirahoitukseen sovellettavaa poikkeusta, jota sovelletaan kaupankäynnin ulkopuolisiin rahoitustuloihin, jotka kuuluvat vuoden 2010 Taxation (International and Other Provisions) Actin 371EC jakson (Yhdistyneestä kuningaskunnasta tehtävät pääomasijoitukset) soveltamisalaan.

| b) | vastaavaa korkoa ja ehdot täyttäviä resursseja soveltaviin yrityksiin, koska komissio on






  — | virheellisesti pitänyt Yhdistyneen kuningaskunnan CFC-järjestelmää viitejärjestelmänä; |
| --- | --- | --- |

b)

vastaavaa korkoa ja ehdot täyttäviä resursseja soveltaviin yrityksiin, koska komissio on

—

virheellisesti pitänyt Yhdistyneen kuningaskunnan CFC-järjestelmää viitejärjestelmänä;

| — | tehnyt oikeudellisen virheen katsoessaan, että vastaavaa korkoa ja ehdot täyttäviä resursseja koskeva vapautus on poikkeus viitejärjestelmästä, koska:






  (i) | poikkeusta koskeva toteamus perustuu virheellisesti sääntelytekniikkaan, ja avainhenkilötoimintakriteeri ei ole keskeinen kriteeri Yhdistyneen kuningaskunnan CFC-järjestelmässä; |
| --- | --- | --- |

—

tehnyt oikeudellisen virheen katsoessaan, että vastaavaa korkoa ja ehdot täyttäviä resursseja koskeva vapautus on poikkeus viitejärjestelmästä, koska:

(i)

poikkeusta koskeva toteamus perustuu virheellisesti sääntelytekniikkaan, ja avainhenkilötoimintakriteeri ei ole keskeinen kriteeri Yhdistyneen kuningaskunnan CFC-järjestelmässä;

| (ii) | veronmaksajat, jotka täyttävät vastaavaa korkoa ja ehdot täyttäviä resursseja koskevan vapautuksen ehdot, eivät ole samassa oikeudellisessa ja tosiasiallisessa tilanteessa niiden veronmaksajien kanssa, jotka eivät täytä näitä ehtoja. |
| --- | --- |

(ii)

veronmaksajat, jotka täyttävät vastaavaa korkoa ja ehdot täyttäviä resursseja koskevan vapautuksen ehdot, eivät ole samassa oikeudellisessa ja tosiasiallisessa tilanteessa niiden veronmaksajien kanssa, jotka eivät täytä näitä ehtoja.

| — | tehnyt tosiseikkoja koskevan ja oikeudellisen virheen katsoessaan, että vastaavaa korkoa ja ehdot täyttäviä resursseja koskevia vapautuksia ei voida perustella verotusjärjestelmän luonteella ja yleisellä rakenteella. |
| --- | --- |

—

tehnyt tosiseikkoja koskevan ja oikeudellisen virheen katsoessaan, että vastaavaa korkoa ja ehdot täyttäviä resursseja koskevia vapautuksia ei voida perustella verotusjärjestelmän luonteella ja yleisellä rakenteella.

| 2. | Toinen kanneperuste, jonka mukaan komissio on rikkonut SEUT 107 artiklan 1 kohtaa, koska se ei ole osoittanut, että tukitoimenpide on ollut omiaan vaikuttamaan jäsenvaltioiden väliseen kauppaan ja että se on uhannut vääristää kilpailua. |
| --- | --- |

2.

Toinen kanneperuste, jonka mukaan komissio on rikkonut SEUT 107 artiklan 1 kohtaa, koska se ei ole osoittanut, että tukitoimenpide on ollut omiaan vaikuttamaan jäsenvaltioiden väliseen kauppaan ja että se on uhannut vääristää kilpailua.

| 3. | Kolmas kanneperuste, jonka mukaan vaihtoehtoisesti komissio on rikkonut SEUT 49 artiklaa katsoessaan tukitoimenpiteen sääntöjenvastaiseksi valtiontueksi, jolla ei loukata SEUT 49 artiklassa vahvistettua sijoittautumisvapautta. |
| --- | --- |

3.

Kolmas kanneperuste, jonka mukaan vaihtoehtoisesti komissio on rikkonut SEUT 49 artiklaa katsoessaan tukitoimenpiteen sääntöjenvastaiseksi valtiontueksi, jolla ei loukata SEUT 49 artiklassa vahvistettua sijoittautumisvapautta.

| 4. | Neljäs kanneperuste, jonka mukaan komissio on loukannut yleistä syrjintäkiellon periaatetta/yhdenvertaisuusperiaatetta, kun se on kohdellut ehdot täyttäviin lainoihin liittyviä kaupankäynnin ulkopuolisia rahoitustuloja ja muihin kuin ehdot täyttäviin lainoihin liittyviä kaupankäynnin ulkopuolisia rahoitustuloja samalla tavalla ja kohdellut konsernirahoitukseen sovellettavaa poikkeusta eri tavoin riippuen siitä, kuuluvatko kaupankäynnin ulkopuoliset rahoitustulot vuoden 2010 Taxation (International and Other Provisions) Actin 371EB vai 371EC jakson soveltamisalaan. |
| --- | --- |

4.

Neljäs kanneperuste, jonka mukaan komissio on loukannut yleistä syrjintäkiellon periaatetta/yhdenvertaisuusperiaatetta, kun se on kohdellut ehdot täyttäviin lainoihin liittyviä kaupankäynnin ulkopuolisia rahoitustuloja ja muihin kuin ehdot täyttäviin lainoihin liittyviä kaupankäynnin ulkopuolisia rahoitustuloja samalla tavalla ja kohdellut konsernirahoitukseen sovellettavaa poikkeusta eri tavoin riippuen siitä, kuuluvatko kaupankäynnin ulkopuoliset rahoitustulot vuoden 2010 Taxation (International and Other Provisions) Actin 371EB vai 371EC jakson soveltamisalaan.

| 5. | Viides kanneperuste, joka on vaihtoehtoinen ja jonka mukaan siinäkin tapauksessa, että tukitoimenpide kuuluu SEUT 107 artiklan 1 kohdan soveltamisalaan, komissio on rikkonut menettelyasetuksen (2) 16 artiklan 1 kohtaa, kun se on määrännyt sääntöjenvastaiseksi väitetyn tuen takaisinperinnästä tukitoimenpiteen edunsaajilta, koska tällainen takaisinperintä on unionin oikeuden periaatteiden ja erityisesti luottamuksensuojan ja oikeusvarmuuden periaatteiden vastainen. |
| --- | --- |

5.

Viides kanneperuste, joka on vaihtoehtoinen ja jonka mukaan siinäkin tapauksessa, että tukitoimenpide kuuluu SEUT 107 artiklan 1 kohdan soveltamisalaan, komissio on rikkonut menettelyasetuksen (2) 16 artiklan 1 kohtaa, kun se on määrännyt sääntöjenvastaiseksi väitetyn tuen takaisinperinnästä tukitoimenpiteen edunsaajilta, koska tällainen takaisinperintä on unionin oikeuden periaatteiden ja erityisesti luottamuksensuojan ja oikeusvarmuuden periaatteiden vastainen.

---

(1)  Sisämarkkinoiden toimintaan suoraan vaikuttavien veron kiertämisen käytäntöjen torjuntaa koskevien sääntöjen vahvistamisesta 12.7.2016 annettu neuvoston direktiivi (EU) 2016/1164 (EUVL 2016, L 193, s. 1).

(2)  Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 108 artiklan soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 13.7.2015 annettu neuvoston asetus (EU) 2015/1589 (EUVL 2015 L 248, s. 9).

---

| 10.2.2020 | FI | Euroopan unionin virallinen lehti | C 45/75 |
| --- | --- | --- | --- |

10.2.2020

FI

Euroopan unionin virallinen lehti

C 45/75

---

Kanne 13.11.2019 The Sage Group ym. v. komissio

(Asia T-787/19)

(2020/C 45/60)

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Asianosaiset

Kantajat: The Sage Group plc (Newcastle Upon Tyne, Yhdistynyt kuningaskunta), Sage Treasury Company Ltd (Newcastle Upon Tyne), Sage Irish Investments One Ltd (Newcastle Upon Tyne) ja Sage Irish Investments Two Ltd (Newcastle Upon Tyne) (edustajat: solicitor J. Lesar ja K. Beal, QC)

Vastaaja: Euroopan komissio

Vaatimukset

Kantajat vaativat unionin yleistä tuomioistuinta

| — | kumoamaan 2.4.2019 annetun vastaajan päätöksen C (2019) 2526 lopullinen valtiontuesta SA.44896, jonka Yhdistynyt kuningaskunta on myöntänyt ulkomaisten väliyhteisöjen konsernirahoitukseen sovellettavan poikkeuksen nojalla, ja |
| --- | --- |

—

kumoamaan 2.4.2019 annetun vastaajan päätöksen C (2019) 2526 lopullinen valtiontuesta SA.44896, jonka Yhdistynyt kuningaskunta on myöntänyt ulkomaisten väliyhteisöjen konsernirahoitukseen sovellettavan poikkeuksen nojalla, ja

| — | velvoittamaan vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut |
| --- | --- |

—

velvoittamaan vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Kanteensa tueksi kantajat vetoavat kahdeksaan kanneperusteeseen.

| 1) | Ensimmäinen kanneperuste, joka perustuu siihen, että komissio on soveltanut virheellisesti SEUT 107 artiklan 1 kohtaa ja/tai tehnyt ilmeisen harkinta- tai arviointivirheen päättäessään verojärjestelmän arviointiin sovellettavasta viitekehyksestä. Komission olisi pitänyt käyttää viitejärjestelmänä Yhdistyneen kuningaskunnan yhteisöverojärjestelmää eikä vain ulkomaisia väliyhteisöjä koskevaa järjestelmää (Controlled Foreign Company, CFC) sellaisenaan. |
| --- | --- |

1)

Ensimmäinen kanneperuste, joka perustuu siihen, että komissio on soveltanut virheellisesti SEUT 107 artiklan 1 kohtaa ja/tai tehnyt ilmeisen harkinta- tai arviointivirheen päättäessään verojärjestelmän arviointiin sovellettavasta viitekehyksestä. Komission olisi pitänyt käyttää viitejärjestelmänä Yhdistyneen kuningaskunnan yhteisöverojärjestelmää eikä vain ulkomaisia väliyhteisöjä koskevaa järjestelmää (Controlled Foreign Company, CFC) sellaisenaan.

| 2) | Toinen kanneperuste, joka perustuu siihen, että komissio on tehnyt oikeudellisen virheen arvioidessaan SEUT 107 artiklan 1 kohtaa ja/tai tehnyt ilmeisen harkinta- tai arviointivirheen omaksuessaan virheellisen lähestymistavan CFC-järjestelmän arvioinnissa. Komissio on riidanalaisen päätöksen johdanto-osan 124–126 perustelukappaleessa katsonut virheellisesti, että vuoden 2010 verotuslain (kansainväliset ja muut säännökset) (Taxation (International and Other Provisions) Act) 9 A osan 9 luvussa olevat säännökset ovat poikkeuksia lain 5 luvussa olevista yleistä verovelvollisuutta koskevista säännöksistä. |
| --- | --- |

2)

Toinen kanneperuste, joka perustuu siihen, että komissio on tehnyt oikeudellisen virheen arvioidessaan SEUT 107 artiklan 1 kohtaa ja/tai tehnyt ilmeisen harkinta- tai arviointivirheen omaksuessaan virheellisen lähestymistavan CFC-järjestelmän arvioinnissa. Komissio on riidanalaisen päätöksen johdanto-osan 124–126 perustelukappaleessa katsonut virheellisesti, että vuoden 2010 verotuslain (kansainväliset ja muut säännökset) (Taxation (International and Other Provisions) Act) 9 A osan 9 luvussa olevat säännökset ovat poikkeuksia lain 5 luvussa olevista yleistä verovelvollisuutta koskevista säännöksistä.

| 3) | Kolmas kanneperuste, joka perustuu siihen, että komissio on tehnyt oikeudellisen virheen arvioidessaan SEUT 107 artiklan 1 kohtaa, kun se katsonut riidanalaisen päätöksen johdanto-osan 127–151 perustelukappaleessa, että valikoivuusedellytys on täyttynyt, koska tosiasiallisesti ja oikeudellisesti rinnastettavissa olevissa tilanteissa olevia yrityksiä kohdeltiin eri tavoin |
| --- | --- |

3)

Kolmas kanneperuste, joka perustuu siihen, että komissio on tehnyt oikeudellisen virheen arvioidessaan SEUT 107 artiklan 1 kohtaa, kun se katsonut riidanalaisen päätöksen johdanto-osan 127–151 perustelukappaleessa, että valikoivuusedellytys on täyttynyt, koska tosiasiallisesti ja oikeudellisesti rinnastettavissa olevissa tilanteissa olevia yrityksiä kohdeltiin eri tavoin

| 4) | Neljäs kanneperuste, joka perustuu siihen, että Taxation (International and Other Provisions) Actin 371ID jaksossa säädetty 75 prosentin vapautus on perusteltu yleisen verotusjärjestelmän luonteella ja yleisellä rakenteella. |
| --- | --- |

4)

Neljäs kanneperuste, joka perustuu siihen, että Taxation (International and Other Provisions) Actin 371ID jaksossa säädetty 75 prosentin vapautus on perusteltu yleisen verotusjärjestelmän luonteella ja yleisellä rakenteella.

| 5) | Viides kanneperuste, joka perustuu siihen, että ulkomaisten väliyhteisöjen, jotka täyttävät mainitussa 9 luvussa säädettyä poikkeusta koskevat edellytykset ryhmänä, verottaminen loukkaa kantajien sijoittautumisvapautta SEUT 49 artiklan vastaisesti. |
| --- | --- |

5)

Viides kanneperuste, joka perustuu siihen, että ulkomaisten väliyhteisöjen, jotka täyttävät mainitussa 9 luvussa säädettyä poikkeusta koskevat edellytykset ryhmänä, verottaminen loukkaa kantajien sijoittautumisvapautta SEUT 49 artiklan vastaisesti.

| 6) | Kuudes kanneperuste, joka perustuu siihen, että 75 prosentin vapautuksen ja kiinteää osaa koskevan kysymyksen osalta on tehty ilmeinen harkinta- ja arviointivirhe. |
| --- | --- |

6)

Kuudes kanneperuste, joka perustuu siihen, että 75 prosentin vapautuksen ja kiinteää osaa koskevan kysymyksen osalta on tehty ilmeinen harkinta- ja arviointivirhe.

| 7) | Seitsemäs kanneperuste joka perustuu siihen, että komission päätös ei ole unionin yleisten syrjintäkiellon periaatteen ja yhdenvertaisuusperiaatteen mukainen. |
| --- | --- |

7)

Seitsemäs kanneperuste joka perustuu siihen, että komission päätös ei ole unionin yleisten syrjintäkiellon periaatteen ja yhdenvertaisuusperiaatteen mukainen.

| 8) | Kahdeksas kanneperuste, joka perustuu siihen, että komissio on tehnyt oikeudellisen virheen, kun se on analogisesti soveltanut neuvoston direktiivin (EU) 2016/1164 (1) säännöksiä tai aiheettomasti tukeutunut niihin, vaikka tätä direktiiviä ei voitu soveltaa ajallisesti (ratione temporis). |
| --- | --- |

8)

Kahdeksas kanneperuste, joka perustuu siihen, että komissio on tehnyt oikeudellisen virheen, kun se on analogisesti soveltanut neuvoston direktiivin (EU) 2016/1164 (1) säännöksiä tai aiheettomasti tukeutunut niihin, vaikka tätä direktiiviä ei voitu soveltaa ajallisesti (ratione temporis).

---

(1)  Sisämarkkinoiden toimintaan suoraan vaikuttavien veron kiertämisen käytäntöjen torjuntaa koskevien sääntöjen vahvistamisesta 12.7.2016 annettu neuvoston direktiivi (EU) 2016/1164 (EUVL 2016, L 193, s. 1).

---

| 10.2.2020 | FI | Euroopan unionin virallinen lehti | C 45/76 |
| --- | --- | --- | --- |

10.2.2020

FI

Euroopan unionin virallinen lehti

C 45/76

---

Kanne 14.11.2019 – Moeorenhout ym. v. komissio

(asia T-789/19)

(2020/C 45/61)

Oikeudenkäyntikieli: ranska

Asianosaiset

Kantaja: Tom Moerenhout (Humbeek, Belgia) ja kuusi muuta kantajaa (edustaja: asianajaja G. Devers)

Vastaaja: Euroopan komissio

Vaatimukset

Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

| — | kumoamaan riidanalaisen päätöksen |
| --- | --- |

—

kumoamaan riidanalaisen päätöksen

| — | velvoittamaan komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut. |
| --- | --- |

—

velvoittamaan komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Ehdotetusta kansalaisaloitteesta ”Ensuring Common Commercial Policy conformity with EU Treaties and compliance with international law”4.9.2019 annetusta komission päätöksestä (EU) 2019/1567 (EUVL 2019, L 241, s. 12) nostamansa kanteensa tueksi kantajat vetoavat neljään kanneperusteeseen.

| 1) | Ensimmäinen kanneperuste, joka perustuu perusoikeuskirjan 41 artiklan 1 kohdan ja Euroopan parlamentin ja kansalaisaloitteesta 16.2.2011 annetun neuvoston asetuksen (EU) N:o 211/2011 (EUVL 2011, L 65, s. 1) 4 artiklan 1 ja 2 kohdan rikkomiseen, koska komissio on ottanut kansalaisaloitteen huomioon ilmeisen vääristyneellä tavalla. |
| --- | --- |

1)

Ensimmäinen kanneperuste, joka perustuu perusoikeuskirjan 41 artiklan 1 kohdan ja Euroopan parlamentin ja kansalaisaloitteesta 16.2.2011 annetun neuvoston asetuksen (EU) N:o 211/2011 (EUVL 2011, L 65, s. 1) 4 artiklan 1 ja 2 kohdan rikkomiseen, koska komissio on ottanut kansalaisaloitteen huomioon ilmeisen vääristyneellä tavalla.

| 2) | Toinen kanneperuste, joka perustuu asetuksen N:o 211/2011 rikkomiseen, koska komissio ei riidanalaisessa päätöksessä ole noudattanut perusteluvelvoitettaan. |
| --- | --- |

2)

Toinen kanneperuste, joka perustuu asetuksen N:o 211/2011 rikkomiseen, koska komissio ei riidanalaisessa päätöksessä ole noudattanut perusteluvelvoitettaan.

| 3) | Kolmas kanneperuste, joka perustuu asetuksen N:o 211/2011 4 artiklan 2 kohdan b alakohdan rikkomiseen, koska komissio on katsonut, että kansalaisaloitteessa tarkoitettua toimea ei voitu toteuttaa SEUT 215 artiklan perusteella, vaikka toimi kuuluu selvästi yhteisen kauppapolitiikan piiriin. |
| --- | --- |

3)

Kolmas kanneperuste, joka perustuu asetuksen N:o 211/2011 4 artiklan 2 kohdan b alakohdan rikkomiseen, koska komissio on katsonut, että kansalaisaloitteessa tarkoitettua toimea ei voitu toteuttaa SEUT 215 artiklan perusteella, vaikka toimi kuuluu selvästi yhteisen kauppapolitiikan piiriin.

| 4) | Neljäs kanneperuste, joka perustuu asetuksen N:o 211/2011 4 artiklan 2 kohdan b alakohdan rikkomiseen, koska komissio on jättänyt huomiotta muut oikeudelliset perustat, joihin ICE:n ehdotus selvästi liittyy, eli SEUT 43 artiklan 2 kohdan ja SEUT 114 artiklan. |
| --- | --- |

4)

Neljäs kanneperuste, joka perustuu asetuksen N:o 211/2011 4 artiklan 2 kohdan b alakohdan rikkomiseen, koska komissio on jättänyt huomiotta muut oikeudelliset perustat, joihin ICE:n ehdotus selvästi liittyy, eli SEUT 43 artiklan 2 kohdan ja SEUT 114 artiklan.

---

| 10.2.2020 | FI | Euroopan unionin virallinen lehti | C 45/77 |
| --- | --- | --- | --- |

10.2.2020

FI

Euroopan unionin virallinen lehti

C 45/77

---

Kanne 18.11.2019 – Bennahmias v. parlamentti

(asia T-798/19)

(2020/C 45/62)

Oikeudenkäyntikieli: ranska

Asianosaiset

Kantaja: Jean-Luc Bennahmias (Marseille, Ranska) (edustajat: asianajajat J.-M. Rikkers, J.-L. Teheux ja M. Ganilsy)

Vastaaja: Euroopan parlamentti

Vaatimukset

Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

| — | kumoamaan Euroopan parlamentin pääsihteerin 16.9.2019 tekemän päätöksen |
| --- | --- |

—

kumoamaan Euroopan parlamentin pääsihteerin 16.9.2019 tekemän päätöksen

| — | kumoamaan velvoitusilmoituksen nro 2019–1599, jolla määrätään perittäväksi takaisin 29 806 euron suuruinen summa |
| --- | --- |

—

kumoamaan velvoitusilmoituksen nro 2019–1599, jolla määrätään perittäväksi takaisin 29 806 euron suuruinen summa

| — | velvoittamaan Euroopan parlamentin korvaamaan oikeudenkäyntikulut. |
| --- | --- |

—

velvoittamaan Euroopan parlamentin korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Kanteensa tueksi kantaja vetoaa neljään kanneperusteeseen.

| 1) | Ensimmäinen kanneperuste, joka perustuu riidanalaisen päätöksen puutteellisiin perusteluihin siltä osin kuin Euroopan parlamentin pääsihteerin päätelmät eivät kantajan mukaan ole yksiselitteisiä ja siltä osin kuin niissä ei mainita, miltä osin toimitetut asiakirjat eivät muodosta näyttöä työskentelystä. |
| --- | --- |

1)

Ensimmäinen kanneperuste, joka perustuu riidanalaisen päätöksen puutteellisiin perusteluihin siltä osin kuin Euroopan parlamentin pääsihteerin päätelmät eivät kantajan mukaan ole yksiselitteisiä ja siltä osin kuin niissä ei mainita, miltä osin toimitetut asiakirjat eivät muodosta näyttöä työskentelystä.

| 2) | Toinen kanneperuste, joka perustuu riidanalaisessa päätöksessä olevaan arviointivirheeseen siltä osin kuin Euroopan parlamentin pääsihteerin toteamat tosiseikat ovat virheelliset. |
| --- | --- |

2)

Toinen kanneperuste, joka perustuu riidanalaisessa päätöksessä olevaan arviointivirheeseen siltä osin kuin Euroopan parlamentin pääsihteerin toteamat tosiseikat ovat virheelliset.

| 3) | Kolmas kanneperuste, joka perustuu todistustaakan kääntämiseen. Kantaja katsoo tästä, ettei hänen tehtävänään ole esittää näyttöä parlamentaarisen avustajansa työskentelystä, vaan että päinvastoin parlamentin on osoitettava asian olevan toisin. |
| --- | --- |

3)

Kolmas kanneperuste, joka perustuu todistustaakan kääntämiseen. Kantaja katsoo tästä, ettei hänen tehtävänään ole esittää näyttöä parlamentaarisen avustajansa työskentelystä, vaan että päinvastoin parlamentin on osoitettava asian olevan toisin.

| 4) | Neljäs kanneperuste, joka perustuu suhteellisuusperiaatteen loukkaamiseen siltä osin kuin kantajalta vaadittavan summan suuruus edellyttää, ettei parlamentaarinen avustaja ole koskaan työskennellyt kantajalle. |
| --- | --- |

4)

Neljäs kanneperuste, joka perustuu suhteellisuusperiaatteen loukkaamiseen siltä osin kuin kantajalta vaadittavan summan suuruus edellyttää, ettei parlamentaarinen avustaja ole koskaan työskennellyt kantajalle.

---

| 10.2.2020 | FI | Euroopan unionin virallinen lehti | C 45/78 |
| --- | --- | --- | --- |

10.2.2020

FI

Euroopan unionin virallinen lehti

C 45/78

---

Kanne 18.11.2019 – Bennahmias v. parlamentti

(asia T-799/19)

(2020/C 45/63)

Oikeudenkäyntikieli: ranska

Asianosaiset

Kantaja: Jean-Luc Bennahmias (Marseille, Ranska) (edustajat: asianajajat J.-M. Rikkers, J.-L. Teheux ja M. Ganilsy)

Vastaaja: Euroopan parlamentti

Vaatimukset

Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

| — | kumoamaan Euroopan parlamentin pääsihteerin 16.9.2019 tekemän päätöksen |
| --- | --- |

—

kumoamaan Euroopan parlamentin pääsihteerin 16.9.2019 tekemän päätöksen

| — | kumoamaan velvoitusilmoituksen nro 2019–1598, jolla määrätään perittäväksi takaisin 15 105 euron suuruinen summa |
| --- | --- |

—

kumoamaan velvoitusilmoituksen nro 2019–1598, jolla määrätään perittäväksi takaisin 15 105 euron suuruinen summa

| — | velvoittamaan Euroopan parlamentin korvaamaan oikeudenkäyntikulut. |
| --- | --- |

—

velvoittamaan Euroopan parlamentin korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Kanteensa tueksi kantaja vetoaa neljään kanneperusteeseen.

| 1) | Ensimmäinen kanneperuste, joka perustuu riidanalaisen päätöksen puutteellisiin perusteluihin siltä osin kuin Euroopan parlamentin pääsihteerin päätelmät eivät kantajan mukaan ole yksiselitteisiä ja siltä osin kuin niissä ei mainita, miltä osin toimitetut asiakirjat eivät muodosta näyttöä työskentelystä. |
| --- | --- |

1)

Ensimmäinen kanneperuste, joka perustuu riidanalaisen päätöksen puutteellisiin perusteluihin siltä osin kuin Euroopan parlamentin pääsihteerin päätelmät eivät kantajan mukaan ole yksiselitteisiä ja siltä osin kuin niissä ei mainita, miltä osin toimitetut asiakirjat eivät muodosta näyttöä työskentelystä.

| 2) | Toinen kanneperuste, joka perustuu riidanalaisessa päätöksessä olevaan arviointivirheeseen siltä osin kuin Euroopan parlamentin pääsihteerin toteamat tosiseikat ovat virheelliset. |
| --- | --- |

2)

Toinen kanneperuste, joka perustuu riidanalaisessa päätöksessä olevaan arviointivirheeseen siltä osin kuin Euroopan parlamentin pääsihteerin toteamat tosiseikat ovat virheelliset.

| 3) | Kolmas kanneperuste, joka perustuu todistustaakan kääntämiseen. Kantaja katsoo tästä, ettei hänen tehtävänään ole esittää näyttöä parlamentaarisen avustajansa työskentelystä, vaan että päinvastoin parlamentin on osoitettava asian olevan toisin. |
| --- | --- |

3)

Kolmas kanneperuste, joka perustuu todistustaakan kääntämiseen. Kantaja katsoo tästä, ettei hänen tehtävänään ole esittää näyttöä parlamentaarisen avustajansa työskentelystä, vaan että päinvastoin parlamentin on osoitettava asian olevan toisin.

| 4) | Neljäs kanneperuste, joka perustuu suhteellisuusperiaatteen loukkaamiseen siltä osin kuin kantajalta vaadittavan summan suuruus edellyttää, ettei parlamentaarinen avustaja ole koskaan työskennellyt kantajalle. |
| --- | --- |

4)

Neljäs kanneperuste, joka perustuu suhteellisuusperiaatteen loukkaamiseen siltä osin kuin kantajalta vaadittavan summan suuruus edellyttää, ettei parlamentaarinen avustaja ole koskaan työskennellyt kantajalle.

---

| 10.2.2020 | FI | Euroopan unionin virallinen lehti | C 45/79 |
| --- | --- | --- | --- |

10.2.2020

FI

Euroopan unionin virallinen lehti

C 45/79

---

Kanne 20.11.2019 – Austria Tabak v. EUIPO – Mignot & De Block (AIR)

(asia T-800/19)

(2020/C 45/64)

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Asianosaiset ja muut osapuolet

Kantaja: Austria Tabak GmbH (Wien, Itävalta) (edustajat: asianajajat J. Gracia Albero ja R. Ahijón Lana)

Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)

Muu osapuoli valituslautakunnassa: Mignot & De Block BV (Eindhoven, Alankomaat)

Menettely EUIPO:ssa

Riidanalaisen tavaramerkin haltija: Kantaja

Riidanalainen tavaramerkki: EU-sanamerkki AIR – EU-tavaramerkki nro 2 309 110

EUIPO:ssa käyty menettely: Mitättömyysmenettely

Riidanalainen päätös: EUIPO:n neljännen valituslautakunnan 16.9.2019 asiassa R 1665/2018-4 tekemä päätös

Vaatimukset

Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

| — | kumoaa riidanalaisen päätöksen |
| --- | --- |

—

kumoaa riidanalaisen päätöksen

| — | velvoittaa EUIPO:n korvaamaan oikeudenkäyntikulut, mukaan luettuna neljännessä valituslautakunnassa käydystä menettelystä aiheutuneet kulut. |
| --- | --- |

—

velvoittaa EUIPO:n korvaamaan oikeudenkäyntikulut, mukaan luettuna neljännessä valituslautakunnassa käydystä menettelystä aiheutuneet kulut.

Kanneperusteet

| — | Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2017/1001 58 artiklan 1 kohdan a alakohtaa ja 18 artiklan 1 kohdan a alakohtaa on rikottu. |
| --- | --- |

—

Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2017/1001 58 artiklan 1 kohdan a alakohtaa ja 18 artiklan 1 kohdan a alakohtaa on rikottu.

---

| 10.2.2020 | FI | Euroopan unionin virallinen lehti | C 45/79 |
| --- | --- | --- | --- |

10.2.2020

FI

Euroopan unionin virallinen lehti

C 45/79

---

Kanne 19.11.2019 – Kisscolor Living v. EUIPO – Teoxane (KISS COLOR)

(asia T-802/19)

(2020/C 45/65)

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Asianosaiset ja muut osapuolet

Kantaja: Kisscolor Living GmbH (Bad Homburg, Saksa) (edustaja: asianajaja T. Büttner)

Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)

Muu osapuoli valituslautakunnassa: Teoxane SA (Geneve, Sveitsi)

Menettely EUIPO:ssa

Riidanalaisen tavaramerkin hakija: Kantaja

Riidanalainen tavaramerkki: EU-tavaramerkkihakemus puna-valkoiselle kuviomerkille KISS COLOR – Rekisteröintihakemus nro 16 396 996

EUIPO:ssa käyty menettely: Väitemenettely

Riidanalainen päätös: EUIPO:n neljännen valituslautakunnan 16.9.2019 asiassa R 2167/2018-4 tekemä päätös

Vaatimukset

Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

| — | kumoaa riidanalaisen päätöksen. |
| --- | --- |

—

kumoaa riidanalaisen päätöksen.

Kanneperusteet

| — | Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2017/1001 8 artiklan 1 kohdan b alakohdan rikkominen. |
| --- | --- |

—

Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2017/1001 8 artiklan 1 kohdan b alakohdan rikkominen.

---

| 10.2.2020 | FI | Euroopan unionin virallinen lehti | C 45/80 |
| --- | --- | --- | --- |

10.2.2020

FI

Euroopan unionin virallinen lehti

C 45/80

---

Kanne 19.11.2019 – etc-gaming ja Casino-Equipment v. komissio

(asia T-803/19)

(2020/C 45/66)

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Asianosaiset

Kantajat: etc-gaming GmbH (Wien, Itävalta) ja Casino-Equipment Vermietungs GmbH (Wien) (edustaja: asianajaja A. Schuster)

Vastaaja: Euroopan komissio

Vaatimukset

Kantajat vaativat unionin yleistä tuomioistuinta

| — | velvoittamaan Euroopan unionin, jota edustaa Euroopan komissio, maksamaan 110 836 927,73 euroa korvaukseksi varallisuusvahingosta, jonka se on oikeudenvastaisesti sekä tahallisesti tai tuottamuksellisesti aiheuttanut kantajille laiminlyömällä Euroopan ihmisoikeussopimuksen 6 artiklan 1 kappaleessa ja 13 artiklassa sekä Euroopan unionin perusoikeuskirjan (jäljempänä perusoikeuskirja) 47 artiklassa tarkoitetun oikeussuojakeinon perustamista koskevan velvoitteen |
| --- | --- |

—

velvoittamaan Euroopan unionin, jota edustaa Euroopan komissio, maksamaan 110 836 927,73 euroa korvaukseksi varallisuusvahingosta, jonka se on oikeudenvastaisesti sekä tahallisesti tai tuottamuksellisesti aiheuttanut kantajille laiminlyömällä Euroopan ihmisoikeussopimuksen 6 artiklan 1 kappaleessa ja 13 artiklassa sekä Euroopan unionin perusoikeuskirjan (jäljempänä perusoikeuskirja) 47 artiklassa tarkoitetun oikeussuojakeinon perustamista koskevan velvoitteen

| — | toissijaisesti velvoittamaan Euroopan unionin, jota edustaa Euroopan komissio, korvaamaan varallisuusvahingon, jonka se on oikeudenvastaisesti sekä tahallisesti tai tuottamuksellisesti aiheuttanut kantajille tai joka kantajille aiheutuu vielä tulevaisuudessa sen vuoksi, että se on laiminlyönyt Euroopan ihmisoikeussopimuksen 6 artiklan 1 kappaleessa ja 13 artiklassa sekä perusoikeuskirjan 47 artiklassa tarkoitetun oikeussuojakeinon perustamista koskevan velvoitteen |
| --- | --- |

—

toissijaisesti velvoittamaan Euroopan unionin, jota edustaa Euroopan komissio, korvaamaan varallisuusvahingon, jonka se on oikeudenvastaisesti sekä tahallisesti tai tuottamuksellisesti aiheuttanut kantajille tai joka kantajille aiheutuu vielä tulevaisuudessa sen vuoksi, että se on laiminlyönyt Euroopan ihmisoikeussopimuksen 6 artiklan 1 kappaleessa ja 13 artiklassa sekä perusoikeuskirjan 47 artiklassa tarkoitetun oikeussuojakeinon perustamista koskevan velvoitteen

| — | velvoittamaan Euroopan unionin, jota edustaa Euroopan komissio, korvaamaan oikeudenkäyntikulut. |
| --- | --- |

—

velvoittamaan Euroopan unionin, jota edustaa Euroopan komissio, korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Kanteensa tueksi kantaja vetoaa seuraavaan kanneperusteeseen.

Sillä, että unioni on laiminlyönyt Euroopan ihmisoikeussopimuksen ja perusoikeuskirjan mukaisten tehokasta oikeussuojakeinoa koskevien vaatimusten täytäntöönpanon, on aiheutettu kantajille oikeudenvastaisesti sekä tahallisesti tai tuottamuksellisesti vähintään 110 836 927,73 euron vahinko. Vahinko johtuu siitä, että koska ei ole ollut olemassa oikeussuojakeinoa, jolla olisi voitu saattaa uudelleenarvioitavaksi se, että ennakkoratkaisukysymyksen esittämiseen velvolliset kansalliset tuomioistuimet eivät ole esittäneet ennakkoratkaisukysymystä unionin tuomioistuimelle, kantajien ei ole ollut oikeudellisesti mahdollista edistää unionin oikeuden läpimurtoa ja siten saada toteutetuksi se, että onnenpeleistä annettuun lakiin sisältyviä kansallisia maksusäännöksiä, jotka merkitsevät samalta ajanjaksolta kertyvän liikevaihdon moninkertaisesti ylittävää maksuvelvollisuutta, ei unionin oikeuden ensisijaisuuden vuoksi sovelleta.

---

| 10.2.2020 | FI | Euroopan unionin virallinen lehti | C 45/81 |
| --- | --- | --- | --- |

10.2.2020

FI

Euroopan unionin virallinen lehti

C 45/81

---

Kanne 25.11.2019 – Victoria’s Secret Stores Brand Management v. EUIPO – Yiwu Dearbody Cosmetics (BODYSECRETS)

(asia T-810/19)

(2020/C 45/67)

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Asianosaiset ja muut osapuolet

Kantaja: Victoria’s Secret Stores Brand Management, Inc. (Reynoldsburg, Ohio, Yhdysvallat) (edustaja: solicitor J. Dickerson)

Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)

Muu osapuoli valituslautakunnassa: Yiwu Dearbody Cosmetics Co.Ltd (Yiwu, Kiina)

Menettely EUIPO:ssa

Riidanalaisen tavaramerkin haltija: Muu osapuoli valituslautakunnassa

Riidanalainen tavaramerkki: EU-tavaramerkiksi rekisteröity kuviomerkki BODYSECRETS – EU-tavaramerkki nro 13 921 978

EUIPO:ssa käyty menettely: Mitättömyysmenettely

Riidanalainen päätös: EUIPO:n viidennen valituslautakunnan 5.9.2019 asiassa R 2422/2018-5 tekemä päätös

Vaatimukset

Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

| — | kumoaa riidanalaisen päätöksen |
| --- | --- |

—

kumoaa riidanalaisen päätöksen

| — | toteaa, että EU-tavaramerkin rekisteröinti nro 13 921 978 on julistettava mitättömäksi |
| --- | --- |

—

toteaa, että EU-tavaramerkin rekisteröinti nro 13 921 978 on julistettava mitättömäksi

| — | velvoittaa tavaramerkin haltijan korvaamaan oikeudenkäyntikulut. |
| --- | --- |

—

velvoittaa tavaramerkin haltijan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

Kanneperusteet

| — | Euroopan unionin tavaramerkistä 14.6.2017 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2017/1001 59 artiklan 1 kohdan a alakohdan, luettuna yhdessä 7 artiklan 1 kohdan b, c ja d alakohdan kanssa, rikkominen. |
| --- | --- |

—

Euroopan unionin tavaramerkistä 14.6.2017 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2017/1001 59 artiklan 1 kohdan a alakohdan, luettuna yhdessä 7 artiklan 1 kohdan b, c ja d alakohdan kanssa, rikkominen.

---

| 10.2.2020 | FI | Euroopan unionin virallinen lehti | C 45/82 |
| --- | --- | --- | --- |

10.2.2020

FI

Euroopan unionin virallinen lehti

C 45/82

---

Kanne 3.12.2019 – Totalizator Sportowy v. EUIPO – Lottoland Holdings (LOTTOLAND)

(asia T- 820/19)

(2020/C 45/68)

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Asianosaiset ja muu osapuoli

Kantaja: Totalizator Sportowy sp. z o.o. (Varsova, Puola) (edustaja: asianajaja B. Matusiewicz-Kulig)

Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)

Muu osapuoli valituslautakunnassa: Lottoland Holdings Ltd (Ocean Village, Gibraltar)

Menettely EUIPO:ssa

Riidanalaisen tavaramerkin haltija: Muu osapuoli valituslautakunnassa

Riidanalainen tavaramerkki: EU-tavaramerkiksi rekisteröity sanamerkki LOTTOLAND – EU-tavaramerkki nro 11 369 981

EUIPO:ssa käyty menettely: Mitättömyysmenettely

Riidanalainen päätös: EUIPO:n neljännen valituslautakunnan 2.10.2019 asiassa R 97/2019-4 tekemä päätös

Vaatimukset

Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

| — | kumoaa riidanalaisen päätöksen siltä osin kuin siinä todetaan EU-tavaramerkki nro 11369981 LOTTOLAND voimassa olevaksi kaikkien niiden luokkaan 42 kuuluvien palvelujen osalta, joita varten riidanalainen EU-tavaramerkki rekisteröitiin |
| --- | --- |

—

kumoaa riidanalaisen päätöksen siltä osin kuin siinä todetaan EU-tavaramerkki nro 11369981 LOTTOLAND voimassa olevaksi kaikkien niiden luokkaan 42 kuuluvien palvelujen osalta, joita varten riidanalainen EU-tavaramerkki rekisteröitiin

| — | muuttaa riidanalaista päätöstä toteamalla EU-tavaramerkki nro 11369981 LOTTOLAND mitättömäksi kokonaisuudessaan, mukaan lukien luokkaan 42 kuuluvat palvelut, joita varten riidanalainen tavaramerkki rekisteröitiin |
| --- | --- |

—

muuttaa riidanalaista päätöstä toteamalla EU-tavaramerkki nro 11369981 LOTTOLAND mitättömäksi kokonaisuudessaan, mukaan lukien luokkaan 42 kuuluvat palvelut, joita varten riidanalainen tavaramerkki rekisteröitiin

toissijaisesti

| — | palauttaa asian EUIPO:hon |
| --- | --- |

—

palauttaa asian EUIPO:hon

| — | velvoittaa EUIPO:n korvaamaan oikeudenkäyntikulut. |
| --- | --- |

—

velvoittaa EUIPO:n korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

Kanneperuste

| — | Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2017/1001 täydentämisestä ja delegoidun asetuksen (EU) 2017/1430 kumoamisesta 5.3.2018 annetun komission delegoidun asetuksen (EU) 2018/625 60 artiklan 1 kohdan a alakohdan, luettuna yhdessä 8 artiklan 5 kohdan kanssa, rikkominen |
| --- | --- |

—

Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2017/1001 täydentämisestä ja delegoidun asetuksen (EU) 2017/1430 kumoamisesta 5.3.2018 annetun komission delegoidun asetuksen (EU) 2018/625 60 artiklan 1 kohdan a alakohdan, luettuna yhdessä 8 artiklan 5 kohdan kanssa, rikkominen

---

| 10.2.2020 | FI | Euroopan unionin virallinen lehti | C 45/83 |
| --- | --- | --- | --- |

10.2.2020

FI

Euroopan unionin virallinen lehti

C 45/83

---

Kanne 4.12.2019 – Tazzetti v. komissio

(asia T-825/19)

(2020/C 45/69)

Oikeudenkäyntikieli: italia

Asianosaiset

Kantaja: Tazzetti SpA (Volpiano, Italia) (edustajat: asianajajat M. Condinanzi, E. Ferrero ja C. Vivani)

Vastaaja: Euroopan komissio

Vaatimukset

Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

| — | kumoamaan kantajalle osoitetun 27.9.2019 tehdyn Euroopan komission päätöksen (muistio) ARES (2019) 6014426, kantajalle osoitetun 27.9.2019 tehdyn Euroopan komission päätöksen (muistio) ARES (2019) 6024220, Tazzetti SA:lle osoitetun 30.9.2019 tehdyn Euroopan komission päätöksen (muistio) ARES (2019) 6048224, Tazzetti SpA:lle osoitetun Euroopan komission päätöksen (muistio) ARES (2019) 6871575, sekä myöhemmin toteutetut toimet ja tarpeen vaatiessa ja SEUT 277 artiklassa tarkoitetun fluorihiilivetyjen markkinoille saattamista koskevien kiintiöiden sähköisen rekisterin moitteettoman toiminnan varmistamisesta 25.4.2019 annetun komission täytäntöönpanoasetuksen (EU) 2019/661 (EUVL L 112, s, 11, 26.4.2019) ja erityisesti sen 7 artiklan lainvastaisuuden todettuaan toteamaan kyseisen asetuksen soveltamatta jättämisen ja kumoamaan edellä mainitut päätökset |
| --- | --- |

—

kumoamaan kantajalle osoitetun 27.9.2019 tehdyn Euroopan komission päätöksen (muistio) ARES (2019) 6014426, kantajalle osoitetun 27.9.2019 tehdyn Euroopan komission päätöksen (muistio) ARES (2019) 6024220, Tazzetti SA:lle osoitetun 30.9.2019 tehdyn Euroopan komission päätöksen (muistio) ARES (2019) 6048224, Tazzetti SpA:lle osoitetun Euroopan komission päätöksen (muistio) ARES (2019) 6871575, sekä myöhemmin toteutetut toimet ja tarpeen vaatiessa ja SEUT 277 artiklassa tarkoitetun fluorihiilivetyjen markkinoille saattamista koskevien kiintiöiden sähköisen rekisterin moitteettoman toiminnan varmistamisesta 25.4.2019 annetun komission täytäntöönpanoasetuksen (EU) 2019/661 (EUVL L 112, s, 11, 26.4.2019) ja erityisesti sen 7 artiklan lainvastaisuuden todettuaan toteamaan kyseisen asetuksen soveltamatta jättämisen ja kumoamaan edellä mainitut päätökset

| — | velvoittamaan vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut. |
| --- | --- |

—

velvoittamaan vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Kanteensa tueksi kantaja vetoaa seitsemään kanneperusteeseen.

| 1) | Ensimmäinen kanneperuste, joka perustuu fluoratuista kasvihuonekaasuista ja asetuksen (EY) N:o 842/2006 kumoamisesta 16.4.2014 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 517/2014 (EUVL 2014, L 150, s. 195) 16 artiklan 1, 3 ja 5 kohdan ja 17 artiklan sekä liitteiden V ja VI rikkomiseen, SEUT 291 artiklan ja sen täytäntöönpanotoimien rikkomiseen, harkintavallan väärinkäyttöön, SEUT 296 artiklan rikkomiseen ja perusteluvelvollisuuden laiminlyöntiin sekä suhteellisuusperiaatteen loukkaamiseen. |
| --- | --- |

1)

Ensimmäinen kanneperuste, joka perustuu fluoratuista kasvihuonekaasuista ja asetuksen (EY) N:o 842/2006 kumoamisesta 16.4.2014 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 517/2014 (EUVL 2014, L 150, s. 195) 16 artiklan 1, 3 ja 5 kohdan ja 17 artiklan sekä liitteiden V ja VI rikkomiseen, SEUT 291 artiklan ja sen täytäntöönpanotoimien rikkomiseen, harkintavallan väärinkäyttöön, SEUT 296 artiklan rikkomiseen ja perusteluvelvollisuuden laiminlyöntiin sekä suhteellisuusperiaatteen loukkaamiseen.

| 2) | Toinen kanneperuste perustuu siihen, että fluorihiilivetyjen markkinoille saattamista koskevien kiintiöiden sähköisen rekisterin moitteettoman toiminnan varmistamisesta 25.4.2019 annetun komission täytäntöönpanoasetuksen (EU) 2019/661 (EUVL L 112, s, 11) 7 artikla rikkoo 16.4.2014 annetun asetuksen (EU) 517/2014 15 ja 16 artiklaa ja on tämän vuoksi jätettävä soveltamatta.






  — | Tältä osin kantaja väittää, että mainittu 7 artikla on ristiriidassa asetuksen (EU) 517/2014 15 ja 16 artiklan kanssa siltä osin kuin siinä sallitaan se, että yhden ainoan ilmoittajan tytäryhtiölle ei jaeta kiintiöitä, jotka lasketaan viitearvojen perusteella tai tällaiset kiintiöt jaetaan yksinomaan yhdelle ainoalle ilmoittajalle, joka on sama tytäryhtiön tosiasiallinen omistaja. |
| --- | --- | --- |

2)

Toinen kanneperuste perustuu siihen, että fluorihiilivetyjen markkinoille saattamista koskevien kiintiöiden sähköisen rekisterin moitteettoman toiminnan varmistamisesta 25.4.2019 annetun komission täytäntöönpanoasetuksen (EU) 2019/661 (EUVL L 112, s, 11) 7 artikla rikkoo 16.4.2014 annetun asetuksen (EU) 517/2014 15 ja 16 artiklaa ja on tämän vuoksi jätettävä soveltamatta.

—

Tältä osin kantaja väittää, että mainittu 7 artikla on ristiriidassa asetuksen (EU) 517/2014 15 ja 16 artiklan kanssa siltä osin kuin siinä sallitaan se, että yhden ainoan ilmoittajan tytäryhtiölle ei jaeta kiintiöitä, jotka lasketaan viitearvojen perusteella tai tällaiset kiintiöt jaetaan yksinomaan yhdelle ainoalle ilmoittajalle, joka on sama tytäryhtiön tosiasiallinen omistaja.

| 3) | Kolmas kanneperuste, joka perustuu unionin oikeusjärjestyksen omaisuudensuojaa ja elinkeinovapautta koskevien perustavanlaatuisten periaatteiden loukkaamiseen, SEU 6 artiklan rikkomiseen, luettuna yhdessä Euroopan unionin perusoikeuskirjan 6, 16 ja 17 artiklan kanssa, Euroopan ihmisoikeussopimuksen lisäpöytäkirjan 1 artiklan rikkomiseen sekä SEUT 11 artiklan rikkomiseen. Kantaja vetoaa myös harkintavallan väärinkäyttöön.






  — | Tältä osin kantaja väittää, että komission päätökset, joilla kohtuuttomasti poistetaan kantajan tytäryhtiöltä fluorihiilivetykiintiöt, joiden saamiseen tytäryhtiöllä on oikeus viitearvojen perusteella, loukkaavat kantajan perusoikeuksia. Jos täytäntöönpanoasetuksen säännöksillä pyritään rajoittamaan/estämään kiintiöiden jakamista uusille tulokkaille, jotka eivät aikaisemmin ole toimineet markkinoilla, tapa, jolla komissio on soveltanut niitä kantajan tytäryhtiöön (ja siten itse kantajaan), on harkintavallan väärinkäyttöä. Esiin tuodut virheet ja perusteet pätevät myös, jos oletetaan, että kantajan tytäryhtiölle jaetut vastaavat kiintiöt on katsottava jaetuiksi kantajalle yhtenä ainoana ilmoittajana. |
| --- | --- | --- |

3)

Kolmas kanneperuste, joka perustuu unionin oikeusjärjestyksen omaisuudensuojaa ja elinkeinovapautta koskevien perustavanlaatuisten periaatteiden loukkaamiseen, SEU 6 artiklan rikkomiseen, luettuna yhdessä Euroopan unionin perusoikeuskirjan 6, 16 ja 17 artiklan kanssa, Euroopan ihmisoikeussopimuksen lisäpöytäkirjan 1 artiklan rikkomiseen sekä SEUT 11 artiklan rikkomiseen. Kantaja vetoaa myös harkintavallan väärinkäyttöön.

—

Tältä osin kantaja väittää, että komission päätökset, joilla kohtuuttomasti poistetaan kantajan tytäryhtiöltä fluorihiilivetykiintiöt, joiden saamiseen tytäryhtiöllä on oikeus viitearvojen perusteella, loukkaavat kantajan perusoikeuksia. Jos täytäntöönpanoasetuksen säännöksillä pyritään rajoittamaan/estämään kiintiöiden jakamista uusille tulokkaille, jotka eivät aikaisemmin ole toimineet markkinoilla, tapa, jolla komissio on soveltanut niitä kantajan tytäryhtiöön (ja siten itse kantajaan), on harkintavallan väärinkäyttöä. Esiin tuodut virheet ja perusteet pätevät myös, jos oletetaan, että kantajan tytäryhtiölle jaetut vastaavat kiintiöt on katsottava jaetuiksi kantajalle yhtenä ainoana ilmoittajana.

| 4) | Neljäs kanneperuste, joka perustuu suhteellisuusperiaatteen loukkaamiseen ja samaan periaatteen yhteydessä perusteluvelvollisuuden laiminlyöntiin.






  — | Tältä osin kantaja väittää, että täytäntöönpanoasetuksen 2019/661 7 artiklan soveltaminen ylittää sen, mikä on tarpeen sähköisen rekisterin parempaa ja tehokkaampaa käyttämistä koskevan säännöstön tavoitteiden saavuttamiseksi. Esiin tuodut virheet ja perusteet pätevät myös, jos oletetaan, että kantajan tytäryhtiölle jaetut vastaavat kiintiöt on katsottava jaetuiksi kantajalle yhtenä ainoana ilmoittajana: siinä tapauksessa päätösten vaikutus kantajan konsernin yritystoiminnan järjestämiseen kirjanpidollisine, verotuksellisine ja taloudellisine seurauksineen ei ole millään tavoin oikeutettu eikä kohtuullinen kyseisen säännösten tavoitteiden valossa. |
| --- | --- | --- |

4)

Neljäs kanneperuste, joka perustuu suhteellisuusperiaatteen loukkaamiseen ja samaan periaatteen yhteydessä perusteluvelvollisuuden laiminlyöntiin.

—

Tältä osin kantaja väittää, että täytäntöönpanoasetuksen 2019/661 7 artiklan soveltaminen ylittää sen, mikä on tarpeen sähköisen rekisterin parempaa ja tehokkaampaa käyttämistä koskevan säännöstön tavoitteiden saavuttamiseksi. Esiin tuodut virheet ja perusteet pätevät myös, jos oletetaan, että kantajan tytäryhtiölle jaetut vastaavat kiintiöt on katsottava jaetuiksi kantajalle yhtenä ainoana ilmoittajana: siinä tapauksessa päätösten vaikutus kantajan konsernin yritystoiminnan järjestämiseen kirjanpidollisine, verotuksellisine ja taloudellisine seurauksineen ei ole millään tavoin oikeutettu eikä kohtuullinen kyseisen säännösten tavoitteiden valossa.

| 5) | Viides kanneperuste, joka perustuu SEUT 49 artiklan ja sitä seuraavien artiklojen sekä SEUT 63 artiklan ja sitä seuraavien artiklojen rikkomiseen.






  — | Tältä osin kantaja väittää, että kantajan toiminnalle kiintiöiden epäämisestä sen tytäryhtiöltä – vaikka ne jaettaisiinkin sille itselleen – aiheutuva vahinko merkitsee sisämarkkinoita koskevien sijoittautumisvapauden ja pääomien vapaan liikkuvuuden kaltaisten perusvapauksien loukkaamista, koska kantaja on italialainen yhtiö, joka on käyttänyt Euroopan unionin oikeudessa taattua sijoittautumisvapautta ja pääomien vapaata liikkuvuutta koskevaa oikeuttaan hankkiakseen Espanjan oikeuden mukaan perustetun yhtiön kehittääkseen näillä markkinoilla yritystoimintansa osaa. |
| --- | --- | --- |

5)

Viides kanneperuste, joka perustuu SEUT 49 artiklan ja sitä seuraavien artiklojen sekä SEUT 63 artiklan ja sitä seuraavien artiklojen rikkomiseen.

—

Tältä osin kantaja väittää, että kantajan toiminnalle kiintiöiden epäämisestä sen tytäryhtiöltä – vaikka ne jaettaisiinkin sille itselleen – aiheutuva vahinko merkitsee sisämarkkinoita koskevien sijoittautumisvapauden ja pääomien vapaan liikkuvuuden kaltaisten perusvapauksien loukkaamista, koska kantaja on italialainen yhtiö, joka on käyttänyt Euroopan unionin oikeudessa taattua sijoittautumisvapautta ja pääomien vapaata liikkuvuutta koskevaa oikeuttaan hankkiakseen Espanjan oikeuden mukaan perustetun yhtiön kehittääkseen näillä markkinoilla yritystoimintansa osaa.

| 6) | Kuudes kanneperuste, joka perustuu luottamuksensuojan, oikeusvarmuuden ja yksilönoikeuksia perustavien normien taannehtivuuskiellon periaatteiden loukkaamiseen.






  — | Tältä osin kantaja väittää, että sillä on oikeus organisoida oma ja sen tytärkonsernin yritystoiminta niiden kohtuullisten kannattavuusennusteiden perusteella, jotka perustuvat viitearvoista johtuvaan (myös) espanjalaisen tytäryhtiön kiintiöodotukseen. Päätös olla jakamatta kiintiöitä Tazzetti SA:lle loukkaa näitä periaatteita ja sillä laiminlyödään SEUT 296 vahvistettu perusteluvelvollisuus, koska siinä ei mitenkään selitetä komission valintaa eikä tasapainoteta intressejä. Näitä periaatteita loukataan myös silloin, jos espanjalaisen tytäryhtiön kiintiöt jaetaan kantajalle yhtenä ainoana ilmoittajana. |
| --- | --- | --- |

6)

Kuudes kanneperuste, joka perustuu luottamuksensuojan, oikeusvarmuuden ja yksilönoikeuksia perustavien normien taannehtivuuskiellon periaatteiden loukkaamiseen.

—

Tältä osin kantaja väittää, että sillä on oikeus organisoida oma ja sen tytärkonsernin yritystoiminta niiden kohtuullisten kannattavuusennusteiden perusteella, jotka perustuvat viitearvoista johtuvaan (myös) espanjalaisen tytäryhtiön kiintiöodotukseen. Päätös olla jakamatta kiintiöitä Tazzetti SA:lle loukkaa näitä periaatteita ja sillä laiminlyödään SEUT 296 vahvistettu perusteluvelvollisuus, koska siinä ei mitenkään selitetä komission valintaa eikä tasapainoteta intressejä. Näitä periaatteita loukataan myös silloin, jos espanjalaisen tytäryhtiön kiintiöt jaetaan kantajalle yhtenä ainoana ilmoittajana.

| 7) | Seitsemäs kanneperuste, joka perustuu yhdenvertaisen kohtelun periaatteen loukkaamiseen.






  — | Kantaja väittää tältä osin, että riidanalaisten päätösten perusteella Tazzetti SA joutuu samanlaiseen asemaan kuin markkinoiden uudet tulokkaat, vaikka Tazzetti SA on kantajan tavoin omistaja siitä lähtien kuin se on ollut vakiintuneesti markkinoilla. |
| --- | --- | --- |

7)

Seitsemäs kanneperuste, joka perustuu yhdenvertaisen kohtelun periaatteen loukkaamiseen.

—

Kantaja väittää tältä osin, että riidanalaisten päätösten perusteella Tazzetti SA joutuu samanlaiseen asemaan kuin markkinoiden uudet tulokkaat, vaikka Tazzetti SA on kantajan tavoin omistaja siitä lähtien kuin se on ollut vakiintuneesti markkinoilla.

---

| 10.2.2020 | FI | Euroopan unionin virallinen lehti | C 45/85 |
| --- | --- | --- | --- |

10.2.2020

FI

Euroopan unionin virallinen lehti

C 45/85

---

Kanne 4.12.2019 – Tazzetti v. komissio

(asia T-826/19)

(2020/C 45/70)

Oikeudenkäyntikieli: italia

Asianosaiset

Kantaja: Tazzetti SA (Madrid, Espanja) (edustajat: asianajajat M. Condinanzi, E. Ferrero ja C. Vivani)

Vastaaja: Euroopan komissio

Vaatimukset

Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

| — | kumoamaan riidanalaiset päätökset todettuaan niiden lainvastaisuuden ja mahdollisesti jätettyään soveltamatta täytäntöönpanoasetusta (EU) 2019/661 ja erityisesti sen 7 artiklaa |
| --- | --- |

—

kumoamaan riidanalaiset päätökset todettuaan niiden lainvastaisuuden ja mahdollisesti jätettyään soveltamatta täytäntöönpanoasetusta (EU) 2019/661 ja erityisesti sen 7 artiklaa

| — | velvoittamaan vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut. |
| --- | --- |

—

velvoittamaan vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Nyt käsiteltävänä olevalla kanteella vaaditaan unionin yleistä tuomioistuinta kumoamaan kantajalle osoitettu 30.9.2019 tehty Euroopan komission päätös (muistio) ARES (2019) 6048224, Tazzetti S.p.A:lle osoitettu 27.9.2019 tehty Euroopan komission päätös (muistio) ARES (2019) 6014426 ja Tazzetti S.p.A:lle osoitettu 27.9.2019 tehty Euroopan komission päätös (muistio) ARES (2019) 6024220, sekä myöhemmin toteutetut toimet ja tarpeen vaatiessa ja SEUT 277 artiklassa tarkoitetun fluorihiilivetyjen markkinoille saattamista koskevien kiintiöiden sähköisen rekisterin moitteettoman toiminnan varmistamisesta 25.4.2019 annetun komission täytäntöönpanoasetuksen (EU) 2019/661 (EUVL L 112, s, 11, 26.4.2019) ja erityisesti sen 7 artiklan lainvastaisuuden todettuaan toteamaan kyseisen asetuksen soveltamatta jättämisen ja kumoamaan edellä mainitut päätökset.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut ovat samat kuin asiassa T-825/19, Tazzetti v. komissio.

---

| 10.2.2020 | FI | Euroopan unionin virallinen lehti | C 45/85 |
| --- | --- | --- | --- |

10.2.2020

FI

Euroopan unionin virallinen lehti

C 45/85

---

Kanne 6.12.2019 – Grammer v. EUIPO (Geometrinen kuvio)

(asia T-833/19)

(2020/C 45/71)

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Asianosaiset

Kantaja: Grammer AG (Amberg, Saksa) (edustajat: asianajajat J. Bühling ja D. Graetsch)

Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)

Menettely EUIPO:ssa

Riidanalainen tavaramerkki: Hakemus kuviomerkin (geometrinen kuvio) rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi – Rekisteröintihakemus nro 15 389 621

Riidanalainen päätös: EUIPO:n toisen valituslautakunnan 19.9.2019 asiassa R 1478/2019-2 tekemä päätös

Vaatimukset

Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

| — | kumoaa riidanalaisen päätöksen |
| --- | --- |

—

kumoaa riidanalaisen päätöksen

| — | velvoittaa EUIPO:n korvaamaan oikeudenkäyntikulut valitusmenettelyn kulut mukaan lukien. |
| --- | --- |

—

velvoittaa EUIPO:n korvaamaan oikeudenkäyntikulut valitusmenettelyn kulut mukaan lukien.

Kanneperusteet

| — | Euroopan unionin tavaramerkistä 14.6.2017 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2017/1001 7 artiklan 1 kohdan b alakohdan rikkominen. |
| --- | --- |

—

Euroopan unionin tavaramerkistä 14.6.2017 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2017/1001 7 artiklan 1 kohdan b alakohdan rikkominen.

---

| 10.2.2020 | FI | Euroopan unionin virallinen lehti | C 45/86 |
| --- | --- | --- | --- |

10.2.2020

FI

Euroopan unionin virallinen lehti

C 45/86

---

Kanne 5.12.2019 – e*Message Wireless Information Services v. EUIPO – Apple (e*message)

(asia T-834/19)

(2020/C 45/72)

Kannekirjelmän kieli: saksa

Asianosaiset ja muut osapuolet

Kantaja: e*Message Wireless Information Services GmbH (Berliini, Saksa) (edustaja: asianajaja A. Hotz)

Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)

Muu osapuoli valituslautakunnassa: Apple Inc. (Cupertino, Kalifornia, Yhdysvallat)

Menettely EUIPO:ssa

Riidanalaisen tavaramerkin haltija: Kantaja

Riidanalainen tavaramerkki: EU-tavaramerkiksi rekisteröity väriltään keltaoranssi ja musta kuviomerkki e*message – EU-tavaramerkki nro 1 548 619

EUIPO:ssa käyty menettely: Menettämismenettely

Riidanalainen päätös: EUIPO:n viidennen valituslautakunnan 10.9.2019 asiassa R 2454/2018-5 tekemä päätös

Vaatimukset

Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

| — | kumoaa riidanalaisen päätöksen |
| --- | --- |

—

kumoaa riidanalaisen päätöksen

| — | kumoaa EUIPO:n mitättömyysosaston 25.10.2018 tekemän päätöksen nro 13 800 C |
| --- | --- |

—

kumoaa EUIPO:n mitättömyysosaston 25.10.2018 tekemän päätöksen nro 13 800 C

| — | hylkää EU-tavaramerkin nro 1 548 619 menetetyksi julistamisesta 22.9.2016 tehdyn vaatimuksen |
| --- | --- |

—

hylkää EU-tavaramerkin nro 1 548 619 menetetyksi julistamisesta 22.9.2016 tehdyn vaatimuksen

| — | velvoittaa EUIPO:n sekä asian käsittelyyn mahdollisesti osallistuvan väliintulijan korvaamaan oikeudenkäyntikulut. |
| --- | --- |

—

velvoittaa EUIPO:n sekä asian käsittelyyn mahdollisesti osallistuvan väliintulijan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

Kanneperusteet

| — | Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2017/1001 59 artiklan 1 kohdan a alakohdan, luettuna yhdessä 7 artiklan kanssa, ja SEU 2 artiklan ensimmäisen virkkeen, luettuna yhdessä SEUT 1 artiklan 2 kohdan kanssa, rikkominen (oikeusvaltioperiaate ja säädännäisyysvaatimus) |
| --- | --- |

—

Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2017/1001 59 artiklan 1 kohdan a alakohdan, luettuna yhdessä 7 artiklan kanssa, ja SEU 2 artiklan ensimmäisen virkkeen, luettuna yhdessä SEUT 1 artiklan 2 kohdan kanssa, rikkominen (oikeusvaltioperiaate ja säädännäisyysvaatimus)

| — | Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2017/1001 59 artiklan 1 kohdan a alakohdan, luettuna yhdessä 7 artiklan 1 kohdan b ja c alakohdan kanssa, rikkominen, koska Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 7 artiklan 1 kohdan b ja c alakohdan säännösten nykyistä tulkintaa on sovellettu oikeudellisesti virheellisellä tavalla riidanalaisen EU-tavaramerkin rekisteröintihakemuksen ajankohtaan, ja koska toteamukset neuvoston asetuksen (EU) 207/2009 7 artiklan 1 kohdan b ja c alakohdan säännösten tulkinnasta hakemuksen ajankohtana puuttuvat |
| --- | --- |

—

Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2017/1001 59 artiklan 1 kohdan a alakohdan, luettuna yhdessä 7 artiklan 1 kohdan b ja c alakohdan kanssa, rikkominen, koska Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 7 artiklan 1 kohdan b ja c alakohdan säännösten nykyistä tulkintaa on sovellettu oikeudellisesti virheellisellä tavalla riidanalaisen EU-tavaramerkin rekisteröintihakemuksen ajankohtaan, ja koska toteamukset neuvoston asetuksen (EU) 207/2009 7 artiklan 1 kohdan b ja c alakohdan säännösten tulkinnasta hakemuksen ajankohtana puuttuvat

| — | Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2017/1001 59 artiklan 1 kohdan a alakohdan, luettuna yhdessä 7 artiklan 1 kohdan b ja c alakohdan kanssa, ja 64 artiklan 5 kohdan rikkominen, koska tosiseikkoja koskevat toteamukset yleisölle muodostuneesta käsityksestä hakemuksen ajankohtana puuttuvat ja koska vaatimukset tavaramerkkisuojan ehdottomia esteitä hakemusajankohtana koskevalle näytölle ja niiden toteamiselle on asetettu liian vähäisiksi kauan sitten tapahtuneiden rekisteröintimenettelyjen osalta |
| --- | --- |

—

Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2017/1001 59 artiklan 1 kohdan a alakohdan, luettuna yhdessä 7 artiklan 1 kohdan b ja c alakohdan kanssa, ja 64 artiklan 5 kohdan rikkominen, koska tosiseikkoja koskevat toteamukset yleisölle muodostuneesta käsityksestä hakemuksen ajankohtana puuttuvat ja koska vaatimukset tavaramerkkisuojan ehdottomia esteitä hakemusajankohtana koskevalle näytölle ja niiden toteamiselle on asetettu liian vähäisiksi kauan sitten tapahtuneiden rekisteröintimenettelyjen osalta

| — | Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2017/1001 59 artiklan 1 kohdan a alakohdan, luettuna yhdessä 7 artiklan 1 kohdan c alakohdan kanssa, rikkominen, koska riidanalaisen EU-tavaramerkin kuvio-osat on arvioitu virheellisesti ja hakemusajankohtaan liittyvät tosiseikkoja koskevat toteamukset puuttuvat |
| --- | --- |

—

Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2017/1001 59 artiklan 1 kohdan a alakohdan, luettuna yhdessä 7 artiklan 1 kohdan c alakohdan kanssa, rikkominen, koska riidanalaisen EU-tavaramerkin kuvio-osat on arvioitu virheellisesti ja hakemusajankohtaan liittyvät tosiseikkoja koskevat toteamukset puuttuvat

| — | Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2017/1001 59 artiklan 1 kohdan a alakohdan, luettuna yhdessä 7 artiklan 1 kohdan b alakohdan kanssa, rikkominen, koska erottamiskyky on arvioitu virheellisesti ja hakemusajankohtaan liittyvät tosiseikkoja koskevat toteamukset puuttuvat |
| --- | --- |

—

Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2017/1001 59 artiklan 1 kohdan a alakohdan, luettuna yhdessä 7 artiklan 1 kohdan b alakohdan kanssa, rikkominen, koska erottamiskyky on arvioitu virheellisesti ja hakemusajankohtaan liittyvät tosiseikkoja koskevat toteamukset puuttuvat

| — | Euroopan unionin perusoikeuskirjan 17 artiklan ja Euroopan ihmisoikeussopimuksen ensimmäisen lisäpöytäkirjan 1 artiklan, luettuna yhdessä SEU 6 artiklan 1–3 kohdan ja SEUT 2 artiklan 1 kohdan kanssa, rikkominen sekä luottamuksensuojaa ja oikeusvarmuutta koskevien yleisten oikeusperiaatteiden (SEU 2 artiklan ensimmäinen virke) loukkaaminen, koska etuja luova lainmukainen hallintotoimi on peruutettu virheellisesti |
| --- | --- |

—

Euroopan unionin perusoikeuskirjan 17 artiklan ja Euroopan ihmisoikeussopimuksen ensimmäisen lisäpöytäkirjan 1 artiklan, luettuna yhdessä SEU 6 artiklan 1–3 kohdan ja SEUT 2 artiklan 1 kohdan kanssa, rikkominen sekä luottamuksensuojaa ja oikeusvarmuutta koskevien yleisten oikeusperiaatteiden (SEU 2 artiklan ensimmäinen virke) loukkaaminen, koska etuja luova lainmukainen hallintotoimi on peruutettu virheellisesti

| — | Euroopan unionin perusoikeuskirjan 17 artiklan ja Euroopan ihmisoikeussopimuksen ensimmäisen lisäpöytäkirjan 1 artiklan, luettuna yhdessä SEU 6 artiklan 1–3 kohdan ja SEUT 2 artiklan 1 kohdan kanssa, rikkominen sekä luottamuksensuojaa ja oikeusvarmuutta koskevien yleisten oikeusperiaatteiden (SEU 2 artiklan ensimmäinen virke) loukkaaminen, koska etuja luova oikeudenvastainen hallintotoimi on peruutettu virheellisesti. |
| --- | --- |

—

Euroopan unionin perusoikeuskirjan 17 artiklan ja Euroopan ihmisoikeussopimuksen ensimmäisen lisäpöytäkirjan 1 artiklan, luettuna yhdessä SEU 6 artiklan 1–3 kohdan ja SEUT 2 artiklan 1 kohdan kanssa, rikkominen sekä luottamuksensuojaa ja oikeusvarmuutta koskevien yleisten oikeusperiaatteiden (SEU 2 artiklan ensimmäinen virke) loukkaaminen, koska etuja luova oikeudenvastainen hallintotoimi on peruutettu virheellisesti.

---

| 10.2.2020 | FI | Euroopan unionin virallinen lehti | C 45/87 |
| --- | --- | --- | --- |

10.2.2020

FI

Euroopan unionin virallinen lehti

C 45/87

---

Kanne 10.12.2019 – Première Vision v. EUIPO – Vente-Privee.com (PV)

(asia T-836/19)

(2020/C 45/73)

Oikeudenkäyntikieli: ranska

Asianosaiset ja muut osapuolet

Kantaja: Première Vision (Lyon, Ranska) (edustaja: asianajaja C. Champagner Katz)

Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)

Muu osapuoli valituslautakunnassa: Vente-Privee.com SA (Pariisi, Ranska)

Menettely EUIPO:ssa

Riidanalaisen tavaramerkin hakija: Kantaja

Riidanalainen tavaramerkki: EU-tavaramerkkihakemus kuviomerkille PV – Rekisteröintihakemus nro 13 999 578

EUIPO:ssa käyty menettely: Väitemenettely

Riidanalainen päätös: EUIPO:n ensimmäisen valituslautakunnan 3.10.2019 asiassa R 2125/2018-1 tekemä päätös

Vaatimukset

Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

| — | kumoaa riidanalaisen päätöksen |
| --- | --- |

—

kumoaa riidanalaisen päätöksen

| — | velvoittaa EUIPO:n ja tarvittaessa vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut. |
| --- | --- |

—

velvoittaa EUIPO:n ja tarvittaessa vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

Kanneperusteet

Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2017/1001 8 artiklan 1 kohdan b alakohdan rikkominen.

---

| 10.2.2020 | FI | Euroopan unionin virallinen lehti | C 45/88 |
| --- | --- | --- | --- |

10.2.2020

FI

Euroopan unionin virallinen lehti

C 45/88

---

Kanne 10.12.2019 – Koopman International v. EUIPO – Tinnus Enterprises ja Mystic Products Import & Export (nesteen annostelulaitteet)

(asia T-838/19)

(2020/C 45/74)

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Asianosaiset ja muut osapuolet

Kantaja: Koopman International BV (Amsterdam, Alankomaat) (edustaja: asianajaja B. van Werven)

Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)

Muut osapuolet valituslautakunnassa: Tinnus Enterprises LLC (Plano, Texas, Yhdysvallat) ja Mystic Products Import & Export, SL (Badalona, Espanja)

Menettely EUIPO:ssa

Riidanalaisen mallin haltija: Tinnus Enterprises

Riidanalainen malli: Yhteisömalli nro 1431 829-0006

Riidanalainen päätös: EUIPO:n kolmannen valituslautakunnan 18.9.2019 asiassa R 1005/2018-3 tekemä välipäätös

Vaatimukset

Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

| — | kumoaa riidanalaisen päätöksen valituslautakunnassa käytävän valitusmenettelyn lykkäämisestä ja päättää, että kyseistä menettelyä valituslautakunnassa jatketaan; |
| --- | --- |

—

kumoaa riidanalaisen päätöksen valituslautakunnassa käytävän valitusmenettelyn lykkäämisestä ja päättää, että kyseistä menettelyä valituslautakunnassa jatketaan;

| — | yhdistää tämän unionin yleisessä tuomioistuimessa vireillä olevan asian Koopman Internationalin samanaikaisesti tämän asian kanssa unionin yleisessä tuomioistuimessa vireille panemiin asioihin R 1006/2018-3, R 1008/2018-3, R 1010/2018-3 ja R 1009/2018-3; |
| --- | --- |

—

yhdistää tämän unionin yleisessä tuomioistuimessa vireillä olevan asian Koopman Internationalin samanaikaisesti tämän asian kanssa unionin yleisessä tuomioistuimessa vireille panemiin asioihin R 1006/2018-3, R 1008/2018-3, R 1010/2018-3 ja R 1009/2018-3;

| — | velvoittaa Tinnus Enterprisesin korvaamaan Koopman Internationalin oikeudenkäyntikulut. |
| --- | --- |

—

velvoittaa Tinnus Enterprisesin korvaamaan Koopman Internationalin oikeudenkäyntikulut.

Kanneperusteet

| — | Valituslautakunta ei ole arvioinut ja soveltanut asianmukaisesti oikeusvarmuutta koskevaa kriteeriä. |
| --- | --- |

—

Valituslautakunta ei ole arvioinut ja soveltanut asianmukaisesti oikeusvarmuutta koskevaa kriteeriä.

| — | Valituslautakunta ei ole arvioinut ja soveltanut asianmukaisesti prosessiekonomiaa koskevaa kriteeriä. |
| --- | --- |

—

Valituslautakunta ei ole arvioinut ja soveltanut asianmukaisesti prosessiekonomiaa koskevaa kriteeriä.

| — | Valituslautakunta ei ole arvioinut ja soveltanut asianmukaisesti hyvää hallintoa koskevaa kriteeriä. |
| --- | --- |

—

Valituslautakunta ei ole arvioinut ja soveltanut asianmukaisesti hyvää hallintoa koskevaa kriteeriä.

| — | Valituslautakunta ei ole suorittanut asianmukaisesti kaikkien asianosaisten etujen vertailua. |
| --- | --- |

—

Valituslautakunta ei ole suorittanut asianmukaisesti kaikkien asianosaisten etujen vertailua.

---

| 10.2.2020 | FI | Euroopan unionin virallinen lehti | C 45/89 |
| --- | --- | --- | --- |

10.2.2020

FI

Euroopan unionin virallinen lehti

C 45/89

---

Kanne 10.12.2019 – Koopman International v. EUIPO – Tinnus Enterprises ja Mystic Prodcuts Import & Export (nesteen annostelulaitteet)

(asia T-839/19)

(2020/C 45/75)

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Asianosaiset ja muut osapuolet

Kantaja: Koopman International BV (Amsterdam, Alankomaat) (edustaja: asianajaja B. van Werven)

Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)

Muut osapuolet valituslautakunnassa: Tinnus Enterprises LLC (Plano, Texas, Yhdysvallat) ja Mystic Products Import & Export, SL (Badalona, Espanja)

Menettely EUIPO:ssa

Riidanalaisen mallin haltija: Tinnus Enterprises

Riidanalainen malli: Yhteisömalli nro 1431 829-0002

Riidanalainen päätös: EUIPO:n kolmannen valituslautakunnan 18.9.2019 asiassa R 1006/2018-3 tekemä välipäätös

Vaatimukset

Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

| — | kumoaa riidanalaisen päätöksen valituslautakunnassa käytävän valitusmenettelyn lykkäämisestä ja päättää, että kyseistä menettelyä valituslautakunnassa jatketaan; |
| --- | --- |

—

kumoaa riidanalaisen päätöksen valituslautakunnassa käytävän valitusmenettelyn lykkäämisestä ja päättää, että kyseistä menettelyä valituslautakunnassa jatketaan;

| — | yhdistää tämän unionin yleisessä tuomioistuimessa vireillä olevan asian Koopman Internationalin samanaikaisesti tämän asian kanssa unionin yleisessä tuomioistuimessa vireille panemiin asioihin R 1008/2018-3, R 1005/2018-3, R 1010/2018-3 ja R 1009/2018-3; |
| --- | --- |

—

yhdistää tämän unionin yleisessä tuomioistuimessa vireillä olevan asian Koopman Internationalin samanaikaisesti tämän asian kanssa unionin yleisessä tuomioistuimessa vireille panemiin asioihin R 1008/2018-3, R 1005/2018-3, R 1010/2018-3 ja R 1009/2018-3;

| — | velvoittaa Tinnus Enterprisesin korvaamaan Koopman Internationalin oikeudenkäyntikulut. |
| --- | --- |

—

velvoittaa Tinnus Enterprisesin korvaamaan Koopman Internationalin oikeudenkäyntikulut.

Kanneperusteet

| — | Valituslautakunta ei ole arvioinut ja soveltanut asianmukaisesti oikeusvarmuutta koskevaa kriteeriä. |
| --- | --- |

—

Valituslautakunta ei ole arvioinut ja soveltanut asianmukaisesti oikeusvarmuutta koskevaa kriteeriä.

| — | Valituslautakunta ei ole arvioinut ja soveltanut asianmukaisesti prosessiekonomiaa koskevaa kriteeriä. |
| --- | --- |

—

Valituslautakunta ei ole arvioinut ja soveltanut asianmukaisesti prosessiekonomiaa koskevaa kriteeriä.

| — | Valituslautakunta ei ole arvioinut ja soveltanut asianmukaisesti hyvää hallintoa koskevaa kriteeriä. |
| --- | --- |

—

Valituslautakunta ei ole arvioinut ja soveltanut asianmukaisesti hyvää hallintoa koskevaa kriteeriä.

| — | Valituslautakunta ei ole suorittanut asianmukaisesti kaikkien asianosaisten etujen vertailua. |
| --- | --- |

—

Valituslautakunta ei ole suorittanut asianmukaisesti kaikkien asianosaisten etujen vertailua.

---

| 10.2.2020 | FI | Euroopan unionin virallinen lehti | C 45/90 |
| --- | --- | --- | --- |

10.2.2020

FI

Euroopan unionin virallinen lehti

C 45/90

---

Kanne 10.12.2019 – Koopman International v. EUIPO – Tinnus Enterprises ja Mystic Products Import & Export (nesteen annostelulaitteet)

(asia T-840/19)

(2020/C 45/76)

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Asianosaiset ja muut osapuolet

Kantaja: Koopman International BV (Amsterdam, Alankomaat) (edustaja: asianajaja B. van Werven)

Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)

Muut osapuolet valituslautakunnassa: Tinnus Enterprises LLC (Plano, Texas, Yhdysvallat) ja Mystic Products Import & Export, SL (Badalona, Espanja)

Menettely EUIPO:ssa

Riidanalaisen mallin haltija: Tinnus Enterprises

Riidanalainen malli: Yhteisömalli nro 1431 829-0005

Riidanalainen päätös: EUIPO:n kolmannen valituslautakunnan 18.9.2019 asiassa R 1008/2018-3 tekemä välipäätös

Vaatimukset

Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

| — | kumoaa riidanalaisen päätöksen valituslautakunnassa käytävän valitusmenettelyn lykkäämisestä ja päättää, että kyseistä menettelyä valituslautakunnassa jatketaan; |
| --- | --- |

—

kumoaa riidanalaisen päätöksen valituslautakunnassa käytävän valitusmenettelyn lykkäämisestä ja päättää, että kyseistä menettelyä valituslautakunnassa jatketaan;

| — | yhdistää tämän unionin yleisessä tuomioistuimessa vireillä olevan asian Koopman Internationalin samanaikaisesti tämän asian kanssa unionin yleisessä tuomioistuimessa vireille panemiin asioihin R 1006/2018-3, R 1005/2018-3, R 1010/2018-3 ja R 1009/2018-3; |
| --- | --- |

—

yhdistää tämän unionin yleisessä tuomioistuimessa vireillä olevan asian Koopman Internationalin samanaikaisesti tämän asian kanssa unionin yleisessä tuomioistuimessa vireille panemiin asioihin R 1006/2018-3, R 1005/2018-3, R 1010/2018-3 ja R 1009/2018-3;

| — | velvoittaa Tinnus Enterprisesin korvaamaan Koopman Internationalin oikeudenkäyntikulut. |
| --- | --- |

—

velvoittaa Tinnus Enterprisesin korvaamaan Koopman Internationalin oikeudenkäyntikulut.

Kanneperusteet

| — | Valituslautakunta ei ole arvioinut ja soveltanut asianmukaisesti oikeusvarmuutta koskevaa kriteeriä. |
| --- | --- |

—

Valituslautakunta ei ole arvioinut ja soveltanut asianmukaisesti oikeusvarmuutta koskevaa kriteeriä.

| — | Valituslautakunta ei ole arvioinut ja soveltanut asianmukaisesti prosessiekonomiaa koskevaa kriteeriä. |
| --- | --- |

—

Valituslautakunta ei ole arvioinut ja soveltanut asianmukaisesti prosessiekonomiaa koskevaa kriteeriä.

| — | Valituslautakunta ei ole arvioinut ja soveltanut asianmukaisesti hyvää hallintoa koskevaa kriteeriä. |
| --- | --- |

—

Valituslautakunta ei ole arvioinut ja soveltanut asianmukaisesti hyvää hallintoa koskevaa kriteeriä.

| — | Valituslautakunta ei ole suorittanut asianmukaisesti kaikkien asianosaisten etujen vertailua. |
| --- | --- |

—

Valituslautakunta ei ole suorittanut asianmukaisesti kaikkien asianosaisten etujen vertailua.

---

| 10.2.2020 | FI | Euroopan unionin virallinen lehti | C 45/91 |
| --- | --- | --- | --- |

10.2.2020

FI

Euroopan unionin virallinen lehti

C 45/91

---

Kanne 10.12.2019 – Koopman International v. EUIPO – Tinnus Enterprises ja Mystic Products Import & Export (nesteen annostelulaitteet)

(asia T-841/19)

(2020/C 45/77)

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Asianosaiset ja muut osapuolet

Kantaja: Kantaja: Koopman International BV (Amsterdam, Alankomaat) (edustaja: asianajaja B. van Werven)

Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)

Muut osapuolet valituslautakunnassa: Tinnus Enterprises LLC (Plano, Texas, Yhdysvallat) ja Mystic Products Import & Export, SL (Badalona, Espanja)

Menettely EUIPO:ssa

Riidanalaisen mallin haltija: Tinnus Enterprises

Riidanalainen malli: Yhteisömalli nro 1431 829-0008

Riidanalainen päätös: EUIPO:n kolmannen valituslautakunnan 18.9.2019 asiassa R 1009/2018-3 tekemä välipäätös

Vaatimukset

Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

| — | kumoaa riidanalaisen päätöksen valituslautakunnassa käytävän valitusmenettelyn lykkäämisestä ja päättää, että kyseistä menettelyä valituslautakunnassa jatketaan; |
| --- | --- |

—

kumoaa riidanalaisen päätöksen valituslautakunnassa käytävän valitusmenettelyn lykkäämisestä ja päättää, että kyseistä menettelyä valituslautakunnassa jatketaan;

| — | yhdistää tämän unionin yleisessä tuomioistuimessa vireillä olevan asian Koopman Internationalin samanaikaisesti tämän asian kanssa unionin yleisessä tuomioistuimessa vireille panemiin asioihin R 1006/2018-3, R 1008/2018-3, R 1005/2018-3 ja R 1010/2018-3; |
| --- | --- |

—

yhdistää tämän unionin yleisessä tuomioistuimessa vireillä olevan asian Koopman Internationalin samanaikaisesti tämän asian kanssa unionin yleisessä tuomioistuimessa vireille panemiin asioihin R 1006/2018-3, R 1008/2018-3, R 1005/2018-3 ja R 1010/2018-3;

| — | velvoittaa Tinnus Enterprisesin korvaamaan Koopman Internationalin oikeudenkäyntikulut. |
| --- | --- |

—

velvoittaa Tinnus Enterprisesin korvaamaan Koopman Internationalin oikeudenkäyntikulut.

Kanneperusteet

| — | Valituslautakunta ei ole arvioinut ja soveltanut asianmukaisesti oikeusvarmuutta koskevaa kriteeriä. |
| --- | --- |

—

Valituslautakunta ei ole arvioinut ja soveltanut asianmukaisesti oikeusvarmuutta koskevaa kriteeriä.

| — | Valituslautakunta ei ole arvioinut ja soveltanut asianmukaisesti prosessiekonomiaa koskevaa kriteeriä. |
| --- | --- |

—

Valituslautakunta ei ole arvioinut ja soveltanut asianmukaisesti prosessiekonomiaa koskevaa kriteeriä.

| — | Valituslautakunta ei ole arvioinut ja soveltanut asianmukaisesti hyvää hallintoa koskevaa kriteeriä. |
| --- | --- |

—

Valituslautakunta ei ole arvioinut ja soveltanut asianmukaisesti hyvää hallintoa koskevaa kriteeriä.

| — | Valituslautakunta ei ole suorittanut asianmukaisesti kaikkien asianosaisten etujen vertailua. |
| --- | --- |

—

Valituslautakunta ei ole suorittanut asianmukaisesti kaikkien asianosaisten etujen vertailua.

---

| 10.2.2020 | FI | Euroopan unionin virallinen lehti | C 45/92 |
| --- | --- | --- | --- |

10.2.2020

FI

Euroopan unionin virallinen lehti

C 45/92

---

Kanne 10.12.2019 – Koopman International v. EUIPO – Tinnus Enterprises ja Mystic Products (nesteen annostelulaitteet)

(asia T-842/19)

(2020/C 45/78)

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Asianosaiset ja muut osapuolet

Kantaja: Koopman International BV (Amsterdam, Alankomaat) (edustaja: asianajaja B. van Werven)

Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)

Muut osapuolet valituslautakunnassa: Tinnus Enterprises LLC (Plano, Texas, Yhdysvallat) ja Mystic Products Import & Export, SL (Badalona, Espanja)

Menettely EUIPO:ssa

Riidanalaisen mallin haltija: Tinnus Enterprises

Riidanalainen malli: Yhteisömalli nro 1431 829-0007

Riidanalainen päätös: EUIPO:n kolmannen valituslautakunnan 18.9.2019 asiassa R 1010/2018-3 tekemä päätös

Vaatimukset

Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

| — | kumoaa riidanalaisen päätöksen valituslautakunnassa käytävän valitusmenettelyn lykkäämisestä ja päättää, että kyseistä menettelyä valituslautakunnassa jatketaan; |
| --- | --- |

—

kumoaa riidanalaisen päätöksen valituslautakunnassa käytävän valitusmenettelyn lykkäämisestä ja päättää, että kyseistä menettelyä valituslautakunnassa jatketaan;

| — | yhdistää tämän unionin yleisessä tuomioistuimessa vireillä olevan asian Koopman Internationalin samanaikaisesti tämän asian kanssa unionin yleisessä tuomioistuimessa vireille panemiin asioihin R 1006/2018-3, R 1008/2018-3, R 1005/2018-3 ja R 1009/2018-3; |
| --- | --- |

—

yhdistää tämän unionin yleisessä tuomioistuimessa vireillä olevan asian Koopman Internationalin samanaikaisesti tämän asian kanssa unionin yleisessä tuomioistuimessa vireille panemiin asioihin R 1006/2018-3, R 1008/2018-3, R 1005/2018-3 ja R 1009/2018-3;

| — | velvoittaa Tinnus Enterprisesin korvaamaan Koopman Internationalin oikeudenkäyntikulut. |
| --- | --- |

—

velvoittaa Tinnus Enterprisesin korvaamaan Koopman Internationalin oikeudenkäyntikulut.

Kanneperusteet

| — | Valituslautakunta ei ole arvioinut ja soveltanut asianmukaisesti oikeusvarmuutta koskevaa kriteeriä. |
| --- | --- |

—

Valituslautakunta ei ole arvioinut ja soveltanut asianmukaisesti oikeusvarmuutta koskevaa kriteeriä.

| — | Valituslautakunta ei ole arvioinut ja soveltanut asianmukaisesti prosessiekonomiaa koskevaa kriteeriä. |
| --- | --- |

—

Valituslautakunta ei ole arvioinut ja soveltanut asianmukaisesti prosessiekonomiaa koskevaa kriteeriä.

| — | Valituslautakunta ei ole arvioinut ja soveltanut asianmukaisesti hyvää hallintoa koskevaa kriteeriä. |
| --- | --- |

—

Valituslautakunta ei ole arvioinut ja soveltanut asianmukaisesti hyvää hallintoa koskevaa kriteeriä.

| — | Valituslautakunta ei ole suorittanut asianmukaisesti kaikkien asianosaisten etujen vertailua. |
| --- | --- |

—

Valituslautakunta ei ole suorittanut asianmukaisesti kaikkien asianosaisten etujen vertailua.

---

| 10.2.2020 | FI | Euroopan unionin virallinen lehti | C 45/93 |
| --- | --- | --- | --- |

10.2.2020

FI

Euroopan unionin virallinen lehti

C 45/93

---

Kanne 12.12.2019 – Correia v. ETSK

(asia T-843/19)

(2020/C 45/79)

Oikeudenkäyntikieli: ranska

Asianosaiset

Kantaja: Paula Correia (Woluwe-Saint-Étienne, Belgia) (edustajat: asianajajat L. Levi ja M. Vandenbussche)

Vastaaja: Euroopan talous- ja sosiaalikomitea (ETSK)

Vaatimukset

Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

| — | toteaa, että nyt kyseessä oleva kanne voidaan ottaa tutkittavaksi, ja toteaa sen perustelluksi |
| --- | --- |

—

toteaa, että nyt kyseessä oleva kanne voidaan ottaa tutkittavaksi, ja toteaa sen perustelluksi

ja tämän seurauksena

| — | kumoaa päätöksen, jonka tekopäivä ei ole tiedossa ja josta kantaja sai tiedon 12.4.2019, jättää kantaja ylentämättä tai luokittelematta uudelleen vuonna 2019 |
| --- | --- |

—

kumoaa päätöksen, jonka tekopäivä ei ole tiedossa ja josta kantaja sai tiedon 12.4.2019, jättää kantaja ylentämättä tai luokittelematta uudelleen vuonna 2019

| — | määrää henkisestä kärsimyksestä korvausta, jonka kohtuulliseksi määräksi arvioidaan 2 000 euroa |
| --- | --- |

—

määrää henkisestä kärsimyksestä korvausta, jonka kohtuulliseksi määräksi arvioidaan 2 000 euroa

| — | velvoittaa vastaajan korvaamaan kaikki oikeudenkäyntikulut. |
| --- | --- |

—

velvoittaa vastaajan korvaamaan kaikki oikeudenkäyntikulut.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Kanteensa tueksi kantaja vetoaa neljään kanneperusteeseen.

| 1) | Ensimmäinen kanneperuste, joka koskee Euroopan unionin perusoikeuskirjan 41 artiklan mukaisten menettelyllisten takeiden rikkomista ja syrjintäkiellon periaatteen loukkaamista. Kantaja väittää, että tapa, jolla Euroopan talous- ja sosiaalikomitea tekee tehtäväryhmien sihteeristöihin ja varsinkin tehtäväryhmän I sihteeristöön kuuluvien väliaikaisten toimihenkilöiden ylentämistä ja uudelleenluokitusta koskevat päätökset, on vastoin perusoikeuskirjan 41 artiklassa tarjottuja menettelyllisiä takeita. Tämä koskee erityisesti päätöstä jättää kantaja ylentämättä tai luokittelematta uudelleen vuoden 2019 ja muiden vuosien osalta. Kyseistä päätöstä nimittäin ei ensinnäkään ole perusteltu mitenkään. Missään asiakirjassa, yleisessä päätöksessä tai kantajalle tai yleisemmin tehtäväryhmiin tai tehtäväryhmään I kuuluville väliaikaisille toimihenkilöille annetussa tiedonannossa ei myöskään ilmoiteta, mitä kriteerejä käytettäisiin ja sovellettaisiin ylennettävien tai uudelleen luokiteltavien väliaikaisten toimihenkilöiden yksilöimiseksi. Kriteerien, oikeudenmukaista kohtelua koskevien takeiden, tiedotuksen ja perustelujen puuttuminen on vastoin perusoikeuskirjan 41 artiklan mukaisia vaatimuksia varsinkin, kun joillakin sihteeristöihin ja erityisesti tehtäväryhmän I sihteeristöön kuuluvista toimihenkilöistä on erittäin nopea urakehitys ja toisilla, kuten kantajalla, erittäin hidas urakehitys. |
| --- | --- |

1)

Ensimmäinen kanneperuste, joka koskee Euroopan unionin perusoikeuskirjan 41 artiklan mukaisten menettelyllisten takeiden rikkomista ja syrjintäkiellon periaatteen loukkaamista. Kantaja väittää, että tapa, jolla Euroopan talous- ja sosiaalikomitea tekee tehtäväryhmien sihteeristöihin ja varsinkin tehtäväryhmän I sihteeristöön kuuluvien väliaikaisten toimihenkilöiden ylentämistä ja uudelleenluokitusta koskevat päätökset, on vastoin perusoikeuskirjan 41 artiklassa tarjottuja menettelyllisiä takeita. Tämä koskee erityisesti päätöstä jättää kantaja ylentämättä tai luokittelematta uudelleen vuoden 2019 ja muiden vuosien osalta. Kyseistä päätöstä nimittäin ei ensinnäkään ole perusteltu mitenkään. Missään asiakirjassa, yleisessä päätöksessä tai kantajalle tai yleisemmin tehtäväryhmiin tai tehtäväryhmään I kuuluville väliaikaisille toimihenkilöille annetussa tiedonannossa ei myöskään ilmoiteta, mitä kriteerejä käytettäisiin ja sovellettaisiin ylennettävien tai uudelleen luokiteltavien väliaikaisten toimihenkilöiden yksilöimiseksi. Kriteerien, oikeudenmukaista kohtelua koskevien takeiden, tiedotuksen ja perustelujen puuttuminen on vastoin perusoikeuskirjan 41 artiklan mukaisia vaatimuksia varsinkin, kun joillakin sihteeristöihin ja erityisesti tehtäväryhmän I sihteeristöön kuuluvista toimihenkilöistä on erittäin nopea urakehitys ja toisilla, kuten kantajalla, erittäin hidas urakehitys.

| 2) | Toinen kanneperuste, joka koskee oikeusvarmuuden periaatteen loukkaamista. Kantaja väittää, että vaikka Euroopan talous- ja sosiaalikomitealla on harkintavaltaa Euroopan unionin muuhun henkilöstöön sovellettavien palvelussuhteen ehtojen 10 artiklan mukaisten kriteerien ja sen soveltamista koskevien sääntöjen vahvistamiseksi, näissä kriteereissä ja säännöissä on taattava sellainen ennakoitavuuden aste, jota unionin oikeudessa edellytetään, ja erityisesti noudatettava oikeusvarmuuden periaatetta. Näin ei ole silloin, kun ei ole olemassa kriteerejä, joiden perusteella väliaikaiset toimihenkilöt voivat tietää, miten ja millä edellytyksillä ylentäminen tai uudelleenluokitus toteutetaan tekemällä muutos palvelukseenottosopimukseen. |
| --- | --- |

2)

Toinen kanneperuste, joka koskee oikeusvarmuuden periaatteen loukkaamista. Kantaja väittää, että vaikka Euroopan talous- ja sosiaalikomitealla on harkintavaltaa Euroopan unionin muuhun henkilöstöön sovellettavien palvelussuhteen ehtojen 10 artiklan mukaisten kriteerien ja sen soveltamista koskevien sääntöjen vahvistamiseksi, näissä kriteereissä ja säännöissä on taattava sellainen ennakoitavuuden aste, jota unionin oikeudessa edellytetään, ja erityisesti noudatettava oikeusvarmuuden periaatetta. Näin ei ole silloin, kun ei ole olemassa kriteerejä, joiden perusteella väliaikaiset toimihenkilöt voivat tietää, miten ja millä edellytyksillä ylentäminen tai uudelleenluokitus toteutetaan tekemällä muutos palvelukseenottosopimukseen.

| 3) | Kolmas kanneperuste, joka koskee ilmeistä arviointivirhettä. Kantajan mielestä hänen arviointikertomustensa tarkastelu siitä lähtien, kun hänet viimeksi ylennettiin vuonna 2016, johtaa päätelmään, että päätöksessä jättää hänet ylentämättä vuonna 2019 on ilmeinen arviointivirhe. |
| --- | --- |

3)

Kolmas kanneperuste, joka koskee ilmeistä arviointivirhettä. Kantajan mielestä hänen arviointikertomustensa tarkastelu siitä lähtien, kun hänet viimeksi ylennettiin vuonna 2016, johtaa päätelmään, että päätöksessä jättää hänet ylentämättä vuonna 2019 on ilmeinen arviointivirhe.

| 4) | Neljäs kanneperuste, joka koskee huolenpitovelvollisuuden laiminlyöntiä. Kantajan mielestä hänen intressejään ei otettu huomioon, kun työsopimusten tekemiseen toimivaltainen viranomainen päätti, ketkä toimihenkilöt ylennettäisiin tai luokiteltaisiin uudelleen. |
| --- | --- |

4)

Neljäs kanneperuste, joka koskee huolenpitovelvollisuuden laiminlyöntiä. Kantajan mielestä hänen intressejään ei otettu huomioon, kun työsopimusten tekemiseen toimivaltainen viranomainen päätti, ketkä toimihenkilöt ylennettäisiin tai luokiteltaisiin uudelleen.

---

| 10.2.2020 | FI | Euroopan unionin virallinen lehti | C 45/94 |
| --- | --- | --- | --- |

10.2.2020

FI

Euroopan unionin virallinen lehti

C 45/94

---

Kanne 12.12.2019 – Apologistics v. EUIPO – Peikert (discount-apotheke.de)

(asia T-844/19)

(2020/C 45/80)

Kannekirjelmän kieli: saksa

Asianosaiset ja muut osapuolet

Kantaja: Apologistics GmbH (Markkleeberg, Saksa) (edustaja: asianajaja H. Hug)

Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)

Muu osapuoli valituslautakunnassa: Franz Michael Peikert (Offenbach, Saksa)

Menettely EUIPO:ssa

Riidanalaisen tavaramerkin hakija: Muu osapuoli valituslautakunnassa

Riidanalainen tavaramerkki: Hakemus kuviomerkin discount-apotheke.de, väreissä vaaleanvihreä, tummanvihreä ja valkoinen, rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi – Rekisteröintihakemus nro 14 678 007

EUIPO:ssa käyty menettely: Väitemenettely

Riidanalainen päätös: EUIPO:n viidennen valituslautakunnan 10.10.2019 asiassa R 2309/2018-5 tekemä päätös

Vaatimukset

Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

| — | kumoaa riidanalaisen päätöksen ja väiteosaston 5.10.2018 tekemän päätöksen |
| --- | --- |

—

kumoaa riidanalaisen päätöksen ja väiteosaston 5.10.2018 tekemän päätöksen

| — | velvoittaa EUIPO:n korvaamaan oikeudenkäyntikulut. |
| --- | --- |

—

velvoittaa EUIPO:n korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

Kanneperusteet

| — | Euroopan unionin tavaramerkistä 14.6.2017 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2017/1001 8 artiklan 1 kohdan b alakohdan rikkominen. |
| --- | --- |

—

Euroopan unionin tavaramerkistä 14.6.2017 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2017/1001 8 artiklan 1 kohdan b alakohdan rikkominen.

---

| 10.2.2020 | FI | Euroopan unionin virallinen lehti | C 45/95 |
| --- | --- | --- | --- |

10.2.2020

FI

Euroopan unionin virallinen lehti

C 45/95

---

Kanne 13.12.2019 – X-cen-tek v. EUIPO – Altenloh, Brinck & Co. (PAX)

(asia T-847/19)

(2020/C 45/81)

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Asianosaiset ja muut osapuolet

Kantaja: X-cen-tek GmbH & Co. KG (Wardenburg, Saksa) (edustaja: asianajaja H. Hillers)

Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)

Muu osapuoli valituslautakunnassa: Altenloh, Brinck & Co. GmbH & Co. KG (Ennepetal, Saksa)

Menettely EUIPO:ssa

Hakija: Kantaja

Riidanalainen tavaramerkki: EU-tavaramerkiksi rekisteröitävä sanamerkki PAX – Rekisteröintihakemus nro 16 487 803

EUIPO:ssa käyty menettely: Väitemenettely

Riidanalainen päätös: EUIPO:n toisen valituslautakunnan 27.9.2019 asiassa R 2324/2018-2 tekemä päätös

Vaatimukset

Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

| — | kumoaa riidanalaisen päätöksen |
| --- | --- |

—

kumoaa riidanalaisen päätöksen

| — | velvoittaa EUIPO:n korvaamaan oikeudenkäyntikulut. |
| --- | --- |

—

velvoittaa EUIPO:n korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

Kanneperusteet

| — | Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2017/1001 8 artiklan 1 kohdan b alakohdan rikkominen. |
| --- | --- |

—

Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2017/1001 8 artiklan 1 kohdan b alakohdan rikkominen.

---

| 10.2.2020 | FI | Euroopan unionin virallinen lehti | C 45/96 |
| --- | --- | --- | --- |

10.2.2020

FI

Euroopan unionin virallinen lehti

C 45/96

---

Kanne 18.12.2019 – easyCosmetic Swiss v. EUIPO – U.W.I. Unternehmensberatungs- und Wirtschaftsinformations (easycosmetic)

(asia T-858/19)

(2020/C 45/82)

Kannekirjelmän kieli: saksa

Asianosaiset ja muut osapuolet

Kantaja: easyCosmetic Swiss GmbH (Baar, Sveitsi) (edustajat: asianajajat D. Terheggen ja S. E. Sullivan)

Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)

Muu osapuoli valituslautakunnassa: U.W.I. Unternehmensberatungs- und Wirtschaftsinformations GmbH (Bad Nauheim, Saksa)

Menettely EUIPO:ssa

Riidanalaisen tavaramerkin haltija: Kantaja

Riidanalainen tavaramerkki: EU-tavaramerkiksi rekisteröity sanamerkki easycosmetic – EU-tavaramerkki nro 13 801 675

EUIPO:ssa käyty menettely: Mitättömyysmenettely

Riidanalainen päätös: EUIPO:n toisen valituslautakunnan 4.10.2019 asiassa R 973/2019-2 tekemä päätös

Vaatimukset

Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

| — | kumoaa riidanalaisen päätöksen |
| --- | --- |

—

kumoaa riidanalaisen päätöksen

| — | velvoittaa EUIPO:n korvaamaan oikeudenkäyntikulut. |
| --- | --- |

—

velvoittaa EUIPO:n korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

Kanneperusteet

Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2017/1001 59 artiklan 1 kohdan a alakohtaa, luettuna yhdessä 7 artiklan 1 kohdan b ja c alakohdan kanssa, on rikottu.

---