# Den Europæiske Unions C 311/16.

| | ISSN 1977-0871 |
| --- | --- |
| Den Europæiske Unions
  Tidende | C 311 |
| | |
| Dansk udgave | Meddelelser og oplysninger | 65. årgang16. august 2022 |

ISSN 1977-0871

Den Europæiske Unions

Tidende

C 311

Dansk udgave

Meddelelser og oplysninger

65. årgang16. august 2022

---

| Indhold | Side |
| --- | --- |
| | IV   Oplysninger |
| | OPLYSNINGER FRA DEN EUROPÆISKE UNIONS INSTITUTIONER, ORGANER, KONTORER OG AGENTURER |
| | Den Europæiske Unions Domstol |
| 2022/C 311/01 | Den Europæiske Unions Domstols seneste offentliggørelser i Den Europæiske Unions Tidende | 1 |

Indhold

Side

IV   Oplysninger

OPLYSNINGER FRA DEN EUROPÆISKE UNIONS INSTITUTIONER, ORGANER, KONTORER OG AGENTURER

Den Europæiske Unions Domstol

2022/C 311/01

Den Europæiske Unions Domstols seneste offentliggørelser i Den Europæiske Unions Tidende

Den Europæiske Unions Tidende

1

---

| | V   Øvrige meddelelser |
| --- | --- |
| | RETSLIGE PROCEDURER |
| | Domstolen |
| 2022/C 311/02 | Sag C-14/22 P: Appel iværksat den 6. januar 2022 af QC til prøvelse af kendelse afsagt af Retten (Første Afdeling) den 11. november 2021 i sag T-77/21, QC mod Kommissionen | 2 |
| 2022/C 311/03 | Sag C-150/22 P: Appel iværksat den 24. februar 2022 af HG til prøvelse af dom afsagt af Retten (Fjerde Afdeling) den 15. december 2021 i sag T-693/16 P RENV-RX, HG mod Kommissionen | 2 |
| 2022/C 311/04 | Sag C-253/22 P: Appel iværksat den 11. april 2022 af Calrose Rice til prøvelse af kendelse afsagt af Retten (Tiende Afdeling) den 11. februar 2022 i sag T-459/21, Calrose Rice mod EUIPO — Ricegrowers (Sunwhite) | 2 |
| 2022/C 311/05 | Sag C-299/22: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Lietuvos Aukščiausiasis Teismas (Litauen) den 4. maj 2022 — M.D. mod Tez Tour UAB | 3 |
| 2022/C 311/06 | Sag C-303/22: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Krajský soud v Brně (Den Tjekkiske Republik) den 9. maj 2022 — CROSS Zlín a.s. mod Úřad pro ochranu hospodářské soutěže | 4 |
| 2022/C 311/07 | Sag C-307/22: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Bundesgerichtshof (Tyskland) den 10. maj 2022 — FT mod DW | 4 |
| 2022/C 311/08 | Sag C-313/22: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Elegktiko Synedrio (Grækenland) den 11. maj 2022 — ACHILLEION, hotelselskab A/S mod Elliniko Dimosio | 5 |
| 2022/C 311/09 | Sag C-354/22: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Bundesverwaltungsgericht (Tyskland) den 1. juni 2022 — Weingut A mod Land Rheinland-Pfalz | 6 |
| | Retten |
| 2022/C 311/10 | Sag T-501/19: Rettens dom af 29. juni 2022 — Corneli mod ECB (Aktindsigt – afgørelse 2004/258/EF – ECB’s afgørelse om midlertidigt at sætte Banca Carige under administration – afslag på aktindsigt – undtagelse vedrørende beskyttelsen af fortroligheden af oplysninger, der er beskyttet som sådanne i henhold til EU-retten – generel formodning om fortrolighed – begrebet fortrolige oplysninger – begrundelsespligt) | 8 |
| 2022/C 311/11 | Sag T-797/19: Rettens dom af 22. juni 2022 — Anglo Austrian AAB og Belegging-Maatschappij Far East mod ECB (Økonomisk og monetær politik – tilsyn med kreditinstitutter – specifikke tilsynsopgaver overdraget til ECB – afgørelse om inddragelse af et kreditinstituts tilladelse – alvorlig overtrædelse af de nationale gennemførelsesbestemmelser til direktiv 2005/60/EF – proportionalitet – overtrædelse af lovgivningen om ledelse af kreditinstitutter – ret til forsvar – åbenbart urigtigt skøn – ret til en effektiv domstolsbeskyttelse) | 8 |
| 2022/C 311/12 | Sag T-337/20: Rettens dom af 29. juni 2022 — Hochmann Marketing mod EUIPO (bittorrent) [EU-varemærker – afgørelse fra et appelkammer, hvorved tilbagekaldelsen af en tidligere afgørelse opretholdes – artikel 103, stk. 1, i forordning (EU) 2017/1001 – begæring om overgang til ansøgning om registrering som nationalt varemærke – begrundelse for afslag på overgang – manglende brug af EU-varemærket – artikel 139, stk. 2, litra a), i forordning 2017/1001 – retten til at blive hørt – artikel 47 i chartret om grundlæggende rettigheder] | 9 |
| 2022/C 311/13 | Sag T-502/20: Rettens dom af 22. juni 2022 — Munich mod EUIPO — Tone Watch (MUNICH10A.T.M.) [EU-varemærker – ugyldighedssag – EU-ordmærket MUNICH10A.T.M. – de ældre EU-figurmærker og nationale figurmærker MUNICH – relative registreringshindringer – artikel 53, stk. 1, litra a), i forordning (EF) nr. 207/2009 [nu artikel 60, stk. 1, litra a), i forordning (EU) 2017/1001] – ingen risiko for forveksling – manglende lighed mellem varerne og tjenesteydelserne – manglende æstetisk komplettering – artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning nr. 207/2009 [nu artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning 2017/1001] – ingen skade på renomméet – artikel 8, stk. 5, i forordning nr. 207/2009 (nu artikel 8, stk. 5, i forordning 2017/1001) – retten til et forsvar] | 10 |
| 2022/C 311/14 | Sag T-641/20: Rettens dom af 29. juni 2022 — Leonine Distribution mod Kommissionen (Kultur – programmet Et Kreativt Europa (2014-2020) – delprogrammet Media – indkaldelse af forslag til EACEA/05/2018 – EACEA’s afgørelse om afslag på sagsøgerens ansøgning på grund af manglende overholdelse af udvælgelseskriterierne – Kommissionens afgørelse om afslag på den administrative klage over EACEA’s afgørelse – begrebet europæisk virksomhed – støtte, der udelukkende kan søges af ansøgere, der ejes, enten direkte eller i kraft af en ejermajoritet, af statsborgere fra EU-medlemsstaterne eller fra andre lande, som deltager i delprogrammet – urigtige skøn – manglende undersøgelse af dokumenter vedlagt forslaget – proportionalitet) | 10 |
| 2022/C 311/15 | Sag T-357/21: Rettens dom af 29. juni 2022 — Jose A. Alfonso Arpon mod EUIPO — (PLUMAflex by Roal) (EU-varemærker – indsigelsessag – ansøgning om EU-figurmærket PLUMAflex by Roal – det ældre EU-figurmærke PUMA – relativ registreringshindring – skade på renomméet – artikel 8, stk. 5, i forordning (EU) 2017/1001) | 11 |
| 2022/C 311/16 | Sag T-331/22: Sag anlagt den 31. maj 2022 — NLVOW mod Kommissionen | 12 |
| 2022/C 311/17 | Sag T-344/22: Sag anlagt den 9. juni 2022 — Stichting Nationaal Kritisch Platform Windenergie mod Kommissionen | 13 |
| 2022/C 311/18 | Sag T-346/22: Sag anlagt den 3. juni 2022 — Föreningen Svenskt Landskapsskydd mod Kommissionen | 15 |
| 2022/C 311/19 | Sag T-366/22: Sag anlagt den 17. juni 2022 — Ryanair mod Kommissionen | 16 |
| 2022/C 311/20 | Sag T-378/22: Sag anlagt den 29. juni 2022 — Diesel mod EUIPO — Lidl Stiftung (Joggjeans) | 17 |
| 2022/C 311/21 | Sag T-379/22: Sag anlagt den 29. juni 2022 — Diesel SpA mod EUIPO — Lidl Stiftung (Joggjeans) | 18 |
| 2022/C 311/22 | Sag T-390/22: Sag anlagt den 2. juli 2022 — Mndoiants mod Rådet | 18 |
| 2022/C 311/23 | Sag T-391/22: Sag anlagt den 4. juli 2022 — Société générale m.fl. mod Den Fælles Afviklingsinstans | 19 |
| 2022/C 311/24 | Sag T-392/22: Sag anlagt den 4. juli 2022 — Confédération nationale du Crédit mutuel m.fl. mod Den Fælles Afviklingsinstans | 21 |
| 2022/C 311/25 | Sag T-393/22: Sag anlagt den 4. juli 2022 — BPCE m.fl. mod Den Fælles Afviklingsinstans | 22 |
| 2022/C 311/26 | Sag T-394/22: Sag anlagt den 4. juli 2022 — Banque postale mod Den Fælles Afviklingsinstans | 22 |
| 2022/C 311/27 | Sag T-410/22: Sag anlagt den 4. juli 2022 — Crédit agricole m.fl. mod Den Fælles Afviklingsinstans | 23 |
| 2022/C 311/28 | Sag T-411/22: Sag anlagt den 5. juli 2022 — Dexia Crédit Local mod Den Fælles Afviklingsinstans | 24 |
| 2022/C 311/29 | Sag T-420/22: Sag anlagt den 7. juli 2022 — BNP Paribas mod Den Fælles Afviklingsinstans | 25 |

V   Øvrige meddelelser

RETSLIGE PROCEDURER

Domstolen

2022/C 311/02

Sag C-14/22 P: Appel iværksat den 6. januar 2022 af QC til prøvelse af kendelse afsagt af Retten (Første Afdeling) den 11. november 2021 i sag T-77/21, QC mod Kommissionen

2

2022/C 311/03

Sag C-150/22 P: Appel iværksat den 24. februar 2022 af HG til prøvelse af dom afsagt af Retten (Fjerde Afdeling) den 15. december 2021 i sag T-693/16 P RENV-RX, HG mod Kommissionen

2

2022/C 311/04

Sag C-253/22 P: Appel iværksat den 11. april 2022 af Calrose Rice til prøvelse af kendelse afsagt af Retten (Tiende Afdeling) den 11. februar 2022 i sag T-459/21, Calrose Rice mod EUIPO — Ricegrowers (Sunwhite)

2

2022/C 311/05

Sag C-299/22: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Lietuvos Aukščiausiasis Teismas (Litauen) den 4. maj 2022 — M.D. mod Tez Tour UAB

3

2022/C 311/06

Sag C-303/22: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Krajský soud v Brně (Den Tjekkiske Republik) den 9. maj 2022 — CROSS Zlín a.s. mod Úřad pro ochranu hospodářské soutěže

4

2022/C 311/07

Sag C-307/22: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Bundesgerichtshof (Tyskland) den 10. maj 2022 — FT mod DW

4

2022/C 311/08

Sag C-313/22: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Elegktiko Synedrio (Grækenland) den 11. maj 2022 — ACHILLEION, hotelselskab A/S mod Elliniko Dimosio

5

2022/C 311/09

Sag C-354/22: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Bundesverwaltungsgericht (Tyskland) den 1. juni 2022 — Weingut A mod Land Rheinland-Pfalz

6

Retten

2022/C 311/10

Sag T-501/19: Rettens dom af 29. juni 2022 — Corneli mod ECB (Aktindsigt – afgørelse 2004/258/EF – ECB’s afgørelse om midlertidigt at sætte Banca Carige under administration – afslag på aktindsigt – undtagelse vedrørende beskyttelsen af fortroligheden af oplysninger, der er beskyttet som sådanne i henhold til EU-retten – generel formodning om fortrolighed – begrebet fortrolige oplysninger – begrundelsespligt)

8

2022/C 311/11

Sag T-797/19: Rettens dom af 22. juni 2022 — Anglo Austrian AAB og Belegging-Maatschappij Far East mod ECB (Økonomisk og monetær politik – tilsyn med kreditinstitutter – specifikke tilsynsopgaver overdraget til ECB – afgørelse om inddragelse af et kreditinstituts tilladelse – alvorlig overtrædelse af de nationale gennemførelsesbestemmelser til direktiv 2005/60/EF – proportionalitet – overtrædelse af lovgivningen om ledelse af kreditinstitutter – ret til forsvar – åbenbart urigtigt skøn – ret til en effektiv domstolsbeskyttelse)

8

2022/C 311/12

Sag T-337/20: Rettens dom af 29. juni 2022 — Hochmann Marketing mod EUIPO (bittorrent) [EU-varemærker – afgørelse fra et appelkammer, hvorved tilbagekaldelsen af en tidligere afgørelse opretholdes – artikel 103, stk. 1, i forordning (EU) 2017/1001 – begæring om overgang til ansøgning om registrering som nationalt varemærke – begrundelse for afslag på overgang – manglende brug af EU-varemærket – artikel 139, stk. 2, litra a), i forordning 2017/1001 – retten til at blive hørt – artikel 47 i chartret om grundlæggende rettigheder]

9

2022/C 311/13

Sag T-502/20: Rettens dom af 22. juni 2022 — Munich mod EUIPO — Tone Watch (MUNICH10A.T.M.) [EU-varemærker – ugyldighedssag – EU-ordmærket MUNICH10A.T.M. – de ældre EU-figurmærker og nationale figurmærker MUNICH – relative registreringshindringer – artikel 53, stk. 1, litra a), i forordning (EF) nr. 207/2009 [nu artikel 60, stk. 1, litra a), i forordning (EU) 2017/1001] – ingen risiko for forveksling – manglende lighed mellem varerne og tjenesteydelserne – manglende æstetisk komplettering – artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning nr. 207/2009 [nu artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning 2017/1001] – ingen skade på renomméet – artikel 8, stk. 5, i forordning nr. 207/2009 (nu artikel 8, stk. 5, i forordning 2017/1001) – retten til et forsvar]

10

2022/C 311/14

Sag T-641/20: Rettens dom af 29. juni 2022 — Leonine Distribution mod Kommissionen (Kultur – programmet Et Kreativt Europa (2014-2020) – delprogrammet Media – indkaldelse af forslag til EACEA/05/2018 – EACEA’s afgørelse om afslag på sagsøgerens ansøgning på grund af manglende overholdelse af udvælgelseskriterierne – Kommissionens afgørelse om afslag på den administrative klage over EACEA’s afgørelse – begrebet europæisk virksomhed – støtte, der udelukkende kan søges af ansøgere, der ejes, enten direkte eller i kraft af en ejermajoritet, af statsborgere fra EU-medlemsstaterne eller fra andre lande, som deltager i delprogrammet – urigtige skøn – manglende undersøgelse af dokumenter vedlagt forslaget – proportionalitet)

10

2022/C 311/15

Sag T-357/21: Rettens dom af 29. juni 2022 — Jose A. Alfonso Arpon mod EUIPO — (PLUMAflex by Roal) (EU-varemærker – indsigelsessag – ansøgning om EU-figurmærket PLUMAflex by Roal – det ældre EU-figurmærke PUMA – relativ registreringshindring – skade på renomméet – artikel 8, stk. 5, i forordning (EU) 2017/1001)

11

2022/C 311/16

Sag T-331/22: Sag anlagt den 31. maj 2022 — NLVOW mod Kommissionen

12

2022/C 311/17

Sag T-344/22: Sag anlagt den 9. juni 2022 — Stichting Nationaal Kritisch Platform Windenergie mod Kommissionen

13

2022/C 311/18

Sag T-346/22: Sag anlagt den 3. juni 2022 — Föreningen Svenskt Landskapsskydd mod Kommissionen

15

2022/C 311/19

Sag T-366/22: Sag anlagt den 17. juni 2022 — Ryanair mod Kommissionen

16

2022/C 311/20

Sag T-378/22: Sag anlagt den 29. juni 2022 — Diesel mod EUIPO — Lidl Stiftung (Joggjeans)

17

2022/C 311/21

Sag T-379/22: Sag anlagt den 29. juni 2022 — Diesel SpA mod EUIPO — Lidl Stiftung (Joggjeans)

18

2022/C 311/22

Sag T-390/22: Sag anlagt den 2. juli 2022 — Mndoiants mod Rådet

18

2022/C 311/23

Sag T-391/22: Sag anlagt den 4. juli 2022 — Société générale m.fl. mod Den Fælles Afviklingsinstans

19

2022/C 311/24

Sag T-392/22: Sag anlagt den 4. juli 2022 — Confédération nationale du Crédit mutuel m.fl. mod Den Fælles Afviklingsinstans

21

2022/C 311/25

Sag T-393/22: Sag anlagt den 4. juli 2022 — BPCE m.fl. mod Den Fælles Afviklingsinstans

22

2022/C 311/26

Sag T-394/22: Sag anlagt den 4. juli 2022 — Banque postale mod Den Fælles Afviklingsinstans

22

2022/C 311/27

Sag T-410/22: Sag anlagt den 4. juli 2022 — Crédit agricole m.fl. mod Den Fælles Afviklingsinstans

23

2022/C 311/28

Sag T-411/22: Sag anlagt den 5. juli 2022 — Dexia Crédit Local mod Den Fælles Afviklingsinstans

24

2022/C 311/29

Sag T-420/22: Sag anlagt den 7. juli 2022 — BNP Paribas mod Den Fælles Afviklingsinstans

25

---

| DA | |
| --- | --- |

DA

---

IV Oplysninger

OPLYSNINGER FRA DEN EUROPÆISKE UNIONS INSTITUTIONER, ORGANER, KONTORER OG AGENTURER

Den Europæiske Unions Domstol

| 16.8.2022 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 311/1 |
| --- | --- | --- | --- |

16.8.2022

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 311/1

---

Den Europæiske Unions Domstols seneste offentliggørelser i Den Europæiske Unions Tidende

(2022/C 311/01)

Seneste offentliggørelse

EUT C 303 af 8.8.2022

Liste over tidligere offentliggørelser

EUT C 294 af 1.8.2022

EUT C 284 af 25.7.2022

EUT C 276 af 18.7.2022

EUT C 266 af 11.7.2022

EUT C 257 af 4.7.2022

EUT C 244 af 27.6.2022

Teksterne er tilgængelige på:

EUR-Lex: http://eur-lex.europa.eu

---

V Øvrige meddelelser

RETSLIGE PROCEDURER

Domstolen

| 16.8.2022 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 311/2 |
| --- | --- | --- | --- |

16.8.2022

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 311/2

---

Appel iværksat den 6. januar 2022 af QC til prøvelse af kendelse afsagt af Retten (Første Afdeling) den 11. november 2021 i sag T-77/21, QC mod Kommissionen

(Sag C-14/22 P)

(2022/C 311/02)

Processprog: fransk

Parter

Appellant: QC (ved avocat F. Moyse)

Den anden part i appelsagen: Europa-Kommissionen

Domstolen (Niende Afdeling) har ved kendelse af 30. juni 2022 forkastet appellen, idet den er åbenbart ugrundet, og truffet afgørelse om, at appellanten bærer sine egne omkostninger.

---

| 16.8.2022 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 311/2 |
| --- | --- | --- | --- |

16.8.2022

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 311/2

---

Appel iværksat den 24. februar 2022 af HG til prøvelse af dom afsagt af Retten (Fjerde Afdeling) den 15. december 2021 i sag T-693/16 P RENV-RX, HG mod Kommissionen

(Sag C-150/22 P)

(2022/C 311/03)

Processprog: fransk

Parter

Appellant: HG (ved avocate L. Levi)

Den anden part i appelsagen: Europa-Kommissionen

Domstolen (Tiende Afdeling) har ved kendelse af 30. juni 2022 afvist appellen, idet det er åbenbart, at Domstolen ikke har kompetence, og bestemt, at sagsøgeren bærer sine egne omkostninger.

---

| 16.8.2022 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 311/2 |
| --- | --- | --- | --- |

16.8.2022

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 311/2

---

Appel iværksat den 11. april 2022 af Calrose Rice til prøvelse af kendelse afsagt af Retten (Tiende Afdeling) den 11. februar 2022 i sag T-459/21, Calrose Rice mod EUIPO — Ricegrowers (Sunwhite)

(Sag C-253/22 P)

(2022/C 311/04)

Processprog: engelsk

Parter

Appellant: Calrose Rice (ved адвокат H. Raychev)

De andre parter i appelsagen: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) og Ricegrowers Ltd

Domstolen (Afdelingen for bevilling af appel) har ved kendelse af 6. juli 2022 besluttet, at appellen ikke admitteres, og at Calrose Rice bærer sine egne omkostninger.

---

| 16.8.2022 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 311/3 |
| --- | --- | --- | --- |

16.8.2022

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 311/3

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Lietuvos Aukščiausiasis Teismas (Litauen) den 4. maj 2022 — M.D. mod »Tez Tour« UAB

(Sag C-299/22)

(2022/C 311/05)

Processprog: litauisk

Den forelæggende ret

Lietuvos Aukščiausiasis Teismas

Parter i hovedsagen

Sagsøger: M.D.

Sagsøgt:»Tez Tour« UAB

Procesdeltager: »Fridmis« UAB

Præjudicielle spørgsmål

| 1) | Skal myndighederne i afrejsestaten og/eller ankomststaten have udsendt en officiel advarsel mod at undlade unødvendig rejseaktivitet og/eller have klassificeret bestemmelseslandet (og muligvis også afrejselandet) som et risikoområde for, at det kan antages, at der er indtruffet uundgåelige og ekstraordinære omstændigheder på rejsedestinationen eller i umiddelbar nærhed heraf i den i artikel 12, stk. 2, første punktum, i direktiv (EU) 2015/2302 (1) omhandlede forstand? |
| --- | --- |

1)

Skal myndighederne i afrejsestaten og/eller ankomststaten have udsendt en officiel advarsel mod at undlade unødvendig rejseaktivitet og/eller have klassificeret bestemmelseslandet (og muligvis også afrejselandet) som et risikoområde for, at det kan antages, at der er indtruffet uundgåelige og ekstraordinære omstændigheder på rejsedestinationen eller i umiddelbar nærhed heraf i den i artikel 12, stk. 2, første punktum, i direktiv (EU) 2015/2302 (1) omhandlede forstand?

| 2) | Skal der ved vurderingen af, om der foreligger uundgåelige og ekstraordinære omstændigheder på rejsedestinationen eller i umiddelbar nærhed heraf på tidspunktet for opsigelse af en aftale om en pakkerejse, og om de væsentligt berører leveringen af pakkerejsen, i) udelukkende tages hensyn til objektive omstændigheder, dvs. en væsentlig indvirkning på leveringen af pakkerejsen, der udelukkende skyldes objektiv umulighed, og skal der derved forstås, at dette udelukkende omfatter tilfælde, hvor aftalens opfyldelse bliver både fysisk og retlig umulig, eller omfatter dette ikke desto mindre også tilfælde, hvor aftalens opfyldelse ikke er umulig, men (i denne sag på grund af den velbegrundede frygt for at blive smittet med covid-19) bliver kompliceret og/eller uøkonomisk (for så vidt angår de rejsendes sikkerhed, risiko for deres sundhed og/eller liv, muligheden for at opfylde formålene med ferierejsen), eller ii) skal subjektive faktorer, såsom at voksne rejser sammen med børn under 14 år eller tilhører en højrisikogruppe på grund af den rejsendes alder eller sundhedstilstand osv., tillægges betydning? Har den rejsende ret til at opsige aftalen om en pakkerejse, hvis rejse til og fra bestemmelsesstedet som følge af pandemien og dermed forbundne omstændigheder efter den gennemsnitlige rejsendes opfattelse bliver usikker, giver anledning til ulejlighed for den rejsende eller fremkalder en velbegrundet frygt hos den pågældende for en sundhedsmæssig risiko eller risiko for at blive smittet med en farlig virus? |
| --- | --- |

2)

Skal der ved vurderingen af, om der foreligger uundgåelige og ekstraordinære omstændigheder på rejsedestinationen eller i umiddelbar nærhed heraf på tidspunktet for opsigelse af en aftale om en pakkerejse, og om de væsentligt berører leveringen af pakkerejsen, i) udelukkende tages hensyn til objektive omstændigheder, dvs. en væsentlig indvirkning på leveringen af pakkerejsen, der udelukkende skyldes objektiv umulighed, og skal der derved forstås, at dette udelukkende omfatter tilfælde, hvor aftalens opfyldelse bliver både fysisk og retlig umulig, eller omfatter dette ikke desto mindre også tilfælde, hvor aftalens opfyldelse ikke er umulig, men (i denne sag på grund af den velbegrundede frygt for at blive smittet med covid-19) bliver kompliceret og/eller uøkonomisk (for så vidt angår de rejsendes sikkerhed, risiko for deres sundhed og/eller liv, muligheden for at opfylde formålene med ferierejsen), eller ii) skal subjektive faktorer, såsom at voksne rejser sammen med børn under 14 år eller tilhører en højrisikogruppe på grund af den rejsendes alder eller sundhedstilstand osv., tillægges betydning? Har den rejsende ret til at opsige aftalen om en pakkerejse, hvis rejse til og fra bestemmelsesstedet som følge af pandemien og dermed forbundne omstændigheder efter den gennemsnitlige rejsendes opfattelse bliver usikker, giver anledning til ulejlighed for den rejsende eller fremkalder en velbegrundet frygt hos den pågældende for en sundhedsmæssig risiko eller risiko for at blive smittet med en farlig virus?

| 3) | Er retten til at opsige aftalen uden at betale et opsigelsesgebyr på nogen måde (f.eks. når der ikke er indrømmet en sådan ret, når der anvendes strengere kriterier for vurderingen af den negative indvirkning på leveringen af pakkerejsen osv.) forbundet med det forhold, at de omstændigheder, som den rejsende gør gældende, allerede var indtruffet, eller i det mindste allerede var forudsat/sandsynlige, da rejsen blev bestilt? Skal der ved anvendelsen af kriteriet om rimelig forudsigelighed i forbindelse med pandemien tages hensyn til, at selv om WHO allerede havde udsendt oplysninger om virussens spredning på det tidspunkt, hvor aftalen om pakkerejsen blev indgået, var det ikke desto mindre vanskeligt at forudsige pandemiens forløb og følger, at der ikke fandtes klare foranstaltninger til at håndtere og kontrollere smitten eller tilstrækkelige data om selve smitten, og at det var åbenbart, at der var sket en stigning i smitteudviklingen fra tidspunktet for rejsens bestilling og indtil opsigelsen heraf? |
| --- | --- |

3)

Er retten til at opsige aftalen uden at betale et opsigelsesgebyr på nogen måde (f.eks. når der ikke er indrømmet en sådan ret, når der anvendes strengere kriterier for vurderingen af den negative indvirkning på leveringen af pakkerejsen osv.) forbundet med det forhold, at de omstændigheder, som den rejsende gør gældende, allerede var indtruffet, eller i det mindste allerede var forudsat/sandsynlige, da rejsen blev bestilt? Skal der ved anvendelsen af kriteriet om rimelig forudsigelighed i forbindelse med pandemien tages hensyn til, at selv om WHO allerede havde udsendt oplysninger om virussens spredning på det tidspunkt, hvor aftalen om pakkerejsen blev indgået, var det ikke desto mindre vanskeligt at forudsige pandemiens forløb og følger, at der ikke fandtes klare foranstaltninger til at håndtere og kontrollere smitten eller tilstrækkelige data om selve smitten, og at det var åbenbart, at der var sket en stigning i smitteudviklingen fra tidspunktet for rejsens bestilling og indtil opsigelsen heraf?

| 4) | Omfatter begrebet »rejsedestinationen eller i umiddelbar nærhed heraf« ved vurderingen af, om der foreligger uundgåelige og ekstraordinære omstændigheder på rejsedestinationen eller i umiddelbar nærhed heraf på tidspunktet for opsigelse af en aftale om en pakkerejse, og om de væsentligt berører leveringen af pakkerejsen, udelukkende ankomststaten eller — under hensyntagen til de uundgåelige og ekstraordinære omstændigheders art, dvs. en smitsom virusinfektion — også afrejsestaten og steder, der er forbundet med ud- og hjemrejsen (transitsteder, visse transportmidler osv.)? |
| --- | --- |

4)

Omfatter begrebet »rejsedestinationen eller i umiddelbar nærhed heraf« ved vurderingen af, om der foreligger uundgåelige og ekstraordinære omstændigheder på rejsedestinationen eller i umiddelbar nærhed heraf på tidspunktet for opsigelse af en aftale om en pakkerejse, og om de væsentligt berører leveringen af pakkerejsen, udelukkende ankomststaten eller — under hensyntagen til de uundgåelige og ekstraordinære omstændigheders art, dvs. en smitsom virusinfektion — også afrejsestaten og steder, der er forbundet med ud- og hjemrejsen (transitsteder, visse transportmidler osv.)?

---

(1)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv (EU) 2015/2302 af 25.11.2015 om pakkerejser og sammensatte rejsearrangementer samt om ændring af forordning (EF) nr. 2006/2004 og Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2011/83/EU og om ophævelse af Rådets direktiv 90/314/EØF (EUT 2015, L 326, p. 1).

---

| 16.8.2022 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 311/4 |
| --- | --- | --- | --- |

16.8.2022

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 311/4

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Krajský soud v Brně (Den Tjekkiske Republik) den 9. maj 2022 — CROSS Zlín a.s. mod Úřad pro ochranu hospodářské soutěže

(Sag C-303/22)

(2022/C 311/06)

Processprog: tjekkisk

Den forelæggende ret

Krajský soud v Brně

Parter i hovedsagen

Sagsøger: CROSS Zlín a.s.

Sagsøgte: Úřad pro ochranu hospodářské soutěže

Præjudicielt spørgsmål

Er en tjekkisk retsforskrift, som giver den ordregivende mulighed for at indgå en offentlig kontrakt inden der er blevet iværksat en appelsag ved den kompetente domstol til prøvelse af beslutningen om at udelukke en tilbudsgiver, som er truffet i anden instans af Úřad pro ochranu hospodářské soutěže (myndigheden for konkurrencebeskyttelse, Den Tjekkiske Republik), forenelig med artikel 2, stk. 3, og artikel 2a, stk. 2, i direktiv 89/665/EØF (1) i lyset af artikel 47 i Den Europæiske Unions Charter om grundlæggende rettigheder?

---

(1)  Rådets direktiv 89/665/EØF af 21.12.1989 om samordning af love og administrative bestemmelser vedrørende anvendelsen af klageprocedurerne i forbindelse med indgåelse af offentlige indkøbs- samt bygge- og anlægskontrakter (EFT 1989, L 395, s. 33).

---

| 16.8.2022 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 311/4 |
| --- | --- | --- | --- |

16.8.2022

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 311/4

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Bundesgerichtshof (Tyskland) den 10. maj 2022 — FT mod DW

(Sag C-307/22)

(2022/C 311/07)

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Bundesgerichtshof

Parter i hovedsagen

Sagsøgte og revisionsappellant: FT

Sagsøger og revisionsindstævnt: DW

Præjudicielle spørgsmål

| 1. | Skal artikel 15, stk. 3, første punktum, sammenholdt med artikel 12, stk. 5, i forordning (EU) 2016/679 (1) (generel forordning om databeskyttelse) fortolkes således, at den dataansvarlige (her: den behandlende læge) ikke har pligt til gratis at udlevere en kopi af de personoplysninger om den registrerede (her: patienten), som den dataansvarlige har behandlet, såfremt den registrerede ikke anmoder om udlevering af kopien med henblik på som omhandlet i 63. betragtning til den generelle forordning om databeskyttelse at forvisse sig om og kontrollere, at behandlingen af hans personoplysninger er lovlig, men derimod forfølger et andet formål — der ikke vedrører databeskyttelse men ligeledes er legitimt (her: undersøgelse af, om der kan gøres et lægeansvar gældende)? |
| --- | --- |

1.

Skal artikel 15, stk. 3, første punktum, sammenholdt med artikel 12, stk. 5, i forordning (EU) 2016/679 (1) (generel forordning om databeskyttelse) fortolkes således, at den dataansvarlige (her: den behandlende læge) ikke har pligt til gratis at udlevere en kopi af de personoplysninger om den registrerede (her: patienten), som den dataansvarlige har behandlet, såfremt den registrerede ikke anmoder om udlevering af kopien med henblik på som omhandlet i 63. betragtning til den generelle forordning om databeskyttelse at forvisse sig om og kontrollere, at behandlingen af hans personoplysninger er lovlig, men derimod forfølger et andet formål — der ikke vedrører databeskyttelse men ligeledes er legitimt (her: undersøgelse af, om der kan gøres et lægeansvar gældende)?

| 2. | Såfremt det første spørgsmål skal besvares benægtende:






  a) | Kan den ret til gratis udlevering af en kopi af de personoplysninger, som den dataansvarlige har behandlet, der følger af artikel 15, stk. 3, første punktum, sammenholdt med artikel 12, stk. 5, i den generelle forordning om databeskyttelse, eventuelt begrænses i henhold til artikel 23, stk. 1, litra i), i den generelle forordning om databeskyttelse gennem en national bestemmelse i en medlemsstat, der blev vedtaget, inden den generelle forordning om databeskyttelse trådte i kraft? |
| --- | --- | --- |

2.

Såfremt det første spørgsmål skal besvares benægtende:

a)

Kan den ret til gratis udlevering af en kopi af de personoplysninger, som den dataansvarlige har behandlet, der følger af artikel 15, stk. 3, første punktum, sammenholdt med artikel 12, stk. 5, i den generelle forordning om databeskyttelse, eventuelt begrænses i henhold til artikel 23, stk. 1, litra i), i den generelle forordning om databeskyttelse gennem en national bestemmelse i en medlemsstat, der blev vedtaget, inden den generelle forordning om databeskyttelse trådte i kraft?

| b) | Såfremt det andet spørgsmål, litra a) besvares bekræftende: Skal artikel 23, stk. 1, litra i), i den generelle forordning om databeskyttelse fortolkes således, at de deri nævnte rettigheder og frihedsrettigheder for andre også omfatter disses interesse i at fritages fra at afholde udgifter i forbindelse med udlevering af en kopi af oplysningerne i henhold til artikel 15, stk. 3, første punktum, i den generelle forordning om databeskyttelse og bære andre byrder, der opstår i forbindelse med udlevering af kopien? |
| --- | --- |

b)

Såfremt det andet spørgsmål, litra a) besvares bekræftende: Skal artikel 23, stk. 1, litra i), i den generelle forordning om databeskyttelse fortolkes således, at de deri nævnte rettigheder og frihedsrettigheder for andre også omfatter disses interesse i at fritages fra at afholde udgifter i forbindelse med udlevering af en kopi af oplysningerne i henhold til artikel 15, stk. 3, første punktum, i den generelle forordning om databeskyttelse og bære andre byrder, der opstår i forbindelse med udlevering af kopien?

| c) | Såfremt det andet spørgsmål, litra b), besvares bekræftende: Kan de rettigheder og forpligtelser, der følger af artikel 15, stk. 3, første punktum, sammenholdt med artikel 12, stk. 5, i den generelle forordning om databeskyttelse, eventuelt begrænses i henhold til artikel 23, stk. 1, litra i), i den generelle forordning om databeskyttelse gennem en national bestemmelse om forholdet mellem læge og patient, hvorefter lægen altid har ret til at få sine udgifter i forbindelse med udlevering af en kopi af personoplysningerne i patientjournalen til patienten godtgjort af denne, uanset de konkrete omstændigheder? |
| --- | --- |

c)

Såfremt det andet spørgsmål, litra b), besvares bekræftende: Kan de rettigheder og forpligtelser, der følger af artikel 15, stk. 3, første punktum, sammenholdt med artikel 12, stk. 5, i den generelle forordning om databeskyttelse, eventuelt begrænses i henhold til artikel 23, stk. 1, litra i), i den generelle forordning om databeskyttelse gennem en national bestemmelse om forholdet mellem læge og patient, hvorefter lægen altid har ret til at få sine udgifter i forbindelse med udlevering af en kopi af personoplysningerne i patientjournalen til patienten godtgjort af denne, uanset de konkrete omstændigheder?

| 3. | Såfremt det første spørgsmål besvares benægtende, og det andet spørgsmål, litra a), b) eller c), besvares benægtende: Omfatter den ret, der følger af artikel 15, stk. 3, første punktum, i den generelle forordning om databeskyttelse, i forholdet mellem læge og patient et krav på udlevering af en kopi af alle de dele af patientjournalen, der indeholder personoplysninger om patienten, eller kun et krav på udlevering af en kopi af selve personoplysningerne om patienten, og kan lægen, der behandler disse oplysninger, i denne forbindelse frit vælge, hvorledes han sammensætter oplysningerne til den berørte patient? |
| --- | --- |

3.

Såfremt det første spørgsmål besvares benægtende, og det andet spørgsmål, litra a), b) eller c), besvares benægtende: Omfatter den ret, der følger af artikel 15, stk. 3, første punktum, i den generelle forordning om databeskyttelse, i forholdet mellem læge og patient et krav på udlevering af en kopi af alle de dele af patientjournalen, der indeholder personoplysninger om patienten, eller kun et krav på udlevering af en kopi af selve personoplysningerne om patienten, og kan lægen, der behandler disse oplysninger, i denne forbindelse frit vælge, hvorledes han sammensætter oplysningerne til den berørte patient?

---

(1)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2016/679 af 27.4.2016 om beskyttelse af fysiske personer i forbindelse med behandling af personoplysninger og om fri udveksling af sådanne oplysninger og om ophævelse af direktiv 95/46/EF (generel forordning om databeskyttelse) (EUT 2016, L 119, s. 1).

---

| 16.8.2022 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 311/5 |
| --- | --- | --- | --- |

16.8.2022

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 311/5

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Elegktiko Synedrio (Grækenland) den 11. maj 2022 — ACHILLEION, hotelselskab A/S mod Elliniko Dimosio

(Sag C-313/22)

(2022/C 311/08)

Processprog: græsk

Den forelæggende ret

Elegktiko Synedrio

Parter i hovedsagen

Appellant: ACHILLEION, hotelselskab A/S

Indstævnt: Elliniko Dimosio

Præjudicielle spørgsmål

| 1. | Det første spørgsmål: Udgør salget af en støttemodtagende virksomhed, sammen med virksomhedens formue i form af fast ejendom, i henhold til bestemmelserne i: i) artikel 30, stk. 1, 3 og 4, i forordning nr. 1260/1999 (1) og regel nr. 1, punkt 1.9, i forordning nr. 1685/2000 (2); ii) artikel 4, stk. 3, i forordning nr. 70/2001; og iii) artikel 38 og 39, stk. 1, i forordning nr. 1260/1999, artikel 4 i forordning nr. 438/2001 (3), artikel 2, stk. 2, i forordning nr. 448/2001 (4), artikel 1, stk. 2, i forordning nr. 2988/1995 (5) og artikel 14 i forordning nr. 659/1999 (6), automatisk en så væsentlig ændring af betingelserne for gennemførelse af den samfinansierede investering i denne virksomhed, at ændringen i sig selv begrunder anvendelsen af en national bestemmelse såsom artikel 18, stk. 5, i tværministerielt dekret nr. 192249/EΥS 4057/19.8.2002 (ministerielt dekret nr. 9216/EYS 916/12.2-18.2.2004), som fastsætter et absolut og langsigtet forbud mod overførsel af en støttemodtagende virksomheds formue i form af fast ejendom, idet afgørelsen om ydelse af støtte ellers kan tilbagekaldes helt eller delvist, med den konsekvens, at den indrømmede offentlige støtte tilbagesøges helt eller delvist? |
| --- | --- |

1.

Det første spørgsmål: Udgør salget af en støttemodtagende virksomhed, sammen med virksomhedens formue i form af fast ejendom, i henhold til bestemmelserne i: i) artikel 30, stk. 1, 3 og 4, i forordning nr. 1260/1999 (1) og regel nr. 1, punkt 1.9, i forordning nr. 1685/2000 (2); ii) artikel 4, stk. 3, i forordning nr. 70/2001; og iii) artikel 38 og 39, stk. 1, i forordning nr. 1260/1999, artikel 4 i forordning nr. 438/2001 (3), artikel 2, stk. 2, i forordning nr. 448/2001 (4), artikel 1, stk. 2, i forordning nr. 2988/1995 (5) og artikel 14 i forordning nr. 659/1999 (6), automatisk en så væsentlig ændring af betingelserne for gennemførelse af den samfinansierede investering i denne virksomhed, at ændringen i sig selv begrunder anvendelsen af en national bestemmelse såsom artikel 18, stk. 5, i tværministerielt dekret nr. 192249/EΥS 4057/19.8.2002 (ministerielt dekret nr. 9216/EYS 916/12.2-18.2.2004), som fastsætter et absolut og langsigtet forbud mod overførsel af en støttemodtagende virksomheds formue i form af fast ejendom, idet afgørelsen om ydelse af støtte ellers kan tilbagekaldes helt eller delvist, med den konsekvens, at den indrømmede offentlige støtte tilbagesøges helt eller delvist?

| 2. | Det andet spørgsmål: Skal bestemmelserne i: i) artikel 30, stk. 4, i forordning nr. 1260/1999; ii) artikel 4, stk. 3, i forordning nr. 70/2001 (7) og punkt 4.12 i retningslinjerne for statsstøtte med regionalt sigte for så vidt angår princippet om en vedvarende operation af støttemodtagende små og mellemstore virksomheder; iii) artikel 38 og 39 i forordning nr. 1260/1999, artikel 2, stk. 2, i forordning nr. 448/2001, artikel 1, stk. 2, artikel 2 og artikel 4 i forordning nr. 2988/95 samt artikel 14 i forordning nr. 659/1999 fortolkes således, at salget af en støttemodtagende virksomheds formue i form af fast ejendom og af virksomheden i sig selv, inden for rammerne af en intern aftale mellem virksomhedens aktionærer med henblik på at sikre virksomhedens lønsomhed, ikke medfører en væsentlig ændring af samfinansieringsoperationen eller en uretmæssig fordel for en af parterne, således at det omhandlede salg ikke udgør en uregelmæssighed eller en grund til at tilbagesøge støtten, forudsat at betingelserne for investeringens gennemførelse ikke bliver ændret, og at overførslen er omfattet af en retlig ordning, ifølge hvilken overdrageren og erhververen hæfter solidarisk for de på tidspunktet for overførslen eksisterende gældsforpligtelser og passiver? |
| --- | --- |

2.

Det andet spørgsmål: Skal bestemmelserne i: i) artikel 30, stk. 4, i forordning nr. 1260/1999; ii) artikel 4, stk. 3, i forordning nr. 70/2001 (7) og punkt 4.12 i retningslinjerne for statsstøtte med regionalt sigte for så vidt angår princippet om en vedvarende operation af støttemodtagende små og mellemstore virksomheder; iii) artikel 38 og 39 i forordning nr. 1260/1999, artikel 2, stk. 2, i forordning nr. 448/2001, artikel 1, stk. 2, artikel 2 og artikel 4 i forordning nr. 2988/95 samt artikel 14 i forordning nr. 659/1999 fortolkes således, at salget af en støttemodtagende virksomheds formue i form af fast ejendom og af virksomheden i sig selv, inden for rammerne af en intern aftale mellem virksomhedens aktionærer med henblik på at sikre virksomhedens lønsomhed, ikke medfører en væsentlig ændring af samfinansieringsoperationen eller en uretmæssig fordel for en af parterne, således at det omhandlede salg ikke udgør en uregelmæssighed eller en grund til at tilbagesøge støtten, forudsat at betingelserne for investeringens gennemførelse ikke bliver ændret, og at overførslen er omfattet af en retlig ordning, ifølge hvilken overdrageren og erhververen hæfter solidarisk for de på tidspunktet for overførslen eksisterende gældsforpligtelser og passiver?

| 3. | Det tredje spørgsmål: Kræver bestemmelserne i artikel 17, 52 og 53 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder samt retssikkerhedsprincippet, sammenholdt med artikel 1 i tillægsprotokol (nr. 1) til EMRK, at der opnås en korrekt afvejning mellem på den ene side foranstaltningerne til finansiel korrektion og tilbagesøgning af støtte i henhold til artikel 38, [stk. 1,] litra h), og artikel 39, stk. 1, i forordning nr. 1260/1999, artikel 2, stk. 2, i forordning nr. 448/2001, artikel 4 i forordning nr. 2988/95 og artikel 14 i forordning nr. 659/1999 og på den anden side støttemodtagerens ret til beskyttelse af »formuen«, således at støttemodtageren helt eller delvist fritages for tilbagesøgningen, selv hvis der konstateres en væsentlig ændring af den finansierede virksomhed eller en uberettiget berigelse i forbindelse med overførsel af virksomheden? |
| --- | --- |

3.

Det tredje spørgsmål: Kræver bestemmelserne i artikel 17, 52 og 53 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder samt retssikkerhedsprincippet, sammenholdt med artikel 1 i tillægsprotokol (nr. 1) til EMRK, at der opnås en korrekt afvejning mellem på den ene side foranstaltningerne til finansiel korrektion og tilbagesøgning af støtte i henhold til artikel 38, [stk. 1,] litra h), og artikel 39, stk. 1, i forordning nr. 1260/1999, artikel 2, stk. 2, i forordning nr. 448/2001, artikel 4 i forordning nr. 2988/95 og artikel 14 i forordning nr. 659/1999 og på den anden side støttemodtagerens ret til beskyttelse af »formuen«, således at støttemodtageren helt eller delvist fritages for tilbagesøgningen, selv hvis der konstateres en væsentlig ændring af den finansierede virksomhed eller en uberettiget berigelse i forbindelse med overførsel af virksomheden?

---

(1)  Rådets forordning (EF) nr. 1260/1999 af 21.6.1999 om vedtagelse af generelle bestemmelser for strukturfondene (EFT 1999, L 161, s. 1).

(2)  Kommissionens forordning (EF) nr. 1685/2000 af 28.7.2000 om fastsættelse af gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EF) nr. 1260/1999 for så vidt angår støtteberettigede udgifter i forbindelse med foranstaltninger medfinansieret af strukturfondene (EFT 2000, L 193, s. 39).

(3)  Kommissionens forordning (EF) nr. 438/2001 af 2.3.2001 om gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EF) nr. 1260/1999 for så vidt angår forvaltnings- og kontrolsystemerne for strukturfondenes interventioner (EFT 2001, L 63, s. 21).

(4)  Kommissionens forordning (EF) nr. 448/2001 af 2.3.2001 om gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EF) nr. 1260/1999 for så vidt angår proceduren for finansielle korrektioner af interventioner under strukturfondene (EFT 2001, L 64, s. 13).

(5)  Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 2988/95 af 18.12.1995 om beskyttelse af De Europæiske Fællesskabers finansielle interesser (EFT 1995, L 312, s. 1).

(6)  Rådets forordning (EF) nr. 659/1999 af 22.3.1999 om fastlæggelse af regler for anvendelsen af EF-traktatens artikel 93 (EFT 1999, L 83, s. 1).

(7)  Kommissionens forordning (EF) nr. 70/2001 af 12.1.2001 om anvendelse af EF-traktatens artikel 87 og 88 på statsstøtte til små og mellemstore virksomheder (EFT 2001, L 10, s. 33).

---

| 16.8.2022 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 311/6 |
| --- | --- | --- | --- |

16.8.2022

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 311/6

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Bundesverwaltungsgericht (Tyskland) den 1. juni 2022 — Weingut A mod Land Rheinland-Pfalz

(Sag C-354/22)

(2022/C 311/09)

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Bundesverwaltungsgericht

Parter i hovedsagen

Sagsøger, indstævnt og revisionsappellant: Weingut A

Sagsøgt, appellant og revisionsindstævnt: Land Rheinland-Pfalz

Præjudicielle spørgsmål

| 1) | Kan hele vinfremstillingen være foregået på den eponyme vinavlsbedrift som omhandlet i artikel 54, stk. 1, andet afsnit, i delegeret forordning (EU) 2019/33 (1), hvis presningen finder sted i et vinpresseanlæg, som denne vinavlsbedrift lejer i 24 timer af en anden vinavlsbedrift, og som i denne periode udelukkende står til rådighed for den eponyme vinavlsbedrift? |
| --- | --- |

1)

Kan hele vinfremstillingen være foregået på den eponyme vinavlsbedrift som omhandlet i artikel 54, stk. 1, andet afsnit, i delegeret forordning (EU) 2019/33 (1), hvis presningen finder sted i et vinpresseanlæg, som denne vinavlsbedrift lejer i 24 timer af en anden vinavlsbedrift, og som i denne periode udelukkende står til rådighed for den eponyme vinavlsbedrift?

| 2) | Er det i bekræftende fald påkrævet, at presningen gennemføres eller i hvert fald tilses på stedet af den eponyme vinavlsbedrifts medarbejdere, eller kan presningen også gennemføres af medarbejdere ved den vinavlsbedrift, der udlejer vinpresseanlægget, efter anvisninger fra den eponyme vinavlsbedrift? |
| --- | --- |

2)

Er det i bekræftende fald påkrævet, at presningen gennemføres eller i hvert fald tilses på stedet af den eponyme vinavlsbedrifts medarbejdere, eller kan presningen også gennemføres af medarbejdere ved den vinavlsbedrift, der udlejer vinpresseanlægget, efter anvisninger fra den eponyme vinavlsbedrift?

| 3) | Såfremt presningen også kan gennemføres af medarbejdere ved den vinavlsbedrift, der udlejer vinpresseanlægget, må disse medarbejdere da have beføjelse til at gribe ind i presningen efter selvstændig beslutning, hvis der opstår uventede problemer? |
| --- | --- |

3)

Såfremt presningen også kan gennemføres af medarbejdere ved den vinavlsbedrift, der udlejer vinpresseanlægget, må disse medarbejdere da have beføjelse til at gribe ind i presningen efter selvstændig beslutning, hvis der opstår uventede problemer?

| 4) | Er det til hinder for at henregne vinfremstillingen til den eponyme vinavlsbedrift, hvis den vinavlsbedrift, der udlejer vinpresseanlægget og gennemfører presningen, har en selvstændig interesse i den måde, hvorpå presningen gennemføres, eftersom der i den kontrakt om dyrkning af vindyrkningsarealer, som ligeledes er indgået med denne bedrift, er aftalt et udbytte- og kvalitetsafhængigt tillæg pr. hektoliter vin af typerne Kabinett/Spätlese/Auslese til det arealbaserede dyrkningsvederlag? |
| --- | --- |

4)

Er det til hinder for at henregne vinfremstillingen til den eponyme vinavlsbedrift, hvis den vinavlsbedrift, der udlejer vinpresseanlægget og gennemfører presningen, har en selvstændig interesse i den måde, hvorpå presningen gennemføres, eftersom der i den kontrakt om dyrkning af vindyrkningsarealer, som ligeledes er indgået med denne bedrift, er aftalt et udbytte- og kvalitetsafhængigt tillæg pr. hektoliter vin af typerne Kabinett/Spätlese/Auslese til det arealbaserede dyrkningsvederlag?

---

(1)  Kommissionens delegerede forordning (EU) 2019/33 af 17.10.2018 om supplerende regler til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1308/2013 for så vidt angår ansøgninger om beskyttelse af oprindelsesbetegnelser, geografiske betegnelser og traditionelle benævnelser i vinsektoren, indsigelsesproceduren, restriktioner for anvendelsen, ændringer af produktspecifikationer, annullering af beskyttelsen og mærkning og præsentation (EUT 2019, L 9, s. 2), i den nuværende version Kommissionens delegerede forordning (EU) 2021/1375 af 11.6.2021 (EUT 2021, L 297, s. 16).

---

Retten

| 16.8.2022 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 311/8 |
| --- | --- | --- | --- |

16.8.2022

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 311/8

---

Rettens dom af 29. juni 2022 — Corneli mod ECB

(Sag T-501/19) (1)

(Aktindsigt - afgørelse 2004/258/EF - ECB’s afgørelse om midlertidigt at sætte Banca Carige under administration - afslag på aktindsigt - undtagelse vedrørende beskyttelsen af fortroligheden af oplysninger, der er beskyttet som sådanne i henhold til EU-retten - generel formodning om fortrolighed - begrebet fortrolige oplysninger - begrundelsespligt)

(2022/C 311/10)

Processprog: italiensk

Parter

Sagsøger: Francesca Corneli (Velletri, Italien) (ved advokat F. Ferraro)

Sagsøgt: Den Europæiske Centralbank (ved F. von Lindeiner, A. Riso og M. Van Hoecke, som befuldmægtigede, bistået af advokat D. Sarmiento Ramírez-Escudero)

Sagens genstand

Sagsøgeren har i henhold til 263 TEUF anlagt søgsmål med påstand om annullation af Den Europæiske Centralbanks (ECB) afgørelse LS/LDG/19/182 af 29. maj 2019 om afslag på aktindsigt i dennes afgørelse af 1. januar 2019 om midlertidigt at sætte Banca Carige SpA under administration.

Konklusion

| 1) | Den Europæiske Centralbanks (ECB) afgørelse af 29. maj 2019 om afslag på aktindsigt i dennes afgørelse af 1. januar 2019 om midlertidigt at sætte Banca Carige SpA under administration annulleres. |
| --- | --- |

1)

Den Europæiske Centralbanks (ECB) afgørelse af 29. maj 2019 om afslag på aktindsigt i dennes afgørelse af 1. januar 2019 om midlertidigt at sætte Banca Carige SpA under administration annulleres.

| 2) | ECB betaler sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

2)

ECB betaler sagsomkostningerne.

---

(1)  EUT C 312 af 16.9.2019.

---

| 16.8.2022 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 311/8 |
| --- | --- | --- | --- |

16.8.2022

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 311/8

---

Rettens dom af 22. juni 2022 — Anglo Austrian AAB og Belegging-Maatschappij »Far East« mod ECB

(Sag T-797/19) (1)

(Økonomisk og monetær politik - tilsyn med kreditinstitutter - specifikke tilsynsopgaver overdraget til ECB - afgørelse om inddragelse af et kreditinstituts tilladelse - alvorlig overtrædelse af de nationale gennemførelsesbestemmelser til direktiv 2005/60/EF - proportionalitet - overtrædelse af lovgivningen om ledelse af kreditinstitutter - ret til forsvar - åbenbart urigtigt skøn - ret til en effektiv domstolsbeskyttelse)

(2022/C 311/11)

Processprog: tysk

Parter

Sagsøgere: Anglo Austrian AAB AG, tidligere Anglo Austrian AAB Bank AG (Wien, Østrig) og Belegging Maatschappij »Far-East« BV (Velp, Nederlandene) (ved advokaterne M. Ketzer og O. Behrends)

Sagsøgt: Den Europæiske Centralbank (ved C. Hernández Saseta, E. Yoo og V. Hümpfner, som befuldmægtigede)

Sagens genstand

Sagsøgerne har med deres søgsmål anlagt i henhold til artikel 263 TEUF nedlagt påstand om, at afgørelse ECB-SSM-2019-AT 8 WHD-2019 0009 truffet af Den Europæiske Centralbank (ECB) den 14. november 2019, hvorved denne inddrog AAB Banks tilladelse til at optage virksomhed som kreditinstitut, annulleres.

Konklusion

| 1) | Den Europæiske Centralbank frifindes. |
| --- | --- |

1)

Den Europæiske Centralbank frifindes.

| 2) | Anglo Austrian AAB AG og Belegging-Maatschappij »Far-East« BV bærer deres egne omkostninger og betaler de af Den Europæiske Centralbank (ECB) afholdte omkostninger, herunder de omkostninger, der opstod i forbindelse med sagen om foreløbige forholdsregler. |
| --- | --- |

2)

Anglo Austrian AAB AG og Belegging-Maatschappij »Far-East« BV bærer deres egne omkostninger og betaler de af Den Europæiske Centralbank (ECB) afholdte omkostninger, herunder de omkostninger, der opstod i forbindelse med sagen om foreløbige forholdsregler.

---

(1)  EUT C 10 af 13.1.2020.

---

| 16.8.2022 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 311/9 |
| --- | --- | --- | --- |

16.8.2022

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 311/9

---

Rettens dom af 29. juni 2022 — Hochmann Marketing mod EUIPO (bittorrent)

(Sag T-337/20) (1)

(EU-varemærker - afgørelse fra et appelkammer, hvorved tilbagekaldelsen af en tidligere afgørelse opretholdes - artikel 103, stk. 1, i forordning (EU) 2017/1001 - begæring om overgang til ansøgning om registrering som nationalt varemærke - begrundelse for afslag på overgang - manglende brug af EU-varemærket - artikel 139, stk. 2, litra a), i forordning 2017/1001 - retten til at blive hørt - artikel 47 i chartret om grundlæggende rettigheder)

(2022/C 311/12)

Processprog: tysk

Parter

Sagsøger: Hochmann Marketing GmbH (Neu-Isenburg, Tyskland) (ved advokat J. Jennings)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) (ved A. Söder og E. Markakis, som befuldmægtigede)

Sagens genstand

Sagsøgeren har med sit søgsmål anlagt i henhold til artikel 263 TEUF nedlagt påstand om annullation af afgørelsen truffet den 30. marts 2020 af Fjerde Appelkammer ved Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) (sag R 187/2020-4).

Konklusion

| 1) | Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) frifindes. |
| --- | --- |

1)

Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) frifindes.

| 2) | Hochmann Marketing GmbH betaler sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

2)

Hochmann Marketing GmbH betaler sagsomkostningerne.

---

(1)  EUT C 255 af 3.8.2020.

---

| 16.8.2022 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 311/10 |
| --- | --- | --- | --- |

16.8.2022

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 311/10

---

Rettens dom af 22. juni 2022 — Munich mod EUIPO — Tone Watch (MUNICH10A.T.M.)

(Sag T-502/20) (1)

(EU-varemærker - ugyldighedssag - EU-ordmærket MUNICH10A.T.M. - de ældre EU-figurmærker og nationale figurmærker MUNICH - relative registreringshindringer - artikel 53, stk. 1, litra a), i forordning (EF) nr. 207/2009 [nu artikel 60, stk. 1, litra a), i forordning (EU) 2017/1001] - ingen risiko for forveksling - manglende lighed mellem varerne og tjenesteydelserne - manglende æstetisk komplettering - artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning nr. 207/2009 [nu artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning 2017/1001] - ingen skade på renomméet - artikel 8, stk. 5, i forordning nr. 207/2009 (nu artikel 8, stk. 5, i forordning 2017/1001) - retten til et forsvar)

(2022/C 311/13)

Processprog: spansk

Parter

Sagsøger: Munich, SL (La Torre de Claramunt, Spanien) (ved advokat M. del Mar Guix Vilanova)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (ved J. Crespo Carrillo, som befuldmægtigede)

Den anden part i sagen for appelkammeret ved EUIPO og intervenient ved Retten: Tone Watch, SL (Madrid, Spanien) (ved advokat J. López Martínez)

Sagens genstand

I henhold til artikel 263 TEUF har sagsøgeren anlagt sag med påstand om annullation af den afgørelse, der blev truffet den 25. marts 2020 af Fjerde Appelkammer ved Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel ejendomsret (EUIPO) (sag R 2472/2018-4), vedrørende en ugyldighedssag mellem sagsøgeren og intervenienten.

Konklusion

| 1) | Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) frifindes. |
| --- | --- |

1)

Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) frifindes.

| 2) | Munich, SL betaler sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

2)

Munich, SL betaler sagsomkostningerne.

---

(1)  EUT C 329 af 5.10.2020.

---

| 16.8.2022 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 311/10 |
| --- | --- | --- | --- |

16.8.2022

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 311/10

---

Rettens dom af 29. juni 2022 — Leonine Distribution mod Kommissionen

(Sag T-641/20) (1)

(Kultur - programmet »Et Kreativt Europa« (2014-2020) - delprogrammet »Media« - indkaldelse af forslag til EACEA/05/2018 - EACEA’s afgørelse om afslag på sagsøgerens ansøgning på grund af manglende overholdelse af udvælgelseskriterierne - Kommissionens afgørelse om afslag på den administrative klage over EACEA’s afgørelse - begrebet europæisk virksomhed - støtte, der udelukkende kan søges af ansøgere, der ejes, enten direkte eller i kraft af en ejermajoritet, af statsborgere fra EU-medlemsstaterne eller fra andre lande, som deltager i delprogrammet - urigtige skøn - manglende undersøgelse af dokumenter vedlagt forslaget - proportionalitet)

(2022/C 311/14)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøger: Leonine Distribution GmbH (München, Tyskland) (ved advokat J. Kreile)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved W. Farrell og A. Katsimerou, som befuldmægtigede)

Intervenient til støtte for sagsøgte: Det Europæiske Forvaltningsorgan for Uddannelse og Kultur (EACEA) (ved H. Monet, N. Sbrilli og V. Kasparian, som befuldmægtigede)

Sagens genstand

Søgsmål støttet på artikel 263 TEUF med påstand om annullation af Kommissionens gennemførelsesafgørelse C(2020) 5515 final af 10. august 2020 om afslag på den administrative klage indgivet i henhold artikel 22, stk. 1, i Rådets forordning (EF) nr. 58/2003 af 19. december 2002 om vedtægterne for de forvaltningsorganer, der skal administrere opgaver i forbindelse med EF-programmer (EFT 2003, L 11, s. 1), mod Det Europæiske Forvaltningsorgan for Uddannelse og Kulturs (EACEA) afgørelse af 12. maj 2020 om afslag på sagsøgerens ansøgning om støtte inden for rammerne af indkaldelsen af forslag til »Støtte til distribution af ikkenationale film — automatisk støtteordning for distributører« (EACEA/05/2018).

Konklusion

| 1) | Europa-Kommissionen frifindes. |
| --- | --- |

1)

Europa-Kommissionen frifindes.

| 2) | Leonine Distribution GmbH bærer sine egne omkostninger og betaler de af Kommissionen afholdte omkostninger. |
| --- | --- |

2)

Leonine Distribution GmbH bærer sine egne omkostninger og betaler de af Kommissionen afholdte omkostninger.

| 3) | Det Europæiske Forvaltningsorgan for Uddannelse og Kultur (EACEA) bærer sine egne omkostninger. |
| --- | --- |

3)

Det Europæiske Forvaltningsorgan for Uddannelse og Kultur (EACEA) bærer sine egne omkostninger.

---

(1)  EUT C 19 af 18.1.2021.

---

| 16.8.2022 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 311/11 |
| --- | --- | --- | --- |

16.8.2022

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 311/11

---

Rettens dom af 29. juni 2022 — Jose A. Alfonso Arpon mod EUIPO — (PLUMAflex by Roal)

(Sag T-357/21) (1)

(EU-varemærker - indsigelsessag - ansøgning om EU-figurmærket PLUMAflex by Roal - det ældre EU-figurmærke PUMA - relativ registreringshindring - skade på renomméet - artikel 8, stk. 5, i forordning (EU) 2017/1001)

(2022/C 311/15)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøger: Jose A. Alfonso Arpon SL (Arnedo, Spanien) (ved advokat C. Hernández Hernández)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) (ved A. Söder og V. Ruzek, som befuldmægtigede)

Den anden part i sagen for appelkammeret ved EUIPO og intervenient ved Retten: Puma SE (Herzogenaurach, Tyskland) (ved advokat P. González-Bueno Catalán de Ocón)

Sagens genstand

Med sit søgsmål anlagt i henhold til artikel 263 TEUF har sagsøgeren nedlagt påstand om annullation af afgørelse truffet den 6. april 2021 af første Appelkammer ved Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) (sag R 2991/2019-1).

Konklusion

| 1) | Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) frifindes. |
| --- | --- |

1)

Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) frifindes.

| 2) | Jose A. Alfonso Arpon SL betaler sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

2)

Jose A. Alfonso Arpon SL betaler sagsomkostningerne.

---

(1)  EUT C 329 af 16.8.2021.

---

| 16.8.2022 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 311/12 |
| --- | --- | --- | --- |

16.8.2022

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 311/12

---

Sag anlagt den 31. maj 2022 — NLVOW mod Kommissionen

(Sag T-331/22)

(2022/C 311/16)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøger: Nederlandse Vereniging Omwonenden Windturbines (NLVOW) (Annerveenschekanaal, Nederlandene) (ved Barrister-at-law G. Byrne)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen

Sagsøgerens påstande

| — | Kommissionens afgørelse om afvisning af sagsøgerens anmodning af 10. december 2021 om at foretage en intern prøvelse, som sagsøgeren blev gjort bekendt med ved skrivelse af 1. april 2022, annulleres. |
| --- | --- |

—

Kommissionens afgørelse om afvisning af sagsøgerens anmodning af 10. december 2021 om at foretage en intern prøvelse, som sagsøgeren blev gjort bekendt med ved skrivelse af 1. april 2022, annulleres.

| — | Endvidere, eller subsidiært, fastslås det, at Kommissionen ulovligt har undladt at handle i henhold til artikel 265 TEUF, efter at den ved sagsøgerens skrivelse af 10. december 2021 blev opfordret hertil, og/eller har undladt at tage stilling til sagsøgerens klage i skrivelsen. |
| --- | --- |

—

Endvidere, eller subsidiært, fastslås det, at Kommissionen ulovligt har undladt at handle i henhold til artikel 265 TEUF, efter at den ved sagsøgerens skrivelse af 10. december 2021 blev opfordret hertil, og/eller har undladt at tage stilling til sagsøgerens klage i skrivelsen.

| — | Det fastslås, at i de tilfælde, hvor den nederlandske nationale energi- og klimaplan ikke opfylder kravene i Århuskonventionen, har Kommissionen foretaget en ulovlig vurdering og/eller vedtagelse og/eller offentliggørelse heraf, og at planen derfor er i strid med EU-retten og folkeretten og/eller er ulovlig. |
| --- | --- |

—

Det fastslås, at i de tilfælde, hvor den nederlandske nationale energi- og klimaplan ikke opfylder kravene i Århuskonventionen, har Kommissionen foretaget en ulovlig vurdering og/eller vedtagelse og/eller offentliggørelse heraf, og at planen derfor er i strid med EU-retten og folkeretten og/eller er ulovlig.

| — | Det fastslås, at Kommissionen ikke har opfyldt sine positive forpligtelser i medfør af EU-retten og folkeretten til at træffe de nødvendige og passende foranstaltninger med henblik på at håndtere og/eller afhjælpe den omstændighed, at den nederlandske nationale energi- og klimaplan ikke opfylder kravene i Århuskonventionen. |
| --- | --- |

—

Det fastslås, at Kommissionen ikke har opfyldt sine positive forpligtelser i medfør af EU-retten og folkeretten til at træffe de nødvendige og passende foranstaltninger med henblik på at håndtere og/eller afhjælpe den omstændighed, at den nederlandske nationale energi- og klimaplan ikke opfylder kravene i Århuskonventionen.

| — | Det fastslås, at forvaltningsforordningen (Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2018/1999 af 11.12.2018 om forvaltning af energiunionen og klimaindsatsen) (1) ikke gennemfører Århuskonventionens bestemmelser, herunder dennes artikel 7, og at den som følge heraf ikke opfylder kravene i EU-miljøretten og den internationale miljøret og derfor er ulovlig. |
| --- | --- |

—

Det fastslås, at forvaltningsforordningen (Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2018/1999 af 11.12.2018 om forvaltning af energiunionen og klimaindsatsen) (1) ikke gennemfører Århuskonventionens bestemmelser, herunder dennes artikel 7, og at den som følge heraf ikke opfylder kravene i EU-miljøretten og den internationale miljøret og derfor er ulovlig.

| — | Det fastslås — under hensyntagen til den omstændighed, at de nationale energi- og klimaplaner, og navnlig den nederlandske nationale energi- og klimaplan, ikke opfylder kravene i Århuskonventionen — at Kommissionens undladelse af at opfylde sine forpligtelser i henhold til forvaltningsforordningen udgør en tilsidesættelse af denne forordning, en tilsidesættelse af konventionen og ligeledes en tilsidesættelse af traktaterne. |
| --- | --- |

—

Det fastslås — under hensyntagen til den omstændighed, at de nationale energi- og klimaplaner, og navnlig den nederlandske nationale energi- og klimaplan, ikke opfylder kravene i Århuskonventionen — at Kommissionens undladelse af at opfylde sine forpligtelser i henhold til forvaltningsforordningen udgør en tilsidesættelse af denne forordning, en tilsidesættelse af konventionen og ligeledes en tilsidesættelse af traktaterne.

| — | Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

—

Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren anført fire anbringender.

| 1. | Første anbringende om, at Kommissionens afgørelse, som blev sendt til sagsøgeren ved skrivelse af 1. april 2022, bør annulleres.






  — | Ved skrivelse af 10. december 2021 indsendte sagsøgeren en anmodning til Kommissionen. Kommissionen vurderede i sit svar på sagsøgerens anmodning, at denne skulle afvises. Det er anført, at Kommissionens afgørelse udgør en forvaltningsakt i den forstand, hvori dette udtryk er anvendt i Århusforordningen (som ændret) (2). Sagsøgeren har gjort gældende, at Kommissionens afgørelse i den henseende er grundlæggende forkert, samlet set udgør en tilsidesættelse af EU-miljøretten og den internationale miljøret, og udgør en tilsidesættelse af traktaterne. Sagsøgeren har gjort gældende, at Kommissionen har tilsidesat sine positive forpligtelser i henhold til traktaterne og folkeretten, herunder artikel 3, 6 og 7 i konventionen om adgang til oplysninger, offentlig deltagelse i beslutningsprocesser samt adgang til klage og domstolsprøvelse på miljøområdet (Århuskonventionen). |
| --- | --- | --- |

1.

Første anbringende om, at Kommissionens afgørelse, som blev sendt til sagsøgeren ved skrivelse af 1. april 2022, bør annulleres.

—

Ved skrivelse af 10. december 2021 indsendte sagsøgeren en anmodning til Kommissionen. Kommissionen vurderede i sit svar på sagsøgerens anmodning, at denne skulle afvises. Det er anført, at Kommissionens afgørelse udgør en forvaltningsakt i den forstand, hvori dette udtryk er anvendt i Århusforordningen (som ændret) (2). Sagsøgeren har gjort gældende, at Kommissionens afgørelse i den henseende er grundlæggende forkert, samlet set udgør en tilsidesættelse af EU-miljøretten og den internationale miljøret, og udgør en tilsidesættelse af traktaterne. Sagsøgeren har gjort gældende, at Kommissionen har tilsidesat sine positive forpligtelser i henhold til traktaterne og folkeretten, herunder artikel 3, 6 og 7 i konventionen om adgang til oplysninger, offentlig deltagelse i beslutningsprocesser samt adgang til klage og domstolsprøvelse på miljøområdet (Århuskonventionen).

| — | Sagsøgeren har endvidere anført, at den anfægtede afgørelse fra Kommissionen har tilsidesat den afledte EU-ret, herunder artikel 9 og 10 i Århusforordningen (som ændret). Sagsøgeren har gjort gældende, at Kommissionens afgørelse er i strid med sagsøgerens ret til adgang til klage og domstolsprøvelse på miljøområdet i henhold til Århuskonventionen og Århusforordningen (som ændret). Sagsøgeren har endvidere gjort gældende, at Kommissionens forvaltningsakt i den forstand, hvori dette udtryk er anvendt i Århusforordningen (som ændret), udgør en tilsidesættelse af traktaterne. |
| --- | --- |

—

Sagsøgeren har endvidere anført, at den anfægtede afgørelse fra Kommissionen har tilsidesat den afledte EU-ret, herunder artikel 9 og 10 i Århusforordningen (som ændret). Sagsøgeren har gjort gældende, at Kommissionens afgørelse er i strid med sagsøgerens ret til adgang til klage og domstolsprøvelse på miljøområdet i henhold til Århuskonventionen og Århusforordningen (som ændret). Sagsøgeren har endvidere gjort gældende, at Kommissionens forvaltningsakt i den forstand, hvori dette udtryk er anvendt i Århusforordningen (som ændret), udgør en tilsidesættelse af traktaterne.

| 2. | Andet anbringende om, at Kommissionen desuden, eller subsidiært i forhold til det første anbringende, har undladt at handle i henhold til artikel 265 TEUF i forbindelse med de nationale energi- og klimaplaner, som Kommissionen vurderede, vedtog og offentliggjorde, herunder navnlig den nederlandske nationale energi- og klimaplan.






  — | Ved at undlade at handle på baggrund af sagsøgerens anmodning om intern prøvelse, der blev indgivet i overensstemmelse med artikel 265 TEUF, har Kommissionen tilsidesat sine positive forpligtelser i henhold til traktaterne, herunder navnlig artikel 3 TEU og artikel 191 TEUF. Denne tilsidesættelse udgør desuden en åbenlys tilsidesættelse af den internationale og europæiske sædvaneret og traktatret, herunder Århuskonventionens artikel 3, 6 og 7, artikel 9 og 10 i Århusforordningen (som ændret) og afgørelse VII/8f (som ændret), som blev truffet den 21. oktober 2021. |
| --- | --- | --- |

2.

Andet anbringende om, at Kommissionen desuden, eller subsidiært i forhold til det første anbringende, har undladt at handle i henhold til artikel 265 TEUF i forbindelse med de nationale energi- og klimaplaner, som Kommissionen vurderede, vedtog og offentliggjorde, herunder navnlig den nederlandske nationale energi- og klimaplan.

—

Ved at undlade at handle på baggrund af sagsøgerens anmodning om intern prøvelse, der blev indgivet i overensstemmelse med artikel 265 TEUF, har Kommissionen tilsidesat sine positive forpligtelser i henhold til traktaterne, herunder navnlig artikel 3 TEU og artikel 191 TEUF. Denne tilsidesættelse udgør desuden en åbenlys tilsidesættelse af den internationale og europæiske sædvaneret og traktatret, herunder Århuskonventionens artikel 3, 6 og 7, artikel 9 og 10 i Århusforordningen (som ændret) og afgørelse VII/8f (som ændret), som blev truffet den 21. oktober 2021.

| 3. | Tredje anbringende om en ulovlighedsindsigelse i medfør af artikel 277 TEUF, for så vidt angår Kommissionens vurdering og/eller vedtagelse og/eller offentliggørelse af den nederlandske energi- og klimaplan, og om den omstændighed, at Kommissionen undlod at sikre, at denne plan opfylder kravene i Århuskonventionen. |
| --- | --- |

3.

Tredje anbringende om en ulovlighedsindsigelse i medfør af artikel 277 TEUF, for så vidt angår Kommissionens vurdering og/eller vedtagelse og/eller offentliggørelse af den nederlandske energi- og klimaplan, og om den omstændighed, at Kommissionen undlod at sikre, at denne plan opfylder kravene i Århuskonventionen.

| 4. | Fjerde anbringende om en ulovlighedsindsigelse i medfør af artikel 277 TEUF, for så vidt angår forvaltningsforordningen (3). |
| --- | --- |

4.

Fjerde anbringende om en ulovlighedsindsigelse i medfør af artikel 277 TEUF, for så vidt angår forvaltningsforordningen (3).

---

(1)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2018/1999 af 11.12.2018 om forvaltning af energiunionen og klimaindsatsen, om ændring af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 663/2009 og (EF) nr. 715/2009, Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 94/22/EF, 98/70/EF, 2009/31/EF, 2009/73/EF, 2010/31/EU, 2012/27/EU og 2013/30/EU, Rådets direktiv 2009/119/EF og (EU) 2015/652 og om ophævelse af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 525/2013 (EUT 2018, L 328, s. 1).

(2)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1367/2006 af 6.9.2006 om anvendelse af Århus-konventionens bestemmelser om adgang til oplysninger, offentlig deltagelse i beslutningsprocesser samt adgang til klage og domstolsprøvelse på miljøområdet på Fællesskabets institutioner og organer (EUT 2006, L 264, s. 13), som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2021/1767 af 6.10.2021 (EUT 2021, L 356, s. 1).

(3)  Jf. henvisningen i fodnote 1.

---

| 16.8.2022 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 311/13 |
| --- | --- | --- | --- |

16.8.2022

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 311/13

---

Sag anlagt den 9. juni 2022 — Stichting Nationaal Kritisch Platform Windenergie mod Kommissionen

(Sag T-344/22)

(2022/C 311/17)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøger: Stichting Nationaal Kritisch Platform Windenergie (Schettens, Nederlandene) (ved Barrister-at-Law G. Byrne)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen

Sagsøgerens påstande

| — | Kommissionens afgørelse om afvisning af sagsøgerens anmodning om at foretage en intern prøvelse, som sagsøgeren blev gjort bekendt med ved skrivelse af 1. april 2022, annulleres med den begrundelse, at den er i strid med traktaterne. |
| --- | --- |

—

Kommissionens afgørelse om afvisning af sagsøgerens anmodning om at foretage en intern prøvelse, som sagsøgeren blev gjort bekendt med ved skrivelse af 1. april 2022, annulleres med den begrundelse, at den er i strid med traktaterne.

| — | Endvidere, eller subsidiært, fastslås det, at Kommissionen ulovligt har undladt at handle i henhold til artikel 265 TEUF. |
| --- | --- |

—

Endvidere, eller subsidiært, fastslås det, at Kommissionen ulovligt har undladt at handle i henhold til artikel 265 TEUF.

| — | Det fastslås, at i de tilfælde, hvor den nederlandske nationale energi- og klimaplan ikke opfylder kravene i Århuskonventionen, har Kommissionen foretaget en ulovlig vurdering og/eller vedtagelse og/eller offentliggørelse heraf, og at planen derfor er i strid med EU-retten og folkeretten og/eller er ulovlig. |
| --- | --- |

—

Det fastslås, at i de tilfælde, hvor den nederlandske nationale energi- og klimaplan ikke opfylder kravene i Århuskonventionen, har Kommissionen foretaget en ulovlig vurdering og/eller vedtagelse og/eller offentliggørelse heraf, og at planen derfor er i strid med EU-retten og folkeretten og/eller er ulovlig.

| — | Det fastslås, at Kommissionen ikke har opfyldt sine positive forpligtelser i medfør af EU-retten og folkeretten til at træffe de nødvendige og passende foranstaltninger med henblik på at håndtere og/eller afhjælpe den omstændighed, at den nederlandske nationale energi- og klimaplan ikke opfylder kravene i Århuskonventionen. |
| --- | --- |

—

Det fastslås, at Kommissionen ikke har opfyldt sine positive forpligtelser i medfør af EU-retten og folkeretten til at træffe de nødvendige og passende foranstaltninger med henblik på at håndtere og/eller afhjælpe den omstændighed, at den nederlandske nationale energi- og klimaplan ikke opfylder kravene i Århuskonventionen.

| — | Det fastslås, at Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2018/1999 (1) ikke gennemfører Århuskonventionens bestemmelser, herunder dennes artikel 7, og at den som følge heraf ikke opfylder kravene i EU-miljøretten og den internationale miljøret og derfor er ulovlig. |
| --- | --- |

—

Det fastslås, at Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2018/1999 (1) ikke gennemfører Århuskonventionens bestemmelser, herunder dennes artikel 7, og at den som følge heraf ikke opfylder kravene i EU-miljøretten og den internationale miljøret og derfor er ulovlig.

| — | Det fastslås –under hensyntagen til den omstændighed, at de nationale energi- og klimaplaner, og navnlig den nederlandske nationale energi- og klimaplan, ikke opfylder kravene i Århuskonventionen — at Kommissionens undladelse af at opfylde sine forpligtelser i henhold til forordning (EU) 2018/1999 udgør en tilsidesættelse af denne forordning, en tilsidesættelse af konventionen og ligeledes en tilsidesættelse af traktaterne. |
| --- | --- |

—

Det fastslås –under hensyntagen til den omstændighed, at de nationale energi- og klimaplaner, og navnlig den nederlandske nationale energi- og klimaplan, ikke opfylder kravene i Århuskonventionen — at Kommissionens undladelse af at opfylde sine forpligtelser i henhold til forordning (EU) 2018/1999 udgør en tilsidesættelse af denne forordning, en tilsidesættelse af konventionen og ligeledes en tilsidesættelse af traktaterne.

| — | Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

—

Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren fremsat fire anbringender.

| 1. | Første anbringende om, at Kommissionens afgørelse, som blev sendt til sagsøgeren ved skrivelse af 1. april 2022, bør annulleres, idet den udgør en tilsidesættelse af traktaterne og miljøretten. I december 2021 indsendte sagsøgeren en anmodning om at gennemføre en intern prøvelse af de elementer i afgørelsen, der vedrørte miljøretten. Kommissionen vurderede i sit svar på sagsøgerens anmodning om intern prøvelse, at anmodningen skulle afvises. Sagsøgeren har gjort gældende, at Kommissionens afgørelse i den henseende er grundlæggende forkert, samlet set udgør en tilsidesættelse af EU-miljøretten og den internationale miljøret, og udgør en tilsidesættelse af traktaterne. Sagsøgeren har gjort gældende, at Kommissionen har tilsidesat sine positive og negative forpligtelser i henhold til traktaterne og folkeretten, herunder artikel 3, 6 og 7 i konventionen om adgang til oplysninger, offentlig deltagelse i beslutningsprocesser samt adgang til klage og domstolsprøvelse på miljøområdet (Århuskonventionen). Sagsøgeren har endvidere anført, at den anfægtede afgørelse fra Kommissionen har tilsidesat den afledte EU-ret, herunder artikel 9 og 10 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning nr. 1367/2006 (2), og/eller Kommissionens forpligtelser i henhold til forordning (EU) 2018/1999. Sagsøgeren har desuden gjort gældende, at Kommissionens afgørelse er i strid med sagsøgerens ret til adgang til klage og domstolsprøvelse i henhold til Århuskonventionen og Århusforordningen (som ændret). |
| --- | --- |

1.

Første anbringende om, at Kommissionens afgørelse, som blev sendt til sagsøgeren ved skrivelse af 1. april 2022, bør annulleres, idet den udgør en tilsidesættelse af traktaterne og miljøretten. I december 2021 indsendte sagsøgeren en anmodning om at gennemføre en intern prøvelse af de elementer i afgørelsen, der vedrørte miljøretten. Kommissionen vurderede i sit svar på sagsøgerens anmodning om intern prøvelse, at anmodningen skulle afvises. Sagsøgeren har gjort gældende, at Kommissionens afgørelse i den henseende er grundlæggende forkert, samlet set udgør en tilsidesættelse af EU-miljøretten og den internationale miljøret, og udgør en tilsidesættelse af traktaterne. Sagsøgeren har gjort gældende, at Kommissionen har tilsidesat sine positive og negative forpligtelser i henhold til traktaterne og folkeretten, herunder artikel 3, 6 og 7 i konventionen om adgang til oplysninger, offentlig deltagelse i beslutningsprocesser samt adgang til klage og domstolsprøvelse på miljøområdet (Århuskonventionen). Sagsøgeren har endvidere anført, at den anfægtede afgørelse fra Kommissionen har tilsidesat den afledte EU-ret, herunder artikel 9 og 10 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning nr. 1367/2006 (2), og/eller Kommissionens forpligtelser i henhold til forordning (EU) 2018/1999. Sagsøgeren har desuden gjort gældende, at Kommissionens afgørelse er i strid med sagsøgerens ret til adgang til klage og domstolsprøvelse i henhold til Århuskonventionen og Århusforordningen (som ændret).

| 2. | Andet anbringende om, at Kommissionen har undladt at handle i henhold til artikel 265 TEUF i forbindelse med de nationale energi- og klimaplaner, som Kommissionen vurderede, vedtog og offentliggjorde, herunder navnlig den anfægtede nederlandske nationale energi- og klimaplan. Kommissionen har ved at undlade at handle, tilsidesat sine forpligtelser i henhold til traktaterne og folkeretten, herunder Århuskonventionens artikel 3, 6 og 7. Sagsøgeren har endvidere gjort gældende, at Kommissionens undladelse udgør en tilsidesættelse af den afledte EU-ret, herunder bl.a. artikel 9 og 10 i forordning (EF) nr. 1367/2006 (som ændret). |
| --- | --- |

2.

Andet anbringende om, at Kommissionen har undladt at handle i henhold til artikel 265 TEUF i forbindelse med de nationale energi- og klimaplaner, som Kommissionen vurderede, vedtog og offentliggjorde, herunder navnlig den anfægtede nederlandske nationale energi- og klimaplan. Kommissionen har ved at undlade at handle, tilsidesat sine forpligtelser i henhold til traktaterne og folkeretten, herunder Århuskonventionens artikel 3, 6 og 7. Sagsøgeren har endvidere gjort gældende, at Kommissionens undladelse udgør en tilsidesættelse af den afledte EU-ret, herunder bl.a. artikel 9 og 10 i forordning (EF) nr. 1367/2006 (som ændret).

| 3. | Tredje anbringende om, at den omstændighed, at Kommissionen undlod at sikre, at den nederlandske nationale energi- og klimaplan fuldt ud opfylder kravene i Århuskonventionen, medfører, at denne nationale energi- og klimaplan har været genstand for en vurdering, vedtagelse og offentliggørelse, som på alle relevante tidspunkter åbenlyst var og fortsat er i strid med EU-retten og folkeretten, og at den derfor er ulovlig. Sagsøgeren har i den henseende desuden gjort gældende, at den omstændighed, at Kommissionen undlod at vedtage og/eller træffe passende foranstaltninger med henblik på at håndtere eller afhjælpe dette, udgør en undladelse fra Kommissionen i strid med artikel 265 TEUF. |
| --- | --- |

3.

Tredje anbringende om, at den omstændighed, at Kommissionen undlod at sikre, at den nederlandske nationale energi- og klimaplan fuldt ud opfylder kravene i Århuskonventionen, medfører, at denne nationale energi- og klimaplan har været genstand for en vurdering, vedtagelse og offentliggørelse, som på alle relevante tidspunkter åbenlyst var og fortsat er i strid med EU-retten og folkeretten, og at den derfor er ulovlig. Sagsøgeren har i den henseende desuden gjort gældende, at den omstændighed, at Kommissionen undlod at vedtage og/eller træffe passende foranstaltninger med henblik på at håndtere eller afhjælpe dette, udgør en undladelse fra Kommissionen i strid med artikel 265 TEUF.

| 4. | Fjerde anbringende, om at forordning (EU) 2018/1999 ikke gennemfører Århuskonventionens bestemmelser, herunder dennes artikel 7, og som følge heraf ikke er i overensstemmelse med EU-miljøretten og den internationale miljøret. Endvidere, eller subsidiært, har sagsøgeren gjort gældende, at det bør fastslås, at forordning (EU) 2018/1999 er ulovlig. |
| --- | --- |

4.

Fjerde anbringende, om at forordning (EU) 2018/1999 ikke gennemfører Århuskonventionens bestemmelser, herunder dennes artikel 7, og som følge heraf ikke er i overensstemmelse med EU-miljøretten og den internationale miljøret. Endvidere, eller subsidiært, har sagsøgeren gjort gældende, at det bør fastslås, at forordning (EU) 2018/1999 er ulovlig.

---

(1)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2018/1999 af 11.12.2018 om forvaltning af energiunionen og klimaindsatsen, om ændring af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 663/2009 og (EF) nr. 715/2009, Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 94/22/EF, 98/70/EF, 2009/31/EF, 2009/73/EF, 2010/31/EU, 2012/27/EU og 2013/30/EU, Rådets direktiv 2009/119/EF og (EU) 2015/652 og om ophævelse af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 525/2013 (EUT 2018, L 328, s. 1).

(2)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1367/2006 af 6.9.2006 om anvendelse af Århus-konventionens bestemmelser om adgang til oplysninger, offentlig deltagelse i beslutningsprocesser samt adgang til klage og domstolsprøvelse på miljøområdet på Fællesskabets institutioner og organer (EUT 2006, L 264, s. 13).

---

| 16.8.2022 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 311/15 |
| --- | --- | --- | --- |

16.8.2022

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 311/15

---

Sag anlagt den 3. juni 2022 — Föreningen Svenskt Landskapsskydd mod Kommissionen

(Sag T-346/22)

(2022/C 311/18)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøger: Föreningen Svenskt Landskapsskydd (Höganäs, Sverige) (ved Barrister-at-Law G. Byrne)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen

Sagsøgerens påstande

| — | Kommissionens afgørelse om afvisning af sagsøgerens anmodning om at foretage en intern prøvelse, som sagsøgeren blev gjort bekendt med ved skrivelse af 1. april 2022, annulleres med den begrundelse, at den er i strid med traktaterne. |
| --- | --- |

—

Kommissionens afgørelse om afvisning af sagsøgerens anmodning om at foretage en intern prøvelse, som sagsøgeren blev gjort bekendt med ved skrivelse af 1. april 2022, annulleres med den begrundelse, at den er i strid med traktaterne.

| — | Endvidere, eller subsidiært, fastslås det, at Kommissionen ulovligt har undladt at handle i henhold til artikel 265 TEUF. |
| --- | --- |

—

Endvidere, eller subsidiært, fastslås det, at Kommissionen ulovligt har undladt at handle i henhold til artikel 265 TEUF.

| — | Det fastslås, at i de tilfælde, hvor den svenske nationale energi- og klimaplan ikke opfylder kravene i Århuskonventionen, har Kommissionen foretaget en ulovlig vurdering og/eller vedtagelse og/eller offentliggørelse heraf, og at planen derfor er i strid med EU-retten og folkeretten og/eller er ulovlig. |
| --- | --- |

—

Det fastslås, at i de tilfælde, hvor den svenske nationale energi- og klimaplan ikke opfylder kravene i Århuskonventionen, har Kommissionen foretaget en ulovlig vurdering og/eller vedtagelse og/eller offentliggørelse heraf, og at planen derfor er i strid med EU-retten og folkeretten og/eller er ulovlig.

| — | Det fastslås, at Kommissionen ikke har opfyldt sine positive forpligtelser i medfør af EU-retten og folkeretten til at træffe de nødvendige og passende foranstaltninger med henblik på at håndtere og/eller afhjælpe den omstændighed, at den svenske nationale energi- og klimaplan ikke opfylder kravene i Århuskonventionen. |
| --- | --- |

—

Det fastslås, at Kommissionen ikke har opfyldt sine positive forpligtelser i medfør af EU-retten og folkeretten til at træffe de nødvendige og passende foranstaltninger med henblik på at håndtere og/eller afhjælpe den omstændighed, at den svenske nationale energi- og klimaplan ikke opfylder kravene i Århuskonventionen.

| — | Det fastslås, at Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2018/1999 (1) ikke gennemfører Århuskonventionens bestemmelser, herunder dennes artikel 7, og at den som følge heraf ikke opfylder kravene i EU-miljøretten og den internationale miljøret og derfor er ulovlig. |
| --- | --- |

—

Det fastslås, at Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2018/1999 (1) ikke gennemfører Århuskonventionens bestemmelser, herunder dennes artikel 7, og at den som følge heraf ikke opfylder kravene i EU-miljøretten og den internationale miljøret og derfor er ulovlig.

| — | Det fastslås — under hensyntagen til den omstændighed, at de nationale energi- og klimaplaner, og navnlig den svenske nationale energi- og klimaplan, ikke opfylder kravene i Århuskonventionen — at Kommissionens undladelse af at opfylde sine forpligtelser i henhold til forordning (EU) 2018/1999 udgør en tilsidesættelse af denne forordning, en tilsidesættelse af konventionen og ligeledes en tilsidesættelse af traktaterne. |
| --- | --- |

—

Det fastslås — under hensyntagen til den omstændighed, at de nationale energi- og klimaplaner, og navnlig den svenske nationale energi- og klimaplan, ikke opfylder kravene i Århuskonventionen — at Kommissionens undladelse af at opfylde sine forpligtelser i henhold til forordning (EU) 2018/1999 udgør en tilsidesættelse af denne forordning, en tilsidesættelse af konventionen og ligeledes en tilsidesættelse af traktaterne.

| — | Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

—

Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren anført fire anbringender.

| 1. | Første anbringende om, at Kommissionens afgørelse, som blev sendt til sagsøgeren ved skrivelse af 1. april 2022, bør annulleres. Ved skrivelse af 15. december 2021 indsendte sagsøgeren en anmodning til Kommissionen. Kommissionen vurderede i sit svar på sagsøgerens anmodning, som blev sendt ved ovennævnte skrivelse, at sagsøgerens svar skulle afvises. Sagsøgeren har gjort gældende, at Kommissionens afgørelse i den henseende er grundlæggende forkert, samlet set udgør en tilsidesættelse af EU-miljøretten og den internationale miljøret, og udgør en tilsidesættelse af traktaterne. Sagsøgeren har gjort gældende, at Kommissionen har tilsidesat sine positive forpligtelser i henhold til traktaterne og folkeretten, herunder artikel 3, 6 og 7 i konventionen om adgang til oplysninger, offentlig deltagelse i beslutningsprocesser samt adgang til klage og domstolsprøvelse på miljøområdet (Århuskonventionen). Sagsøgeren har endvidere anført, at den anfægtede afgørelse fra Kommissionen har tilsidesat den afledte EU-ret, herunder artikel 9 og 10 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning nr. 1367/2006 (2). Sagsøgeren har gjort gældende, at Kommissionens afgørelse er i strid med sagsøgerens ret til adgang til klage og domstolsprøvelse i henhold til Århuskonventionen og forordning nr. 1367/2006 (som ændret). |
| --- | --- |

1.

Første anbringende om, at Kommissionens afgørelse, som blev sendt til sagsøgeren ved skrivelse af 1. april 2022, bør annulleres. Ved skrivelse af 15. december 2021 indsendte sagsøgeren en anmodning til Kommissionen. Kommissionen vurderede i sit svar på sagsøgerens anmodning, som blev sendt ved ovennævnte skrivelse, at sagsøgerens svar skulle afvises. Sagsøgeren har gjort gældende, at Kommissionens afgørelse i den henseende er grundlæggende forkert, samlet set udgør en tilsidesættelse af EU-miljøretten og den internationale miljøret, og udgør en tilsidesættelse af traktaterne. Sagsøgeren har gjort gældende, at Kommissionen har tilsidesat sine positive forpligtelser i henhold til traktaterne og folkeretten, herunder artikel 3, 6 og 7 i konventionen om adgang til oplysninger, offentlig deltagelse i beslutningsprocesser samt adgang til klage og domstolsprøvelse på miljøområdet (Århuskonventionen). Sagsøgeren har endvidere anført, at den anfægtede afgørelse fra Kommissionen har tilsidesat den afledte EU-ret, herunder artikel 9 og 10 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning nr. 1367/2006 (2). Sagsøgeren har gjort gældende, at Kommissionens afgørelse er i strid med sagsøgerens ret til adgang til klage og domstolsprøvelse i henhold til Århuskonventionen og forordning nr. 1367/2006 (som ændret).

| 2. | Andet anbringende om, at Kommissionen har undladt at handle i henhold til artikel 265 TEUF i forbindelse med de nationale energi- og klimaplaner, som Kommissionen vurderede, vedtog og offentliggjorde, herunder navnlig den anfægtede svenske nationale energi- og klimaplan. Kommissionen har ved at undlade at handle, tilsidesat sine forpligtelser i henhold til traktaterne og folkeretten, herunder Århuskonventionens artikel 3, 6 og 7. Sagsøgeren har endvidere gjort gældende, at Kommissionens undladelse udgør en tilsidesættelse af den afledte EU-ret, herunder bl.a. artikel 9 og 10 i forordning (EF) nr. 1367/2006 (som ændret). |
| --- | --- |

2.

Andet anbringende om, at Kommissionen har undladt at handle i henhold til artikel 265 TEUF i forbindelse med de nationale energi- og klimaplaner, som Kommissionen vurderede, vedtog og offentliggjorde, herunder navnlig den anfægtede svenske nationale energi- og klimaplan. Kommissionen har ved at undlade at handle, tilsidesat sine forpligtelser i henhold til traktaterne og folkeretten, herunder Århuskonventionens artikel 3, 6 og 7. Sagsøgeren har endvidere gjort gældende, at Kommissionens undladelse udgør en tilsidesættelse af den afledte EU-ret, herunder bl.a. artikel 9 og 10 i forordning (EF) nr. 1367/2006 (som ændret).

| 3. | Tredje anbringende om, at den omstændighed, at Kommissionen undlod at sikre, at den svenske nationale energi- og klimaplan fuldt ud opfylder kravene i Århuskonventionen, medfører, at denne nationale energi- og klimaplan har været genstand for en vurdering, vedtagelse og offentliggørelse, som på alle relevante tidspunkter åbenlyst var og fortsat er i strid med EU-retten og folkeretten, og at den derfor er ulovlig. |
| --- | --- |

3.

Tredje anbringende om, at den omstændighed, at Kommissionen undlod at sikre, at den svenske nationale energi- og klimaplan fuldt ud opfylder kravene i Århuskonventionen, medfører, at denne nationale energi- og klimaplan har været genstand for en vurdering, vedtagelse og offentliggørelse, som på alle relevante tidspunkter åbenlyst var og fortsat er i strid med EU-retten og folkeretten, og at den derfor er ulovlig.

| 4. | Fjerde anbringende, om at forordning (EU) 2018/1999 ikke gennemfører Århuskonventionens bestemmelser, herunder dennes artikel 7, og som følge heraf ikke er i overensstemmelse med EU-miljøretten og den internationale miljøret. Endvidere, eller subsidiært, har sagsøgeren gjort gældende, at det bør fastslås, at forordning (EU) 2018/1999 er ulovlig. |
| --- | --- |

4.

Fjerde anbringende, om at forordning (EU) 2018/1999 ikke gennemfører Århuskonventionens bestemmelser, herunder dennes artikel 7, og som følge heraf ikke er i overensstemmelse med EU-miljøretten og den internationale miljøret. Endvidere, eller subsidiært, har sagsøgeren gjort gældende, at det bør fastslås, at forordning (EU) 2018/1999 er ulovlig.

---

(1)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2018/1999 af 11.12.2018 om forvaltning af energiunionen og klimaindsatsen, om ændring af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 663/2009 og (EF) nr. 715/2009, Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 94/22/EF, 98/70/EF, 2009/31/EF, 2009/73/EF, 2010/31/EU, 2012/27/EU og 2013/30/EU, Rådets direktiv 2009/119/EF og (EU) 2015/652 og om ophævelse af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 525/2013 (EUT 2018, L 328, s. 1).

(2)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1367/2006 af 6.9.2006 om anvendelse af Århus-konventionens bestemmelser om adgang til oplysninger, offentlig deltagelse i beslutningsprocesser samt adgang til klage og domstolsprøvelse på miljøområdet på Fællesskabets institutioner og organer (EUT 2006, L 264, s. 13).

---

| 16.8.2022 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 311/16 |
| --- | --- | --- | --- |

16.8.2022

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 311/16

---

Sag anlagt den 17. juni 2022 — Ryanair mod Kommissionen

(Sag T-366/22)

(2022/C 311/19)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøger: Ryanair DAC (Swords, Irland) (ved advokaterne E. Vahida, S. Rating og I. G. Metaxas-Maranghidis)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen

Sagsøgerens påstande

| — | Kommissionens afgørelse (EU) af 26. juli 2021 om statsstøtte SA. 56867 (2020/N, ex 2020/PN) — Tyskland — Kompensation til Condor Flugdienst GmbH for skade, som skyldes covid-19-pandemien (1), annulleres. |
| --- | --- |

—

Kommissionens afgørelse (EU) af 26. juli 2021 om statsstøtte SA. 56867 (2020/N, ex 2020/PN) — Tyskland — Kompensation til Condor Flugdienst GmbH for skade, som skyldes covid-19-pandemien (1), annulleres.

| — | Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

—

Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren fremsat fire anbringender.

| 1. | Det første anbringende om, at Kommissionen har foretaget en urigtig anvendelse af artikel 107, stk. 2, litra b), TEUF og anlagt åbenbart urigtige skøn i sin prøvelse af, om støtten for skade, som skyldes covid-19-pandemien, er forholdsmæssig. |
| --- | --- |

1.

Det første anbringende om, at Kommissionen har foretaget en urigtig anvendelse af artikel 107, stk. 2, litra b), TEUF og anlagt åbenbart urigtige skøn i sin prøvelse af, om støtten for skade, som skyldes covid-19-pandemien, er forholdsmæssig.

| 2. | Det andet anbringende om, at Kommissionens afgørelse er i strid med særlige bestemmelser i EUF-traktaten og de generelle EU-retlige principper, der har dannet grundlag for liberaliseringen af lufttransport i Den Europæiske Union siden slutningen af 1980’erne — dvs. princippet om forbud mod forskelsbehandling, princippet om den fri udveksling af tjenesteydelser, princippet om etableringsfrihed og forordning nr. 1008/2008 (2). |
| --- | --- |

2.

Det andet anbringende om, at Kommissionens afgørelse er i strid med særlige bestemmelser i EUF-traktaten og de generelle EU-retlige principper, der har dannet grundlag for liberaliseringen af lufttransport i Den Europæiske Union siden slutningen af 1980’erne — dvs. princippet om forbud mod forskelsbehandling, princippet om den fri udveksling af tjenesteydelser, princippet om etableringsfrihed og forordning nr. 1008/2008 (2).

| 3. | Det tredje anbringende om, at Kommissionen har undladt at indlede en formel undersøgelsesprocedure til trods for, at der forelå alvorlige vanskeligheder, og tilsidesat sagsøgerens proceduremæssige rettigheder. |
| --- | --- |

3.

Det tredje anbringende om, at Kommissionen har undladt at indlede en formel undersøgelsesprocedure til trods for, at der forelå alvorlige vanskeligheder, og tilsidesat sagsøgerens proceduremæssige rettigheder.

| 4. | Det fjerde anbringende om, at Kommissionen har tilsidesat sin begrundelsespligt. |
| --- | --- |

4.

Det fjerde anbringende om, at Kommissionen har tilsidesat sin begrundelsespligt.

---

(1)  EUT 2022, C 177, s. 1.

(2)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1008/2008 af 24.9.2008 om fælles regler for driften af lufttrafiktjenester i Fællesskabet (omarbejdning) EUT 2008, L 293, s. 3.

---

| 16.8.2022 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 311/17 |
| --- | --- | --- | --- |

16.8.2022

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 311/17

---

Sag anlagt den 29. juni 2022 — Diesel mod EUIPO — Lidl Stiftung (Joggjeans)

(Sag T-378/22)

(2022/C 311/20)

Stævningen er affattet på engelsk

Parter

Sagsøger: Diesel SpA (Breganze, Italien) (ved advokaterne F. Celluprica, F. Fischetti og F. De Bono)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO)

Den anden part i sagen for appelkammeret: Lidl Stiftung & Co. KG (Neckarsulm, Tyskland)

Oplysninger vedrørende sagen for EUIPO

Indehaver af det omtvistede varemærke: Lidl Stiftung & Co. KG

Det omtvistede varemærke: International registrering, hvor Den Europæiske Union er designeret, af ordmærket Joggjeans — International registrering, hvor Den Europæiske Union er designeret, nr. 1 180 919

Sagen for EUIPO: Ugyldighedssag

Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 5. april 2022 af Andet Appelkammer ved EUIPO (sag R 1073/2021-2)

Påstande

| — | Ansøgningen indgivet af Diesel SpA imødekommes i det hele og den anfægtede afgørelse annulleres. |
| --- | --- |

—

Ansøgningen indgivet af Diesel SpA imødekommes i det hele og den anfægtede afgørelse annulleres.

| — | Intervenienten tilpligtes at betale sagsomkostningerne, herunder alle omkostninger forbundet med tidligere led i behandlingen af denne sag. |
| --- | --- |

—

Intervenienten tilpligtes at betale sagsomkostningerne, herunder alle omkostninger forbundet med tidligere led i behandlingen af denne sag.

Anbringende

| — | Tilsidesættelse af artikel 60, stk. 1, litra c), sammenholdt med artikel 8, stk. 4, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001. |
| --- | --- |

—

Tilsidesættelse af artikel 60, stk. 1, litra c), sammenholdt med artikel 8, stk. 4, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001.

---

| 16.8.2022 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 311/18 |
| --- | --- | --- | --- |

16.8.2022

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 311/18

---

Sag anlagt den 29. juni 2022 — Diesel SpA mod EUIPO — Lidl Stiftung (Joggjeans)

(Sag T-379/22)

(2022/C 311/21)

Stævningen er affattet på engelsk

Parter

Sagsøger: Diesel SpA (Breganze, Italien) (ved advokaterne F. Celluprica, F. Fischetti og F. De Bono)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO)

Den anden part i sagen for appelkammeret: Lidl Stiftung & Co. KG (Neckarsulm, Tyskland)

Oplysninger vedrørende sagen for EUIPO

Indehaver af det omtvistede varemærke: Lidl Stiftung & Co. KG

Det omtvistede varemærke: EU-ordmærket Joggjeans — registreringsansøgning nr. 18 187 200

Sagen for EUIPO: Ugyldighedssag

Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 5. april 2022 af Andet Appelkammer ved EUIPO (sag R 1074/2021-2)

Påstande

| — | Ansøgningen indgivet af Diesel SpA imødekommes i det hele og den anfægtede afgørelse annulleres. |
| --- | --- |

—

Ansøgningen indgivet af Diesel SpA imødekommes i det hele og den anfægtede afgørelse annulleres.

| — | Intervenienten tilpligtes at betale sagsomkostningerne, herunder alle omkostninger forbundet med tidligere led i behandlingen af denne sag. |
| --- | --- |

—

Intervenienten tilpligtes at betale sagsomkostningerne, herunder alle omkostninger forbundet med tidligere led i behandlingen af denne sag.

Anbringende

| — | Tilsidesættelse af artikel 60, stk. 1, litra c), sammenholdt med artikel 8, stk. 4, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001. |
| --- | --- |

—

Tilsidesættelse af artikel 60, stk. 1, litra c), sammenholdt med artikel 8, stk. 4, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001.

---

| 16.8.2022 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 311/18 |
| --- | --- | --- | --- |

16.8.2022

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 311/18

---

Sag anlagt den 2. juli 2022 — Mndoiants mod Rådet

(Sag T-390/22)

(2022/C 311/22)

Processprog: fransk

Parter

Sagsøger: Sergueï Mndoiants (Moskva, Rusland) (ved advokaterne F. Bélot og P. Tkhor)

Sagsøgt: Rådet for Den Europæiske Union

Sagsøgerens påstande

| — | Rådets afgørelse (FUSP) 2022/582 (1) af 8. april 2022 annulleres, for så vidt som sagsøgerens navn herved er blevet opført på listen i bilaget til Rådets afgørelse 2014/145/FUSP af 17. marts 2014. |
| --- | --- |

—

Rådets afgørelse (FUSP) 2022/582 (1) af 8. april 2022 annulleres, for så vidt som sagsøgerens navn herved er blevet opført på listen i bilaget til Rådets afgørelse 2014/145/FUSP af 17. marts 2014.

| — | Rådets gennemførelsesforordning (EU) 2022/581 (2) af 8. april 2022 annulleres, for så vidt som sagsøgerens navn herved er blevet opført på listen i bilag I til Rådets forordning (EU) nr. 269/2014 af 17. marts 2014. |
| --- | --- |

—

Rådets gennemførelsesforordning (EU) 2022/581 (2) af 8. april 2022 annulleres, for så vidt som sagsøgerens navn herved er blevet opført på listen i bilag I til Rådets forordning (EU) nr. 269/2014 af 17. marts 2014.

| — | Rådet tilpligtes at betale sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

—

Rådet tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren fremsat fire anbringender.

| 1. | Første anbringende vedrørende en tilsidesættelse af retten til en effektiv domstolsbeskyttelse og af begrundelsespligten. Sagsøgeren har gjort gældende, at de af Rådet fremlagte oplysninger ikke gør det muligt for ham at forsvare sig, idet de af Rådet fremførte forhold for det første ikke kan udgøre en begrundelse for de pågældende restriktive foranstaltninger, eftersom de er ikke er vægtige nok, og idet Rådet for det andet ikke har anført individuelle, specifikke og konkrete grunde, der giver sagsøgeren et tilstrækkeligt fingerpeg om grundlaget for retsakterne. |
| --- | --- |

1.

Første anbringende vedrørende en tilsidesættelse af retten til en effektiv domstolsbeskyttelse og af begrundelsespligten. Sagsøgeren har gjort gældende, at de af Rådet fremlagte oplysninger ikke gør det muligt for ham at forsvare sig, idet de af Rådet fremførte forhold for det første ikke kan udgøre en begrundelse for de pågældende restriktive foranstaltninger, eftersom de er ikke er vægtige nok, og idet Rådet for det andet ikke har anført individuelle, specifikke og konkrete grunde, der giver sagsøgeren et tilstrækkeligt fingerpeg om grundlaget for retsakterne.

| 2. | Andet anbringende vedrørende et åbenbart urigtigt skøn, idet de forhold, som Rådet har påberåbt sig med henblik på at opføre sagsøgeren på listen, for det første og i det hele er materielt urigtige, og idet Rådet for det andet hverken har godtgjort, at sagsøgeren er en stor erhvervsmand, at han er fremtrædende eller, at han er involveret i økonomiske sektorer, der udgør en betydelig indtægtskilde for Den Russiske Føderations regering. |
| --- | --- |

2.

Andet anbringende vedrørende et åbenbart urigtigt skøn, idet de forhold, som Rådet har påberåbt sig med henblik på at opføre sagsøgeren på listen, for det første og i det hele er materielt urigtige, og idet Rådet for det andet hverken har godtgjort, at sagsøgeren er en stor erhvervsmand, at han er fremtrædende eller, at han er involveret i økonomiske sektorer, der udgør en betydelig indtægtskilde for Den Russiske Føderations regering.

| 3. | Tredje anbringende vedrørende en tilsidesættelse af proportionalitetsprincippet og ligebehandlingsprincippet. Sagsøgeren er af den opfattelse, at de sanktioner, som han er blevet pålagt, udgør forskelsbehandling mod ham, og at de ikke står i forhold til de formål, der forfølges med disse foranstaltninger. |
| --- | --- |

3.

Tredje anbringende vedrørende en tilsidesættelse af proportionalitetsprincippet og ligebehandlingsprincippet. Sagsøgeren er af den opfattelse, at de sanktioner, som han er blevet pålagt, udgør forskelsbehandling mod ham, og at de ikke står i forhold til de formål, der forfølges med disse foranstaltninger.

| 4. | Fjerde anbringende vedrørende en tilsidesættelse af grundlæggende individuelle rettigheder, herunder ejendomsretten samt retten til respekt for privatliv, familieliv, hjem og kommunikation. Ved at opføre sagsøgeren på listen har Rådet således handlet i strid med proportionalitetsprincippet. |
| --- | --- |

4.

Fjerde anbringende vedrørende en tilsidesættelse af grundlæggende individuelle rettigheder, herunder ejendomsretten samt retten til respekt for privatliv, familieliv, hjem og kommunikation. Ved at opføre sagsøgeren på listen har Rådet således handlet i strid med proportionalitetsprincippet.

---

(1)  Rådets afgørelse (FUSP) 2022/582 af 8.4.2022 om ændring af afgørelse 2014/145/FUSP om restriktive foranstaltninger over for tiltag, der underminerer eller truer Ukraines territoriale integritet, suverænitet og uafhængighed (EUT 2022, L 110, s. 55).

(2)  Rådets gennemførelsesforordning (EU) 2022/581 af 8.4.2022 om gennemførelse af forordning (EU) nr. 269/2014 om restriktive foranstaltninger over for tiltag, der underminerer eller truer Ukraines territoriale integritet, suverænitet og uafhængighed (EUT 2022, L 110, s. 3).

---

| 16.8.2022 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 311/19 |
| --- | --- | --- | --- |

16.8.2022

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 311/19

---

Sag anlagt den 4. juli 2022 — Société générale m.fl. mod Den Fælles Afviklingsinstans

(Sag T-391/22)

(2022/C 311/23)

Processprog: fransk

Parter

Sagsøgere: Société générale m.fl. (Paris, Frankrig), Crédit du Nord (Lille, Frankrig) og SG Option Europe (Puteaux, Frankrig) (ved advokaterne A. Gosset Grainville, M. Trabucchi og M. Dalon)

Sagsøgt: Den Fælles Afviklingsinstans

Sagsøgernes påstande

| — | I henhold til artikel 263 TEUF annulleres afgørelse nr. SRB/ES/2022/18 af 11. april 2022 om beregning af ex ante-bidrag for 2022 til Afviklingsfonden, for så vidt som den vedrører sagsøgerne. |
| --- | --- |

—

I henhold til artikel 263 TEUF annulleres afgørelse nr. SRB/ES/2022/18 af 11. april 2022 om beregning af ex ante-bidrag for 2022 til Afviklingsfonden, for så vidt som den vedrører sagsøgerne.

| — | I henhold til artikel 277 TEUF fastslås det, at følgende bestemmelser i SRM-forordningen (1), gennemførelsesforordningen (2) og den delegerede forordning (3) ikke finder anvendelse:






  — | SRM-forordningens artikel 69, stk. 1, artikel 69, stk. 2, artikel 70, stk. 1, og artikel 70, stk. 2, litra a) og b) |
| --- | --- | --- |

—

I henhold til artikel 277 TEUF fastslås det, at følgende bestemmelser i SRM-forordningen (1), gennemførelsesforordningen (2) og den delegerede forordning (3) ikke finder anvendelse:

—

SRM-forordningens artikel 69, stk. 1, artikel 69, stk. 2, artikel 70, stk. 1, og artikel 70, stk. 2, litra a) og b)

| — | artikel 4, stk. 2, artikel 5-7 og 20 i samt bilag I til den delegerede forordning |
| --- | --- |

—

artikel 4, stk. 2, artikel 5-7 og 20 i samt bilag I til den delegerede forordning

| — | gennemførelsesforordningens artikel 4. |
| --- | --- |

—

gennemførelsesforordningens artikel 4.

| — | Sagsøgte tilpligtes at betale sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

—

Sagsøgte tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgerne fremsat otte anbringender.

| 1. | Første anbringende om tilsidesættelse af princippet om ligebehandling, for så vidt som de nærmere bestemmelser for beregning af ex ante-bidrag til Den Fælles Afviklingsfond, som fastsat i SRM-forordningen og den delegerede forordning, hverken afspejler institutternes reelle størrelse eller deres reelle risiko. |
| --- | --- |

1.

Første anbringende om tilsidesættelse af princippet om ligebehandling, for så vidt som de nærmere bestemmelser for beregning af ex ante-bidrag til Den Fælles Afviklingsfond, som fastsat i SRM-forordningen og den delegerede forordning, hverken afspejler institutternes reelle størrelse eller deres reelle risiko.

| 2. | Andet anbringende om tilsidesættelse af proportionalitetsprincippet, for så vidt som mekanismen for ex ante bidrag til Afviklingsfonden, som fastsat i SRM-forordningen og den delegerede forordning, hviler på en vurdering, som kunstigt forværrer risikoprofilen for store franske institutter, og fører derfor til et bidragsbeløb, som er uforholdsmæssigt højt. |
| --- | --- |

2.

Andet anbringende om tilsidesættelse af proportionalitetsprincippet, for så vidt som mekanismen for ex ante bidrag til Afviklingsfonden, som fastsat i SRM-forordningen og den delegerede forordning, hviler på en vurdering, som kunstigt forværrer risikoprofilen for store franske institutter, og fører derfor til et bidragsbeløb, som er uforholdsmæssigt højt.

| 3. | Tredje anbringende om tilsidesættelse af retssikkerhedsprincippet, idet beregningen af beløbet for ex ante-bidragene, som fastsat i SRM-forordningen, gennemførelsesforordningen og den delegerede forordning, dels ikke med tilstrækkelig præcision kan forudses, dels ikke så meget afhænger af instituttets egen situation og overordnede risikoprofil, som instituttets situation i forhold til andre bidragydende institutter. Endelig er sagsøgerne af den opfattelse, at Kommissionen i henhold til artikel 290 TEUF ikke burde have haft ansvaret for at fastlægge risikoindikatorer inden for rammerne af den delegerede forordning, for så vidt som disse kriterier har en særdeles strukturel og afgørende funktion ved fastsættelsen af bidragsbeløbene. |
| --- | --- |

3.

Tredje anbringende om tilsidesættelse af retssikkerhedsprincippet, idet beregningen af beløbet for ex ante-bidragene, som fastsat i SRM-forordningen, gennemførelsesforordningen og den delegerede forordning, dels ikke med tilstrækkelig præcision kan forudses, dels ikke så meget afhænger af instituttets egen situation og overordnede risikoprofil, som instituttets situation i forhold til andre bidragydende institutter. Endelig er sagsøgerne af den opfattelse, at Kommissionen i henhold til artikel 290 TEUF ikke burde have haft ansvaret for at fastlægge risikoindikatorer inden for rammerne af den delegerede forordning, for så vidt som disse kriterier har en særdeles strukturel og afgørende funktion ved fastsættelsen af bidragsbeløbene.

| 4. | Fjerde anbringende om tilsidesættelse af princippet om god forvaltningsskik, for så vidt som samtlige risikoindikatorer ikke behørigt blev taget i betragtning i den anfægtede afgørelse. |
| --- | --- |

4.

Fjerde anbringende om tilsidesættelse af princippet om god forvaltningsskik, for så vidt som samtlige risikoindikatorer ikke behørigt blev taget i betragtning i den anfægtede afgørelse.

| 5. | Femte anbringende om en retlig fejl vedrørende fastsættelse af justeringskoefficienten. Sagsøgerne har gjort gældende, at der er begået en retlig fejl, idet Afviklingsinstansen, der baserede sig på en fejlagtig fortolkning af flere bestemmelser i SRM-forordningen, fastsatte en justeringskoefficient, der helt åbenbart var for høj. |
| --- | --- |

5.

Femte anbringende om en retlig fejl vedrørende fastsættelse af justeringskoefficienten. Sagsøgerne har gjort gældende, at der er begået en retlig fejl, idet Afviklingsinstansen, der baserede sig på en fejlagtig fortolkning af flere bestemmelser i SRM-forordningen, fastsatte en justeringskoefficient, der helt åbenbart var for høj.

| 6. | Sjette anbringende om tilsidesættelse af begrundelsespligten for så vidt angår begrænsningen af brug af uigenkaldelige betalingsforpligtelser, med den begrundelse, at den anfægtede afgørelse ikke præcist og detaljeret angiver, hvorfor det er nødvendigt dels at fastsætte et loft for anvendelsen af uigenkaldelige betalingsforpligtelser på 15 %, dels kun at acceptere kontanter som sikkerhed. |
| --- | --- |

6.

Sjette anbringende om tilsidesættelse af begrundelsespligten for så vidt angår begrænsningen af brug af uigenkaldelige betalingsforpligtelser, med den begrundelse, at den anfægtede afgørelse ikke præcist og detaljeret angiver, hvorfor det er nødvendigt dels at fastsætte et loft for anvendelsen af uigenkaldelige betalingsforpligtelser på 15 %, dels kun at acceptere kontanter som sikkerhed.

| 7. | Syvende anbringende om et åbenbart urigtigt skøn. Sagsøgerne har i denne henseende gjort gældende, at den risiko for procyklikalitet og den likviditetsrisiko, som Afviklingsinstansen har påberåbt sig for at begrænse anvendelsen af uigenkaldelige betalingsforpligtelser, er ugrundede, bl.a. henset til de særlige karakteristika ved de uigenkaldelige betalingsforpligtelser og den sammenhæng, hvori de bruges. |
| --- | --- |

7.

Syvende anbringende om et åbenbart urigtigt skøn. Sagsøgerne har i denne henseende gjort gældende, at den risiko for procyklikalitet og den likviditetsrisiko, som Afviklingsinstansen har påberåbt sig for at begrænse anvendelsen af uigenkaldelige betalingsforpligtelser, er ugrundede, bl.a. henset til de særlige karakteristika ved de uigenkaldelige betalingsforpligtelser og den sammenhæng, hvori de bruges.

| 8. | Ottende anbringende om en retlig fejl. Sagsøgerne har gjort gældende, at Afviklingsinstansen dels støtter sig på en fejlagtig fortolkning af de bestemmelser, der giver mulighed for at anvende uigenkaldelige betalingsforpligtelser, ved at pålægge en foranstaltning som er identisk for alle institutter på grundlag af en abstrakt analyse, dels fratager disse bestemmelser deres effektive virkning, for så vidt som andelen af uigenkaldelige betalingsforpligtelser er systematisk og uden tilstrækkelig begrundelse begrænset til det lovbestemte minimum. |
| --- | --- |

8.

Ottende anbringende om en retlig fejl. Sagsøgerne har gjort gældende, at Afviklingsinstansen dels støtter sig på en fejlagtig fortolkning af de bestemmelser, der giver mulighed for at anvende uigenkaldelige betalingsforpligtelser, ved at pålægge en foranstaltning som er identisk for alle institutter på grundlag af en abstrakt analyse, dels fratager disse bestemmelser deres effektive virkning, for så vidt som andelen af uigenkaldelige betalingsforpligtelser er systematisk og uden tilstrækkelig begrundelse begrænset til det lovbestemte minimum.

---

(1)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 806/2014 af 15.7.2014 om ensartede regler og en ensartet procedure for afvikling af kreditinstitutter og visse investeringsselskaber inden for rammerne af en fælles afviklingsmekanisme og en fælles afviklingsfond og om ændring af forordning (EU) nr. 1093/2010 (EUT 2014, L 255, s. 1).

(2)  Rådets gennemførelsesafgørelse (EU) 2015/81 af 19.12.2014 om ensartede betingelser for anvendelse af forordning nr. 806/2014 for så vidt angår ex ante-bidrag til Den Fælles Afviklingsfond (EUT 2015, L 15, s. 1).

(3)  Kommissionens delegerede forordning (EU) 2015/63 af 21.10.2014 om supplerende regler til direktiv 2014/59 for så vidt angår ex ante-bidrag til afviklingsfinansieringsordninger (EUT 2015, L 11, s. 44).

---

| 16.8.2022 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 311/21 |
| --- | --- | --- | --- |

16.8.2022

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 311/21

---

Sag anlagt den 4. juli 2022 — Confédération nationale du Crédit mutuel m.fl. mod Den Fælles Afviklingsinstans

(Sag T-392/22)

(2022/C 311/24)

Processprog: fransk

Parter

Sagsøgere: Confédération nationale du Crédit Mutuel (Paris, Frankrig) og 25 andre sagsøgere (ved advokaterne A. Gosset-Grainville, M. Trabucchi og M. Dalon)

Sagsøgt: Den Fælles Afviklingsinstans

Sagsøgernes påstande

| — | I henhold til artikel 263 TEUF annulleres afgørelse nr. SRB/ES/2022/18 af 11. april 2022 om beregning af ex ante-bidrag for 2022 til Afviklingsfonden, for så vidt som den vedrører sagsøgerne. |
| --- | --- |

—

I henhold til artikel 263 TEUF annulleres afgørelse nr. SRB/ES/2022/18 af 11. april 2022 om beregning af ex ante-bidrag for 2022 til Afviklingsfonden, for så vidt som den vedrører sagsøgerne.

| — | I henhold til artikel 277 TEUF fastslås det, at følgende bestemmelser i SRM-forordningen (1), gennemførelsesforordningen (2) og den delegerede forordning (3) ikke finder anvendelse:






  — | SRM-forordningens artikel 69, stk. 1, artikel 69, stk. 2, artikel 70, stk. 1, og artikel 70, stk. 2, litra a) og b) |
| --- | --- | --- |

—

I henhold til artikel 277 TEUF fastslås det, at følgende bestemmelser i SRM-forordningen (1), gennemførelsesforordningen (2) og den delegerede forordning (3) ikke finder anvendelse:

—

SRM-forordningens artikel 69, stk. 1, artikel 69, stk. 2, artikel 70, stk. 1, og artikel 70, stk. 2, litra a) og b)

| — | artikel 4, stk. 2, artikel 5-7 og 20 i samt bilag I til den delegerede forordning |
| --- | --- |

—

artikel 4, stk. 2, artikel 5-7 og 20 i samt bilag I til den delegerede forordning

| — | gennemførelsesforordningens artikel 4. |
| --- | --- |

—

gennemførelsesforordningens artikel 4.

| — | Sagsøgte tilpligtes at betale sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

—

Sagsøgte tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgerne fremsat otte anbringender, der i det væsentlige er identiske med eller ligner de i sag T-391/22, Société générale m.fl. mod Den Fælles Afviklingsinstans, fremsatte.

---

(1)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 806/2014 af 15.7.2014 om ensartede regler og en ensartet procedure for afvikling af kreditinstitutter og visse investeringsselskaber inden for rammerne af en fælles afviklingsmekanisme og en fælles afviklingsfond og om ændring af forordning (EU) nr. 1093/2010 (EUT 2014, L 255, s. 1).

(2)  Rådets gennemførelsesafgørelse (EU) 2015/81 af 19.12.2014 om ensartede betingelser for anvendelse af forordning nr. 806/2014 for så vidt angår ex ante-bidrag til Den Fælles Afviklingsfond (EUT 2015, L 15, s. 1).

(3)  Kommissionens delegerede forordning (EU) 2015/63 af 21.10.2014 om supplerende regler til direktiv 2014/59 for så vidt angår ex ante-bidrag til afviklingsfinansieringsordninger (EUT 2015, L 11, s. 44).

---

| 16.8.2022 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 311/22 |
| --- | --- | --- | --- |

16.8.2022

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 311/22

---

Sag anlagt den 4. juli 2022 — BPCE m.fl. mod Den Fælles Afviklingsinstans

(Sag T-393/22)

(2022/C 311/25)

Processprog: fransk

Parter

Sagsøgere: BPCE (Paris, Frankrig) og 45 andre sagsøgere (ved advokaterne A. Gosset-Grainville, M. Trabucchi og M. Dalon)

Sagsøgt: Den Fælles Afviklingsinstans

Sagsøgernes påstande

| — | I henhold til artikel 263 TEUF annulleres afgørelse nr. SRB/ES/2022/18 af 11. april 2022 om beregning af ex ante-bidrag for 2022 til Afviklingsfonden, for så vidt som den vedrører sagsøgerne. |
| --- | --- |

—

I henhold til artikel 263 TEUF annulleres afgørelse nr. SRB/ES/2022/18 af 11. april 2022 om beregning af ex ante-bidrag for 2022 til Afviklingsfonden, for så vidt som den vedrører sagsøgerne.

| — | I henhold til artikel 277 TEUF fastslås det, at følgende bestemmelser i SRM-forordningen (1), gennemførelsesforordningen (2) og den delegerede forordning (3) ikke finder anvendelse:






  — | SRM-forordningens artikel 69, stk. 1, artikel 69, stk. 2, artikel 70, stk. 1, og artikel 70, stk. 2, litra a) og b) |
| --- | --- | --- |

—

I henhold til artikel 277 TEUF fastslås det, at følgende bestemmelser i SRM-forordningen (1), gennemførelsesforordningen (2) og den delegerede forordning (3) ikke finder anvendelse:

—

SRM-forordningens artikel 69, stk. 1, artikel 69, stk. 2, artikel 70, stk. 1, og artikel 70, stk. 2, litra a) og b)

| — | artikel 4, stk. 2, artikel 5-7 og 20 i samt bilag I til den delegerede forordning |
| --- | --- |

—

artikel 4, stk. 2, artikel 5-7 og 20 i samt bilag I til den delegerede forordning

| — | gennemførelsesforordningens artikel 4. |
| --- | --- |

—

gennemførelsesforordningens artikel 4.

| — | Sagsøgte tilpligtes at betale sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

—

Sagsøgte tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgerne fremsat otte anbringender, der i det væsentlige er identiske med eller ligner de i sag T-391/22, Société générale m.fl. mod Den Fælles Afviklingsinstans, fremsatte.

---

(1)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 806/2014 af 15.7.2014 om ensartede regler og en ensartet procedure for afvikling af kreditinstitutter og visse investeringsselskaber inden for rammerne af en fælles afviklingsmekanisme og en fælles afviklingsfond og om ændring af forordning (EU) nr. 1093/2010 (EUT 2014, L 255, s. 1).

(2)  Rådets gennemførelsesafgørelse (EU) 2015/81 af 19.12.2014 om ensartede betingelser for anvendelse af forordning nr. 806/2014 for så vidt angår ex ante-bidrag til Den Fælles Afviklingsfond (EUT 2015, L 15, s. 1).

(3)  Kommissionens delegerede forordning (EU) 2015/63 af 21.10.2014 om supplerende regler til direktiv 2014/59 for så vidt angår ex ante-bidrag til afviklingsfinansieringsordninger (EUT 2015, L 11, s. 44).

---

| 16.8.2022 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 311/22 |
| --- | --- | --- | --- |

16.8.2022

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 311/22

---

Sag anlagt den 4. juli 2022 — Banque postale mod Den Fælles Afviklingsinstans

(Sag T-394/22)

(2022/C 311/26)

Processprog: fransk

Parter

Sagsøger: Banque postale (Paris, Frankrig) (ved advokaterne A. Gosset-Grainville, M. Trabucchi og M. Dalon)

Sagsøgt: Den Fælles Afviklingsinstans

Sagsøgerens påstande

| — | I henhold til artikel 263 TEUF annulleres afgørelse nr. SRB/ES/2022/18 af 11. april 2022 om beregning af ex ante-bidrag for 2022 til Afviklingsfonden, for så vidt som den vedrører sagsøgeren. |
| --- | --- |

—

I henhold til artikel 263 TEUF annulleres afgørelse nr. SRB/ES/2022/18 af 11. april 2022 om beregning af ex ante-bidrag for 2022 til Afviklingsfonden, for så vidt som den vedrører sagsøgeren.

| — | I henhold til artikel 277 TEUF fastslås det, at følgende bestemmelser i SRM-forordningen (1), gennemførelsesforordningen (2) og den delegerede forordning (3) ikke finder anvendelse:






  — | SRM-forordningens artikel 69, stk. 1, artikel 69, stk. 2, artikel 70, stk. 1, og artikel 70, stk. 2, litra a) og b) |
| --- | --- | --- |

—

I henhold til artikel 277 TEUF fastslås det, at følgende bestemmelser i SRM-forordningen (1), gennemførelsesforordningen (2) og den delegerede forordning (3) ikke finder anvendelse:

—

SRM-forordningens artikel 69, stk. 1, artikel 69, stk. 2, artikel 70, stk. 1, og artikel 70, stk. 2, litra a) og b)

| — | artikel 4, stk. 2, artikel 5-7 og 20 i samt bilag I til den delegerede forordning |
| --- | --- |

—

artikel 4, stk. 2, artikel 5-7 og 20 i samt bilag I til den delegerede forordning

| — | gennemførelsesforordningens artikel 4. |
| --- | --- |

—

gennemførelsesforordningens artikel 4.

| — | Sagsøgte tilpligtes at betale sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

—

Sagsøgte tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren fremsat otte anbringender, der i det væsentlige er identiske med eller ligner de i sag T-391/22, Société générale m.fl. mod Den Fælles Afviklingsinstans, fremsatte.

---

(1)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 806/2014 af 15.7.2014 om ensartede regler og en ensartet procedure for afvikling af kreditinstitutter og visse investeringsselskaber inden for rammerne af en fælles afviklingsmekanisme og en fælles afviklingsfond og om ændring af forordning (EU) nr. 1093/2010 (EUT 2014, L 255, s. 1).

(2)  Rådets gennemførelsesafgørelse (EU) 2015/81 af 19.12.2014 om ensartede betingelser for anvendelse af forordning nr. 806/2014 for så vidt angår ex ante-bidrag til Den Fælles Afviklingsfond (EUT 2015, L 15, s. 1).

(3)  Kommissionens delegerede forordning (EU) 2015/63 af 21.10.2014 om supplerende regler til direktiv 2014/59 for så vidt angår ex ante-bidrag til afviklingsfinansieringsordninger (EUT 2015, L 11, s. 44).

---

| 16.8.2022 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 311/23 |
| --- | --- | --- | --- |

16.8.2022

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 311/23

---

Sag anlagt den 4. juli 2022 — Crédit agricole m.fl. mod Den Fælles Afviklingsinstans

(Sag T-410/22)

(2022/C 311/27)

Processprog: fransk

Parter

Sagsøgere: Crédit agricole SA (Montrouge, Frankrig) og 48 andre sagsøgere (ved advokaterne A. Gosset-Grainville, M. Trabucchi og M. Dalon)

Sagsøgt: Den Fælles Afviklingsinstans

Sagsøgernes påstande:

| — | I henhold til artikel 263 TEUF annulleres afgørelse nr. SRB/ES/2022/18 af 11. april 2022 om beregning af ex ante-bidrag for 2022 til Afviklingsfonden, for så vidt som den vedrører sagsøgerne. |
| --- | --- |

—

I henhold til artikel 263 TEUF annulleres afgørelse nr. SRB/ES/2022/18 af 11. april 2022 om beregning af ex ante-bidrag for 2022 til Afviklingsfonden, for så vidt som den vedrører sagsøgerne.

| — | I henhold til artikel 277 TEUF fastslås det, at følgende bestemmelser i SRM-forordningen (1), gennemførelsesforordningen (2) og den delegerede forordning (3) ikke finder anvendelse:






  — | SRM-forordningens artikel 69, stk. 1, artikel 69, stk. 2, artikel 70, stk. 1, og artikel 70, stk. 2, litra a) og b) |
| --- | --- | --- |

—

I henhold til artikel 277 TEUF fastslås det, at følgende bestemmelser i SRM-forordningen (1), gennemførelsesforordningen (2) og den delegerede forordning (3) ikke finder anvendelse:

—

SRM-forordningens artikel 69, stk. 1, artikel 69, stk. 2, artikel 70, stk. 1, og artikel 70, stk. 2, litra a) og b)

| — | artikel 4, stk. 2, artikel 5-7 og 20 i samt bilag I til den delegerede forordning |
| --- | --- |

—

artikel 4, stk. 2, artikel 5-7 og 20 i samt bilag I til den delegerede forordning

| — | gennemførelsesforordningens artikel 4. |
| --- | --- |

—

gennemførelsesforordningens artikel 4.

| — | Sagsøgte tilpligtes at betale sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

—

Sagsøgte tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgerne fremsat otte anbringender, der i det væsentlige er identiske med eller ligner de i sag T-391/22, Société générale m.fl. mod Den Fælles Afviklingsinstans, fremsatte.

---

(1)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 806/2014 af 15.7.2014 om ensartede regler og en ensartet procedure for afvikling af kreditinstitutter og visse investeringsselskaber inden for rammerne af en fælles afviklingsmekanisme og en fælles afviklingsfond og om ændring af forordning (EU) nr. 1093/2010 (EUT 2014, L 255, s. 1).

(2)  Rådets gennemførelsesafgørelse (EU) 2015/81 af 19.12.2014 om ensartede betingelser for anvendelse af forordning nr. 806/2014 for så vidt angår ex ante-bidrag til Den Fælles Afviklingsfond (EUT 2015, L 15, s. 1).

(3)  Kommissionens delegerede forordning (EU) 2015/63 af 21.10.2014 om supplerende regler til direktiv 2014/59 for så vidt angår ex ante-bidrag til afviklingsfinansieringsordninger (EUT 2015, L 11, s. 44).

---

| 16.8.2022 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 311/24 |
| --- | --- | --- | --- |

16.8.2022

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 311/24

---

Sag anlagt den 5. juli 2022 — Dexia Crédit Local mod Den Fælles Afviklingsinstans

(Sag T-411/22)

(2022/C 311/28)

Processprog: fransk

Parter

Sagsøger: Dexia Crédit Local (Paris, Frankrig) (ved advokat H. Gilliams og J.-M. Gollier)

Sagsøgt: Den Fælles Afviklingsinstans

Sagsøgerens påstande

| — | Afgørelsen truffet af Den Fælles Afviklingsinstans den 11. april 2022 om beregning af ex ante-bidrag for 2022 til Den Fælles Afviklingsfond med referencenr. SRB/ES/2022/18 annulleres. |
| --- | --- |

—

Afgørelsen truffet af Den Fælles Afviklingsinstans den 11. april 2022 om beregning af ex ante-bidrag for 2022 til Den Fælles Afviklingsfond med referencenr. SRB/ES/2022/18 annulleres.

| — | Den Fælles Afviklingsinstans tilpligtes at betale sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

—

Den Fælles Afviklingsinstans tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren fremsat fem anbringender.

| 1. | Første anbringende om, at den anfægtede afgørelse tilsidesætter artikel 69, stk. 2, i forordning nr. 806/2014 (1), for så vidt som den fastsætter målniveauet for 2022 til en ottendedel af 1,6 % af de dækkede indskud i de medlemsstater, der deltager i Afviklingsfonden. |
| --- | --- |

1.

Første anbringende om, at den anfægtede afgørelse tilsidesætter artikel 69, stk. 2, i forordning nr. 806/2014 (1), for så vidt som den fastsætter målniveauet for 2022 til en ottendedel af 1,6 % af de dækkede indskud i de medlemsstater, der deltager i Afviklingsfonden.

| 2. | Andet anbringende om, at delegeret forordning 2015/63 (2) er ulovlig:






  — | idet den tilsidesætter proportionalitetsprincippet, for så vidt som beregningen af ex ante-bidrag til Afviklingsfonden for det første ikke er i overensstemmelse med de mål, der forfølges med forordning nr. 806/2014, for det andet ikke tager hensyn til den omstændighed, at sagsøgeren er et kreditinstitut, som er sat under afvikling og omfattet af en statsgaranti, med hensyn til hvilken Afviklingsfonden principielt aldrig vil blive brugt, og for det tredje gør dets velordnede afvikling dyrere |
| --- | --- | --- |

2.

Andet anbringende om, at delegeret forordning 2015/63 (2) er ulovlig:

—

idet den tilsidesætter proportionalitetsprincippet, for så vidt som beregningen af ex ante-bidrag til Afviklingsfonden for det første ikke er i overensstemmelse med de mål, der forfølges med forordning nr. 806/2014, for det andet ikke tager hensyn til den omstændighed, at sagsøgeren er et kreditinstitut, som er sat under afvikling og omfattet af en statsgaranti, med hensyn til hvilken Afviklingsfonden principielt aldrig vil blive brugt, og for det tredje gør dets velordnede afvikling dyrere

| — | idet den tilsidesætter ligebehandlingsprincippet, for så vidt som den behandler institutter, der er sat under afvikling og omfattet af en statsgaranti, på samme måde som institutter, der er i drift. |
| --- | --- |

—

idet den tilsidesætter ligebehandlingsprincippet, for så vidt som den behandler institutter, der er sat under afvikling og omfattet af en statsgaranti, på samme måde som institutter, der er i drift.

| 3. | Tredje anbringende, som fremsættes subsidiært, om, at Afviklingsinstansen har tilsidesat proportionalitetsprincippet og ligebehandlingsprincippet af de samme grunde som dem, der er anført under det andet anbringende, for så vidt som Afviklingsinstansen ikke har overholdt disse principper, idet den uden justering har anvendt bestemmelserne i delegeret forordning nr. 2015/63 på sagsøgeren. |
| --- | --- |

3.

Tredje anbringende, som fremsættes subsidiært, om, at Afviklingsinstansen har tilsidesat proportionalitetsprincippet og ligebehandlingsprincippet af de samme grunde som dem, der er anført under det andet anbringende, for så vidt som Afviklingsinstansen ikke har overholdt disse principper, idet den uden justering har anvendt bestemmelserne i delegeret forordning nr. 2015/63 på sagsøgeren.

| 4. | Fjerde anbringende om manglende retsgrundlag for artikel 5, 69 og 70 i forordning nr. 806/2014, for så vidt som disse bestemmelser blev vedtaget på grundlag af artikel 114 TEUF, selv om de ikke vedrører tilnærmelse af lovgivningerne. |
| --- | --- |

4.

Fjerde anbringende om manglende retsgrundlag for artikel 5, 69 og 70 i forordning nr. 806/2014, for så vidt som disse bestemmelser blev vedtaget på grundlag af artikel 114 TEUF, selv om de ikke vedrører tilnærmelse af lovgivningerne.

| 5. | Femte anbringende om manglende retsgrundlag for artikel 5, 69 og 70 i forordning nr. 806/2014, for så vidt som disse bestemmelser blev vedtaget på grundlag af artikel 114 TEUF, selv om de er fiskale bestemmelser. |
| --- | --- |

5.

---

(1)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 806/2014 af 15.7.2014 om ensartede regler og en ensartet procedure for afvikling af kreditinstitutter og visse investeringsselskaber inden for rammerne af en fælles afviklingsmekanisme og en fælles afviklingsfond og om ændring af forordning (EU) nr. 1093/2010 (EUT 2014, L 255, s. 1).

(2)  Kommissionens delegerede forordning (EU) 2015/63 af 21.10.2014 om supplerende regler til direktiv 2014/59 for så vidt angår ex ante-bidrag til afviklingsfinansieringsordninger (EUT 2015, L 11, s. 44).

---

| 16.8.2022 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 311/25 |
| --- | --- | --- | --- |

16.8.2022

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 311/25

---

Sag anlagt den 7. juli 2022 — BNP Paribas mod Den Fælles Afviklingsinstans

(Sag T-420/22)

(2022/C 311/29)

Processprog: fransk

Parter

Sagsøger: BNP Paribas (Paris, Frankrig) (ved advokaterne A. Gosset-Grainville, M. Trabucchi og M. Dalon)

Sagsøgt: Den Fælles Afviklingsinstans

Sagsøgerens påstande

| — | I henhold til artikel 263 TEUF annulleres afgørelse nr. SRB/ES/2022/18 af 11. april 2022 om beregning af ex ante-bidrag for 2022 til Afviklingsfonden, for så vidt som den vedrører sagsøgeren. |
| --- | --- |

—

I henhold til artikel 263 TEUF annulleres afgørelse nr. SRB/ES/2022/18 af 11. april 2022 om beregning af ex ante-bidrag for 2022 til Afviklingsfonden, for så vidt som den vedrører sagsøgeren.

| — | I henhold til artikel 277 TEUF fastslås det, at følgende bestemmelser i SRM-forordningen (1), gennemførelsesforordningen (2) og den delegerede forordning (3) ikke finder anvendelse:






  — | SRM-forordningens artikel 69, stk. 1, artikel 69, stk. 2, artikel 70, stk. 1, og artikel 70, stk. 2, litra a) og b) |
| --- | --- | --- |

—

I henhold til artikel 277 TEUF fastslås det, at følgende bestemmelser i SRM-forordningen (1), gennemførelsesforordningen (2) og den delegerede forordning (3) ikke finder anvendelse:

—

SRM-forordningens artikel 69, stk. 1, artikel 69, stk. 2, artikel 70, stk. 1, og artikel 70, stk. 2, litra a) og b)

| — | artikel 4, stk. 2, artikel 5-7 og 20 i samt bilag I til den delegerede forordning |
| --- | --- |

—

artikel 4, stk. 2, artikel 5-7 og 20 i samt bilag I til den delegerede forordning

| — | gennemførelsesforordningens artikel 4. |
| --- | --- |

—

gennemførelsesforordningens artikel 4.

| — | Sagsøgte tilpligtes at betale sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

—

Sagsøgte tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren fremsat otte anbringender, der i det væsentlige er identiske med eller ligner de i sag T-391/22, Société générale m.fl. mod Den Fælles Afviklingsinstans, fremsatte.

---

(1)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 806/2014 af 15.7.2014 om ensartede regler og en ensartet procedure for afvikling af kreditinstitutter og visse investeringsselskaber inden for rammerne af en fælles afviklingsmekanisme og en fælles afviklingsfond og om ændring af forordning (EU) nr. 1093/2010 (EUT 2014, L 255, s. 1).

(2)  Rådets gennemførelsesafgørelse (EU) 2015/81 af 19.12.2014 om ensartede betingelser for anvendelse af forordning nr. 806/2014 for så vidt angår ex ante-bidrag til Den Fælles Afviklingsfond (EUT 2015, L 15, s. 1).

(3)  Kommissionens delegerede forordning (EU) 2015/63 af 21.10.2014 om supplerende regler til direktiv 2014/59 for så vidt angår ex ante-bidrag til afviklingsfinansieringsordninger (EUT 2015, L 11, s. 44).

---