# Den Europæiske Unions C 27/2020

| | ISSN 1977-0871 |
| --- | --- |
| Den Europæiske Unions
  Tidende | C 27 |
| | |
| Dansk udgave | Meddelelser og oplysninger | 63. årgang27. januar 2020 |

ISSN 1977-0871

Den Europæiske Unions

Tidende

C 27

Dansk udgave

Meddelelser og oplysninger

63. årgang27. januar 2020

---

| Indhold | Side |
| --- | --- |
| | IV   Oplysninger |
| | OPLYSNINGER FRA DEN EUROPÆISKE UNIONS INSTITUTIONER, ORGANER, KONTORER OG AGENTURER |
| | Den Europæiske Unions Domstol |
| 2020/C 27/01 | Den Europæiske Unions Domstols seneste offentliggørelser i Den Europæiske Unions Tidende | 1 |

Indhold

Side

IV   Oplysninger

OPLYSNINGER FRA DEN EUROPÆISKE UNIONS INSTITUTIONER, ORGANER, KONTORER OG AGENTURER

Den Europæiske Unions Domstol

2020/C 27/01

Den Europæiske Unions Domstols seneste offentliggørelser i Den Europæiske Unions Tidende

1

---

| | V   Øvrige meddelelser |
| --- | --- |
| | RETSLIGE PROCEDURER |
| | Domstolen |
| 2020/C 27/02 | Forenede sager C-609/17 og C-610/17: Domstolens dom (Store Afdeling) af 19. november 2019 – Terveys- ja sosiaalialan neuvottelujärjestö (TSN) ry mod Hyvinvointialan liitto ry (sag C-609/17) og Auto- ja Kuljetusalan Työntekijäliitto AKT ry mod Satamaoperaattorit ry (sag C-610/17) (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Työtuomioistuin – Finland) (Præjudiciel forelæggelse – socialpolitik – artikel 153 TEUF – minimumsforskrifter for sikkerhed og sundhed i forbindelse med tilrettelæggelse af arbejdstiden – direktiv 2003/88/EF – artikel 7 – ret til en årlig betalt ferie af mindst fire ugers varighed – artikel 15 – nationale bestemmelser og kollektive overenskomster, der er gunstigere med hensyn til beskyttelse af arbejdstagernes sikkerhed og sundhed – arbejdstagere, som er uarbejdsdygtige under en periode med årlig betalt ferie på grund af sygdom – afslag på udskydelse af denne ferie, når den manglende udskydelse ikke medfører, at den årlige betalte feries effektive varighed reduceres til under fire uger – artikel 31, stk. 2, i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder – finder ikke anvendelse, når der ikke foreligger en situation med gennemførelse af EU-retten som omhandlet i artikel 51, stk. 1, i chartret om grundlæggende rettigheder) | 2 |
| 2020/C 27/03 | Sag C-198/18: Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 21. november 2019 – CeDe Group AB mod KAN Sp. z o.o. en faillite (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Högsta domstolen – Sverige) (Præjudiciel forelæggelse – forordning (EF) nr. 1346/2000 – artikel 4 og 6 – insolvensbehandling – den lovgivning, der finder anvendelse – europæisk betalingspåkravsprocedure – manglende betaling af en kontraktlig fordring før konkursen – indsigelse om modregning støttet på en kontraktlig fordring, der er opstået før konkursen) | 3 |
| 2020/C 27/04 | Forenede sager C-203/18 og C-374/18: Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 21. november 2019 – Deutsche Post AG og Klaus Leymann mod Land Nordrhein-Westfalen (sag C-203/18) og UPS Deutschland Inc. & Co. OHG, DPD Dynamic Parcel Distribution GmbH & Co. KG og Bundesverband Paket & Expresslogistik e.V. mod Deutsche Post AG (sag C-374/18) (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Oberverwaltungsgericht für das Land Nordrhein-Westfalen og Landgericht Köln – Tyskland) (Præjudiciel forelæggelse – forordning (EF) nr. 561/2006 – vejtransport – sociale bestemmelser – køretøjer, der anvendes til omdeling af forsendelser som led i postbefordringspligten – undtagelser – køretøjer, der anvendes delvist til en sådan omdeling – direktiv 97/67/EF – artikel 3, stk. 1 – befordringspligt – begreb) | 4 |
| 2020/C 27/05 | Sag C-379/18: Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 21. november 2019 – Deutsche Lufthansa AG mod Land Berlin (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Bundesverwaltungsgericht – Tyskland) (Præjudiciel forelæggelse – lufttransport – direktiv 2009/12/EF – artikel 3 og 6 – artikel 11, stk. 1 og 7 – lufthavnsafgifter – beskyttelse af lufthavnsbrugernes rettigheder – lufthavnsdriftsorganets mulighed for at aftale lavere afgifter end de af den uafhængige tilsynsmyndighed godkendte – lufthavnsbrugerens klagemuligheder – anfægtelse af lovligheden for en civil retsinstans, der træffer afgørelser efter billighed) | 5 |
| 2020/C 27/06 | Sag C-400/18: Domstolens dom (Anden Afdeling) af 20. november 2019 – Infohos mod Belgische Staat (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Hof van Cassatie – Belgien) (Præjudiciel forelæggelse – skatter og afgifter – merværdiafgift (moms) – sjette direktiv 77/388/EØF – artikel 13, punkt A, stk. 1, litra f) – fritagelser – tjenesteydelser præsteret af selvstændige grupper af personer – ydelser leveret til medlemmer eller ikke-medlemmer) | 5 |
| 2020/C 27/07 | Forenede sager C-585/18, C-624/18 og C-625/18: Domstolens dom (Store Afdeling) af 19. november 2019 – A. K. mod Krajowa Rada Sądownictwa (C-585/18) samt CP (C-624/18) og DO (C-625/18) mod Sąd Najwyższy (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Sąd Najwyższy – Polen) (Præjudiciel forelæggelse – direktiv 2000/78/EF – ligebehandling med hensyn til beskæftigelse og erhverv – forbud mod forskelsbehandling på grund af alder – nedsættelse af pensionsalderen for dommerne ved Sąd Najwyższy (øverste domstol, Polen) – artikel 9, stk. 1 – søgsmålsret – artikel 47 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder – effektiv domstolsbeskyttelse – princippet om dommeres uafhængighed – oprettelse af et nyt kammer ved Sąd Najwyższy (øverste domstol), som bl.a. har kompetence vedrørende sager om pensioneringen af dommere ved denne retsinstans – afdeling bestående af dommere, der for nylig er udnævnt af Republikken Polens præsident efter indstilling fra det nationale domstols- og anklageråd – nævnte råds uafhængighed – beføjelse til at undlade at anvende national lovgivning, der er i strid med EU-retten – EU-rettens forrang) | 6 |
| 2020/C 27/08 | Sag C-678/18: Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 21. november 2019 – Procureur-Generaal bij de Hoge Raad der Nederlanden (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Hoge Raad der Nederlanden – Nederlandene) (Præjudiciel forelæggelse – design – forordning (EF) nr. 6/2002 – artikel 90, stk. 1 – foreløbige, herunder sikrende, retsmidler – kompetence for de nationale designdomstole i første instans – enekompetence for de domstole, som er udpeget i henhold til denne bestemmelse) | 7 |
| 2020/C 27/09 | Sag C-706/18: Domstolens dom (Sjette Afdeling) af 20. november 2019 – X mod Belgische Staat (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Raad voor Vreemdelingenbetwistingen – Belgien) (Præjudiciel forelæggelse – område med frihed, sikkerhed og retfærdighed – indvandringspolitik – ret til familiesammenføring – direktiv 2003/86/EF – artikel 5, stk. 4 – afgørelse vedrørende ansøgning om familiesammenføring – konsekvenserne af manglende overholdelse af fristen for at træffe afgørelse – automatisk udstedelse af en opholdstilladelse) | 8 |
| 2020/C 27/10 | Sag C-737/18 P: Domstolens dom (Niende Afdeling) af 20. november 2019 – Den Portugisiske Republik mod Europa-Kommissionen (Appel – Den Europæiske Garantifond for Landbruget (EGFL) – Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne (ELFUL) – udgifter, som er udelukket fra EU-finansiering – udgifter afholdt af Den Portugisiske Republik) | 9 |
| 2020/C 27/11 | Sag C-270/19 P: Appel iværksat den 28. marts 2019 af WB til prøvelse af kendelse afsagt af Retten (Tredje Afdeling) den 23. januar 2019 i sag T-579/18, WB mod Kommissionen | 9 |
| 2020/C 27/12 | Sag C-271/19 P: Appel iværksat den 28. marts 2019 af WB til prøvelse af kendelse afsagt af Retten (Tredje Afdeling) den 23. januar 2019 i sag T-329/18, WB mod Kommissionen | 10 |
| 2020/C 27/13 | Sag C-373/19: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Bundesfinanzhof (Tyskland) den 13. maj 2019 – Finanzamt München Abteilung III mod Dubrovin & Tröger GbR - Aquatics | 10 |
| 2020/C 27/14 | Sag C-593/19: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Bundesfinanzgericht (Außenstelle Graz) (Østrig) den 5. august 2019 – SK Telecom Co. Ltd. | 11 |
| 2020/C 27/15 | Sag C-607/19: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Bundesgerichtshof (Tyskland) den 12. august 2019 – Husqvarna AB mod Lidl E-Commerce International GmbH & Co. KG | 11 |
| 2020/C 27/16 | Sag C-641/19: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Amtsgericht Hamburg (Tyskland) den 30. august 2019 – EU mod PE Digital GmbH | 12 |
| 2020/C 27/17 | Sag C-685/19: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Landgericht Frankenthal (Tyskland) den 17. september 2019 – OK mod Daimler AG | 13 |
| 2020/C 27/18 | Sag C-703/19: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Naczelny Sąd Administracyjny (Polen) den 24. september 2019 – J.K. mod Dyrektorowi Izby Administracji Skarbowej w Katowicach | 14 |
| 2020/C 27/19 | Sag C-707/19: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Sąd Rejonowy dla Łodzi (Polen) den 23. september 2019 – K.S. mod A.B. | 15 |
| 2020/C 27/20 | Sag C-769/19: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Spetsializiran nakazatelen sad (Bulgarien) den 21. oktober 2019 – straffesag mod UC og TD | 16 |
| 2020/C 27/21 | Sag C-770/19: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Amtsgericht Nürnberg (Tyskland) den 21. oktober 2019 – Myflyright GmbH mod SunExpressGünes Ekspres Havacilik A | 16 |
| 2020/C 27/22 | Sag C-772/19: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Verwaltungsgerichtshof (Østrig) den 22. oktober 2019 – Bartosch Airport Supply Services | 17 |
| 2020/C 27/23 | Sag C-775/19: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Finanzgericht Baden-Württemberg (Tyskland) den 22. oktober 2019 – 5th AVENUE Products Trading GmbH mod Hauptzollamt Singen | 17 |
| 2020/C 27/24 | Sag C-784/19: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Administrativen sad Varna (Bulgarien) den 22. oktober 2019 – TEAM POWER EUROPE EOOD mod Direktor na Teritorialna direktsia na Natsionalna agentsia za prihodite – Varna | 18 |
| 2020/C 27/25 | Sag C-785/19: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Landgericht Saarbrücken (Tyskland) den 23. oktober 2019 – Koch Media GmbH mod HC | 19 |
| 2020/C 27/26 | Sag C-792/19: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Landgericht Köln (Tyskland) den 28. oktober 2019 – TUIfly GmbH mod EUflight.de GmbH | 20 |
| 2020/C 27/27 | Sag C-797/19: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Bundesfinanzhof (Tyskland) den 24. oktober 2019 – B-GmbH mod Finanzamt D | 21 |
| 2020/C 27/28 | Sag C-800/19: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Sąd Apelacyjny w Warszawie (Polen) den 30. oktober 2019 – SM mod Mittelbayerischer Verlag KG | 22 |
| 2020/C 27/29 | Sag C-801/19: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Upravni sud u Zagrebu (Kroatien) den 31. oktober 2019 – FRANCK d.d. og Zagreb mod Ministarstva financija Republike Hrvatske, Samostalni sektor za drugostupanjski upravni postupak | 23 |
| 2020/C 27/30 | Sag C-807/19: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Sofiyski rayonen sad (Bulgarien) den 4. november 2019 – DSK Bank EAD og FrontEx International EAD | 24 |
| 2020/C 27/31 | Sag C-824/19: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Varhoven administrativen sad (Bulgarien) den 12. november 2019 – TC og UB mod Komisia za zashtita ot diskriminatsia og VA | 24 |
| 2020/C 27/32 | Sag C-830/19: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunal de première instance de Namur (Belgien) den 15. november 2019 – C.J. mod Région wallonne | 25 |
| 2020/C 27/33 | Sag C-848/19 P: Appel iværksat den 20. november 2019 af Forbundsrepublikken Tyskland til prøvelse af dom afsagt af Retten (Første Udvidede Afdeling) den 10. september 2019 i sag T-883/16, Republikken Polen mod Europa-Kommissionen | 26 |
| 2020/C 27/34 | Sag C-862/19 P: Appel iværksat den 26. november 2019 af Den Tjekkiske Republik til prøvelse af dom afsagt af Retten (Syvende Afdeling) den 12. september 2019 i sag T-629/17, Den Tjekkiske Republik mod Kommissionen | 27 |
| | Retten |
| 2020/C 27/35 | Sag T-607/15: Rettens dom af 3. december 2019 – Yieh United Steel mod Kommissionen (Dumping – import af koldvalsede flade produkter af rustfrit stål med oprindelse i Folkerepublikken Kina og Taiwan – endelig antidumpingtold – gennemførelsesforordning (EU) 2015/1429 – artikel 2, stk. 3 og 5, i forordning (EF) nr. 1225/2009 (nu artikel 2, stk. 3 og 5, i forordning (EU) 2016/1036) – artikel 2, stk. 1 og 2, i forordning nr. 1225/2009 (nu artikel 2, stk. 1 og 2, i forordning 2016/1036) – beregning af normalværdien – beregning af produktionsomkostningerne – salg af samme vare bestemt til forbrug på eksportlandets hjemmemarked) | 29 |
| 2020/C 27/36 | Sag T-808/17: Rettens dom af 3. december 2019 – Pethke mod EUIPO (Personalesag – tjenestemænd – bedømmelsesrapport – bedømmelsesprocedurens og appelbedømmelsesprocedurens lovlighed – appelbedømmerens pligt til at være upartisk) | 30 |
| 2020/C 27/37 | Sag T-644/18: Rettens dom af 28. november 2019 – August Wolff mod EUIPO – Faes Farma (DermoFaes Atopiderm) (EU-varemærker – indsigelsessag – ansøgning om EU-ordmærket DermoFaes Atopiderm – det ældre EU-ordmærke Dermowas – relativ registreringshindring – risiko for forveksling – artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EU) 2017/1001]) | 30 |
| 2020/C 27/38 | Sag T-658/18: Rettens dom af 3. december 2019 – Hästens Sängar mod EUIPO (gengivelse af et mønster af kvadrater) (EU-varemærker – international registrering, hvori Den Europæiske Union er designeret – figurmærke der gengiver et mønster af kvadrater – absolut registreringshindring – mangel på fornødent særpræg – artikel 7, stk. 1, litra b), i forordning (EU) 2017/1001) | 31 |
| 2020/C 27/39 | Sag T-665/18: Rettens dom af 28. november 2019 – Soundio mod EUIPO – Telefónica Germany (Vibble) (EU-varemærker – indsigelsessag – registrering, hvor Den Europæiske Union er designeret – ordmærket Vibble – det ældre tyske ordmærke vybe – relativ registreringshindring – risiko for forveksling – artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EU) 2017/1001) | 32 |
| 2020/C 27/40 | Sag T-726/18: Rettens dom af 28. november 2019 – Mélin mod Parlamentet (Regler for institutionerne – regulativ om omkostningsgodtgørelser og andre godtgørelser til Europa-Parlamentets medlemmer – assistentgodtgørelser – tilbagesøgning af fejlagtigt udbetalte beløb – begrundelsespligt – manglende fremsendelse af bilaget til afgørelsen om tilbagesøgning) | 32 |
| 2020/C 27/41 | Sag T-736/18: Rettens dom af 28. november 2019 – Runnebaum Invest mod EUIPO – Berg Toys Beheer (Bergsteiger) (EU-varemærker – indsigelsessag – ansøgning om EU-ordmærket Bergsteiger – det ældre Benelux-ordmærke og det ældre EU-figur- og ordmærke BERG – risiko for forveksling – artikel 47, stk. 1, og 2, i forordning (EU) 2017/1001 – formaliteten vedrørende en anmodning om bevis for reel brug – ingen risiko for forveksling – artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning 2017/1001]) | 33 |
| 2020/C 27/42 | Sag T-672/18: Rettens kendelse af 22. november 2019 – Pyke Srl mod EUIPO – Paglieri (CLIOMAKEUP) (EU-varemærker – indsigelsessag – tilbagetagelse af indsigelsen – ufornødent at træffe afgørelse) | 34 |
| 2020/C 27/43 | Sag T-525/19 RII: Kendelse afsagt af Rettens præsident den 11. november 2019 – Intering m.fl. mod Kommissionen (Særlige rettergangsformer – programmet EU-støtte til ren luft i Kosovo – udbudsproceduren EuropeAid/140043/DH/WKS/XK – afgørelse om ikke at udsætte gennemførelsen af en afgørelse, hvorved en tilbudsgiver blev udelukket fra det videre sagsforløb – ny anmodning om foreløbige foranstaltninger – procesreglementets artikel 159 – afvisning) | 35 |
| 2020/C 27/44 | Sag T-730/19: Sag anlagt den 25. oktober 2019 – PNB Banka m.fl. mod ECB | 35 |
| 2020/C 27/45 | Sag T-732/19: Sag anlagt den 25. oktober 2019 – PNB Banka m.fl. mod SRB | 36 |
| 2020/C 27/46 | Sag T-740/19: Sag anlagt den 31. oktober 2019 – Laird mod Kommissionen | 38 |
| 2020/C 27/47 | Sag T-741/19: Sag anlagt den 31. oktober 2019 – Sedgwick Overseas mod Kommissionen | 39 |
| 2020/C 27/48 | Sag T-742/19: Sag anlagt den 31. oktober 2019 – Chemring Group og CHG Overseas mod Kommissionen | 41 |
| 2020/C 27/49 | Sag T-743/19: Sag anlagt den 31. oktober 2019 – Hyperion Insurance Group og HIG Finance mod Kommissionen | 43 |
| 2020/C 27/50 | Sag T-745/19: Sag anlagt den 31. oktober 2019 – Spirax-Sarco Engineering og Spirax-Sarco Overseas mod Kommissionen | 44 |
| 2020/C 27/51 | Sag T-747/19: Sag anlagt den 31. oktober 2019 – DS Smith og DS Smith International mod Kommissionen | 46 |
| 2020/C 27/52 | Sag T-748/19: Sag anlagt den 1. november 2019 – The Vitec Group mod Kommissionen | 48 |
| 2020/C 27/53 | Sag T-751/19: Sag anlagt den 4. november 2019 – Reckitt Benckiser Investments m.fl. mod Kommissionen | 49 |
| 2020/C 27/54 | Sag T-752/19: Sag anlagt den 5. november 2019 – Inchcape mod Kommissionen | 51 |
| 2020/C 27/55 | Sag T-754/19: Sag anlagt den 7. november 2019 – Stagecoach Group mod Kommissionen | 53 |
| 2020/C 27/56 | Sag T-755/19: Sag anlagt den 6. november 2019 – BBA International Investments mod Kommissionen | 54 |
| 2020/C 27/57 | Sag T-756/19: Sag anlagt den 7. november 2019 – WPP Jubilee m.fl. mod Kommissionen | 56 |
| 2020/C 27/58 | Sag T-758/19: Sag anlagt den 8. november 2019 – W.S. Atkins International mod Kommissionen | 57 |
| 2020/C 27/59 | Sag T-759/19: Sag anlagt den 8. november 2019 – Yalwen mod Kommissionen | 59 |
| 2020/C 27/60 | Sag T-777/19: Sag anlagt den 12. november 2019 – CAPA m.fl. mod Kommissionen | 61 |
| 2020/C 27/61 | Sag T-791/19: Sag anlagt den 15. november 2019 – Sped-Pro S.A. mod Kommissionen | 61 |
| 2020/C 27/62 | Sag T-801/19: Sag anlagt den 20. november 2019 – DTE Systems mod EUIPO – Speed-Buster (PedalBox +) | 63 |
| 2020/C 27/63 | Sag T-805/19: Sag anlagt den 21. november 2019 – Ultrasun mod EUIPO (ultrasun) | 64 |
| 2020/C 27/64 | Sag T-806/19: Sag anlagt den 21. november 2019 – Govern d’Andorra mod EUIPO (Andorra) | 64 |
| 2020/C 27/65 | Sag T-808/19: Sag anlagt den 25. november 2019 – Silgan International og Silgan Closures mod Kommissionen | 65 |
| 2020/C 27/66 | Sag T-809/19: Sag anlagt den 22. november 2019 – Liga Nacional de Fútbol Profesional mod EUIPO (El Clasico) | 66 |
| 2020/C 27/67 | Sag T-814/19: Sag anlagt den 22. november 2019 – Nutravita mod EUIPO – Pegaso | 67 |
| 2020/C 27/68 | Sag T-817/19: Sag anlagt den 27. november 2019 – Olimp Laboratories mod EUIPO – OmniVision (Hydrovision) | 68 |
| 2020/C 27/69 | Sag T-818/19: Sag anlagt den 27. november 2019 – Dvectis CZ s.r.o. mod EUIPO (Støttepuder) | 69 |
| 2020/C 27/70 | Sag T-819/19: Sag anlagt den 2. december 2019 – Man and Machine mod EUIPO – Bim Freelance (bim ready) | 70 |
| 2020/C 27/71 | Sag T-821/19: Sag anlagt den 2. december 2019 – Herlyn og Beck mod EUIPO – Brillux (B.home) | 70 |
| 2020/C 27/72 | Sag T-822/19: Sag anlagt den 3. december 2019 – Asoliva og Anierac mod Kommissionen | 71 |
| 2020/C 27/73 | Sag T-189/18: Rettens kendelse af 25. november 2019 – Lipitalia 2000 og Assograssi mod Kommissionen | 72 |
| 2020/C 27/74 | Sag T-290/19: Rettens kendelse af 26. november 2019 – Stada Arzneimittel mod EUIPO (Gengivelse af to buede røde linjer anbragt over for hinanden) | 72 |

V   Øvrige meddelelser

RETSLIGE PROCEDURER

Domstolen

2020/C 27/02

Forenede sager C-609/17 og C-610/17: Domstolens dom (Store Afdeling) af 19. november 2019 – Terveys- ja sosiaalialan neuvottelujärjestö (TSN) ry mod Hyvinvointialan liitto ry (sag C-609/17) og Auto- ja Kuljetusalan Työntekijäliitto AKT ry mod Satamaoperaattorit ry (sag C-610/17) (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Työtuomioistuin – Finland) (Præjudiciel forelæggelse – socialpolitik – artikel 153 TEUF – minimumsforskrifter for sikkerhed og sundhed i forbindelse med tilrettelæggelse af arbejdstiden – direktiv 2003/88/EF – artikel 7 – ret til en årlig betalt ferie af mindst fire ugers varighed – artikel 15 – nationale bestemmelser og kollektive overenskomster, der er gunstigere med hensyn til beskyttelse af arbejdstagernes sikkerhed og sundhed – arbejdstagere, som er uarbejdsdygtige under en periode med årlig betalt ferie på grund af sygdom – afslag på udskydelse af denne ferie, når den manglende udskydelse ikke medfører, at den årlige betalte feries effektive varighed reduceres til under fire uger – artikel 31, stk. 2, i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder – finder ikke anvendelse, når der ikke foreligger en situation med gennemførelse af EU-retten som omhandlet i artikel 51, stk. 1, i chartret om grundlæggende rettigheder)

2

2020/C 27/03

Sag C-198/18: Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 21. november 2019 – CeDe Group AB mod KAN Sp. z o.o. en faillite (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Högsta domstolen – Sverige) (Præjudiciel forelæggelse – forordning (EF) nr. 1346/2000 – artikel 4 og 6 – insolvensbehandling – den lovgivning, der finder anvendelse – europæisk betalingspåkravsprocedure – manglende betaling af en kontraktlig fordring før konkursen – indsigelse om modregning støttet på en kontraktlig fordring, der er opstået før konkursen)

3

2020/C 27/04

Forenede sager C-203/18 og C-374/18: Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 21. november 2019 – Deutsche Post AG og Klaus Leymann mod Land Nordrhein-Westfalen (sag C-203/18) og UPS Deutschland Inc. & Co. OHG, DPD Dynamic Parcel Distribution GmbH & Co. KG og Bundesverband Paket & Expresslogistik e.V. mod Deutsche Post AG (sag C-374/18) (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Oberverwaltungsgericht für das Land Nordrhein-Westfalen og Landgericht Köln – Tyskland) (Præjudiciel forelæggelse – forordning (EF) nr. 561/2006 – vejtransport – sociale bestemmelser – køretøjer, der anvendes til omdeling af forsendelser som led i postbefordringspligten – undtagelser – køretøjer, der anvendes delvist til en sådan omdeling – direktiv 97/67/EF – artikel 3, stk. 1 – befordringspligt – begreb)

4

2020/C 27/05

Sag C-379/18: Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 21. november 2019 – Deutsche Lufthansa AG mod Land Berlin (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Bundesverwaltungsgericht – Tyskland) (Præjudiciel forelæggelse – lufttransport – direktiv 2009/12/EF – artikel 3 og 6 – artikel 11, stk. 1 og 7 – lufthavnsafgifter – beskyttelse af lufthavnsbrugernes rettigheder – lufthavnsdriftsorganets mulighed for at aftale lavere afgifter end de af den uafhængige tilsynsmyndighed godkendte – lufthavnsbrugerens klagemuligheder – anfægtelse af lovligheden for en civil retsinstans, der træffer afgørelser efter billighed)

5

2020/C 27/06

Sag C-400/18: Domstolens dom (Anden Afdeling) af 20. november 2019 – Infohos mod Belgische Staat (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Hof van Cassatie – Belgien) (Præjudiciel forelæggelse – skatter og afgifter – merværdiafgift (moms) – sjette direktiv 77/388/EØF – artikel 13, punkt A, stk. 1, litra f) – fritagelser – tjenesteydelser præsteret af selvstændige grupper af personer – ydelser leveret til medlemmer eller ikke-medlemmer)

5

2020/C 27/07

Forenede sager C-585/18, C-624/18 og C-625/18: Domstolens dom (Store Afdeling) af 19. november 2019 – A. K. mod Krajowa Rada Sądownictwa (C-585/18) samt CP (C-624/18) og DO (C-625/18) mod Sąd Najwyższy (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Sąd Najwyższy – Polen) (Præjudiciel forelæggelse – direktiv 2000/78/EF – ligebehandling med hensyn til beskæftigelse og erhverv – forbud mod forskelsbehandling på grund af alder – nedsættelse af pensionsalderen for dommerne ved Sąd Najwyższy (øverste domstol, Polen) – artikel 9, stk. 1 – søgsmålsret – artikel 47 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder – effektiv domstolsbeskyttelse – princippet om dommeres uafhængighed – oprettelse af et nyt kammer ved Sąd Najwyższy (øverste domstol), som bl.a. har kompetence vedrørende sager om pensioneringen af dommere ved denne retsinstans – afdeling bestående af dommere, der for nylig er udnævnt af Republikken Polens præsident efter indstilling fra det nationale domstols- og anklageråd – nævnte råds uafhængighed – beføjelse til at undlade at anvende national lovgivning, der er i strid med EU-retten – EU-rettens forrang)

6

2020/C 27/08

Sag C-678/18: Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 21. november 2019 – Procureur-Generaal bij de Hoge Raad der Nederlanden (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Hoge Raad der Nederlanden – Nederlandene) (Præjudiciel forelæggelse – design – forordning (EF) nr. 6/2002 – artikel 90, stk. 1 – foreløbige, herunder sikrende, retsmidler – kompetence for de nationale designdomstole i første instans – enekompetence for de domstole, som er udpeget i henhold til denne bestemmelse)

7

2020/C 27/09

Sag C-706/18: Domstolens dom (Sjette Afdeling) af 20. november 2019 – X mod Belgische Staat (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Raad voor Vreemdelingenbetwistingen – Belgien) (Præjudiciel forelæggelse – område med frihed, sikkerhed og retfærdighed – indvandringspolitik – ret til familiesammenføring – direktiv 2003/86/EF – artikel 5, stk. 4 – afgørelse vedrørende ansøgning om familiesammenføring – konsekvenserne af manglende overholdelse af fristen for at træffe afgørelse – automatisk udstedelse af en opholdstilladelse)

8

2020/C 27/10

Sag C-737/18 P: Domstolens dom (Niende Afdeling) af 20. november 2019 – Den Portugisiske Republik mod Europa-Kommissionen (Appel – Den Europæiske Garantifond for Landbruget (EGFL) – Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne (ELFUL) – udgifter, som er udelukket fra EU-finansiering – udgifter afholdt af Den Portugisiske Republik)

9

2020/C 27/11

Sag C-270/19 P: Appel iværksat den 28. marts 2019 af WB til prøvelse af kendelse afsagt af Retten (Tredje Afdeling) den 23. januar 2019 i sag T-579/18, WB mod Kommissionen

9

2020/C 27/12

Sag C-271/19 P: Appel iværksat den 28. marts 2019 af WB til prøvelse af kendelse afsagt af Retten (Tredje Afdeling) den 23. januar 2019 i sag T-329/18, WB mod Kommissionen

10

2020/C 27/13

Sag C-373/19: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Bundesfinanzhof (Tyskland) den 13. maj 2019 – Finanzamt München Abteilung III mod Dubrovin & Tröger GbR - Aquatics

10

2020/C 27/14

Sag C-593/19: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Bundesfinanzgericht (Außenstelle Graz) (Østrig) den 5. august 2019 – SK Telecom Co. Ltd.

11

2020/C 27/15

Sag C-607/19: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Bundesgerichtshof (Tyskland) den 12. august 2019 – Husqvarna AB mod Lidl E-Commerce International GmbH & Co. KG

11

2020/C 27/16

Sag C-641/19: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Amtsgericht Hamburg (Tyskland) den 30. august 2019 – EU mod PE Digital GmbH

12

2020/C 27/17

Sag C-685/19: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Landgericht Frankenthal (Tyskland) den 17. september 2019 – OK mod Daimler AG

13

2020/C 27/18

Sag C-703/19: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Naczelny Sąd Administracyjny (Polen) den 24. september 2019 – J.K. mod Dyrektorowi Izby Administracji Skarbowej w Katowicach

14

2020/C 27/19

Sag C-707/19: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Sąd Rejonowy dla Łodzi (Polen) den 23. september 2019 – K.S. mod A.B.

15

2020/C 27/20

Sag C-769/19: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Spetsializiran nakazatelen sad (Bulgarien) den 21. oktober 2019 – straffesag mod UC og TD

16

2020/C 27/21

Sag C-770/19: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Amtsgericht Nürnberg (Tyskland) den 21. oktober 2019 – Myflyright GmbH mod SunExpressGünes Ekspres Havacilik A

16

2020/C 27/22

Sag C-772/19: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Verwaltungsgerichtshof (Østrig) den 22. oktober 2019 – Bartosch Airport Supply Services

17

2020/C 27/23

Sag C-775/19: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Finanzgericht Baden-Württemberg (Tyskland) den 22. oktober 2019 – 5th AVENUE Products Trading GmbH mod Hauptzollamt Singen

17

2020/C 27/24

Sag C-784/19: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Administrativen sad Varna (Bulgarien) den 22. oktober 2019 – TEAM POWER EUROPE EOOD mod Direktor na Teritorialna direktsia na Natsionalna agentsia za prihodite – Varna

18

2020/C 27/25

Sag C-785/19: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Landgericht Saarbrücken (Tyskland) den 23. oktober 2019 – Koch Media GmbH mod HC

19

2020/C 27/26

Sag C-792/19: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Landgericht Köln (Tyskland) den 28. oktober 2019 – TUIfly GmbH mod EUflight.de GmbH

20

2020/C 27/27

Sag C-797/19: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Bundesfinanzhof (Tyskland) den 24. oktober 2019 – B-GmbH mod Finanzamt D

21

2020/C 27/28

Sag C-800/19: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Sąd Apelacyjny w Warszawie (Polen) den 30. oktober 2019 – SM mod Mittelbayerischer Verlag KG

22

2020/C 27/29

Sag C-801/19: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Upravni sud u Zagrebu (Kroatien) den 31. oktober 2019 – FRANCK d.d. og Zagreb mod Ministarstva financija Republike Hrvatske, Samostalni sektor za drugostupanjski upravni postupak

23

2020/C 27/30

Sag C-807/19: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Sofiyski rayonen sad (Bulgarien) den 4. november 2019 – DSK Bank EAD og FrontEx International EAD

24

2020/C 27/31

Sag C-824/19: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Varhoven administrativen sad (Bulgarien) den 12. november 2019 – TC og UB mod Komisia za zashtita ot diskriminatsia og VA

24

2020/C 27/32

Sag C-830/19: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunal de première instance de Namur (Belgien) den 15. november 2019 – C.J. mod Région wallonne

25

2020/C 27/33

Sag C-848/19 P: Appel iværksat den 20. november 2019 af Forbundsrepublikken Tyskland til prøvelse af dom afsagt af Retten (Første Udvidede Afdeling) den 10. september 2019 i sag T-883/16, Republikken Polen mod Europa-Kommissionen

26

2020/C 27/34

Sag C-862/19 P: Appel iværksat den 26. november 2019 af Den Tjekkiske Republik til prøvelse af dom afsagt af Retten (Syvende Afdeling) den 12. september 2019 i sag T-629/17, Den Tjekkiske Republik mod Kommissionen

27

Retten

2020/C 27/35

Sag T-607/15: Rettens dom af 3. december 2019 – Yieh United Steel mod Kommissionen (Dumping – import af koldvalsede flade produkter af rustfrit stål med oprindelse i Folkerepublikken Kina og Taiwan – endelig antidumpingtold – gennemførelsesforordning (EU) 2015/1429 – artikel 2, stk. 3 og 5, i forordning (EF) nr. 1225/2009 (nu artikel 2, stk. 3 og 5, i forordning (EU) 2016/1036) – artikel 2, stk. 1 og 2, i forordning nr. 1225/2009 (nu artikel 2, stk. 1 og 2, i forordning 2016/1036) – beregning af normalværdien – beregning af produktionsomkostningerne – salg af samme vare bestemt til forbrug på eksportlandets hjemmemarked)

29

2020/C 27/36

Sag T-808/17: Rettens dom af 3. december 2019 – Pethke mod EUIPO (Personalesag – tjenestemænd – bedømmelsesrapport – bedømmelsesprocedurens og appelbedømmelsesprocedurens lovlighed – appelbedømmerens pligt til at være upartisk)

30

2020/C 27/37

Sag T-644/18: Rettens dom af 28. november 2019 – August Wolff mod EUIPO – Faes Farma (DermoFaes Atopiderm) (EU-varemærker – indsigelsessag – ansøgning om EU-ordmærket DermoFaes Atopiderm – det ældre EU-ordmærke Dermowas – relativ registreringshindring – risiko for forveksling – artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EU) 2017/1001])

30

2020/C 27/38

Sag T-658/18: Rettens dom af 3. december 2019 – Hästens Sängar mod EUIPO (gengivelse af et mønster af kvadrater) (EU-varemærker – international registrering, hvori Den Europæiske Union er designeret – figurmærke der gengiver et mønster af kvadrater – absolut registreringshindring – mangel på fornødent særpræg – artikel 7, stk. 1, litra b), i forordning (EU) 2017/1001)

31

2020/C 27/39

Sag T-665/18: Rettens dom af 28. november 2019 – Soundio mod EUIPO – Telefónica Germany (Vibble) (EU-varemærker – indsigelsessag – registrering, hvor Den Europæiske Union er designeret – ordmærket Vibble – det ældre tyske ordmærke vybe – relativ registreringshindring – risiko for forveksling – artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EU) 2017/1001)

32

2020/C 27/40

Sag T-726/18: Rettens dom af 28. november 2019 – Mélin mod Parlamentet (Regler for institutionerne – regulativ om omkostningsgodtgørelser og andre godtgørelser til Europa-Parlamentets medlemmer – assistentgodtgørelser – tilbagesøgning af fejlagtigt udbetalte beløb – begrundelsespligt – manglende fremsendelse af bilaget til afgørelsen om tilbagesøgning)

32

2020/C 27/41

Sag T-736/18: Rettens dom af 28. november 2019 – Runnebaum Invest mod EUIPO – Berg Toys Beheer (Bergsteiger) (EU-varemærker – indsigelsessag – ansøgning om EU-ordmærket Bergsteiger – det ældre Benelux-ordmærke og det ældre EU-figur- og ordmærke BERG – risiko for forveksling – artikel 47, stk. 1, og 2, i forordning (EU) 2017/1001 – formaliteten vedrørende en anmodning om bevis for reel brug – ingen risiko for forveksling – artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning 2017/1001])

33

2020/C 27/42

Sag T-672/18: Rettens kendelse af 22. november 2019 – Pyke Srl mod EUIPO – Paglieri (CLIOMAKEUP) (EU-varemærker – indsigelsessag – tilbagetagelse af indsigelsen – ufornødent at træffe afgørelse)

34

2020/C 27/43

Sag T-525/19 RII: Kendelse afsagt af Rettens præsident den 11. november 2019 – Intering m.fl. mod Kommissionen (Særlige rettergangsformer – programmet EU-støtte til ren luft i Kosovo – udbudsproceduren EuropeAid/140043/DH/WKS/XK – afgørelse om ikke at udsætte gennemførelsen af en afgørelse, hvorved en tilbudsgiver blev udelukket fra det videre sagsforløb – ny anmodning om foreløbige foranstaltninger – procesreglementets artikel 159 – afvisning)

35

2020/C 27/44

Sag T-730/19: Sag anlagt den 25. oktober 2019 – PNB Banka m.fl. mod ECB

35

2020/C 27/45

Sag T-732/19: Sag anlagt den 25. oktober 2019 – PNB Banka m.fl. mod SRB

36

2020/C 27/46

Sag T-740/19: Sag anlagt den 31. oktober 2019 – Laird mod Kommissionen

38

2020/C 27/47

Sag T-741/19: Sag anlagt den 31. oktober 2019 – Sedgwick Overseas mod Kommissionen

39

2020/C 27/48

Sag T-742/19: Sag anlagt den 31. oktober 2019 – Chemring Group og CHG Overseas mod Kommissionen

41

2020/C 27/49

Sag T-743/19: Sag anlagt den 31. oktober 2019 – Hyperion Insurance Group og HIG Finance mod Kommissionen

43

2020/C 27/50

Sag T-745/19: Sag anlagt den 31. oktober 2019 – Spirax-Sarco Engineering og Spirax-Sarco Overseas mod Kommissionen

44

2020/C 27/51

Sag T-747/19: Sag anlagt den 31. oktober 2019 – DS Smith og DS Smith International mod Kommissionen

46

2020/C 27/52

Sag T-748/19: Sag anlagt den 1. november 2019 – The Vitec Group mod Kommissionen

48

2020/C 27/53

Sag T-751/19: Sag anlagt den 4. november 2019 – Reckitt Benckiser Investments m.fl. mod Kommissionen

49

2020/C 27/54

Sag T-752/19: Sag anlagt den 5. november 2019 – Inchcape mod Kommissionen

51

2020/C 27/55

Sag T-754/19: Sag anlagt den 7. november 2019 – Stagecoach Group mod Kommissionen

53

2020/C 27/56

Sag T-755/19: Sag anlagt den 6. november 2019 – BBA International Investments mod Kommissionen

54

2020/C 27/57

Sag T-756/19: Sag anlagt den 7. november 2019 – WPP Jubilee m.fl. mod Kommissionen

56

2020/C 27/58

Sag T-758/19: Sag anlagt den 8. november 2019 – W.S. Atkins International mod Kommissionen

57

2020/C 27/59

Sag T-759/19: Sag anlagt den 8. november 2019 – Yalwen mod Kommissionen

59

2020/C 27/60

Sag T-777/19: Sag anlagt den 12. november 2019 – CAPA m.fl. mod Kommissionen

61

2020/C 27/61

Sag T-791/19: Sag anlagt den 15. november 2019 – Sped-Pro S.A. mod Kommissionen

61

2020/C 27/62

Sag T-801/19: Sag anlagt den 20. november 2019 – DTE Systems mod EUIPO – Speed-Buster (PedalBox +)

63

2020/C 27/63

Sag T-805/19: Sag anlagt den 21. november 2019 – Ultrasun mod EUIPO (ultrasun)

64

2020/C 27/64

Sag T-806/19: Sag anlagt den 21. november 2019 – Govern d’Andorra mod EUIPO (Andorra)

64

2020/C 27/65

Sag T-808/19: Sag anlagt den 25. november 2019 – Silgan International og Silgan Closures mod Kommissionen

65

2020/C 27/66

Sag T-809/19: Sag anlagt den 22. november 2019 – Liga Nacional de Fútbol Profesional mod EUIPO (El Clasico)

66

2020/C 27/67

Sag T-814/19: Sag anlagt den 22. november 2019 – Nutravita mod EUIPO – Pegaso

67

2020/C 27/68

Sag T-817/19: Sag anlagt den 27. november 2019 – Olimp Laboratories mod EUIPO – OmniVision (Hydrovision)

68

2020/C 27/69

Sag T-818/19: Sag anlagt den 27. november 2019 – Dvectis CZ s.r.o. mod EUIPO (Støttepuder)

69

2020/C 27/70

Sag T-819/19: Sag anlagt den 2. december 2019 – Man and Machine mod EUIPO – Bim Freelance (bim ready)

70

2020/C 27/71

Sag T-821/19: Sag anlagt den 2. december 2019 – Herlyn og Beck mod EUIPO – Brillux (B.home)

70

2020/C 27/72

Sag T-822/19: Sag anlagt den 3. december 2019 – Asoliva og Anierac mod Kommissionen

71

2020/C 27/73

Sag T-189/18: Rettens kendelse af 25. november 2019 – Lipitalia 2000 og Assograssi mod Kommissionen

72

2020/C 27/74

Sag T-290/19: Rettens kendelse af 26. november 2019 – Stada Arzneimittel mod EUIPO (Gengivelse af to buede røde linjer anbragt over for hinanden)

72

---

| DA | |
| --- | --- |

DA

---

IV Oplysninger

OPLYSNINGER FRA DEN EUROPÆISKE UNIONS INSTITUTIONER, ORGANER, KONTORER OG AGENTURER

Den Europæiske Unions Domstol

| 27.1.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 27/1 |
| --- | --- | --- | --- |

27.1.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 27/1

---

Den Europæiske Unions Domstols seneste offentliggørelser i Den Europæiske Unions Tidende

(2020/C 27/01)

Seneste offentliggørelse

EUT C 19 af 20.1.2020

Liste over tidligere offentliggørelser

EUT C 10 af 13.1.2020

EUT C 432 af 23.12.2019

EUT C 423 af 16.12.2019

EUT C 413 af 9.12.2019

EUT C 406 af 2.12.2019

EUT C 399 af 25.11.2019

Teksterne er tilgængelige på:

EUR-Lex: http://eur-lex.europa.eu

---

V Øvrige meddelelser

RETSLIGE PROCEDURER

Domstolen

| 27.1.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 27/2 |
| --- | --- | --- | --- |

27.1.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 27/2

---

Domstolens dom (Store Afdeling) af 19. november 2019 – Terveys- ja sosiaalialan neuvottelujärjestö (TSN) ry mod Hyvinvointialan liitto ry (sag C-609/17) og Auto- ja Kuljetusalan Työntekijäliitto AKT ry mod Satamaoperaattorit ry (sag C-610/17) (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Työtuomioistuin – Finland)

(Forenede sager C-609/17 og C-610/17) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - socialpolitik - artikel 153 TEUF - minimumsforskrifter for sikkerhed og sundhed i forbindelse med tilrettelæggelse af arbejdstiden - direktiv 2003/88/EF - artikel 7 - ret til en årlig betalt ferie af mindst fire ugers varighed - artikel 15 - nationale bestemmelser og kollektive overenskomster, der er gunstigere med hensyn til beskyttelse af arbejdstagernes sikkerhed og sundhed - arbejdstagere, som er uarbejdsdygtige under en periode med årlig betalt ferie på grund af sygdom - afslag på udskydelse af denne ferie, når den manglende udskydelse ikke medfører, at den årlige betalte feries effektive varighed reduceres til under fire uger - artikel 31, stk. 2, i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder - finder ikke anvendelse, når der ikke foreligger en situation med gennemførelse af EU-retten som omhandlet i artikel 51, stk. 1, i chartret om grundlæggende rettigheder)

(2020/C 27/02)

Processprog: finsk

Den forelæggende ret

Työtuomioistuin

Parter i hovedsagen

(Sag C-609/17)

Sagsøger: Terveys- ja sosiaalialan neuvottelujärjestö (TSN) ry

Sagsøgte: Hyvinvointialan liitto ry

Procesdeltager: Fimlab Laboratoriot Oy

(Sag C-610/17)

Sagsøger: Auto- ja Kuljetusalan Työntekijäliitto AKT ry

Sagsøgte: Satamaoperaattorit ry

Procesdeltager: Kemi Shipping Oy

Konklusion

| 1) | Artikel 7, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/88/EF af 4. november 2003 om visse aspekter i forbindelse med tilrettelæggelse af arbejdstiden skal fortolkes således, at den ikke er til hinder for nationale lovgivninger og kollektive overenskomster, som fastsætter tildeling af årligt betalte feriedage ud over den minimumsperiode på fire uger, der er fastsat i den nævnte bestemmelse, idet udskydelsen af disse feriedage på grund af sygdom er udelukket. |
| --- | --- |

1)

Artikel 7, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/88/EF af 4. november 2003 om visse aspekter i forbindelse med tilrettelæggelse af arbejdstiden skal fortolkes således, at den ikke er til hinder for nationale lovgivninger og kollektive overenskomster, som fastsætter tildeling af årligt betalte feriedage ud over den minimumsperiode på fire uger, der er fastsat i den nævnte bestemmelse, idet udskydelsen af disse feriedage på grund af sygdom er udelukket.

| 2) | Artikel 31, stk. 2, i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, sammenholdt med chartrets artikel 51, stk. 1, skal fortolkes således, at den ikke finder anvendelse, når der foreligger sådanne nationale lovgivninger og kollektive overenskomster. |
| --- | --- |

2)

Artikel 31, stk. 2, i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, sammenholdt med chartrets artikel 51, stk. 1, skal fortolkes således, at den ikke finder anvendelse, når der foreligger sådanne nationale lovgivninger og kollektive overenskomster.

---

(1)  EUT C 13 af 15.1.2018.

---

| 27.1.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 27/3 |
| --- | --- | --- | --- |

27.1.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 27/3

---

Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 21. november 2019 – CeDe Group AB mod KAN Sp. z o.o. en faillite (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Högsta domstolen – Sverige)

(Sag C-198/18) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - forordning (EF) nr. 1346/2000 - artikel 4 og 6 - insolvensbehandling - den lovgivning, der finder anvendelse - europæisk betalingspåkravsprocedure - manglende betaling af en kontraktlig fordring før konkursen - indsigelse om modregning støttet på en kontraktlig fordring, der er opstået før konkursen)

(2020/C 27/03)

Processprog: svensk

Den forelæggende ret

Högsta domstolen

Parter i hovedsagen

Sagsøger: CeDe Group AB

Sagsøgt: KAN Sp. z o.o. en faillite

Konklusion

Artikel 4 i Rådets forordning (EF) nr. 1346/2000 af 29. maj 2000 om insolvensbehandling, som ændret ved Rådets forordning (EF) nr. 788/2008 af 24. juli 2008, skal fortolkes således, at den ikke finder anvendelse på et søgsmål, som er anlagt af kuratoren for et selskab under konkurs, der er etableret i én medlemsstat, mod et andet medkontraherende selskab, der er etableret i en anden medlemsstat, for at opnå betaling for varer leveret til gennemførelse af en aftale, der blev indgået mellem parterne, før insolvensbehandlingen af førstnævnte selskab blev indledt.

---

(1)  EUT C 190 af 4.6.2018.

---

| 27.1.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 27/4 |
| --- | --- | --- | --- |

27.1.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 27/4

---

Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 21. november 2019 – Deutsche Post AG og Klaus Leymann mod Land Nordrhein-Westfalen (sag C-203/18) og UPS Deutschland Inc. & Co. OHG, DPD Dynamic Parcel Distribution GmbH & Co. KG og Bundesverband Paket & Expresslogistik e.V. mod Deutsche Post AG (sag C-374/18) (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Oberverwaltungsgericht für das Land Nordrhein-Westfalen og Landgericht Köln – Tyskland)

(Forenede sager C-203/18 og C-374/18) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - forordning (EF) nr. 561/2006 - vejtransport - sociale bestemmelser - køretøjer, der anvendes til omdeling af forsendelser som led i postbefordringspligten - undtagelser - køretøjer, der anvendes delvist til en sådan omdeling - direktiv 97/67/EF - artikel 3, stk. 1 - »befordringspligt« - begreb)

(2020/C 27/04)

Processprog: tysk

De forelæggende retter

Oberverwaltungsgericht für das Land Nordrhein-Westfalen og Landgericht Köln

Parter i hovedsagen

Sagsøgere: Deutsche Post AG, Klaus Leymann (sag C-203/18) og UPS Deutschland Inc. & Co. OHG, DPD Dynamic Parcel Distribution GmbH & Co. KG og Bundesverband Paket & Expresslogistik e.V. (sag C-374/18)

Sagsøgte: Land Nordrhein-Westfalen (sag C-203/18) og Deutsche Post AG (sag C-374/18)

Konklusion

| 1) | En bestemmelse i national ret som den i hovedsagen omhandlede, der ordret gengiver bestemmelserne i artikel 13, stk. 1, litra d), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 561/2006 af 15. marts 2006 om harmonisering af visse sociale bestemmelser inden for vejtransport og om ændring af Rådets forordning (EØF) nr. 3821/85 og (EF) nr. 2135/98 samt ophævelse af Rådets forordning (EØF) nr. 3820/85, som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 165/2014 af 4. februar 2014, for så vidt som den finder anvendelse på køretøjer med en største tilladt totalvægt på over 2,8 t og ikke over 3,5 t, og som derfor ikke falder ind under anvendelsesområdet for forordning nr. 561/2006, som ændret ved forordning nr. 165/2014, skal udelukkende fortolkes på grundlag af EU-retten, som fortolket af Domstolen, når disse bestemmelser på direkte og ubetinget vis er blevet gjort anvendelige på sådanne køretøjer af national ret. |
| --- | --- |

1)

En bestemmelse i national ret som den i hovedsagen omhandlede, der ordret gengiver bestemmelserne i artikel 13, stk. 1, litra d), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 561/2006 af 15. marts 2006 om harmonisering af visse sociale bestemmelser inden for vejtransport og om ændring af Rådets forordning (EØF) nr. 3821/85 og (EF) nr. 2135/98 samt ophævelse af Rådets forordning (EØF) nr. 3820/85, som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 165/2014 af 4. februar 2014, for så vidt som den finder anvendelse på køretøjer med en største tilladt totalvægt på over 2,8 t og ikke over 3,5 t, og som derfor ikke falder ind under anvendelsesområdet for forordning nr. 561/2006, som ændret ved forordning nr. 165/2014, skal udelukkende fortolkes på grundlag af EU-retten, som fortolket af Domstolen, når disse bestemmelser på direkte og ubetinget vis er blevet gjort anvendelige på sådanne køretøjer af national ret.

| 2) | Artikel 13, stk. 1, litra d), i forordning nr. 561/2006, som ændret ved forordning nr. 165/2014, skal fortolkes således, at den undtagelse, den fastsætter, kun omfatter køretøjer eller en kombination af køretøjer, der i forbindelse med en bestemt transport udelukkende anvendes til at omdele forsendelser, som kan henføres til postbefordringspligten. |
| --- | --- |

2)

Artikel 13, stk. 1, litra d), i forordning nr. 561/2006, som ændret ved forordning nr. 165/2014, skal fortolkes således, at den undtagelse, den fastsætter, kun omfatter køretøjer eller en kombination af køretøjer, der i forbindelse med en bestemt transport udelukkende anvendes til at omdele forsendelser, som kan henføres til postbefordringspligten.

| 3) | Artikel 3, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 97/67/EF af 15. december 1997 om fælles regler for udvikling af Fællesskabets indre marked for posttjenester og forbedring af disse tjenesters kvalitet, som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/6/EF af 2. februar 2008 skal fortolkes således, at den omstændighed, at tillægsydelser, såsom indsamling med eller uden tidsinterval, visuel alderskontrol, efterkrav, modtager betaler forsendelsen op til 31,5 kg, eftersendelsesservice, forholdsordre, mulighed for at ønske dag og tidspunkt, leveres i tilknytning til en forsendelse, er til hinder for, at denne forsendelse kan anses for en forsendelse, der omdeles som led i »befordringspligten« i henhold til denne bestemmelse, og følgelig for en forsendelse, der omdeles »som led i befordringspligten« med henblik på anvendelse af undtagelsen i artikel 13, stk. 1, litra d), i forordning nr. 561/2006, som ændret ved forordning nr. 165/2014. |
| --- | --- |

3)

Artikel 3, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 97/67/EF af 15. december 1997 om fælles regler for udvikling af Fællesskabets indre marked for posttjenester og forbedring af disse tjenesters kvalitet, som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/6/EF af 2. februar 2008 skal fortolkes således, at den omstændighed, at tillægsydelser, såsom indsamling med eller uden tidsinterval, visuel alderskontrol, efterkrav, modtager betaler forsendelsen op til 31,5 kg, eftersendelsesservice, forholdsordre, mulighed for at ønske dag og tidspunkt, leveres i tilknytning til en forsendelse, er til hinder for, at denne forsendelse kan anses for en forsendelse, der omdeles som led i »befordringspligten« i henhold til denne bestemmelse, og følgelig for en forsendelse, der omdeles »som led i befordringspligten« med henblik på anvendelse af undtagelsen i artikel 13, stk. 1, litra d), i forordning nr. 561/2006, som ændret ved forordning nr. 165/2014.

---

(1)  EUT C 231 af 2.7.2018.

EUT C 328 af 17.9.2018.

---

| 27.1.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 27/5 |
| --- | --- | --- | --- |

27.1.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 27/5

---

Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 21. november 2019 – Deutsche Lufthansa AG mod Land Berlin (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Bundesverwaltungsgericht – Tyskland)

(Sag C-379/18) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - lufttransport - direktiv 2009/12/EF - artikel 3 og 6 - artikel 11, stk. 1 og 7 - lufthavnsafgifter - beskyttelse af lufthavnsbrugernes rettigheder - lufthavnsdriftsorganets mulighed for at aftale lavere afgifter end de af den uafhængige tilsynsmyndighed godkendte - lufthavnsbrugerens klagemuligheder - anfægtelse af lovligheden for en civil retsinstans, der træffer afgørelser efter billighed)

(2020/C 27/05)

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Bundesverwaltungsgericht

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Deutsche Lufthansa AG

Sagsøgt: Land Berlin

procesdeltagere: Berliner Flughafen GmbH og Vertreter des Bundesinteresses beim Bundesverwaltungsgericht

Konklusion

| 1) | Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/12/EF af 11. marts 2009 om lufthavnsafgifter, og særligt dets artikel 3, artikel 6, stk. 5, litra a), samt artikel 11, stk. 1 og 7, skal fortolkes således, at det er til hinder for en national bestemmelse, som tillader lufthavnsdriftsorganet med lufthavnsbrugeren at fastsætte lufthavnsafgifter, der er forskellige fra de afgifter, som dette organ har fastlagt, og som er godkendt af den uafhængige tilsynsmyndighed som omhandlet i dette direktiv. |
| --- | --- |

1)

Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/12/EF af 11. marts 2009 om lufthavnsafgifter, og særligt dets artikel 3, artikel 6, stk. 5, litra a), samt artikel 11, stk. 1 og 7, skal fortolkes således, at det er til hinder for en national bestemmelse, som tillader lufthavnsdriftsorganet med lufthavnsbrugeren at fastsætte lufthavnsafgifter, der er forskellige fra de afgifter, som dette organ har fastlagt, og som er godkendt af den uafhængige tilsynsmyndighed som omhandlet i dette direktiv.

| 2) | Direktiv 2009/12 skal fortolkes således, at det er til hinder for en fortolkning af national ret, hvorefter en lufthavnsbruger er afskåret fra direkte at anfægte den uafhængige tilsynsmyndigheds afgørelse om godkendelse af lufthavnsafgiftssystemet, men lufthavnsbrugeren kan anlægge sag mod lufthavnsdriftsorganet for en civil retsinstans og først som led heri gøre gældende, at den i lufthavnsafgiftssystemet fastsatte afgift, som denne bruger skal betale, ikke er rimelig. |
| --- | --- |

2)

Direktiv 2009/12 skal fortolkes således, at det er til hinder for en fortolkning af national ret, hvorefter en lufthavnsbruger er afskåret fra direkte at anfægte den uafhængige tilsynsmyndigheds afgørelse om godkendelse af lufthavnsafgiftssystemet, men lufthavnsbrugeren kan anlægge sag mod lufthavnsdriftsorganet for en civil retsinstans og først som led heri gøre gældende, at den i lufthavnsafgiftssystemet fastsatte afgift, som denne bruger skal betale, ikke er rimelig.

---

(1)  EUT C 276 af 6.8.2018.

---

| 27.1.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 27/5 |
| --- | --- | --- | --- |

27.1.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 27/5

---

Domstolens dom (Anden Afdeling) af 20. november 2019 – Infohos mod Belgische Staat (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Hof van Cassatie – Belgien)

(Sag C-400/18) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - skatter og afgifter - merværdiafgift (moms) - sjette direktiv 77/388/EØF - artikel 13, punkt A, stk. 1, litra f) - fritagelser - tjenesteydelser præsteret af selvstændige grupper af personer - ydelser leveret til medlemmer eller ikke-medlemmer)

(2020/C 27/06)

Processprog: nederlandsk

Den forelæggende ret

Hof van Cassatie

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Infohos

Sagsøgt: Belgische Staat

Konklusion

Artikel 13, punkt A, stk. 1, litra f), i Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17. maj 1977 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter – Det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag skal fortolkes således, at bestemmelsen er til hinder for en national bestemmelse som den i hovedsagen omhandlede, hvorefter indrømmelse af fritagelse for merværdiafgift (moms) er betinget af, at de selvstændige grupper af personer udelukkende leverer tjenesteydelser til deres medlemmer, hvilket indebærer, at sådanne grupper, som også leverer tjenesteydelser til ikke-medlemmer, er fuldt momspligtige, herunder af de tjenesteydelser, som de leverer til deres medlemmer.

---

(1)  EUT C 301 af 27.8.2018.

---

| 27.1.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 27/6 |
| --- | --- | --- | --- |

27.1.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 27/6

---

Domstolens dom (Store Afdeling) af 19. november 2019 – A. K. mod Krajowa Rada Sądownictwa (C-585/18) samt CP (C-624/18) og DO (C-625/18) mod Sąd Najwyższy (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Sąd Najwyższy – Polen)

(Forenede sager C-585/18, C-624/18 og C-625/18) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - direktiv 2000/78/EF - ligebehandling med hensyn til beskæftigelse og erhverv - forbud mod forskelsbehandling på grund af alder - nedsættelse af pensionsalderen for dommerne ved Sąd Najwyższy (øverste domstol, Polen) - artikel 9, stk. 1 - søgsmålsret - artikel 47 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder - effektiv domstolsbeskyttelse - princippet om dommeres uafhængighed - oprettelse af et nyt kammer ved Sąd Najwyższy (øverste domstol), som bl.a. har kompetence vedrørende sager om pensioneringen af dommere ved denne retsinstans - afdeling bestående af dommere, der for nylig er udnævnt af Republikken Polens præsident efter indstilling fra det nationale domstols- og anklageråd - nævnte råds uafhængighed - beføjelse til at undlade at anvende national lovgivning, der er i strid med EU-retten - EU-rettens forrang)

(2020/C 27/07)

Processprog: polsk

Den forelæggende ret

Sąd Najwyższy

Parter i hovedsagen

Sagsøger: A. K. (C-585/18), CP (C-624/18) og DO (C-625/18)

Sagsøgt: Krajowa Rada Sądownictwa (C-585/18) og Sąd Najwyższy (C-624/18) og (C-625/18)

Procesdeltagere: Prokurator Generalny, représenté par la Prokuratura Krajowa

Konklusion

| 1) | Det er ikke længere fornødent at besvare de spørgsmål, som Izba Pracy i Ubezpieczeń Społecznych (afdelingen for arbejds- og socialforsikringssager) ved Sąd Najwyższy (øverste domstol, Polen) har forelagt i sag C-585/18, eller det første spørgsmål, som denne samme retsinstans har forelagt i sagerne C-624/18 og C-625/18. |
| --- | --- |

1)

Det er ikke længere fornødent at besvare de spørgsmål, som Izba Pracy i Ubezpieczeń Społecznych (afdelingen for arbejds- og socialforsikringssager) ved Sąd Najwyższy (øverste domstol, Polen) har forelagt i sag C-585/18, eller det første spørgsmål, som denne samme retsinstans har forelagt i sagerne C-624/18 og C-625/18.

| 2) | Det andet og det tredje spørgsmål, som den forelæggende ret har forelagt i sagerne C-624/18 og C-625/18, besvares som følger: | Artikel 47 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder og artikel 9, stk. 1, i Rådets direktiv 2000/78/EF af 27. november 2000 om generelle rammebestemmelser om ligebehandling med hensyn til beskæftigelse og erhverv skal fortolkes således, at de er til hinder for, at tvister vedrørende anvendelsen af EU-retten kan henhøre under enekompetencen for en instans, der ikke er en uafhængig og upartisk domstol som omhandlet i den førstnævnte af disse bestemmelser. Dette er tilfældet, når de objektive betingelser, hvorunder den omhandlede instans er blevet oprettet, dens kendetegn og den måde, hvorpå dens medlemmer er blevet udnævnt, kan rejse rimelig tvivl i offentligheden om, hvorvidt denne instans er uimodtagelig for påvirkninger udefra, og navnlig i forhold til direkte eller indirekte påvirkninger fra den lovgivende og den udøvende magt, og om den er neutral i forhold til de interesser, som står over for hinanden, og disse forhold således kan føre til, at denne instans ikke fremstår som uafhængigt og upartisk, hvilket kan skade den tillid, som domstolene skal indgyde borgerne i et demokratisk samfund. Det tilkommer den forelæggende ret under hensyntagen til alle de relevante oplysninger, den råder over, at afgøre, om dette er tilfældet for så vidt angår en instans som disciplinærafdelingen ved Sąd Najwyższy (øverste domstol). |
| --- | --- | --- |

2)

Det andet og det tredje spørgsmål, som den forelæggende ret har forelagt i sagerne C-624/18 og C-625/18, besvares som følger:

Artikel 47 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder og artikel 9, stk. 1, i Rådets direktiv 2000/78/EF af 27. november 2000 om generelle rammebestemmelser om ligebehandling med hensyn til beskæftigelse og erhverv skal fortolkes således, at de er til hinder for, at tvister vedrørende anvendelsen af EU-retten kan henhøre under enekompetencen for en instans, der ikke er en uafhængig og upartisk domstol som omhandlet i den førstnævnte af disse bestemmelser. Dette er tilfældet, når de objektive betingelser, hvorunder den omhandlede instans er blevet oprettet, dens kendetegn og den måde, hvorpå dens medlemmer er blevet udnævnt, kan rejse rimelig tvivl i offentligheden om, hvorvidt denne instans er uimodtagelig for påvirkninger udefra, og navnlig i forhold til direkte eller indirekte påvirkninger fra den lovgivende og den udøvende magt, og om den er neutral i forhold til de interesser, som står over for hinanden, og disse forhold således kan føre til, at denne instans ikke fremstår som uafhængigt og upartisk, hvilket kan skade den tillid, som domstolene skal indgyde borgerne i et demokratisk samfund. Det tilkommer den forelæggende ret under hensyntagen til alle de relevante oplysninger, den råder over, at afgøre, om dette er tilfældet for så vidt angår en instans som disciplinærafdelingen ved Sąd Najwyższy (øverste domstol).

| | Såfremt dette er tilfældet, skal princippet om EU-rettens forrang fortolkes således, at det forpligter den forelæggende ret til at undlade at anvende en national bestemmelse, der forbeholder den nævnte instans kompetencen til at påkende tvisterne i hovedsagerne, således at disse tvister kan undersøges af en retsinstans, der opfylder de ovennævnte krav til uafhængighed og upartiskhed, og som ville have kompetence inden for det omhandlede område, såfremt den nævnte bestemmelse ikke havde været til hinder herfor. |
| --- | --- |

Såfremt dette er tilfældet, skal princippet om EU-rettens forrang fortolkes således, at det forpligter den forelæggende ret til at undlade at anvende en national bestemmelse, der forbeholder den nævnte instans kompetencen til at påkende tvisterne i hovedsagerne, således at disse tvister kan undersøges af en retsinstans, der opfylder de ovennævnte krav til uafhængighed og upartiskhed, og som ville have kompetence inden for det omhandlede område, såfremt den nævnte bestemmelse ikke havde været til hinder herfor.

---

(1)  EUT C 44 af 4.2.2019.

---

| 27.1.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 27/7 |
| --- | --- | --- | --- |

27.1.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 27/7

---

Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 21. november 2019 – Procureur-Generaal bij de Hoge Raad der Nederlanden (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Hoge Raad der Nederlanden – Nederlandene)

(Sag C-678/18) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - design - forordning (EF) nr. 6/2002 - artikel 90, stk. 1 - foreløbige, herunder sikrende, retsmidler - kompetence for de nationale designdomstole i første instans - enekompetence for de domstole, som er udpeget i henhold til denne bestemmelse)

(2020/C 27/08)

Processprog: nederlandsk

Den forelæggende ret

Hoge Raad der Nederlanden

Part i hovedsagen

Sagsøger: Procureur-Generaal bij de Hoge Raad der Nederlanden

Konklusion

Artikel 90, stk. 1, i Rådets forordning (EF) nr. 6/2002 af 12. december 2001 om EF-design skal fortolkes således, at bestemmelsen foreskriver, at de domstole i medlemsstaterne, som har kompetence til at træffe afgørelse om iværksættelse af foreløbige, herunder sikrende, retsmidler for så vidt angår nationale design, ligeledes har kompetence til at iværksætte sådanne foranstaltninger med hensyn til EF-design.

---

(1)  EUT C 25 af 21.1.2019.

---

| 27.1.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 27/8 |
| --- | --- | --- | --- |

27.1.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 27/8

---

Domstolens dom (Sjette Afdeling) af 20. november 2019 – X mod Belgische Staat (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Raad voor Vreemdelingenbetwistingen – Belgien)

(Sag C-706/18) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - område med frihed, sikkerhed og retfærdighed - indvandringspolitik - ret til familiesammenføring - direktiv 2003/86/EF - artikel 5, stk. 4 - afgørelse vedrørende ansøgning om familiesammenføring - konsekvenserne af manglende overholdelse af fristen for at træffe afgørelse - automatisk udstedelse af en opholdstilladelse)

(2020/C 27/09)

Processprog: nederlandsk

Den forelæggende ret

Raad voor Vreemdelingenbetwistingen

Parter i hovedsagen

Sagsøger: X

Sagsøgt: Belgische Staat

Konklusion

Rådets direktiv 2003/86/EF af 22. september 2003 om ret til familiesammenføring skal fortolkes således, at det er til hinder for en national ordning, hvorefter de kompetente nationale myndigheder ex officio skal udstede en opholdstilladelse til en ansøger om familiesammenføring, såfremt der ikke er truffet afgørelse inden seks måneder fra indgivelsen af ansøgningen, uden nødvendigvis forinden at skulle fastslå, at denne faktisk opfylder betingelserne for at opholde sig i værtsmedlemsstaten i overensstemmelse med EU-retten.

---

(1)  EUT C 35 af 28.1.2019.

---

| 27.1.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 27/9 |
| --- | --- | --- | --- |

27.1.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 27/9

---

Domstolens dom (Niende Afdeling) af 20. november 2019 – Den Portugisiske Republik mod Europa-Kommissionen

(Sag C-737/18 P) (1)

(Appel - Den Europæiske Garantifond for Landbruget (EGFL) - Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne (ELFUL) - udgifter, som er udelukket fra EU-finansiering - udgifter afholdt af Den Portugisiske Republik)

(2020/C 27/10)

Processprog: portugisisk

Parter

Appellant: Den Portugisiske Republik (ved L. Inez Fernandes, J. Saraiva de Almeida, P. Barros da Costa og P. Estêvão, som befuldmægtigede)

Den anden part i appelsagen: Europa-Kommissionen (ved A. Sauka og B. Rechena, som befuldmægtigede)

Konklusion

| 1) | Appellen forkastes. |
| --- | --- |

1)

Appellen forkastes.

| 2) | Den Portugisiske Republik betaler sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

2)

Den Portugisiske Republik betaler sagsomkostningerne.

---

(1)  EUT C 35 af 28.1.2019.

---

| 27.1.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 27/9 |
| --- | --- | --- | --- |

27.1.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 27/9

---

Appel iværksat den 28. marts 2019 af WB til prøvelse af kendelse afsagt af Retten (Tredje Afdeling) den 23. januar 2019 i sag T-579/18, WB mod Kommissionen

(Sag C-270/19 P)

(2020/C 27/11)

Processprog: rumænsk

Parter

Appellant: WB (ved avocată N. Ciocea)

Den anden part i appelsagen: Europa-Kommissionen

Ved kendelse af 3. december 2019 har Domstolen (Syvende Afdeling) forkastet appellen som åbenbart ugrundet.

---

| 27.1.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 27/10 |
| --- | --- | --- | --- |

27.1.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 27/10

---

Appel iværksat den 28. marts 2019 af WB til prøvelse af kendelse afsagt af Retten (Tredje Afdeling) den 23. januar 2019 i sag T-329/18, WB mod Kommissionen

(Sag C-271/19 P)

(2020/C 27/12)

Processprog: rumænsk

Parter

Appellant: WB (ved avocată N. Ciocea)

Den anden part i appelsagen: Europa-Kommissionen

Ved kendelse af 3. december 2019 har Domstolen (Syvende Afdeling) forkastet appellen som åbenbart ugrundet.

---

| 27.1.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 27/10 |
| --- | --- | --- | --- |

27.1.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 27/10

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Bundesfinanzhof (Tyskland) den 13. maj 2019 – Finanzamt München Abteilung III mod Dubrovin & Tröger GbR - Aquatics

(Sag C-373/19)

(2020/C 27/13)

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Bundesfinanzhof

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Finanzamt München Abteilung III

Sagsøgt: Dubrovin & Tröger GbR - Aquatics

Præjudicielle spørgsmål

| 1) | Omfatter begrebet skole- og universitetsundervisning som omhandlet i artikel 132, stk. 1, litra i) og j), i Rådets direktiv 2006/112/EF af 28. november 2006 om det fælles merværdiafgiftssystem (1) også svømmeundervisning? |
| --- | --- |

1)

Omfatter begrebet skole- og universitetsundervisning som omhandlet i artikel 132, stk. 1, litra i) og j), i Rådets direktiv 2006/112/EF af 28. november 2006 om det fælles merværdiafgiftssystem (1) også svømmeundervisning?

| 2) | Kan anerkendelsen af et organ som omhandlet i artikel 132, stk. 1, litra i), i Rådets direktiv 2006/112/EF af 28. november 2006 om det fælles merværdiafgiftssystem som et organ med tilsvarende formål som offentligretlige organer, der leverer uddannelse af børn og unge, skole- og universitetsundervisning, faglig uddannelse eller omskoling, følge af den omstændighed, at den undervisning, som det pågældende organ yder, består i tilegnelsen af en grundlæggende færdighed (her svømning)? |
| --- | --- |

2)

Kan anerkendelsen af et organ som omhandlet i artikel 132, stk. 1, litra i), i Rådets direktiv 2006/112/EF af 28. november 2006 om det fælles merværdiafgiftssystem som et organ med tilsvarende formål som offentligretlige organer, der leverer uddannelse af børn og unge, skole- og universitetsundervisning, faglig uddannelse eller omskoling, følge af den omstændighed, at den undervisning, som det pågældende organ yder, består i tilegnelsen af en grundlæggende færdighed (her svømning)?

| 3) | Såfremt det andet spørgsmål besvares benægtende: Forudsætter skatte- og afgiftsfritagelsen i henhold til artikel 132, stk. 1, litra j), i Rådets direktiv 2006/112/EF af 28. november 2006 om det fælles merværdiafgiftssystem, at den skatte- og afgiftspligtige person er en individuel erhvervsdrivende? |
| --- | --- |

3)

Såfremt det andet spørgsmål besvares benægtende: Forudsætter skatte- og afgiftsfritagelsen i henhold til artikel 132, stk. 1, litra j), i Rådets direktiv 2006/112/EF af 28. november 2006 om det fælles merværdiafgiftssystem, at den skatte- og afgiftspligtige person er en individuel erhvervsdrivende?

---

(1)  EFT 2006, L 347, s. 1.

---

| 27.1.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 27/11 |
| --- | --- | --- | --- |

27.1.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 27/11

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Bundesfinanzgericht (Außenstelle Graz) (Østrig) den 5. august 2019 – SK Telecom Co. Ltd.

(Sag C-593/19)

(2020/C 27/14)

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Bundesfinanzgericht (Außenstelle Graz)

Parter i hovedsagen

Appellant: SK Telecom Co. Ltd.

Appelindstævnt: Finanzamt Graz-Stadt

Præjudicielle spørgsmål

| 1) | Skal artikel 59a, litra b), i direktiv 2006/112/EF (1), som ændret ved artikel 2 i direktiv 2008/8/EF (2), fortolkes således, at benyttelse af roaming i en medlemsstat i form af adgang til det indenlandske mobiltelefonnet til etablering af ind- og udgående forbindelser foretaget af en »ikke-afgiftspligtig slutkunde«, som midlertidigt opholder sig i indlandet, udgør »benyttelse eller udnyttelse« i indlandet, som berettiger til flytning af leveringsstedet fra tredjelandet til denne medlemsstat, selv om hverken den leverende mobiltelefonoperatør eller slutkunden er hjemmehørende i Fællesskabet, og slutkunden heller ikke har bopæl eller sædvanligt opholdssted i Fællesskabet? |
| --- | --- |

1)

Skal artikel 59a, litra b), i direktiv 2006/112/EF (1), som ændret ved artikel 2 i direktiv 2008/8/EF (2), fortolkes således, at benyttelse af roaming i en medlemsstat i form af adgang til det indenlandske mobiltelefonnet til etablering af ind- og udgående forbindelser foretaget af en »ikke-afgiftspligtig slutkunde«, som midlertidigt opholder sig i indlandet, udgør »benyttelse eller udnyttelse« i indlandet, som berettiger til flytning af leveringsstedet fra tredjelandet til denne medlemsstat, selv om hverken den leverende mobiltelefonoperatør eller slutkunden er hjemmehørende i Fællesskabet, og slutkunden heller ikke har bopæl eller sædvanligt opholdssted i Fællesskabet?

| 2) | Skal artikel 59a, litra b), i direktiv 2006/112/EF, som ændret ved artikel 2 i direktiv 2008/8/EF, fortolkes således, at stedet for telekommunikationstjenesteydelser som beskrevet i det første spørgsmål, som i henhold til artikel 59 i direktiv 2006/112/EF, som ændret ved artikel 2 i direktiv 2008/8/EF, ligger uden for Fællesskabet, kan anses som beliggende i en medlemsstat, selv om hverken den leverende mobiltelefonoperatør eller slutkunden er hjemmehørende i Fællesskabet, og slutkunden heller ikke har bopæl eller sædvanligt opholdssted i Fællesskabet, blot fordi telekommunikationstjenesteydelserne i tredjelandet ikke er underlagt en afgift, der kan sammenlignes med den EU-retlige moms? |
| --- | --- |

2)

Skal artikel 59a, litra b), i direktiv 2006/112/EF, som ændret ved artikel 2 i direktiv 2008/8/EF, fortolkes således, at stedet for telekommunikationstjenesteydelser som beskrevet i det første spørgsmål, som i henhold til artikel 59 i direktiv 2006/112/EF, som ændret ved artikel 2 i direktiv 2008/8/EF, ligger uden for Fællesskabet, kan anses som beliggende i en medlemsstat, selv om hverken den leverende mobiltelefonoperatør eller slutkunden er hjemmehørende i Fællesskabet, og slutkunden heller ikke har bopæl eller sædvanligt opholdssted i Fællesskabet, blot fordi telekommunikationstjenesteydelserne i tredjelandet ikke er underlagt en afgift, der kan sammenlignes med den EU-retlige moms?

---

(1)  Rådets direktiv 2006/112/EF af 28.11.2006 om det fælles merværdiafgiftssystem (EUT 2006, L 347, s. 1).

(2)  Rådets direktiv 2008/8/EF af 12.2.2008 om ændring af direktiv 2006/112/EF med hensyn til leveringsstedet for tjenesteydelser (EUT 2008, L 44, s. 11).

---

| 27.1.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 27/11 |
| --- | --- | --- | --- |

27.1.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 27/11

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Bundesgerichtshof (Tyskland) den 12. august 2019 – Husqvarna AB mod Lidl E-Commerce International GmbH & Co. KG

(Sag C-607/19)

(2020/C 27/15)

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Bundesgerichtshof

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Husqvarna AB

Sagsøgt: Lidl E-Commerce International GmbH & Co. KG

Præjudicielle spørgsmål

| 1) | Er spørgsmålet om fastlæggelse af det tidspunkt, der ved anvendelse af artikel 51, stk. 1, litra a), i EF-varemærkeforordningen (1) og artikel 58, stk. 1, litra a), i EU-varemærkeforordningen (2) er afgørende for beregningen af perioden med manglende brug, såfremt der inden udløbet af perioden på fem år med manglende brug er fremsat modkrav om, at en EU-varemærkeindehavers ret erklæres fortabt, omfattet af bestemmelserne i EF-varemærkeforordningen og EU-varemærkeforordningen? |
| --- | --- |

1)

Er spørgsmålet om fastlæggelse af det tidspunkt, der ved anvendelse af artikel 51, stk. 1, litra a), i EF-varemærkeforordningen (1) og artikel 58, stk. 1, litra a), i EU-varemærkeforordningen (2) er afgørende for beregningen af perioden med manglende brug, såfremt der inden udløbet af perioden på fem år med manglende brug er fremsat modkrav om, at en EU-varemærkeindehavers ret erklæres fortabt, omfattet af bestemmelserne i EF-varemærkeforordningen og EU-varemærkeforordningen?

| 2) | Såfremt det første spørgsmål besvares bekræftende: Er det afgørende tidspunkt for beregningen af perioden på fem år med manglende brug som omhandlet i EF-varemærkeforordningens artikel 51, stk. 1, litra a), og EU-varemærkeforordningens artikel 58, stk. 1, litra a), såfremt der inden udløbet af perioden på fem år er fremsat modkrav om, at en EU-varemærkeindehavers ret erklæres fortabt, fremsættelsen af modkravet eller det sidste retsmøde i appelretten? |
| --- | --- |

2)

Såfremt det første spørgsmål besvares bekræftende: Er det afgørende tidspunkt for beregningen af perioden på fem år med manglende brug som omhandlet i EF-varemærkeforordningens artikel 51, stk. 1, litra a), og EU-varemærkeforordningens artikel 58, stk. 1, litra a), såfremt der inden udløbet af perioden på fem år er fremsat modkrav om, at en EU-varemærkeindehavers ret erklæres fortabt, fremsættelsen af modkravet eller det sidste retsmøde i appelretten?

---

(1)  Rådets forordning (EF) nr. 207/2009 af 26.2.2009 om EF-varemærker (EUT 2009, L 78,s. 1).

(2)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001 af 14.6.2017 om EU-varemærker (EUT 2017, L 154, s. 1)

---

| 27.1.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 27/12 |
| --- | --- | --- | --- |

27.1.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 27/12

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Amtsgericht Hamburg (Tyskland) den 30. august 2019 – EU mod PE Digital GmbH

(Sag C-641/19)

(2020/C 27/16)

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Amtsgericht Hamburg

Parter i hovedsagen

Sagsøger: EU

Sagsøgt: PE Digital GmbH

Præjudicielle spørgsmål

| 1) | Skal artikel 14, stk. 3, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv (EU) 2011/83 (1) af 25. oktober 2011 henset til 50. betragtning til direktiv 2011/83 fortolkes således, at det »beløb, der står i et rimeligt forhold til det leverede indtil det tidspunkt, hvor forbrugeren har underrettet den erhvervsdrivende om sin udøvelse af fortrydelsesretten, sammenlignet med fuld opfyldelse af aftalen«, som forbrugeren skal betale, i forbindelse med en aftale, hvorefter der ikke skyldes én enkelt ydelse, men en samlet ydelse bestående af flere delydelser, skal beregnes forholdsmæssigt udelukkende på grundlag af tid, når forbrugeren ganske vist betaler for den samlede ydelse i forhold til tid, men delydelserne leveres i forskelligt tempo? |
| --- | --- |

1)

Skal artikel 14, stk. 3, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv (EU) 2011/83 (1) af 25. oktober 2011 henset til 50. betragtning til direktiv 2011/83 fortolkes således, at det »beløb, der står i et rimeligt forhold til det leverede indtil det tidspunkt, hvor forbrugeren har underrettet den erhvervsdrivende om sin udøvelse af fortrydelsesretten, sammenlignet med fuld opfyldelse af aftalen«, som forbrugeren skal betale, i forbindelse med en aftale, hvorefter der ikke skyldes én enkelt ydelse, men en samlet ydelse bestående af flere delydelser, skal beregnes forholdsmæssigt udelukkende på grundlag af tid, når forbrugeren ganske vist betaler for den samlede ydelse i forhold til tid, men delydelserne leveres i forskelligt tempo?

| 2) | Skal artikel 14, stk. 3, i direktiv 2011/83 fortolkes således, at det »beløb, der står i et rimeligt forhold til det leverede indtil det tidspunkt, hvor forbrugeren har underrettet den erhvervsdrivende om sin udøvelse af fortrydelsesretten, sammenlignet med fuld opfyldelse af aftalen«, som forbrugeren skal betale, også skal beregnes forholdsmæssigt udelukkende på grundlag af tid, når en (del)ydelse ganske vist leveres kontinuerligt, men ved aftaleperiodens begyndelse har en højere eller lavere værdi for forbrugeren? |
| --- | --- |

2)

Skal artikel 14, stk. 3, i direktiv 2011/83 fortolkes således, at det »beløb, der står i et rimeligt forhold til det leverede indtil det tidspunkt, hvor forbrugeren har underrettet den erhvervsdrivende om sin udøvelse af fortrydelsesretten, sammenlignet med fuld opfyldelse af aftalen«, som forbrugeren skal betale, også skal beregnes forholdsmæssigt udelukkende på grundlag af tid, når en (del)ydelse ganske vist leveres kontinuerligt, men ved aftaleperiodens begyndelse har en højere eller lavere værdi for forbrugeren?

| 3) | Skal artikel 2, nr. 11), i direktiv 2011/83 og artikel 2, nr. 1), i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv (EU) 2019/770 (2) af 20. maj 2019 fortolkes således, at sådanne filer også kan udgøre »digitalt indhold« som omhandlet i artikel 2, nr. 11), i direktiv 2011/83 og artikel 2, nr. 1), i direktiv 2019/770, der stilles til rådighed som delydelse inden for rammerne af en samlet ydelse, der hovedsageligt leveres som »digital tjeneste« som omhandlet i artikel 2, nr. 2), i direktiv 2019/770, med den følge, at den erhvervsdrivende for så vidt angår delydelsen kan bringe fortrydelsesretten i henhold til artikel 16, litra m), i direktiv 2011/83 til ophør, men forbrugeren, såfremt dette ikke lykkes for den erhvervsdrivende, kan fortryde aftalen som helhed og i medfør af artikel 14, stk. 4, litra b), nr. ii), i direktiv 2011/83 ikke skal betale nogen godtgørelse for denne delydelse? |
| --- | --- |

3)

Skal artikel 2, nr. 11), i direktiv 2011/83 og artikel 2, nr. 1), i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv (EU) 2019/770 (2) af 20. maj 2019 fortolkes således, at sådanne filer også kan udgøre »digitalt indhold« som omhandlet i artikel 2, nr. 11), i direktiv 2011/83 og artikel 2, nr. 1), i direktiv 2019/770, der stilles til rådighed som delydelse inden for rammerne af en samlet ydelse, der hovedsageligt leveres som »digital tjeneste« som omhandlet i artikel 2, nr. 2), i direktiv 2019/770, med den følge, at den erhvervsdrivende for så vidt angår delydelsen kan bringe fortrydelsesretten i henhold til artikel 16, litra m), i direktiv 2011/83 til ophør, men forbrugeren, såfremt dette ikke lykkes for den erhvervsdrivende, kan fortryde aftalen som helhed og i medfør af artikel 14, stk. 4, litra b), nr. ii), i direktiv 2011/83 ikke skal betale nogen godtgørelse for denne delydelse?

| 4) | Skal artikel 14, stk. 3, i direktiv 2011/83 henset til 50. betragtning til direktiv 2011/83 fortolkes således, at den samlede pris, der er fastsat for en tjenesteydelse i en aftale, som omhandlet i artikel 14, stk. 3, tredje punktum, i direktiv 2011/83 er »urimelig høj«, hvis den ligger betydeligt højere end den samlede pris, som den samme erhvervsdrivende har aftalt med en anden forbruger for en indholdsmæssigt identisk tjenesteydelse for samme aftaleperiode og også i øvrigt på de samme rammevilkår? |
| --- | --- |

4)

Skal artikel 14, stk. 3, i direktiv 2011/83 henset til 50. betragtning til direktiv 2011/83 fortolkes således, at den samlede pris, der er fastsat for en tjenesteydelse i en aftale, som omhandlet i artikel 14, stk. 3, tredje punktum, i direktiv 2011/83 er »urimelig høj«, hvis den ligger betydeligt højere end den samlede pris, som den samme erhvervsdrivende har aftalt med en anden forbruger for en indholdsmæssigt identisk tjenesteydelse for samme aftaleperiode og også i øvrigt på de samme rammevilkår?

---

(1)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2011/83/EU af 25.10.2011 om forbrugerrettigheder, om ændring af Rådets direktiv 93/13/EØF og Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 1999/44/EF samt om ophævelse af Rådets direktiv 85/577/EØF og Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 97/7/EF (EUT 2011, L 304, s. 64).

(2)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv (EU) 2019/770 af 20.5.2019 om visse aspekter af aftaler om levering af digitalt indhold og digitale tjenester (EUT 2019, L 136, s. 1).

---

| 27.1.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 27/13 |
| --- | --- | --- | --- |

27.1.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 27/13

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Landgericht Frankenthal (Tyskland) den 17. september 2019 – OK mod Daimler AG

(Sag C-685/19)

(2020/C 27/17)

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Landgericht Frankenthal

Parter i hovedsagen

Sagsøger: OK

Sagsøgt: Daimler AG

Præjudicielle spørgsmål

| 1) | Skal artikel 5, stk. 2, andet punktum, litra a), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr.715/2007 (1) af 20. juni 2007 om typegodkendelse af motorkøretøjer med hensyn til emissioner fra lette personbiler og lette erhvervskøretøjer (Euro 5 og Euro 6), om adgang til reparations- og vedligeholdelsesinformationer om køretøjer fortolkes og anvendes således, at brugen af manipulationsanordninger i bestemmelsens forstand kun kan anses for nødvendig, hvis motoren heller ikke har kunnet beskyttes mod beskadigelse eller havari, og køretøjets driftssikkerhed ikke har kunnet sikres, selv ved brug af den mest avancerede teknologi, som var rådighed på tidspunktet for opnåelse af typegodkendelse af den pågældende køretøjsmodel? |
| --- | --- |

1)

Skal artikel 5, stk. 2, andet punktum, litra a), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr.715/2007 (1) af 20. juni 2007 om typegodkendelse af motorkøretøjer med hensyn til emissioner fra lette personbiler og lette erhvervskøretøjer (Euro 5 og Euro 6), om adgang til reparations- og vedligeholdelsesinformationer om køretøjer fortolkes og anvendes således, at brugen af manipulationsanordninger i bestemmelsens forstand kun kan anses for nødvendig, hvis motoren heller ikke har kunnet beskyttes mod beskadigelse eller havari, og køretøjets driftssikkerhed ikke har kunnet sikres, selv ved brug af den mest avancerede teknologi, som var rådighed på tidspunktet for opnåelse af typegodkendelse af den pågældende køretøjsmodel?

| 2) | Såfremt spørgsmål 1 besvares bekræftende, ønskes svar på følgende spørgsmål 2: | Er afvigelse fra det grundlæggende krav om brug af den mest avancerede teknologi, der stod til rådighed på tidspunktet for typegodkendelsen, tilladt af andre grunde – såsom f.eks. manglende erfaring på langt sigt og uforholdsmæssigt høj pris på avanceret teknologi set i forhold til andre teknologier og med væsentlig betydning for salgsprisen? |
| --- | --- | --- |

2)

Såfremt spørgsmål 1 besvares bekræftende, ønskes svar på følgende spørgsmål 2:

Er afvigelse fra det grundlæggende krav om brug af den mest avancerede teknologi, der stod til rådighed på tidspunktet for typegodkendelsen, tilladt af andre grunde – såsom f.eks. manglende erfaring på langt sigt og uforholdsmæssigt høj pris på avanceret teknologi set i forhold til andre teknologier og med væsentlig betydning for salgsprisen?

Såfremt spørgsmål 1 besvares benægtende, ønskes svar på følgende spørgsmål 2:

| | Kan der også i tilfælde af brug af i princippet tilladte teknologiske komponenter ikke desto mindre være tale om en forbudt manipulationsanordning i form af et såkaldt »termisk interval«, såfremt de parametre, der i denne henseende er integreret i motorstyringssystemet, er valgt således, at rensningen af udstødningsgas ikke eller kun i begrænset omfang aktiveres: |
| --- | --- |

Kan der også i tilfælde af brug af i princippet tilladte teknologiske komponenter ikke desto mindre være tale om en forbudt manipulationsanordning i form af et såkaldt »termisk interval«, såfremt de parametre, der i denne henseende er integreret i motorstyringssystemet, er valgt således, at rensningen af udstødningsgas ikke eller kun i begrænset omfang aktiveres:

| a) | som følge af de temperaturer, der er valgt under hensyntagen til de temperaturer, der normalt forventes i det meste af året? |
| --- | --- |

a)

som følge af de temperaturer, der er valgt under hensyntagen til de temperaturer, der normalt forventes i det meste af året?

| b) | som følge af andre parametre – f.eks. køretøjets aktuelle højde over havets overflade – i de relevante regioner i Tyskland eller i EU’s indre marked? |
| --- | --- |

b)

som følge af andre parametre – f.eks. køretøjets aktuelle højde over havets overflade – i de relevante regioner i Tyskland eller i EU’s indre marked?

---

(1)  EUT 2007, L 171, s. 1.

---

| 27.1.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 27/14 |
| --- | --- | --- | --- |

27.1.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 27/14

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Naczelny Sąd Administracyjny (Polen) den 24. september 2019 – J.K. mod Dyrektorowi Izby Administracji Skarbowej w Katowicach

(Sag C-703/19)

(2020/C 27/18)

Processprog: polsk

Den forelæggende ret

Naczelny Sąd Administracyjny

Parter i hovedsagen

Sagsøger: J.K.

Sagsøgt: Dyrektorowi Izby Administracji Skarbowej w Katowicach

Præjudicielle spørgsmål

| 1) | Omfatter begrebet »restaurationsydelse«, som den nedsatte momssats finder anvendelse på [jf. artikel 98, stk. 2, sammenholdt med punkt 12a) i bilag III til Rådets direktiv 2006/112/EF (1) af 28.11.2006 om det fælles merværdiafgiftssystem (EUT 2006, L 347, s. 1, som ændret), sammenholdt med artikel 6 i Rådets gennemførelsesforordning (EU) nr. 282/2011 (2) af 15.3.2011 om foranstaltninger til gennemførelse af direktiv 2006/112/EF om det fælles merværdiafgiftssystem (EUT 2011, L 77, s. 1)] også salg af færdigretter under omstændigheder som de i hovedsagen foreliggende, hvor:






  — | sælgeren stiller infrastruktur til rådighed for køberne, der tillader indtagelse af det indkøbte måltid på stedet (et anvist område til indtagelse, adgang til toiletter) |
| --- | --- | --- |

1)

Omfatter begrebet »restaurationsydelse«, som den nedsatte momssats finder anvendelse på [jf. artikel 98, stk. 2, sammenholdt med punkt 12a) i bilag III til Rådets direktiv 2006/112/EF (1) af 28.11.2006 om det fælles merværdiafgiftssystem (EUT 2006, L 347, s. 1, som ændret), sammenholdt med artikel 6 i Rådets gennemførelsesforordning (EU) nr. 282/2011 (2) af 15.3.2011 om foranstaltninger til gennemførelse af direktiv 2006/112/EF om det fælles merværdiafgiftssystem (EUT 2011, L 77, s. 1)] også salg af færdigretter under omstændigheder som de i hovedsagen foreliggende, hvor:

—

sælgeren stiller infrastruktur til rådighed for køberne, der tillader indtagelse af det indkøbte måltid på stedet (et anvist område til indtagelse, adgang til toiletter)

| — | sælgeren ikke stiller en specialiseret tjenerservice til rådighed |
| --- | --- |

—

sælgeren ikke stiller en specialiseret tjenerservice til rådighed

| — | sælgeren ikke yder nogen egentlig betjening |
| --- | --- |

—

sælgeren ikke yder nogen egentlig betjening

| — | sælgeren har en forenklet og delvis automatiseret bestillingsprocedure, og |
| --- | --- |

—

sælgeren har en forenklet og delvis automatiseret bestillingsprocedure, og

| — | sælgeren giver kunden begrænsede muligheder for at individualisere sin bestilling? |
| --- | --- |

—

sælgeren giver kunden begrænsede muligheder for at individualisere sin bestilling?

| 2) | Har den måde, som færdigretterne tilberedes på, herunder bl.a. varmebehandling af visse halvfabrikata og forberedelse af færdigretter på grundlag af disse halvfabrikata, betydning for besvarelsen af det første spørgsmål? |
| --- | --- |

2)

Har den måde, som færdigretterne tilberedes på, herunder bl.a. varmebehandling af visse halvfabrikata og forberedelse af færdigretter på grundlag af disse halvfabrikata, betydning for besvarelsen af det første spørgsmål?

| 3) | Er det med henblik på besvarelsen af det første spørgsmål tilstrækkeligt, at kunden potentielt kan benytte den tilbudte infrastruktur, eller vil det være nødvendigt at vurdere, om den tilbudte infrastruktur – set ud fra den gennemsnitlige kundes synspunkt – udgør en væsentlig del af ydelsen? |
| --- | --- |

3)

Er det med henblik på besvarelsen af det første spørgsmål tilstrækkeligt, at kunden potentielt kan benytte den tilbudte infrastruktur, eller vil det være nødvendigt at vurdere, om den tilbudte infrastruktur – set ud fra den gennemsnitlige kundes synspunkt – udgør en væsentlig del af ydelsen?

---

(1)  EUT 2006, L 347, s. 1.

(2)  EUT 2011, L 77, s.1.

---

| 27.1.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 27/15 |
| --- | --- | --- | --- |

27.1.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 27/15

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Sąd Rejonowy dla Łodzi (Polen) den 23. september 2019 – K.S. mod A.B.

(Sag C-707/19)

(2020/C 27/19)

Processprog: polsk

Den forelæggende ret

Sąd Rejonowy dla Łodzi

Parter i hovedsagen

Sagsøger: K.S.

Sagsøgt: A.B.

Præjudicielle spørgsmål

Skal artikel 3 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/103/EF af 16. september 2009 om ansvarsforsikring for motorkøretøjer og kontrol med forsikringspligtens overholdelse (1) fortolkes således, at »passende foranstaltninger« indebærer, at hver medlemsstat skal træffe foranstaltninger for at sikre, at erstatningsansvaret for forsikringsselskaber på området for erstatningsansvar dækker alle skader forvoldt af motorkøretøjer, herunder andre følger af skader såsom behovet for at bugsere den skadede bil til hjemlandet og omkostninger ved nødvendig parkering af køretøjet?

Såfremt dette spørgsmål besvares bekræftende: kan dette ansvar på nogen måde begrænses i medlemsstaternes lovgivning?

---

(1)  EUT 2009, L 263, s. 11.

---

| 27.1.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 27/16 |
| --- | --- | --- | --- |

27.1.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 27/16

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Spetsializiran nakazatelen sad (Bulgarien) den 21. oktober 2019 – straffesag mod UC og TD

(Sag C-769/19)

(2020/C 27/20)

Processprog: bulgarsk

Den forelæggende ret

Spetsializiran nakazatelen sad

Tiltalte i straffesagen

UC og TD

Præjudicielt spørgsmål

Er en national lov, som i tilfælde af et mangelfuldt anklageskrift (hvis indhold er uklart, ufuldstændigt eller modstridende) på ingen måde giver mulighed for, at anklagemyndigheden foretager berigtigelser i det indledende retsmøde, hvor manglerne konstateres, og i stedet altid forpligter retten til at indstille sagen og hjemvise sagen til anklagemyndigheden med henblik på udarbejdelse af et nyt anklageskrift, forenelig med artikel 6 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv2012/13/EU af 22. maj 2012 om ret til information under straffesager (EUT 2012, L 142, s. 1), princippet om behandling inden for en rimelig frist i henhold til artikel 47, stk. 2, i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, princippet om EU-rettens forrang og princippet om bevaring af værdighed, når dette medfører en væsentlig forsinkelse af straffesagen, og manglerne kunne afhjælpes omgående under retsmødet?

---

| 27.1.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 27/16 |
| --- | --- | --- | --- |

27.1.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 27/16

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Amtsgericht Nürnberg (Tyskland) den 21. oktober 2019 – Myflyright GmbH mod SunExpressGünes Ekspres Havacilik A

(Sag C-770/19)

(2020/C 27/21)

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Amtsgericht Nürnberg

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Myflyright GmbH

Sagsøgt: SunExpressGünes Ekspres Havacilik A

Sagen blev Domstolens formands kendelse af 11. november 2019 slettet fra Domstolens register.

---

| 27.1.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 27/17 |
| --- | --- | --- | --- |

27.1.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 27/17

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Verwaltungsgerichtshof (Østrig) den 22. oktober 2019 – Bartosch Airport Supply Services

(Sag C-772/19)

(2020/C 27/22)

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Verwaltungsgerichtshof

Parter i hovedsagen

Revisionsappellant: Bartosch Airport Supply Services

Indstævnt myndighed: Zollamt Wien

Præjudicielt spørgsmål

Skal pos. 8705 i den kombinerede nomenklatur (1) fortolkes således, at stangløse motorkøretøjer med et trækspil med en bæltetrækanordning til at trække og en elektrohydraulisk løfteanordning til at skubbe fly er omfattet af denne position?

---

(1)  Rådets forordning (EØF) nr. 2658/87 af 23.7.1987 om told- og statistiknomenklaturen og Den Fælles Toldtarif (EUT L 282 af 28.10.2016).

---

| 27.1.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 27/17 |
| --- | --- | --- | --- |

27.1.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 27/17

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Finanzgericht Baden-Württemberg (Tyskland) den 22. oktober 2019 – 5th AVENUE Products Trading GmbH mod Hauptzollamt Singen

(Sag C-775/19)

(2020/C 27/23)

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Finanzgericht Baden-Württemberg

Parter i hovedsagen

Sagsøger: 5th AVENUE Products Trading GmbH

Sagsøgt: Hauptzollamt Singen

Præjudicielle spørgsmål

| 1. | Udgør betalinger, som køberen af en vare betaler ud over købsprisen afhængigt af sin omsætning i fire år en gang årligt til gengæld for, at han må sælge varen






  — | i et bestemt område |
| --- | --- | --- |

1.

Udgør betalinger, som køberen af en vare betaler ud over købsprisen afhængigt af sin omsætning i fire år en gang årligt til gengæld for, at han må sælge varen

—

i et bestemt område

| — | i det hele taget |
| --- | --- |

—

i det hele taget

| — | eksklusivt og |
| --- | --- |

—

eksklusivt og

| — | permanent |
| --- | --- |

—

permanent

royalties og licensafgifter som omhandlet i artikel 32, stk. 1, litra c), i Rådets forordning (EØF) nr. 2913/92 af 12. oktober 1992 om indførelse af en EF-toldkodeks (toldkodeksen) (1), som skal lægges til den pris, der faktisk er betalt eller skal betales for de indførte varer, jf. toldkodeksens artikel 32, stk. 5, litra b), sammenholdt med artikel 157, stk. 2, i Kommissionens forordning (EØF) nr. 2454/93 af 2. juli 1993 om visse gennemførelsesbestemmelser til toldkodeksen (gennemførelsesforordningen til toldkodeksen) (2)?

| 2. | Skal sådanne vederlag eventuelt kun delvis lægges til den pris, der faktisk er betalt eller skal betales for de indførte varer, og i bekræftende fald, ud fra hvilke kriterier? |
| --- | --- |

2.

Skal sådanne vederlag eventuelt kun delvis lægges til den pris, der faktisk er betalt eller skal betales for de indførte varer, og i bekræftende fald, ud fra hvilke kriterier?

---

(1)  EFT 1992, L 302, s. 1.

(2)  Kommissionens forordning (EØF) nr. 2454/93 af 2.7.1993 om visse gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EØF) nr. 2913/92 om indførelse af en EF-toldkodeks (EFT 1993, L 253, s. 1).

---

| 27.1.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 27/18 |
| --- | --- | --- | --- |

27.1.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 27/18

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Administrativen sad Varna (Bulgarien) den 22. oktober 2019 – »TEAM POWER EUROPE« EOOD mod Direktor na Teritorialna direktsia na Natsionalna agentsia za prihodite – Varna

(Sag C-784/19)

(2020/C 27/24)

Processprog: bulgarsk

Den forelæggende ret

Administrativen sad Varna

Parter i hovedsagen

Sagsøger:»TEAM POWER EUROPE« EOOD

Sagsøgt: Direktor na Teritorialna direktsia na Natsionalna agentsia za prihodite – Varna

Præjudicielt spørgsmål

Skal artikel 14, stk. 2, i Europa-Parlaments og Rådets forordning (EF) nr. 987/2009 (1) af 16. september 2009 om de nærmere regler til gennemførelse af forordning (EF) nr. 883/2004 om koordinering af de sociale sikringsordninger fortolkes således, at et vikarbureau, for at det kan antages, at det normalt udøver sin virksomhed i den medlemsstat, hvor det er etableret, skal udføre en omfattende del af sin virksomhed med udlejning af midlertidig arbejdskraft for brugervirksomheder, som er etableret i den samme medlemsstat?

---

(1)  EUT 2009, L 284, s. 1.

---

| 27.1.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 27/19 |
| --- | --- | --- | --- |

27.1.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 27/19

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Landgericht Saarbrücken (Tyskland) den 23. oktober 2019 – Koch Media GmbH mod HC

(Sag C-785/19)

(2020/C 27/25)

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Landgericht Saarbrücken

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Koch Media GmbH

Sagsøgt: HC

Præjudicielle spørgsmål

| 1) | a) | Skal artikel 14 i direktiv 2004/48 fortolkes således, at reglen omfatter nødvendige advokatudgifter som »sagsomkostninger« eller som »øvrige udgifter«, som en indehaver af intellektuelle ejendomsrettigheder som omhandlet i artikel 2 i direktiv 2004/48 afholder ved, at han udenretligt rejser krav om undladelse ved hjælp af en advarselsskrivelse mod en person, der har tilsidesat disse rettigheder? |
| --- | --- | --- |

1)

a)

Skal artikel 14 i direktiv 2004/48 fortolkes således, at reglen omfatter nødvendige advokatudgifter som »sagsomkostninger« eller som »øvrige udgifter«, som en indehaver af intellektuelle ejendomsrettigheder som omhandlet i artikel 2 i direktiv 2004/48 afholder ved, at han udenretligt rejser krav om undladelse ved hjælp af en advarselsskrivelse mod en person, der har tilsidesat disse rettigheder?

| b) | Såfremt spørgsmål 1a besvares benægtende: Skal artikel 13 i direktiv 2004/48 fortolkes således, at den i spørgsmål 1a nævnte regel omfatter advokatudgifter som erstatningsberettigede? |
| --- | --- |

b)

Såfremt spørgsmål 1a besvares benægtende: Skal artikel 13 i direktiv 2004/48 fortolkes således, at den i spørgsmål 1a nævnte regel omfatter advokatudgifter som erstatningsberettigede?

| 2) | a) | Skal EU-retten, især under hensyntagen til






  — | artikel 3, 13 og 14 i direktiv 2004/48 |
| --- | --- | --- | --- |

2)

a)

Skal EU-retten, især under hensyntagen til

—

artikel 3, 13 og 14 i direktiv 2004/48

| — | artikel 8 i direktiv 2001/29 og |
| --- | --- |

—

artikel 8 i direktiv 2001/29 og

| — | artikel 7 i direktiv 2009/24 |
| --- | --- |

—

artikel 7 i direktiv 2009/24

| — | fortolkes således, at en indehaver af intellektuelle ejendomsrettigheder som omhandlet i artikel 2 i direktiv 2004/48 principielt har krav på erstatning for de samlede i spørgsmål 1a nævnte advokatudgifter, i hvert fald for en rimelig og væsentlig del heraf, selv om |
| --- | --- |

—

fortolkes således, at en indehaver af intellektuelle ejendomsrettigheder som omhandlet i artikel 2 i direktiv 2004/48 principielt har krav på erstatning for de samlede i spørgsmål 1a nævnte advokatudgifter, i hvert fald for en rimelig og væsentlig del heraf, selv om

| — | den af en fysisk person foretagne krænkelse er begået uden for dennes erhvervsmæssige virksomhed og |
| --- | --- |

—

den af en fysisk person foretagne krænkelse er begået uden for dennes erhvervsmæssige virksomhed og

| — | en national ordning i dette tilfælde fastlægger, at sådanne udgifter til advokat normalt kun kan erstattes efter en nedsat værdi af kravet? |
| --- | --- |

—

en national ordning i dette tilfælde fastlægger, at sådanne udgifter til advokat normalt kun kan erstattes efter en nedsat værdi af kravet?

| b) | Hvis svaret på spørgsmål 2a er bekræftende: Skal de i spørgsmål 2a nævnte EU-retlige bestemmelser fortolkes således, at en undtagelse til det i spørgsmål 2a nævnte princip, ifølge hvilket rettighedshaveren skal have erstattet de i spørgsmål 1a nævnte advokatudgifter med det fuldstændige beløb, eller i hvert med en rimelig og væsentlig del heraf, kan komme i betragtning,
  idet der tages hensyn til andre faktorer (som f.eks. hvor aktuelt værket er, hvor længe det er tilgængeligt, og om krænkelsen er foretaget af en fysisk person uden for dennes erhvervsmæssige interesser),
  selv om tilsidesættelsen af intellektuelle ejendomsrettigheder som omhandlet i artikel 2 i direktiv 2004/48 består i fildeling, dvs. i at stille værket til rådighed for almenheden ved, at det tilbydes alle deltagere i en frit tilgængelig peer-to-peer-børs at downloade værket gratis, men uden digital rights management (DRM)? |
| --- | --- |

b)

Hvis svaret på spørgsmål 2a er bekræftende: Skal de i spørgsmål 2a nævnte EU-retlige bestemmelser fortolkes således, at en undtagelse til det i spørgsmål 2a nævnte princip, ifølge hvilket rettighedshaveren skal have erstattet de i spørgsmål 1a nævnte advokatudgifter med det fuldstændige beløb, eller i hvert med en rimelig og væsentlig del heraf, kan komme i betragtning,

idet der tages hensyn til andre faktorer (som f.eks. hvor aktuelt værket er, hvor længe det er tilgængeligt, og om krænkelsen er foretaget af en fysisk person uden for dennes erhvervsmæssige interesser),

selv om tilsidesættelsen af intellektuelle ejendomsrettigheder som omhandlet i artikel 2 i direktiv 2004/48 består i fildeling, dvs. i at stille værket til rådighed for almenheden ved, at det tilbydes alle deltagere i en frit tilgængelig peer-to-peer-børs at downloade værket gratis, men uden digital rights management (DRM)?

---

| 27.1.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 27/20 |
| --- | --- | --- | --- |

27.1.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 27/20

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Landgericht Köln (Tyskland) den 28. oktober 2019 – TUIfly GmbH mod EUflight.de GmbH

(Sag C-792/19)

(2020/C 27/26)

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Landgericht Köln

Parter i hovedsagen

Sagsøgt og appellant: TUIfly GmbH

Sagsøger og appelindstævnt: EUflight.de GmbH

Præjudicielle spørgsmål

| 1) | Skyldes en aflysning af en flyvning eller en lang forsinkelse ved en flyvnings ankomst i tilfælde af strejke også usædvanlige omstændigheder som omhandlet i artikel 5, stk. 3, i forordning (EF) nr. 261/2004 (1), såfremt den omtvistede flyvning ikke var direkte berørt af strejken og kunne være blevet gennemført som planlagt, men aflysningen eller forsinkelsen skete på grund af luftfartsselskabets omorganisering af flyveplanen i forbindelse med strejken (her: det forhold, at den flyvemaskine, der efter planen skulle anvendes til den omtvistede flyvning, i stedet for blev anvendt til at afhjælpe følgerne af strejken)? |
| --- | --- |

1)

Skyldes en aflysning af en flyvning eller en lang forsinkelse ved en flyvnings ankomst i tilfælde af strejke også usædvanlige omstændigheder som omhandlet i artikel 5, stk. 3, i forordning (EF) nr. 261/2004 (1), såfremt den omtvistede flyvning ikke var direkte berørt af strejken og kunne være blevet gennemført som planlagt, men aflysningen eller forsinkelsen skete på grund af luftfartsselskabets omorganisering af flyveplanen i forbindelse med strejken (her: det forhold, at den flyvemaskine, der efter planen skulle anvendes til den omtvistede flyvning, i stedet for blev anvendt til at afhjælpe følgerne af strejken)?

| 2) | Såfremt et luftfartsselskab også kan frigøre sig fra sit ansvar, når det har foretaget en omorganisering:
  Er det afgørende, at omorganiseringen allerede blev foretaget inden strejkens iværksættelse, da det endnu ikke kunne forudses, hvilket fly i sidste ende ville blive berørt af strejken, eller kan en ansvarsfritagelse også komme på tale, når flyveplanen først blev omorganiseret under eller efter strejken, og det på dette tidspunkt allerede var klart, at den omtvistede flyvning ikke var direkte berørt af strejken? |
| --- | --- |

2)

Såfremt et luftfartsselskab også kan frigøre sig fra sit ansvar, når det har foretaget en omorganisering:

Er det afgørende, at omorganiseringen allerede blev foretaget inden strejkens iværksættelse, da det endnu ikke kunne forudses, hvilket fly i sidste ende ville blive berørt af strejken, eller kan en ansvarsfritagelse også komme på tale, når flyveplanen først blev omorganiseret under eller efter strejken, og det på dette tidspunkt allerede var klart, at den omtvistede flyvning ikke var direkte berørt af strejken?

---

(1)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 261/2004 af 11.2.2004 om fælles bestemmelser om kompensation og bistand til luftfartspassagerer ved boardingafvisning og ved aflysning eller lange forsinkelser og om ophævelse af forordning (EØF) nr. 295/91 (EUT 2004, L 46, s. 1).

---

| 27.1.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 27/21 |
| --- | --- | --- | --- |

27.1.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 27/21

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Bundesfinanzhof (Tyskland) den 24. oktober 2019 – B-GmbH mod Finanzamt D

(Sag C-797/19)

(2020/C 27/27)

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Bundesfinanzhof

Parter i hovedsagen

Sagsøger og revisionsappellant: B-GmbH

Sagsøgt og revisionsindstævnt: Finanzamt D

Præjudicielt spørgsmål

Skal artikel 107, stk. 1, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde fortolkes således, at der er tale om statsstøtte, som er omfattet af denne bestemmelse, når et kapitalselskabs (vedvarende) underskud hidrørende fra en økonomisk aktivitet, der udføres uden omkostningsdækkende vederlag, i henhold til en medlemsstats lovgivning ganske vist principielt skal anses for skjulte udbytteudlodninger og derfor ikke må reducere et kapitalselskabs overskud, men vedvarende underskudsgivende aktiviteter i kapitalselskaber, hvor offentligretlige juridiske personer direkte eller indirekte har et flertal af stemmerne, ikke har disse retlige konsekvenser, når de pågældende aktiviteter udføres af trafik-, miljø-, social-, kultur-, uddannelses- eller sundhedspolitiske grunde?

---

| 27.1.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 27/22 |
| --- | --- | --- | --- |

27.1.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 27/22

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Sąd Apelacyjny w Warszawie (Polen) den 30. oktober 2019 – SM mod Mittelbayerischer Verlag KG

(Sag C-800/19)

(2020/C 27/28)

Processprog: polsk

Den forelæggende ret

Sąd Apelacyjny w Warszawie

Parter i hovedsagen

Sagsøger/Indkærede: SM

Sagsøgte/Kærende: Mittelbayerischer Verlag KG

Præjudicielle spørgsmål

| 1) | Skal artikel 7, nr. 2), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1215/2012 af 12. december 2012 om retternes kompetence og om anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser på det civil- og handelsretlige område (1) fortolkes således, at et kriterium for retternes kompetence, som er baseret på centrum for sagsøgerens interesse, finder anvendelse i en sag anlagt af en fysisk person til beskyttelse af vedkommendes personlige rettigheder, når den publikation på internettet, som hævdes at udgøre en krænkelse af disse rettigheder, ikke indeholder oplysninger, der direkte eller indirekte vedrører den pågældende fysiske person, men indeholder oplysninger eller angivelser, der antyder en kritisabel adfærd udvist af et fællesskab, som vedkommende indgår i (under de konkrete omstændigheder i denne sag: den nation, han tilhører), og som sagsøgeren anser for at udgøre en krænkelse af hans personlige rettigheder? |
| --- | --- |

1)

Skal artikel 7, nr. 2), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1215/2012 af 12. december 2012 om retternes kompetence og om anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser på det civil- og handelsretlige område (1) fortolkes således, at et kriterium for retternes kompetence, som er baseret på centrum for sagsøgerens interesse, finder anvendelse i en sag anlagt af en fysisk person til beskyttelse af vedkommendes personlige rettigheder, når den publikation på internettet, som hævdes at udgøre en krænkelse af disse rettigheder, ikke indeholder oplysninger, der direkte eller indirekte vedrører den pågældende fysiske person, men indeholder oplysninger eller angivelser, der antyder en kritisabel adfærd udvist af et fællesskab, som vedkommende indgår i (under de konkrete omstændigheder i denne sag: den nation, han tilhører), og som sagsøgeren anser for at udgøre en krænkelse af hans personlige rettigheder?

| 2) | I en sag om beskyttelse af økonomiske og ikke-økonomiske rettigheder mod krænkelser på internettet, er det ved vurderingen af de kompetenceregler, der er omhandlet i artikel 7, nr. 2), i forordning ([...] nr.1215/2012 [...]), dvs. ved bedømmelsen af, om den nationale ret er retten på det sted, hvor skadetilføjelsen er foregået eller vil kunne foregå, nødvendigt at tage hensyn til forhold som:






  — | den modtagerkreds, som webstedet, hvorpå krænkelsen er sket, henvender sig til, |
| --- | --- | --- |

2)

I en sag om beskyttelse af økonomiske og ikke-økonomiske rettigheder mod krænkelser på internettet, er det ved vurderingen af de kompetenceregler, der er omhandlet i artikel 7, nr. 2), i forordning ([...] nr.1215/2012 [...]), dvs. ved bedømmelsen af, om den nationale ret er retten på det sted, hvor skadetilføjelsen er foregået eller vil kunne foregå, nødvendigt at tage hensyn til forhold som:

—

den modtagerkreds, som webstedet, hvorpå krænkelsen er sket, henvender sig til,

| — | det sprog, som det pågældende websted og den omtvistede publikation er affattet på, |
| --- | --- |

—

det sprog, som det pågældende websted og den omtvistede publikation er affattet på,

| — | perioden, hvor den omtvistede publikation på internettet var tilgængelig for offentligheden, |
| --- | --- |

—

perioden, hvor den omtvistede publikation på internettet var tilgængelig for offentligheden,

| — | individuelle omstændigheder i forhold til sagsøgeren, såsom hans liv under krigen og hans sociale aktiviteter, der er blevet påberåbt i den foreliggende sag som begrundelse for sagsøgerens særlige ret til ad rettens vej at modsætte sig udbredelsen af påstande rettet mod det fællesskab, som sagsøgeren er medlem af? |
| --- | --- |

—

individuelle omstændigheder i forhold til sagsøgeren, såsom hans liv under krigen og hans sociale aktiviteter, der er blevet påberåbt i den foreliggende sag som begrundelse for sagsøgerens særlige ret til ad rettens vej at modsætte sig udbredelsen af påstande rettet mod det fællesskab, som sagsøgeren er medlem af?

---

(1)  EUT 2012, L 351, s. 1.

---

| 27.1.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 27/23 |
| --- | --- | --- | --- |

27.1.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 27/23

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Upravni sud u Zagrebu (Kroatien) den 31. oktober 2019 – FRANCK d.d. og Zagreb mod Ministarstva financija Republike Hrvatske, Samostalni sektor za drugostupanjski upravni postupak

(Sag C-801/19)

(2020/C 27/29)

Processprog: kroatisk

Den forelæggende ret

Upravni sud u Zagrebu

Parter i hovedsagen

Sagsøger: FRANCK d.d., Zagreb

Sagsøgt: Ministarstva financija Republike Hrvatske, Samostalni sektor za drugostupanjski upravni postupak, Zagreb

Præjudicielle spørgsmål

| 1) | Når sagsøger, som ikke er et finansinstitut, stiller pengebeløb til rådighed mod et engangsvederlag på 1 %, er der da tale om en tjenesteydelse, der kan anses som en »ydelse og formidling af lån samt forvaltning af lån ved den person, som har ydet lånene« som omhandlet i momsdirektivets (1) artikel 135, stk. 1, litra b), også selv om sagsøgeren ikke formelt er nævnt i aftalen som kreditgiver? |
| --- | --- |

1)

Når sagsøger, som ikke er et finansinstitut, stiller pengebeløb til rådighed mod et engangsvederlag på 1 %, er der da tale om en tjenesteydelse, der kan anses som en »ydelse og formidling af lån samt forvaltning af lån ved den person, som har ydet lånene« som omhandlet i momsdirektivets (1) artikel 135, stk. 1, litra b), også selv om sagsøgeren ikke formelt er nævnt i aftalen som kreditgiver?

| 2) | Er en veksel, eller et værdipapir, som indebærer en forpligtelse for udstederen til at betale et bestemt pengebeløb til den person, der er nævnt som kreditor deri, eller til den person, der senere har erhvervet dette værdipapir på lovlig vis, et »andet handelsdokument« i den forstand, hvori udtrykket anvendes i momsdirektivets artikel 135, stk. 1, litra d)? |
| --- | --- |

2)

Er en veksel, eller et værdipapir, som indebærer en forpligtelse for udstederen til at betale et bestemt pengebeløb til den person, der er nævnt som kreditor deri, eller til den person, der senere har erhvervet dette værdipapir på lovlig vis, et »andet handelsdokument« i den forstand, hvori udtrykket anvendes i momsdirektivets artikel 135, stk. 1, litra d)?

| 3) | Er sagsøgerens tjenesteydelse, som vekseludstederen betaler et vederlag på 1 % for, og som består i, at sagsøgeren overdrager den modtagne veksel til et factoringselskab og i denne sammenhæng over for dette selskab garanterer, at vekseludstederen betaler fordringen i henhold til vekslen til forfaldstid:






  a) | en tjenesteydelse, som er fritaget for moms som omhandlet i momsdirektivets artikel 135, stk. 1, litra b), eller |
| --- | --- | --- |

3)

Er sagsøgerens tjenesteydelse, som vekseludstederen betaler et vederlag på 1 % for, og som består i, at sagsøgeren overdrager den modtagne veksel til et factoringselskab og i denne sammenhæng over for dette selskab garanterer, at vekseludstederen betaler fordringen i henhold til vekslen til forfaldstid:

a)

en tjenesteydelse, som er fritaget for moms som omhandlet i momsdirektivets artikel 135, stk. 1, litra b), eller

| b) | en tjenesteydelse, som er fritaget for moms som omhandlet i momsdirektivets artikel 135, stk. 1, litra d)? |
| --- | --- |

b)

en tjenesteydelse, som er fritaget for moms som omhandlet i momsdirektivets artikel 135, stk. 1, litra d)?

---

(1)  Rådets direktiv 2006/112/EF af 28.11.2006 om det fælles merværdiafgiftssystem (EUT 2006, L 347, s. 1).

---

| 27.1.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 27/24 |
| --- | --- | --- | --- |

27.1.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 27/24

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Sofiyski rayonen sad (Bulgarien) den 4. november 2019 – »DSK Bank« EAD og »FrontEx International« EAD

(Sag C-807/19)

(2020/C 27/30)

Processprog: bulgarsk

Den forelæggende ret

Sofiyski rayonen sad

Parter i hovedsagen

Rekvirenter i betalingspåkravsprocedurerne:»DSK Bank« EAD og »FrontEx International« EAD

Præjudicielle spørgsmål

| 1) | Udgør den omstændighed, at en national ret har en væsentligt større arbejdsbyrde end de andre retter i samme instans, og at dommerne ved denne ret derfor er forhindret i at undersøge de dokumenter, som de får forelagt, og på grundlag af hvilke der kan eller skal træffes afgørelse om foreløbig eksigibilitet, samtidig med, at de træffer deres afgørelser inden for en rimelig frist, som sådan en tilsidesættelse af EU-retten vedrørende forbrugerbeskyttelse eller af andre grundlæggende rettigheder? |
| --- | --- |

1)

Udgør den omstændighed, at en national ret har en væsentligt større arbejdsbyrde end de andre retter i samme instans, og at dommerne ved denne ret derfor er forhindret i at undersøge de dokumenter, som de får forelagt, og på grundlag af hvilke der kan eller skal træffes afgørelse om foreløbig eksigibilitet, samtidig med, at de træffer deres afgørelser inden for en rimelig frist, som sådan en tilsidesættelse af EU-retten vedrørende forbrugerbeskyttelse eller af andre grundlæggende rettigheder?

| 2) | Skal den nationale ret afvise at træffe afgørelser, der kan føre til fuldbyrdelse, hvis forbrugeren ikke gør indsigelse, såfremt retten har alvorlig mistanke om, at anmodningen beror på et urimeligt kontraktvilkår i en forbrugeraftale, såfremt sagens akter ikke indeholder klare beviser for dette? |
| --- | --- |

2)

Skal den nationale ret afvise at træffe afgørelser, der kan føre til fuldbyrdelse, hvis forbrugeren ikke gør indsigelse, såfremt retten har alvorlig mistanke om, at anmodningen beror på et urimeligt kontraktvilkår i en forbrugeraftale, såfremt sagens akter ikke indeholder klare beviser for dette?

| 3) | Såfremt det andet spørgsmål besvares benægtende, er det da lovligt, at den nationale ret, såfremt den har en sådan mistanke, udbeder sig yderligere beviser fra den erhvervsdrivende kontrahent, selv om den efter national ret inden for rammerne af den procedure, hvori der træffes en eventuelt eksigibel afgørelse, ikke har en sådan beføjelse, medmindre skyldneren gør indsigelse? |
| --- | --- |

3)

Såfremt det andet spørgsmål besvares benægtende, er det da lovligt, at den nationale ret, såfremt den har en sådan mistanke, udbeder sig yderligere beviser fra den erhvervsdrivende kontrahent, selv om den efter national ret inden for rammerne af den procedure, hvori der træffes en eventuelt eksigibel afgørelse, ikke har en sådan beføjelse, medmindre skyldneren gør indsigelse?

| 4) | Gælder de krav, som er blevet indført ved EU-retten i forbindelse med direktiver til harmonisering af forbrugerretten, hvorefter en national ret ex officio skal afklare visse omstændigheder, også i tilfælde, hvor den nationale lovgiver yder forbrugerne yderligere beskyttelse (flere rettigheder) ved en national lov, der gennemfører en bestemmelse i et direktiv, som tillader, at der ydes en sådan yderligere beskyttelse? |
| --- | --- |

4)

Gælder de krav, som er blevet indført ved EU-retten i forbindelse med direktiver til harmonisering af forbrugerretten, hvorefter en national ret ex officio skal afklare visse omstændigheder, også i tilfælde, hvor den nationale lovgiver yder forbrugerne yderligere beskyttelse (flere rettigheder) ved en national lov, der gennemfører en bestemmelse i et direktiv, som tillader, at der ydes en sådan yderligere beskyttelse?

---

| 27.1.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 27/24 |
| --- | --- | --- | --- |

27.1.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 27/24

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Varhoven administrativen sad (Bulgarien) den 12. november 2019 – TC og UB mod Komisia za zashtita ot diskriminatsia og VA

(Sag C-824/19)

(2020/C 27/31)

Processprog: bulgarsk

Den forelæggende ret

Varhoven administrativen sad

Parter i hovedsagen

Sagsøgere: TC og UB

Sagsøgte: Komisia za zashtita ot diskriminatsia og VA

Præjudicielle spørgsmål

| 1) | Fører fortolkningen af artikel 5, stk. 2, i De Forenede Nationers konvention om handicappedes rettigheder og af artikel 2, stk. 1, 2 og 3, samt artikel 4, stk. 1, i Rådets direktiv 2000/78/EF (1) af 27. november 2000 om generelle rammebestemmelser om ligebehandling med hensyn til beskæftigelse og erhverv til den konklusion, at det er lovligt, at en person uden synsevne kan virke som domsmand og deltage i straffesager, eller |
| --- | --- |

1)

Fører fortolkningen af artikel 5, stk. 2, i De Forenede Nationers konvention om handicappedes rettigheder og af artikel 2, stk. 1, 2 og 3, samt artikel 4, stk. 1, i Rådets direktiv 2000/78/EF (1) af 27. november 2000 om generelle rammebestemmelser om ligebehandling med hensyn til beskæftigelse og erhverv til den konklusion, at det er lovligt, at en person uden synsevne kan virke som domsmand og deltage i straffesager, eller

| 2) | Er en varigt blind persons konkrete handicap et kriterium, som udgør et væsentligt og afgørende krav til virket som domsmand, og som begrunder en forskelsbehandling og ikke udgør diskrimination på grundlag af »handicap«? |
| --- | --- |

2)

Er en varigt blind persons konkrete handicap et kriterium, som udgør et væsentligt og afgørende krav til virket som domsmand, og som begrunder en forskelsbehandling og ikke udgør diskrimination på grundlag af »handicap«?

---

(1)  EFT 2000, L 303, s. 16.

---

| 27.1.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 27/25 |
| --- | --- | --- | --- |

27.1.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 27/25

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunal de première instance de Namur (Belgien) den 15. november 2019 – C.J. mod Région wallonne

(Sag C-830/19)

(2020/C 27/32)

Processprog: fransk

Den forelæggende ret

Tribunal de première instance de Namur

Parter i hovedsagen

Sagsøger: C.J.

Sagsøgt: Région wallonne

Præjudicielt spørgsmål

Er artikel 2, 5 og 19 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1305/2013 af 17. december 2013 om støtte til udvikling af landdistrikterne fra Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne (ELFUL) og om ophævelse af Rådets forordning (EF) nr. 1698/2005 (1), sammenholdt med artikel 2 i Kommissionens [delegerede] forordning (EU) nr. 807/2014 af 11. marts 2014 om supplerende bestemmelser til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1305/2013 om støtte til udvikling af landdistrikterne fra Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne (ELFUL) og om indførelse af overgangsbestemmelser (2), til hinder for, at medlemsstaterne i forbindelse med gennemførelsen af disse bestemmelser tager højde for hele bedriften og ikke kun den unge landbrugers andel heraf og/eller arbejdsenhederne ved fastsættelsen af de øvre og nedre tærskler, når landbrugsbedriften har form af en ikke-registreret forening, hvoraf den unge landbruger erhverver en udelelig andel og bliver driftsleder, men ikke eneste driftsleder?

---

(1)  EUT 2013, L 347, s. 487.

(2)  EUT 2014, L 227, s. 1.

---

| 27.1.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 27/26 |
| --- | --- | --- | --- |

27.1.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 27/26

---

Appel iværksat den 20. november 2019 af Forbundsrepublikken Tyskland til prøvelse af dom afsagt af Retten (Første Udvidede Afdeling) den 10. september 2019 i sag T-883/16, Republikken Polen mod Europa-Kommissionen

(Sag C-848/19 P)

(2020/C 27/33)

Processprog: polsk

Parter

Appellant: Forbundsrepublikken Tyskland (ved J. Möller og D. Klebs, bistået af Rechtsanwalt H. Haller, Rechtsanwalt T. Heitling, Rechtsanwältin L. Reiser og Rechtsanwältin V. Vacha)

De andre parter i appelsagen: Republikken Polen, Europa-Kommissionen, Republikken Letland og Republikken Litauen

Appellanten har nedlagt følgende påstande

| — | Rettens dom af 10. september 2019 i sag T-883/16 ophæves. |
| --- | --- |

—

Rettens dom af 10. september 2019 i sag T-883/16 ophæves.

| — | Sag T-883/16 hjemvises til Den Europæiske Unions Ret. |
| --- | --- |

—

Sag T-883/16 hjemvises til Den Europæiske Unions Ret.

| — | Afgørelsen om sagsomkostningerne udsættes. |
| --- | --- |

—

Afgørelsen om sagsomkostningerne udsættes.

Anbringender og væsentligste argumenter

Appellanten har fremført fem appelanbringender til støtte for appellen.

| 1. | Første appelanbringende: Princippet om energimæssig solidaritet er ikke et retligt kriterium; det medfører ingen handlepligt for de håndhævende myndigheder

  Princippet om energimæssig solidaritet som omhandlet i artikel 194 TEUF er som almindeligt vejledende princip et rent politisk begreb og ikke et retligt kriterium.
  Der kan ikke ud fra det primærretlige princip om energimæssig solidaritet opstå nogen konkrete rettigheder og pligter for Unionen og/eller for medlemsstaterne. Navnlig følger der af dette abstrakte vejledende princip ingen pligter for de håndhævende myndigheder, såsom eksempelvis kontrolforpligtelser for Europa-Kommissionen i forbindelse med dens beslutningsproces.
  Grundet dets abstrakte og ubestemte karakter kan begrebet energimæssig solidaritet ikke gøres til genstand for retlig prøvelse. |
| --- | --- |

1.

Første appelanbringende: Princippet om energimæssig solidaritet er ikke et retligt kriterium; det medfører ingen handlepligt for de håndhævende myndigheder

Princippet om energimæssig solidaritet som omhandlet i artikel 194 TEUF er som almindeligt vejledende princip et rent politisk begreb og ikke et retligt kriterium.

Der kan ikke ud fra det primærretlige princip om energimæssig solidaritet opstå nogen konkrete rettigheder og pligter for Unionen og/eller for medlemsstaterne. Navnlig følger der af dette abstrakte vejledende princip ingen pligter for de håndhævende myndigheder, såsom eksempelvis kontrolforpligtelser for Europa-Kommissionen i forbindelse med dens beslutningsproces.

Grundet dets abstrakte og ubestemte karakter kan begrebet energimæssig solidaritet ikke gøres til genstand for retlig prøvelse.

| 2. | Andet appelanbringende: Princippet om energimæssig solidaritet kan ikke finde anvendelse i det foreliggende tilfælde

  For så vidt angår princippet om energimæssig solidaritet er der tale om en ren krisemekanisme, der udelukkende finder anvendelse i undtagelsestilfælde og kun under snævre betingelser, og som der netop ikke skal tages hensyn til ved enhver afgørelse fra Europa-Kommissionens side.
  Forudsætningerne for en anvendelse i forbindelse med den omtvistede afgørelse 2016 C(2016)6950 fra Europa-Kommissionen foreligger ikke. |
| --- | --- |

2.

Andet appelanbringende: Princippet om energimæssig solidaritet kan ikke finde anvendelse i det foreliggende tilfælde

For så vidt angår princippet om energimæssig solidaritet er der tale om en ren krisemekanisme, der udelukkende finder anvendelse i undtagelsestilfælde og kun under snævre betingelser, og som der netop ikke skal tages hensyn til ved enhver afgørelse fra Europa-Kommissionens side.

Forudsætningerne for en anvendelse i forbindelse med den omtvistede afgørelse 2016 C(2016)6950 fra Europa-Kommissionen foreligger ikke.

| 3. | Tredje appelanbringende: Europa-Kommissionen har overholdt princippet om energimæssig solidaritet

  For så vidt som princippet om energimæssig solidaritet overhovedet finder anvendelse i forhold til den omtvistede afgørelse 2016 C(2016)6950 fra Europa-Kommissionen (quod non), har Europa-Kommissionen overholdt dette princip i beslutningsprocessen:
  Europa-Kommissionen tog i beslutningsprocessen hensyn til indvirkningerne på såvel det polske som det europæiske gasmarked i sin helhed.
  Ved vurderingen af betingelserne i artikel 36, stk. 1, litra a), i direktiv 2009/73/EF var det kun overholdelsen af forsyningssikkerheden, der skulle tages hensyn til som udtryk for den energimæssige solidaritet.
  Forsyningssikkerheden i Polen var og er ikke truet. |
| --- | --- |

3.

Tredje appelanbringende: Europa-Kommissionen har overholdt princippet om energimæssig solidaritet

For så vidt som princippet om energimæssig solidaritet overhovedet finder anvendelse i forhold til den omtvistede afgørelse 2016 C(2016)6950 fra Europa-Kommissionen (quod non), har Europa-Kommissionen overholdt dette princip i beslutningsprocessen:

Europa-Kommissionen tog i beslutningsprocessen hensyn til indvirkningerne på såvel det polske som det europæiske gasmarked i sin helhed.

Ved vurderingen af betingelserne i artikel 36, stk. 1, litra a), i direktiv 2009/73/EF var det kun overholdelsen af forsyningssikkerheden, der skulle tages hensyn til som udtryk for den energimæssige solidaritet.

Forsyningssikkerheden i Polen var og er ikke truet.

| 4. | Fjerde appelanbringende: Princippet om energimæssig solidaritet skulle ikke udtrykkeligt nævnes i afgørelsen

  Det var ikke fornødent udtrykkeligt at nævne alle begrundelser for Europa-Kommissionens afgørelse i den omtvistede afgørelse 2016 C(2016)6950. Der findes ingen proceduremæssige krav til i hvilket omfang EU-forvaltningen skal begrunde sine afgørelser.
  Begrundelsen for forvaltningsforanstaltninger skal blot angive det formål, der søges opnået ved foranstaltningen, men behøver ikke nævne samtlige relevante faktiske og retlige momenter.
  Lovligheden af Europa-Kommissionens afgørelser kan ikke afhænge af, om bestemte begrebet er omhandlet i afgørelsen. |
| --- | --- |

4.

Fjerde appelanbringende: Princippet om energimæssig solidaritet skulle ikke udtrykkeligt nævnes i afgørelsen

Det var ikke fornødent udtrykkeligt at nævne alle begrundelser for Europa-Kommissionens afgørelse i den omtvistede afgørelse 2016 C(2016)6950. Der findes ingen proceduremæssige krav til i hvilket omfang EU-forvaltningen skal begrunde sine afgørelser.

Begrundelsen for forvaltningsforanstaltninger skal blot angive det formål, der søges opnået ved foranstaltningen, men behøver ikke nævne samtlige relevante faktiske og retlige momenter.

Lovligheden af Europa-Kommissionens afgørelser kan ikke afhænge af, om bestemte begrebet er omhandlet i afgørelsen.

| 5. | Femte appelanbringende: Den omtvistede afgørelse 2016 C(2016)6950 kan ikke annulleres alene på grund af de angivelige formelle fejl

  Selv hvis den omtvistede afgørelse 2016 C(2016)6950 formelt set var retsstridig (quod non), ville dette ikke medføre en annullation af afgørelsen, idet materielt set korrekte afgørelser i henhold til artikel 263, stk. 2, TEUF principielt ikke skal annulleres alene grundet eventuelle formelle fejl. |
| --- | --- |

5.

Femte appelanbringende: Den omtvistede afgørelse 2016 C(2016)6950 kan ikke annulleres alene på grund af de angivelige formelle fejl

Selv hvis den omtvistede afgørelse 2016 C(2016)6950 formelt set var retsstridig (quod non), ville dette ikke medføre en annullation af afgørelsen, idet materielt set korrekte afgørelser i henhold til artikel 263, stk. 2, TEUF principielt ikke skal annulleres alene grundet eventuelle formelle fejl.

---

| 27.1.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 27/27 |
| --- | --- | --- | --- |

27.1.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 27/27

---

Appel iværksat den 26. november 2019 af Den Tjekkiske Republik til prøvelse af dom afsagt af Retten (Syvende Afdeling) den 12. september 2019 i sag T-629/17, Den Tjekkiske Republik mod Kommissionen

(Sag C-862/19 P)

(2020/C 27/34)

Processprog: tjekkisk

Parter

Appellant: Den Tjekkiske Republik (ved M. Smolek, O. Serdula, I. Gavrilová og J. Vláčil, som befuldmægtigede)

De andre parter i appelsagen: Europa-Kommissionen og Republikken Polen

Appellanterne har nedlagt følgende påstande

| — | Rettens dom i sag T-629/17 ophæves. |
| --- | --- |

—

Rettens dom i sag T-629/17 ophæves.

| — | Kommissionens gennemførelsesafgørelse C(2017) 4682 annulleres. |
| --- | --- |

—

Kommissionens gennemførelsesafgørelse C(2017) 4682 annulleres.

| — | Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

—

Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Anbringender og væsentligste argumenter

Appellanten har fremført et enkelt anbringende til støtte for appellen, idet den har gjort en tilsidesættelse af artikel 16, litra b), i direktiv 2004/18 (1) gældende.

Appellanten har anført, at den appellerede dom skal ophæves med den begrundelse, at Retten begik en retlig fejl, da den fastslog, at undtagelsen i artikel 16, litra b), i direktiv 2004/18 kun vedrører offentlige kontrakter for programmateriale, når den ordregivende myndighed er et radio- eller tv-selskab. Appellanten har gjort gældende, at det ikke desto mindre fremgår af den omhandlede bestemmelses ordlyd, formål, opbygning og forarbejder, at den omhandlede undtagelse også skal anvendes i en situation, hvor radio- eller tv-selskabet er en aftalepart, som er leverandør af programmateriale, således som det var tilfældet ved den kontrakt, der var tale om i Tjekkiet.

Henset til den omstændighed, at den finansielle korrektion, der blev gennemført ved Kommissionens afgørelse C(2017) 4682, udelukkende var baseret på den omstændighed, at den ordregivende myndighed i den omhandlede kontrakt ikke var et radio- eller tv-selskab, bør denne afgørelse annulleres, og den appellerede dom fra Retten bør ophæves.

---

(1)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv Nr. 2004/18/EF af 31.3.2004 om samordning af fremgangsmåderne ved indgåelse af offentlige vareindkøbskontrakter, offentlige tjenesteydelseskontrakter og offentlige bygge- og anlægskontrakter (EUT 2004, L 134, s. 114).

---

Retten

| 27.1.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 27/29 |
| --- | --- | --- | --- |

27.1.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 27/29

---

Rettens dom af 3. december 2019 – Yieh United Steel mod Kommissionen

(Sag T-607/15) (1)

(Dumping - import af koldvalsede flade produkter af rustfrit stål med oprindelse i Folkerepublikken Kina og Taiwan - endelig antidumpingtold - gennemførelsesforordning (EU) 2015/1429 - artikel 2, stk. 3 og 5, i forordning (EF) nr. 1225/2009 (nu artikel 2, stk. 3 og 5, i forordning (EU) 2016/1036) - artikel 2, stk. 1 og 2, i forordning nr. 1225/2009 (nu artikel 2, stk. 1 og 2, i forordning 2016/1036) - beregning af normalværdien - beregning af produktionsomkostningerne - salg af samme vare bestemt til forbrug på eksportlandets hjemmemarked)

(2020/C 27/35)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøger: Yieh United Steel Corp. (Kaohsiung City, Taiwan) (ved advokat D. Luff)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved J.-F. Brakeland og A. Demeneix, som befuldmægtigede)

Intervenient til støtte for sagsøgte: Eurofer, Association Européenne de l’Acier, ASBL (Luxembourg, Luxembourg) (ved advokaterne J. Killick, G. Forwood og C. Van Haute)

Sagens genstand

Søgsmål anlagt i henhold til artikel 263 TEUF med påstand om annullation af Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) 2015/1429 af 26. august 2015 om indførelse af en endelig antidumpingtold på importen af koldvalsede flade produkter af rustfrit stål med oprindelse i Folkerepublikken Kina og Taiwan (EUT 2015, L 224, s. 10).

Konklusion

| 1) | Europa-Kommissionen frifindes. |
| --- | --- |

1)

Europa-Kommissionen frifindes.

| 2) | Yieh United Steel Corp. bærer sine egne omkostninger og betaler de af Europa-Kommissionen og Eurofer, Association Européenne de l’Acier, ASBL afholdte omkostninger. |
| --- | --- |

2)

Yieh United Steel Corp. bærer sine egne omkostninger og betaler de af Europa-Kommissionen og Eurofer, Association Européenne de l’Acier, ASBL afholdte omkostninger.

---

(1)  EUT C 38 af 1.2.2016.

---

| 27.1.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 27/30 |
| --- | --- | --- | --- |

27.1.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 27/30

---

Rettens dom af 3. december 2019 – Pethke mod EUIPO

(Sag T-808/17) (1)

(Personalesag - tjenestemænd - bedømmelsesrapport - bedømmelsesprocedurens og appelbedømmelsesprocedurens lovlighed - appelbedømmerens pligt til at være upartisk)

(2020/C 27/36)

Processprog: tysk

Parter

Sagsøger: Ralph Pethke (Alicante, Spanien) (ved advokat H. Tettenborn)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (ved A. Lukošiūtė, som befuldmægtiget, bistået af advokat B. Wägenbaur)

Sagens genstand

Søgsmål støttet på artikel 270 TEUF med påstand om annullation af sagsøgerens bedømmelsesrapport for 2016 samt, om fornødent, om annullation af afgørelsen truffet af EUIPO’s bestyrelse (Management Board) den 18. oktober 2017 om afslag på sagsøgerens klage

Konklusion

| 1) | Ralph Pethkes bedømmelsesrapport for 2016 og afgørelsen truffet af bestyrelsen for Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) den 18. oktober 2017 om afslag på den af Ralph Pethke indgivne klage annulleres. |
| --- | --- |

1)

Ralph Pethkes bedømmelsesrapport for 2016 og afgørelsen truffet af bestyrelsen for Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) den 18. oktober 2017 om afslag på den af Ralph Pethke indgivne klage annulleres.

| 2) | EUIPO bærer sine egne omkostninger og betaler de af Ralph Pethke afholdte omkostninger. |
| --- | --- |

2)

EUIPO bærer sine egne omkostninger og betaler de af Ralph Pethke afholdte omkostninger.

---

(1)  EUT C 42 af 5.2.2018.

---

| 27.1.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 27/30 |
| --- | --- | --- | --- |

27.1.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 27/30

---

Rettens dom af 28. november 2019 – August Wolff mod EUIPO – Faes Farma (DermoFaes Atopiderm)

(Sag T-644/18) (1)

(EU-varemærker - indsigelsessag - ansøgning om EU-ordmærket DermoFaes Atopiderm - det ældre EU-ordmærke Dermowas - relativ registreringshindring - risiko for forveksling - artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EU) 2017/1001])

(2020/C 27/37)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøger: Dr. August Wolff GmbH & Co. KG Arzneimittel (Bielefeld, Tyskland) (ved advokat A. Thünken)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) (ved J. Ivanauskas og H. O’Neill, som befuldmægtigede)

Den anden part i sagen for appelkammeret ved EUIPO og intervenient ved Retten: Faes Farma, SA (Lamiaco-Leioa, Spanien) (ved advokaterne A. Vela Ballesteros og S. Fernandez Malvar)

Sagens genstand

Søgsmål anlagt til prøvelse af afgørelse truffet den 11. juli 2018 af Andet Appelkammer ved EUIPO (sag R 1305/2017-2) vedrørende en indsigelsessag mellem Dr. August Wolff og Faes Farma.

Konklusion

| 1) | Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) frifindes. |
| --- | --- |

1)

Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) frifindes.

| 2) | Dr. August Wolff GmbH & Co. KG Arzneimittel bærer sine egne omkostninger og betaler de af EUIPO og Faes Farma, SA afholdte omkostninger, herunder de nødvendige omkostninger afholdt af sidstnævnte i forbindelse med sagens behandling for appelkammeret ved EUIPO. |
| --- | --- |

2)

Dr. August Wolff GmbH & Co. KG Arzneimittel bærer sine egne omkostninger og betaler de af EUIPO og Faes Farma, SA afholdte omkostninger, herunder de nødvendige omkostninger afholdt af sidstnævnte i forbindelse med sagens behandling for appelkammeret ved EUIPO.

---

(1)  EUT C 4 af 7.1.2019.

---

| 27.1.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 27/31 |
| --- | --- | --- | --- |

27.1.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 27/31

---

Rettens dom af 3. december 2019 – Hästens Sängar mod EUIPO (gengivelse af et mønster af kvadrater)

(Sag T-658/18) (1)

(EU-varemærker - international registrering, hvori Den Europæiske Union er designeret - figurmærke der gengiver et mønster af kvadrater - absolut registreringshindring - mangel på fornødent særpræg - artikel 7, stk. 1, litra b), i forordning (EU) 2017/1001)

(2020/C 27/38)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøger: Hästens Sängar AB (Köping, Sverige) (ved advokaterne M. Johansson og R. Wessman)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (ved A. Söder, H. O’Neill og D. Gája, som befuldmægtigede)

Sagens genstand

Søgsmål anlagt til prøvelse af afgørelse truffet den 8. august 2018 af Andet Appelkammer ved EUIPO (sag R 442/2018-2) vedrørende international registrering, hvori Den Europæiske Union er designeret, af et figurmærke, der gengiver et mønster af kvadrater, som EU-varemærke.

Konklusion

| 1) | Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) frifindes. |
| --- | --- |

1)

Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) frifindes.

| 2) | Hästens Sängar AB betaler sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

2)

Hästens Sängar AB betaler sagsomkostningerne.

---

(1)  EUT C 25 af 21.1.2019.

---

| 27.1.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 27/32 |
| --- | --- | --- | --- |

27.1.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 27/32

---

Rettens dom af 28. november 2019 – Soundio mod EUIPO – Telefónica Germany (Vibble)

(Sag T-665/18) (1)

(EU-varemærker - indsigelsessag - registrering, hvor Den Europæiske Union er designeret - ordmærket Vibble - det ældre tyske ordmærke vybe - relativ registreringshindring - risiko for forveksling - artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EU) 2017/1001)

(2020/C 27/39)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøger: Soundio A/S (Drammen, Norge) (ved advokaterne N. Köster og J. Albers)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) (ved D. Gája og H. O’Neill, som befuldmægtigede)

Den anden part i sagen for appelkammeret ved EUIPO og intervenient ved Retten: Telefónica Germany GmbH & Co. OHG (Düsseldorf, Tyskland) (ved advokat P. Neuwald)

Sagens genstand

Søgsmål anlagt til prøvelse af afgørelse truffet den 4. september 2018 af Femte Appelkammer ved EUIPO (sag R 721/2018-5) vedrørende en indsigelsessag mellem E-Plus Mobilfunk GmbH og Soundio.

Konklusion

| 1) | Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) frifindes. |
| --- | --- |

1)

Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) frifindes.

| 2) | Soundio A/S betaler sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

2)

Soundio A/S betaler sagsomkostningerne.

---

(1)  EUT C 16 af 14.1.2019.

---

| 27.1.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 27/32 |
| --- | --- | --- | --- |

27.1.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 27/32

---

Rettens dom af 28. november 2019 – Mélin mod Parlamentet

(Sag T-726/18) (1)

(Regler for institutionerne - regulativ om omkostningsgodtgørelser og andre godtgørelser til Europa-Parlamentets medlemmer - assistentgodtgørelser - tilbagesøgning af fejlagtigt udbetalte beløb - begrundelsespligt - manglende fremsendelse af bilaget til afgørelsen om tilbagesøgning)

(2020/C 27/40)

Processprog: fransk

Parter

Sagsøger: Joëlle Mélin (Aubagne, Frankrig) (ved advokat F. Wagner)

Sagsøgt: Europa-Parlamentet (ved S. Seyr og M. Ecker, som befuldmægtigede)

Sagens genstand

Søgsmål støttet på artikel 263 TEUF med påstand om annullation af Parlamentets generalsekretærs afgørelse af 4. oktober 2018 vedrørende tilbagesøgning hos sagsøgeren af et beløb på 130 339,35 EUR, som fejlagtigt blev udbetalt i form af parlamentarisk assistance, og af den dertil hørende debetnota af 10. oktober 2018.

Konklusion

| 1) | Europa-Parlamentets generalsekretærs afgørelse af 4. oktober 2018 vedrørende tilbagesøgning hos Joëlle Mélin af et beløb på 130 339,35 EUR, som fejlagtigt blev udbetalt i form af parlamentarisk assistance, og af den dertil hørende debetnota af 10. oktober 2018, annulleres. |
| --- | --- |

1)

Europa-Parlamentets generalsekretærs afgørelse af 4. oktober 2018 vedrørende tilbagesøgning hos Joëlle Mélin af et beløb på 130 339,35 EUR, som fejlagtigt blev udbetalt i form af parlamentarisk assistance, og af den dertil hørende debetnota af 10. oktober 2018, annulleres.

| 2) | Europa-Parlamentet betaler sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

2)

Europa-Parlamentet betaler sagsomkostningerne.

---

(1)  EUT C 65 af 18.2.2019.

---

| 27.1.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 27/33 |
| --- | --- | --- | --- |

27.1.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 27/33

---

Rettens dom af 28. november 2019 – Runnebaum Invest mod EUIPO – Berg Toys Beheer (Bergsteiger)

(Sag T-736/18) (1)

(EU-varemærker - indsigelsessag - ansøgning om EU-ordmærket Bergsteiger - det ældre Benelux-ordmærke og det ældre EU-figur- og ordmærke BERG - risiko for forveksling - artikel 47, stk. 1, og 2, i forordning (EU) 2017/1001 - formaliteten vedrørende en anmodning om bevis for reel brug - ingen risiko for forveksling - artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning 2017/1001])

(2020/C 27/41)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøger: Runnebaum Invest GmbH (Diepholz, Tyskland) (ved advokat W. Prinz)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) (ved J. Crespo Carrillo og H. O’Neill, som befuldmægtigede)

Den anden part i sagen for appelkammeret ved EUIPO og intervenient ved Retten: Berg Toys Beheer BV (Ede, Nederlandene)

Sagens genstand

Søgsmål anlagt til prøvelse af afgørelse truffet den 22. oktober 2018 af Fjerde Appelkammer ved EUIPO (sag R 572/2018-4) vedrørende en indsigelsessag mellem Berg Toys Beheer og Runnebaum Invest.

Konklusion

| 1) | Afgørelsen truffet den 22. oktober 2018 af Fjerde Appelkammer ved Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) (sag R 572/2018-4) annulleres. |
| --- | --- |

1)

Afgørelsen truffet den 22. oktober 2018 af Fjerde Appelkammer ved Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) (sag R 572/2018-4) annulleres.

| 2) | EUIPO bærer sine egne omkostninger og betaler de af Runnebaum Invest GmbH afholdte omkostninger. |
| --- | --- |

2)

EUIPO bærer sine egne omkostninger og betaler de af Runnebaum Invest GmbH afholdte omkostninger.

| 3) | Berg Toys Beheer BV bærer sine egne omkostninger. |
| --- | --- |

3)

Berg Toys Beheer BV bærer sine egne omkostninger.

---

(1)  EUT C 65 af 18.2.2019.

---

| 27.1.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 27/34 |
| --- | --- | --- | --- |

27.1.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 27/34

---

Rettens kendelse af 22. november 2019 – Pyke Srl mod EUIPO – Paglieri (CLIOMAKEUP)

(Sag T-672/18) (1)

(EU-varemærker - indsigelsessag - tilbagetagelse af indsigelsen - ufornødent at træffe afgørelse)

(2020/C 27/42)

Processprog: italiensk

Parter

Sagsøger: Pyke Srl (Milano, Italien) (ved advokaterne P. Roncaglia, F. Rossi, N. Parrotta og R. Perotti)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) (ved L. Rampini, som befuldmægtiget)

Den anden part i sagen for appelkammeret ved EUIPO og intervenient ved Retten: Paglieri SpA (Alessandria, Italien) (ved advokaterne A. Perani og G. Ghisletti)

Sagens genstand

Søgsmål anlagt til prøvelse af afgørelse truffet den 28. august 2018 af Femte Appelkammer ved EUIPO (sag R 2675/2017-5) vedrørende en indsigelsessag mellem Paglieri og Pyke.

Konklusion

| 1) | Det er ufornødent at træffe afgørelse i sagen. |
| --- | --- |

1)

Det er ufornødent at træffe afgørelse i sagen.

| 2) | Pyke Srl og Paglieri SpA bærer hver deres egne omkostninger og betaler hver halvdelen af de omkostninger, som Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) har afholdt. |
| --- | --- |

2)

Pyke Srl og Paglieri SpA bærer hver deres egne omkostninger og betaler hver halvdelen af de omkostninger, som Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) har afholdt.

---

(1)  EUT C 25 af 21.1.2019.

---

| 27.1.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 27/35 |
| --- | --- | --- | --- |

27.1.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 27/35

---

Kendelse afsagt af Rettens præsident den 11. november 2019 – Intering m.fl. mod Kommissionen

(Sag T-525/19 RII)

(Særlige rettergangsformer - programmet »EU-støtte til ren luft i Kosovo« - udbudsproceduren EuropeAid/140043/DH/WKS/XK - afgørelse om ikke at udsætte gennemførelsen af en afgørelse, hvorved en tilbudsgiver blev udelukket fra det videre sagsforløb - ny anmodning om foreløbige foranstaltninger - procesreglementets artikel 159 - afvisning)

(2020/C 27/43)

Processprog: tysk

Parter

Sagsøgere: Intering Sh.p.k (Obiliq, Kosovo), Steinmüller Engineering GmbH (Gummersbach, Tyskland), Deling d.o.o. za proizvodnju, promet i usluge (Tuzla, Bosnien-Hercegovina) og ZM-Vikom d.o.o. za proizvodnju, konstruckcije i montažu (Šibenik, Kroatien) (ved advokat R. Spielhofen)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved B. Bertelmann, J. Estrada de Solà og M. Kellerbauer, som befuldmægtigede)

Sagens genstand

Anmodning i henhold til artikel 159 i Rettens procesreglement om udsættelse af Europa-Kommissionens afgørelse af 29. juni 2019 om udelukkelse af sagsøgeren fra den videre udbudsprocedure og den manglende optagelse af den pågældende på udvælgelseslisten i forbindelse med en procedure for tildeling af en kontrakt i henhold til programmet »EU-støtte til ren luft i Kosovo« med henblik på reduktion af støv og NOx i TPP Kosovo B, enhed BÍ og B2 (EuropeAid/140043/DH/WKS/XK).

Konklusion

| 1) | Anmodningen afvises. |
| --- | --- |

1)

Anmodningen afvises.

| 2) | Afgørelsen om sagens omkostninger udsættes. |
| --- | --- |

2)

Afgørelsen om sagens omkostninger udsættes.

---

| 27.1.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 27/35 |
| --- | --- | --- | --- |

27.1.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 27/35

---

Sag anlagt den 25. oktober 2019 – PNB Banka m.fl. mod ECB

(Sag T-730/19)

(2020/C 27/44)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøgere: PNB Banka AS (Riga, Letland) og ti andre sagsøgere (ved advokat O. Behrends)

Sagsøgt: Den Europæiske Centralbank (ECB)

Sagsøgernes påstande

| — | ECB’s afgørelse af 15. august 2019 om at Bank X er nødlidende eller forventeligt nødlidende annulleres. |
| --- | --- |

—

ECB’s afgørelse af 15. august 2019 om at Bank X er nødlidende eller forventeligt nødlidende annulleres.

| — | Sagsøgte tilpligtes at betale sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

—

Sagsøgte tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgerne anført tretten anbringender.

| 1. | Første anbringende om, at ECB savnede kompetence til at vedtage den anfægtede afgørelse. |
| --- | --- |

1.

Første anbringende om, at ECB savnede kompetence til at vedtage den anfægtede afgørelse.

| 2. | Andet anbringende om, at den anfægtede afgørelse er en utilladelig type afgørelse. |
| --- | --- |

2.

Andet anbringende om, at den anfægtede afgørelse er en utilladelig type afgørelse.

| 3. | Tredje anbringende om, at ECB fordrejede de faktiske omstændigheder og tilsidesatte sin forpligtelse til upartisk og objektivt at vurdere alle de relevante faktiske omstændigheder. |
| --- | --- |

3.

Tredje anbringende om, at ECB fordrejede de faktiske omstændigheder og tilsidesatte sin forpligtelse til upartisk og objektivt at vurdere alle de relevante faktiske omstændigheder.

| 4. | Fjerde anbringende om, at den anfægtede afgørelse er behæftet med en procedurefejl, idet den er baseret på et ulovligt kontrolbesøg på stedet. |
| --- | --- |

4.

Fjerde anbringende om, at den anfægtede afgørelse er behæftet med en procedurefejl, idet den er baseret på et ulovligt kontrolbesøg på stedet.

| 5. | Femte anbringende om, at den anfægtede afgørelse tilsidesætter proportionalitetsprincippet. |
| --- | --- |

5.

Femte anbringende om, at den anfægtede afgørelse tilsidesætter proportionalitetsprincippet.

| 6. | Sjette anbringende om, at den anfægtede afgørelse ikke indeholder en behørig begrundelse. |
| --- | --- |

6.

Sjette anbringende om, at den anfægtede afgørelse ikke indeholder en behørig begrundelse.

| 7. | Syvende anbringende om, at den anfægtede afgørelse tilsidesætter sagsøgernes ret til at blive hørt. |
| --- | --- |

7.

Syvende anbringende om, at den anfægtede afgørelse tilsidesætter sagsøgernes ret til at blive hørt.

| 8. | Ottende anbringende om, at den anfægtede afgørelse er baseret på ECB’s ulovlige indsigelse mod erhvervelsen af Bank X. |
| --- | --- |

8.

Ottende anbringende om, at den anfægtede afgørelse er baseret på ECB’s ulovlige indsigelse mod erhvervelsen af Bank X.

| 9. | Niende anbringende om, at den anfægtede afgørelse tilsidesætter princippet om ligebehandling. |
| --- | --- |

9.

Niende anbringende om, at den anfægtede afgørelse tilsidesætter princippet om ligebehandling.

| 10. | Tiende anbringende om, at den anfægtede afgørelse tilsidesætter retssikkerhedsprincippet og princippet om beskyttelse af den berettigede forventning. |
| --- | --- |

10.

Tiende anbringende om, at den anfægtede afgørelse tilsidesætter retssikkerhedsprincippet og princippet om beskyttelse af den berettigede forventning.

| 11. | Ellevte anbringende om, at den anfægtede afgørelse tilsidesætter princippet om nemo auditor. |
| --- | --- |

11.

Ellevte anbringende om, at den anfægtede afgørelse tilsidesætter princippet om nemo auditor.

| 12. | Tolvte anbringende om, at den anfægtede afgørelse er behæftet med en procedurefejl, idet ECB ikke traf de passende foranstaltninger for at fjerne indflydelse fra embedsmænd med en interessekonflikt. |
| --- | --- |

12.

Tolvte anbringende om, at den anfægtede afgørelse er behæftet med en procedurefejl, idet ECB ikke traf de passende foranstaltninger for at fjerne indflydelse fra embedsmænd med en interessekonflikt.

| 13. | Trettende anbringende om, at ECB begik magtfordrejning. |
| --- | --- |

13.

Trettende anbringende om, at ECB begik magtfordrejning.

---

| 27.1.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 27/36 |
| --- | --- | --- | --- |

27.1.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 27/36

---

Sag anlagt den 25. oktober 2019 – PNB Banka m.fl. mod SRB

(Sag T-732/19)

(2020/C 27/45)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøgere: PNB Banka AS (Riga, Letland) og ti andre sagsøgere (ved advokat O. Behrends)

Sagsøgt: Den Fælles Afviklingsinstans (SRB)

Sagsøgernes påstande

| — | SRB’s afgørelse af 15. august 2019 om Bank X offentliggjort ved en pressemeddelelse og en meddelelse, der opsummerer afgørelsen af samme dato, annulleres. |
| --- | --- |

—

SRB’s afgørelse af 15. august 2019 om Bank X offentliggjort ved en pressemeddelelse og en meddelelse, der opsummerer afgørelsen af samme dato, annulleres.

| — | SRB tilpligtes at betale sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

—

SRB tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren anført fjorten anbringender.

| 1. | Første anbringende om, at SRB savnede kompetence til at vedtage den anfægtede afgørelse. |
| --- | --- |

1.

Første anbringende om, at SRB savnede kompetence til at vedtage den anfægtede afgørelse.

| 2. | Andet anbringende om, at den anfægtede afgørelse er en utilladelig type afgørelse. |
| --- | --- |

2.

Andet anbringende om, at den anfægtede afgørelse er en utilladelig type afgørelse.

| 3. | Tredje anbringende om, at den anfægtede afgørelse er behæftet med et antal fejl i forbindelse med ECB’s vurdering af »nødlidende eller forventeligt nødlidende« (FOLTF). |
| --- | --- |

3.

Tredje anbringende om, at den anfægtede afgørelse er behæftet med et antal fejl i forbindelse med ECB’s vurdering af »nødlidende eller forventeligt nødlidende« (FOLTF).

| 4. | Fjerde anbringende om, at den anfægtede afgørelse er behæftet med adskillige fejl i forbindelse med SRB’s yderligere afgørelser. |
| --- | --- |

4.

Fjerde anbringende om, at den anfægtede afgørelse er behæftet med adskillige fejl i forbindelse med SRB’s yderligere afgørelser.

| 5. | Femte anbringende om, at den anfægtede afgørelse er behæftet med en procedurefejl, idet den er baseret på et ulovligt kontrolbesøg på stedet. |
| --- | --- |

5.

Femte anbringende om, at den anfægtede afgørelse er behæftet med en procedurefejl, idet den er baseret på et ulovligt kontrolbesøg på stedet.

| 6. | Sjette anbringende om, at den anfægtede afgørelse tilsidesætter proportionalitetsprincippet. |
| --- | --- |

6.

Sjette anbringende om, at den anfægtede afgørelse tilsidesætter proportionalitetsprincippet.

| 7. | Syvende anbringende om, at den anfægtede afgørelse ikke indeholder en behørig begrundelse. |
| --- | --- |

7.

Syvende anbringende om, at den anfægtede afgørelse ikke indeholder en behørig begrundelse.

| 8. | Ottende anbringende om, at den anfægtede afgørelse tilsidesætter sagsøgernes ret til at blive hørt. |
| --- | --- |

8.

Ottende anbringende om, at den anfægtede afgørelse tilsidesætter sagsøgernes ret til at blive hørt.

| 9. | Niende anbringende om, at den anfægtede afgørelse er baseret på ECB’s ulovlige indsigelse mod erhvervelsen af Bank X. |
| --- | --- |

9.

Niende anbringende om, at den anfægtede afgørelse er baseret på ECB’s ulovlige indsigelse mod erhvervelsen af Bank X.

| 10. | Tiende anbringende om, at den anfægtede afgørelse tilsidesætter princippet om ligebehandling. |
| --- | --- |

10.

Tiende anbringende om, at den anfægtede afgørelse tilsidesætter princippet om ligebehandling.

| 11. | Ellevte anbringende om, at den anfægtede afgørelse tilsidesætter retssikkerhedsprincippet og princippet om den berettigede forventning. |
| --- | --- |

11.

Ellevte anbringende om, at den anfægtede afgørelse tilsidesætter retssikkerhedsprincippet og princippet om den berettigede forventning.

| 12. | Tolvte anbringende om, at den anfægtede afgørelse undlader at tage hensyn til, at sagsøgernes situation primært skyldes ECB’s forseelse. |
| --- | --- |

12.

Tolvte anbringende om, at den anfægtede afgørelse undlader at tage hensyn til, at sagsøgernes situation primært skyldes ECB’s forseelse.

| 13. | Trettende anbringende om, at den anfægtede afgørelse er behæftet med en procedurefejl, idet den er baseret på ECB’s vurdering og ECB ikke traf de passende foranstaltninger for at fjerne indflydelse fra embedsmænd med en interessekonflikt. |
| --- | --- |

13.

Trettende anbringende om, at den anfægtede afgørelse er behæftet med en procedurefejl, idet den er baseret på ECB’s vurdering og ECB ikke traf de passende foranstaltninger for at fjerne indflydelse fra embedsmænd med en interessekonflikt.

| 14. | Fjortende anbringende om, at SRB begik magtfordrejning. |
| --- | --- |

14.

Fjortende anbringende om, at SRB begik magtfordrejning.

---

| 27.1.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 27/38 |
| --- | --- | --- | --- |

27.1.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 27/38

---

Sag anlagt den 31. oktober 2019 – Laird mod Kommissionen

(Sag T-740/19)

(2020/C 27/46)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøger: Laird Ltd (London, Det Forenede Kongerige) (ved barrister C. Quigley og solicitor D. Gillespie)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen

Sagsøgerens påstande

| — | Kommissionens afgørelse C(2019) 2526 final af 2. april 2019 om statsstøtte SA.44896 annulleres. |
| --- | --- |

—

Kommissionens afgørelse C(2019) 2526 final af 2. april 2019 om statsstøtte SA.44896 annulleres.

| — | Subsidiært annulleres den anfægtede afgørelses artikel 2, for så vidt som den vedrører sagsøgeren. |
| --- | --- |

—

Subsidiært annulleres den anfægtede afgørelses artikel 2, for så vidt som den vedrører sagsøgeren.

| — | Mere subsidiært annulleres den anfægtede afgørelses artikel 2 vedrørende al støtte, der måtte være udbetalt i perioden forud for den 24. november 2017, for så vidt som den vedrører sagsøgeren. |
| --- | --- |

—

Mere subsidiært annulleres den anfægtede afgørelses artikel 2 vedrørende al støtte, der måtte være udbetalt i perioden forud for den 24. november 2017, for så vidt som den vedrører sagsøgeren.

| — | Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

—

Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren fremsat tre anbringender.

| 1. | Med det første anbringende gøres gældende, at den anfægtede afgørelses artikel 1 af de følgende grunde er ulovlig, for så vidt som det heri fastslås, at Group Financing Exemption (GFE) (skattefritagelse for koncernintern finansiering) udgør en (økonomisk) fordel som omhandlet i artikel 107, stk. 1, TEUF som følge navnlig af:






  i | Kommissionens manglende hensyntagen til: den historiske baggrund for indførelsen af Controlled Foreign Companies (CFC) rules (reglerne vedrørende kontrollerede udenlandske selskaber) i Det Forenede Kongeriges selskabsskattesystem; begrænsninger pålagt Det Forenede Kongerige ved anvendelsen af EU-retten, særligt den fri etableringsfrihed; territorialitet og andre politiske grunde til strukturen i CFC-reglerne, der blev indført i Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 (2010-skatteloven (internationale og andre bestemmelser) og omfanget af medlemsstaternes, inklusive Det Forenede Kongeriges, beskatningskompetence ved fastsættelse af CFC-regler. |
| --- | --- | --- |

1.

Med det første anbringende gøres gældende, at den anfægtede afgørelses artikel 1 af de følgende grunde er ulovlig, for så vidt som det heri fastslås, at Group Financing Exemption (GFE) (skattefritagelse for koncernintern finansiering) udgør en (økonomisk) fordel som omhandlet i artikel 107, stk. 1, TEUF som følge navnlig af:

i

Kommissionens manglende hensyntagen til: den historiske baggrund for indførelsen af Controlled Foreign Companies (CFC) rules (reglerne vedrørende kontrollerede udenlandske selskaber) i Det Forenede Kongeriges selskabsskattesystem; begrænsninger pålagt Det Forenede Kongerige ved anvendelsen af EU-retten, særligt den fri etableringsfrihed; territorialitet og andre politiske grunde til strukturen i CFC-reglerne, der blev indført i Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 (2010-skatteloven (internationale og andre bestemmelser) og omfanget af medlemsstaternes, inklusive Det Forenede Kongeriges, beskatningskompetence ved fastsættelse af CFC-regler.

| ii | Kommissionens konklusion om, at den valgfri karakter af Chapter 9 i Part 9A i Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 indebærer, at der foreligger en gunstig behandling, som giver en fordel. |
| --- | --- |

ii

Kommissionens konklusion om, at den valgfri karakter af Chapter 9 i Part 9A i Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 indebærer, at der foreligger en gunstig behandling, som giver en fordel.

| 2. | Med det andet anbringende gøres gældende, at den anfægtede afgørelses artikel 1 af de følgende grunde er ulovlig, for så vidt som det heri fastslås, at Group Financing Exemption (CFE) udgør en selektiv fordel som omhandlet i artikel 107, stk. 1, TEUF som følge navnlig af følgende omstændigheder:






  i. | Hvad angår den relevante referenceramme:






  a. | Kommissionens fejlagtige konklusion om, at den relevante referenceramme kun består af CFC-regler og/eller kun af Chapter 5 i Part 9A i Taxation (International and Other Provisions) Act. |
| --- | --- | --- | --- |

2.

Med det andet anbringende gøres gældende, at den anfægtede afgørelses artikel 1 af de følgende grunde er ulovlig, for så vidt som det heri fastslås, at Group Financing Exemption (CFE) udgør en selektiv fordel som omhandlet i artikel 107, stk. 1, TEUF som følge navnlig af følgende omstændigheder:

i.

Hvad angår den relevante referenceramme:

a.

Kommissionens fejlagtige konklusion om, at den relevante referenceramme kun består af CFC-regler og/eller kun af Chapter 5 i Part 9A i Taxation (International and Other Provisions) Act.

| b. | Kommissionens fejlagtige opfattelse af formålet med referencesystemet, hvorefter dette formål kun er at beskatte indtægter fra aktiviteter og aktiver i Det Forenede Kongerige, der kunstigt er blevet overført fra Det Forenede Kongerige uden behørig hensyntagen til, om de relevante målrettede transaktioner rent faktisk indebærer en risiko for udhuling af skattegrundlaget i Det Forenede Kongerige. |
| --- | --- |

b.

Kommissionens fejlagtige opfattelse af formålet med referencesystemet, hvorefter dette formål kun er at beskatte indtægter fra aktiviteter og aktiver i Det Forenede Kongerige, der kunstigt er blevet overført fra Det Forenede Kongerige uden behørig hensyntagen til, om de relevante målrettede transaktioner rent faktisk indebærer en risiko for udhuling af skattegrundlaget i Det Forenede Kongerige.

| ii | Hvad angår spørgsmålet, om der foreligger en undtagelse til referencerammen:






  a. | Kommissionens fejlagtige bedømmelse af relevansen og betydningen af nøglepersonfunktioner. |
| --- | --- | --- |

ii

Hvad angår spørgsmålet, om der foreligger en undtagelse til referencerammen:

a.

Kommissionens fejlagtige bedømmelse af relevansen og betydningen af nøglepersonfunktioner.

| b. | Kommissionens fejlagtige bedømmelse af sammenligneligheden af fritagelsesberettigede låneforhold med lån (i) til parter i Det Forenede Kongerige og (ii) til tredjeparter. |
| --- | --- |

b.

Kommissionens fejlagtige bedømmelse af sammenligneligheden af fritagelsesberettigede låneforhold med lån (i) til parter i Det Forenede Kongerige og (ii) til tredjeparter.

| c. | Kommissionens uretmæssige anvendelse af Rådets direktiv (EU) 2016/1164 (1). |
| --- | --- |

c.

Kommissionens uretmæssige anvendelse af Rådets direktiv (EU) 2016/1164 (1).

| d. | den omstændighed, at Kommissionens bedømmelse af sammenlignelige risici for overtrædelse af etableringsfriheden for fritagede og ikkefritagede kategorier i CFC var fejlagtig. |
| --- | --- |

d.

den omstændighed, at Kommissionens bedømmelse af sammenlignelige risici for overtrædelse af etableringsfriheden for fritagede og ikkefritagede kategorier i CFC var fejlagtig.

| iii. | Hvad angår berettigelsen af den påståede undtagelse:






  a) | Kommissionens fejlagtige konklusion om, at berettigelsen af kravet om, at systemet skulle kunne håndteres og administreres, ikke kunne udvides til at omfatte nøglepersonsfunktioner. |
| --- | --- | --- |

iii.

Hvad angår berettigelsen af den påståede undtagelse:

a)

Kommissionens fejlagtige konklusion om, at berettigelsen af kravet om, at systemet skulle kunne håndteres og administreres, ikke kunne udvides til at omfatte nøglepersonsfunktioner.

| b) | Kommissionens fejlagtige konklusion om, at GFE ikke kunne begrundes med en henvisning til foreneligheden med etableringsfriheden. |
| --- | --- |

b)

Kommissionens fejlagtige konklusion om, at GFE ikke kunne begrundes med en henvisning til foreneligheden med etableringsfriheden.

| 3. | Med det tredje anbringende gøres gældende, at den anfægtede afgørelses artikel 2 er ulovlig som følge af, at der foreligger en tilsidesættelse af princippet om beskyttelse af den berettigede forventning og af retssikkerhedsprincippet og proportionalitetsprincippet. Subsidiært gøres gældende, at der ikke skal pålægges tilbagesøgning af støtte tildelt gennem GFE forud for den 24. november 2017, da Kommissionen offentliggjorde sin åbningsafgørelse. |
| --- | --- |

3.

Med det tredje anbringende gøres gældende, at den anfægtede afgørelses artikel 2 er ulovlig som følge af, at der foreligger en tilsidesættelse af princippet om beskyttelse af den berettigede forventning og af retssikkerhedsprincippet og proportionalitetsprincippet. Subsidiært gøres gældende, at der ikke skal pålægges tilbagesøgning af støtte tildelt gennem GFE forud for den 24. november 2017, da Kommissionen offentliggjorde sin åbningsafgørelse.

---

(1)  Rådets direktiv (EU) 2016/1164 af 12.7.2016 om regler til bekæmpelse af metoder til skatteundgåelse, der direkte indvirker på det indre markeds funktion (EUT 2016, L 193, s. 1).

---

| 27.1.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 27/39 |
| --- | --- | --- | --- |

27.1.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 27/39

---

Sag anlagt den 31. oktober 2019 – Sedgwick Overseas mod Kommissionen

(Sag T-741/19)

(2020/C 27/47)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøger: Sedgwick Overseas Ltd (London, Det Forenede Kongerige) (ved solicitor M. Anderson)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen

Sagsøgerens påstande

| — | Europa-Kommissionens afgørelse C(2019) 2526 final af 2. april 2019 om statsstøtte SA.44896, der er gennemført af Det Forenede Kongerige vedrørende CFC Group Financing Exemption, annulleres i sin helhed, for så vidt som den vedrører sagsøgeren. |
| --- | --- |

—

Europa-Kommissionens afgørelse C(2019) 2526 final af 2. april 2019 om statsstøtte SA.44896, der er gennemført af Det Forenede Kongerige vedrørende CFC Group Financing Exemption, annulleres i sin helhed, for så vidt som den vedrører sagsøgeren.

| — | Subsidiært fastslås det, at der ved fastsættelsen af det støttebeløb, som skal tilbagebetales, skal tages hensyn til tab, nedsættelser eller fritagelser, som sagsøgeren kunne indrømmes (enten automatisk, gennem fremsættelse af krav eller som en valgmulighed), da selskabet anmodede om koncernfinansieringsfritagelse, eller som sagsøgeren kunne være blevet indrømmet, såfremt selskabet ikke havde anmodet om denne koncernfinansieringsfritagelse, selv om adgangen til sådanne tab, nedsættelser eller fritagelser nu er forældet i henhold til Det Forenede Kongeriges lovgivning. |
| --- | --- |

—

Subsidiært fastslås det, at der ved fastsættelsen af det støttebeløb, som skal tilbagebetales, skal tages hensyn til tab, nedsættelser eller fritagelser, som sagsøgeren kunne indrømmes (enten automatisk, gennem fremsættelse af krav eller som en valgmulighed), da selskabet anmodede om koncernfinansieringsfritagelse, eller som sagsøgeren kunne være blevet indrømmet, såfremt selskabet ikke havde anmodet om denne koncernfinansieringsfritagelse, selv om adgangen til sådanne tab, nedsættelser eller fritagelser nu er forældet i henhold til Det Forenede Kongeriges lovgivning.

| — | Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

—

Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren fremsat ni anbringender.

| 1. | Første anbringende om, at sagsøgte ikke har godtgjort, at koncernfinansieringsfritagelsen udgør en fordel. Sagsøgeren har gjort gældende, at sagsøgte ikke har godtgjort, at koncernfinansieringsfritagelsen udgør en fordel i hvert enkelt tilfælde, hvor der er anmodet om koncernfinansieringsfritagelse. Sagsøgeren har endvidere gjort gældende, at selskabet valgte at anmode om koncernfinansieringsfritagelse, uden at overveje, om selskabets tilsvar kunne have været lavere, hvis det havde foretaget en analyse i henhold til kriteriet om nøglepersonfunktioner i Section 371EB i Chapter 5 i Part 9A i Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 (lov om skatter (internationale og andre bestemmelser) af 2010). |
| --- | --- |

1.

Første anbringende om, at sagsøgte ikke har godtgjort, at koncernfinansieringsfritagelsen udgør en fordel. Sagsøgeren har gjort gældende, at sagsøgte ikke har godtgjort, at koncernfinansieringsfritagelsen udgør en fordel i hvert enkelt tilfælde, hvor der er anmodet om koncernfinansieringsfritagelse. Sagsøgeren har endvidere gjort gældende, at selskabet valgte at anmode om koncernfinansieringsfritagelse, uden at overveje, om selskabets tilsvar kunne have været lavere, hvis det havde foretaget en analyse i henhold til kriteriet om nøglepersonfunktioner i Section 371EB i Chapter 5 i Part 9A i Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 (lov om skatter (internationale og andre bestemmelser) af 2010).

| 2. | Andet anbringende om, at der ikke var nogen indblanding fra statens side eller med statsmidler. Sagsøgeren har gjort gældende, at sagsøgte ikke har godtgjort, at anmodningen om koncernfinansieringsfritagelse faktisk har ført til en nedsættelse af det selskabsskattetilsvar, der følger af Det Forenede Kongeriges lovgivning. |
| --- | --- |

2.

Andet anbringende om, at der ikke var nogen indblanding fra statens side eller med statsmidler. Sagsøgeren har gjort gældende, at sagsøgte ikke har godtgjort, at anmodningen om koncernfinansieringsfritagelse faktisk har ført til en nedsættelse af det selskabsskattetilsvar, der følger af Det Forenede Kongeriges lovgivning.

| 3. | Tredje anbringende om, at koncernfinansieringsfritagelsen ikke begunstiger visse virksomheder eller produktionen af visse varer. Sagsøgeren har gjort gældende, at sagsøgte har begået fejl ved:






  i) | at definere referencesystemet for snævert som reglerne i Part 9A i Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 i stedet for som Det Forenede Kongeriges bredere selskabsskattesystem, |
| --- | --- | --- |

3.

Tredje anbringende om, at koncernfinansieringsfritagelsen ikke begunstiger visse virksomheder eller produktionen af visse varer. Sagsøgeren har gjort gældende, at sagsøgte har begået fejl ved:

i)

at definere referencesystemet for snævert som reglerne i Part 9A i Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 i stedet for som Det Forenede Kongeriges bredere selskabsskattesystem,

| ii) | ikke at indse, at Chapter 9 i Part 9A i Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 ikke udgør en undtagelse til Chapter 5 heri, og |
| --- | --- |

ii)

ikke at indse, at Chapter 9 i Part 9A i Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 ikke udgør en undtagelse til Chapter 5 heri, og

| iii) | ikke at anerkende, at selv såfremt Chapter 9 i Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 udgjorde en undtagelse til Chapter 5, ville det være begrundet ved karakteren af eller den generelle ordning i Part 9A i loven. |
| --- | --- |

iii)

ikke at anerkende, at selv såfremt Chapter 9 i Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 udgjorde en undtagelse til Chapter 5, ville det være begrundet ved karakteren af eller den generelle ordning i Part 9A i loven.

| 4. | Fjerde anbringende om, at koncernfinansieringsfritagelsen ikke påvirker handelen mellem medlemsstater. Sagsøgeren har gjort gældende, at sagsøgte har begået en fejl ved at konkludere, at koncernfinansieringsfritagelsen kan have indflydelse på multinationale koncerners valg med hensyn til, hvor i EU deres koncernfinansieringsopgaver skal udøves, og deres hovedkontor placeres. |
| --- | --- |

4.

Fjerde anbringende om, at koncernfinansieringsfritagelsen ikke påvirker handelen mellem medlemsstater. Sagsøgeren har gjort gældende, at sagsøgte har begået en fejl ved at konkludere, at koncernfinansieringsfritagelsen kan have indflydelse på multinationale koncerners valg med hensyn til, hvor i EU deres koncernfinansieringsopgaver skal udøves, og deres hovedkontor placeres.

| 5. | Femte anbringende om, at koncernfinansieringsfritagelsen hverken fordrejer eller truer med at fordreje konkurrencen. Sagsøgeren har gjort gældende, at sagsøgte ikke har godtgjort, at anmodningen om koncernfinansieringsfritagelse faktisk har ført til en nedsættelse af det selskabsskattetilsvar, der følger af Det Forenede Kongeriges lovgivning. |
| --- | --- |

5.

Femte anbringende om, at koncernfinansieringsfritagelsen hverken fordrejer eller truer med at fordreje konkurrencen. Sagsøgeren har gjort gældende, at sagsøgte ikke har godtgjort, at anmodningen om koncernfinansieringsfritagelse faktisk har ført til en nedsættelse af det selskabsskattetilsvar, der følger af Det Forenede Kongeriges lovgivning.

| 6. | Sjette anbringende om, at tilbagesøgningen af den angivelige støtte er i strid med generelle principper i EU-lovgivningen. Sagsøgeren har gjort gældende, at kriteriet om nøglepersonfunktioner mangler retssikkerhed, at Det Forenede Kongerige kunne anlægge et skøn med henblik på at afhjælpe denne usikkerhed, og at sagsøgte har tilsidesat sin pligt til at foretage en fuldstændig analyse af samtlige relevante faktorer. Ved at pålægge tilbagesøgning af støtte har sagsøgte handlet i strid med artikel 16, stk. 1, i Rådets forordning (EU) 2015/1589 (1), der forbyder tilbagesøgning af støtte, hvis det vil være i modstrid med et generelt princip i EU-lovgivningen. |
| --- | --- |

6.

Sjette anbringende om, at tilbagesøgningen af den angivelige støtte er i strid med generelle principper i EU-lovgivningen. Sagsøgeren har gjort gældende, at kriteriet om nøglepersonfunktioner mangler retssikkerhed, at Det Forenede Kongerige kunne anlægge et skøn med henblik på at afhjælpe denne usikkerhed, og at sagsøgte har tilsidesat sin pligt til at foretage en fuldstændig analyse af samtlige relevante faktorer. Ved at pålægge tilbagesøgning af støtte har sagsøgte handlet i strid med artikel 16, stk. 1, i Rådets forordning (EU) 2015/1589 (1), der forbyder tilbagesøgning af støtte, hvis det vil være i modstrid med et generelt princip i EU-lovgivningen.

| 7. | Syvende anbringende om, at den selektive fordel ville forsvinde, og at der ikke skulle tilbagebetales støtte, såfremt Det Forenede Kongerige med tilbagevirkende kraft udvidede koncernfinansieringsfritagelsen til også at omfatte udlån til foregående led og udlån til tredjepart. Sagsøgeren har gjort gældende, at sagsøgte ikke har indset, at dette ville fjerne enhver selektiv fordel (det formodes her, at disse fordele foreligger), og i så fald ville der ikke være nogen ulovlig støtte, som skulle tilbagebetales i henhold til EU-retten. |
| --- | --- |

7.

Syvende anbringende om, at den selektive fordel ville forsvinde, og at der ikke skulle tilbagebetales støtte, såfremt Det Forenede Kongerige med tilbagevirkende kraft udvidede koncernfinansieringsfritagelsen til også at omfatte udlån til foregående led og udlån til tredjepart. Sagsøgeren har gjort gældende, at sagsøgte ikke har indset, at dette ville fjerne enhver selektiv fordel (det formodes her, at disse fordele foreligger), og i så fald ville der ikke være nogen ulovlig støtte, som skulle tilbagebetales i henhold til EU-retten.

| 8. | Ottende anbringende om, at der ved fastsættelsen af det støttebeløb, som skal tilbagebetales, skal tages hensyn til tab, nedsættelser eller fritagelser, som sagsøgeren kunne indrømmes (enten automatisk, gennem fremsættelse af krav eller som en valgmulighed), da selskabet anmodede om koncernfinansieringsfritagelse, eller som sagsøgeren kunne være blevet indrømmet, såfremt selskabet ikke havde anmodet om denne koncernfinansieringsfritagelse, selv om adgangen til sådanne tab, nedsættelser eller fritagelser nu er forældet i henholdt til Det Forenede Kongeriges lovgivning. Sagsøgeren har gjort gældende, at dette er en korrekt fortolkning af 203. betragtning til den anfægtede afgørelse, men for så vidt som dette ikke er tilfældet, er den anfægtede afgørelse forkert, idet manglende hensyntagen til sådanne tab, nedsættelser eller fritagelser fører til en for høj fastsættelse af støttebeløbet, hvilket vil medføre en fordrejning på det indre marked. |
| --- | --- |

8.

Ottende anbringende om, at der ved fastsættelsen af det støttebeløb, som skal tilbagebetales, skal tages hensyn til tab, nedsættelser eller fritagelser, som sagsøgeren kunne indrømmes (enten automatisk, gennem fremsættelse af krav eller som en valgmulighed), da selskabet anmodede om koncernfinansieringsfritagelse, eller som sagsøgeren kunne være blevet indrømmet, såfremt selskabet ikke havde anmodet om denne koncernfinansieringsfritagelse, selv om adgangen til sådanne tab, nedsættelser eller fritagelser nu er forældet i henholdt til Det Forenede Kongeriges lovgivning. Sagsøgeren har gjort gældende, at dette er en korrekt fortolkning af 203. betragtning til den anfægtede afgørelse, men for så vidt som dette ikke er tilfældet, er den anfægtede afgørelse forkert, idet manglende hensyntagen til sådanne tab, nedsættelser eller fritagelser fører til en for høj fastsættelse af støttebeløbet, hvilket vil medføre en fordrejning på det indre marked.

| 9. | Niende anbringende om, at sagsøgte ikke har godtgjort sin begrundelse med hensyn til fritagelsesberettigede ressourcer og fritagelsen vedrørende »matched interest« og ikke har foretaget en fuldstændig analyse af samtlige relevante faktorer. Sagsøgeren har gjort gældende, at sagsøgte ikke sondrede imellem tre forskellige fritagelser i henhold til Chapter 9 i Taxation (International and Other Provisions) Act 2010, som anvendes uafhængigt af hinanden, og at sagsøgte ikke indså, at fritagelsen vedrørende »matched interest« ikke skal tages som udtryk for kriteriet om nøglepersonfunktioner, og at tilstedeværelsen af fritagelsen vedrørende »matched interest« i det nævnte Chapter 9 påviser, at sagsøgte begik en fejl ved at definere referencesystemet snævert som reglerne i Part 9A i loven i stedet for som Det Forenede kongeriges bredere selskabsskattesystem. |
| --- | --- |

9.

Niende anbringende om, at sagsøgte ikke har godtgjort sin begrundelse med hensyn til fritagelsesberettigede ressourcer og fritagelsen vedrørende »matched interest« og ikke har foretaget en fuldstændig analyse af samtlige relevante faktorer. Sagsøgeren har gjort gældende, at sagsøgte ikke sondrede imellem tre forskellige fritagelser i henhold til Chapter 9 i Taxation (International and Other Provisions) Act 2010, som anvendes uafhængigt af hinanden, og at sagsøgte ikke indså, at fritagelsen vedrørende »matched interest« ikke skal tages som udtryk for kriteriet om nøglepersonfunktioner, og at tilstedeværelsen af fritagelsen vedrørende »matched interest« i det nævnte Chapter 9 påviser, at sagsøgte begik en fejl ved at definere referencesystemet snævert som reglerne i Part 9A i loven i stedet for som Det Forenede kongeriges bredere selskabsskattesystem.

---

(1)  Rådets forordning (EU) 2015/1589 af 13.7.2015 om fastlæggelse af regler for anvendelsen af artikel 108 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (EUT 2015 L 248, s. 9).

---

| 27.1.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 27/41 |
| --- | --- | --- | --- |

27.1.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 27/41

---

Sag anlagt den 31. oktober 2019 – Chemring Group og CHG Overseas mod Kommissionen

(Sag T-742/19)

(2020/C 27/48)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøgere: Chemring Group plc (Romsey, Det Forenede Kongerige) og CHG Overseas Ltd (Romsey) (ved barrister C. McDonnell, solicitor B. Goren, advokat M. Peristeraki, og solicitor K. Desai)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen

Sagsøgernes påstande

| — | Det fastslås, at der ikke er blevet tildelt ulovlig statsstøtte, og artikel 1 i Europa-Kommissionens afgørelse C(2019) 2526 final af 2. april 2019 om statsstøtte SA.44896, der er gennemført af Det Forenede Kongerige vedrørende CFC Group Financing Exemption, annulleres, for så vidt som det heri fastslås, at der foreligger ulovlig statsstøtte, og kravet om, at Det Forenede Kongerige skal tilbagesøge den angiveligt ulovlige statsstøtte, som sagsøgeren er blevet tildelt i denne forbindelse (den anfægtede afgørelses artikel 2 og 3), bortfalder. |
| --- | --- |

—

Det fastslås, at der ikke er blevet tildelt ulovlig statsstøtte, og artikel 1 i Europa-Kommissionens afgørelse C(2019) 2526 final af 2. april 2019 om statsstøtte SA.44896, der er gennemført af Det Forenede Kongerige vedrørende CFC Group Financing Exemption, annulleres, for så vidt som det heri fastslås, at der foreligger ulovlig statsstøtte, og kravet om, at Det Forenede Kongerige skal tilbagesøge den angiveligt ulovlige statsstøtte, som sagsøgeren er blevet tildelt i denne forbindelse (den anfægtede afgørelses artikel 2 og 3), bortfalder.

| — | Subsidiært annulleres den anfægtede afgørelses artikel 2 og 3, for så vidt som de pålægger Det forenede Kongerige at tilbagesøge den angivelige statsstøtte fra sagsøgerne. |
| --- | --- |

—

Subsidiært annulleres den anfægtede afgørelses artikel 2 og 3, for så vidt som de pålægger Det forenede Kongerige at tilbagesøge den angivelige statsstøtte fra sagsøgerne.

| — | Europa-Kommissionen tilpligtes under alle omstændigheder at betale sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

—

Europa-Kommissionen tilpligtes under alle omstændigheder at betale sagsomkostningerne.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren fremsat ni anbringender.

| 1. | Med det første anbringende gøres gældende, at Kommissionen har misforstået baggrunden for og formålet med reglerne for kontrollerede udenlandske selskaber samt måden, hvorpå de virker. Kommissionens konklusioner i den anfægtede afgørelse er støttet på kumulative åbenbare fejl. Særligt begik Kommissionen åbenbare fejl ved dens analyse af det gennerelle skattesystem i Det Forenede Kongerige, ved dens analyse af ordningen for kontrollerede udenlandske selskaber, det særlige formål med koncernfinansieringsfritagelsen og ved definitionen af fritagelsesberettigede låneforhold. |
| --- | --- |

1.

Med det første anbringende gøres gældende, at Kommissionen har misforstået baggrunden for og formålet med reglerne for kontrollerede udenlandske selskaber samt måden, hvorpå de virker. Kommissionens konklusioner i den anfægtede afgørelse er støttet på kumulative åbenbare fejl. Særligt begik Kommissionen åbenbare fejl ved dens analyse af det gennerelle skattesystem i Det Forenede Kongerige, ved dens analyse af ordningen for kontrollerede udenlandske selskaber, det særlige formål med koncernfinansieringsfritagelsen og ved definitionen af fritagelsesberettigede låneforhold.

| 2. | Med det andet anbringende gøres gældende, at Kommissionen fejlagtigt anså koncernfinansieringsfritagelsen for at være en skattefritagelse og følgelig en fordel. Med hensyn til ikkehandelsrelaterede finansieringsindtægter udgør skattefritagelsen for koncernintern finansiering en afgiftsbestemmelse og en del af definitionen af grænserne for reglerne om kontrollerede udenlandske selskaber – og ikke en selektiv fordel. Kommissionen har ikke fremlagt nogen kvantitativ analyse, der viser, at der foreligger en fordel, og idet der ikke foreligger tungtvejende beviser for, at den omhandlede foranstaltning bevirker en fordel, kan den anfægtede afgørelse ikke opretholdes. |
| --- | --- |

2.

Med det andet anbringende gøres gældende, at Kommissionen fejlagtigt anså koncernfinansieringsfritagelsen for at være en skattefritagelse og følgelig en fordel. Med hensyn til ikkehandelsrelaterede finansieringsindtægter udgør skattefritagelsen for koncernintern finansiering en afgiftsbestemmelse og en del af definitionen af grænserne for reglerne om kontrollerede udenlandske selskaber – og ikke en selektiv fordel. Kommissionen har ikke fremlagt nogen kvantitativ analyse, der viser, at der foreligger en fordel, og idet der ikke foreligger tungtvejende beviser for, at den omhandlede foranstaltning bevirker en fordel, kan den anfægtede afgørelse ikke opretholdes.

| 3. | Med det tredje anbringende gøres gældende, at Kommissionen foretog en urigtig identifikation af referencesystemet for vurderingen af virkningerne af reglerne for kontrollerede udenlandske selskaber og med urette fastslog, at reglerne om kontrollerede udenlandske selskaber var forskellige fra Det Forenede Kongeriges overordnede selskabsskatteordning. Kommissionen har ikke forstået formålet med reglerne for kontrollerede udenlandske selskaber korrekt og har ikke taget hensyn til Det Forenede Kongeriges skønsmargen. |
| --- | --- |

3.

Med det tredje anbringende gøres gældende, at Kommissionen foretog en urigtig identifikation af referencesystemet for vurderingen af virkningerne af reglerne for kontrollerede udenlandske selskaber og med urette fastslog, at reglerne om kontrollerede udenlandske selskaber var forskellige fra Det Forenede Kongeriges overordnede selskabsskatteordning. Kommissionen har ikke forstået formålet med reglerne for kontrollerede udenlandske selskaber korrekt og har ikke taget hensyn til Det Forenede Kongeriges skønsmargen.

| 4. | Med det fjerde anbringende gøres gældende, at Kommissionen har begået åbenbare fejl ved dens undersøgelse af, om der foreligger statsstøtte og har anvendt de forkerte test i forbindelse med spørgsmålet om sammenlignelighed. Kommissionen har ikke taget hensyn til det forskellige risikoniveau for Det Forenede Kongeriges skattegrundlag som mellem lån til en koncernenhed med skattepligt i Det Forenede Kongerige og lån til en koncernenhed, som ikke har skattepligt i Det Forenede Kongerige, og ulogisk konkluderet, at koncerninterne lån kan sammenlignes med tredjepartslån. |
| --- | --- |

4.

Med det fjerde anbringende gøres gældende, at Kommissionen har begået åbenbare fejl ved dens undersøgelse af, om der foreligger statsstøtte og har anvendt de forkerte test i forbindelse med spørgsmålet om sammenlignelighed. Kommissionen har ikke taget hensyn til det forskellige risikoniveau for Det Forenede Kongeriges skattegrundlag som mellem lån til en koncernenhed med skattepligt i Det Forenede Kongerige og lån til en koncernenhed, som ikke har skattepligt i Det Forenede Kongerige, og ulogisk konkluderet, at koncerninterne lån kan sammenlignes med tredjepartslån.

| 5. | Med det femte anbringende gøres gældende, at selv såfremt det antages, at de omhandlede regler om kontrollerede udenlandske selskaber udgør statsstøtte som omhandlet i artikel 107, stk. 1, TEUF, konkluderede Kommissionen fejlagtigt i den anfægtede afgørelse, at det ikke var muligt at begrunde, at de omhandlede foranstaltninger var forenelige med EU-reglerne om statsstøtte. Den anfægtede afgørelse er endvidere irrationel og inkonsekvent, for så vidt som Kommissionen med rette anerkendte, at Chapter 9 i Part 9A i Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 (lov om skatter (internationale og andre bestemmelser) af 2010) er berettiget i tilfælde, hvor alene det såkaldte kriterium om kapital med tilknytning til Det Forenede Kongerige kan begrunde anvendelsen af afgiften for et kontrolleret udenlandsk selskab i medfør af det kontrafaktiske Chapter 5 i Part 9A i Taxation (International and Other Provisions) Act 2010, idet dette kriterium kan være meget vanskeligt at administrere i praksis, men samtidig mener Kommissionen uden at give en begrundelse herfor, at det nævnte Chapter 9 aldrig er berettiget i tilfælde, hvor kriteriet om nøglepersonfunktioner indebærer, at der skal pålægges en afgift for et kontrolleret udenlandsk selskab. Kriteriet om nøglepersonfunktioner er meget vanskeligt at anvende i praksis, således at Kommissionen skulle have konstateret, at Chapter 9 i Part 9A i Det Forenede Kongeriges Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 var berettiget også ved anvendelsen af dette kriterium, og den skulle derved have konkluderet, at der ikke foreligger statsstøtte. |
| --- | --- |

5.

Med det femte anbringende gøres gældende, at selv såfremt det antages, at de omhandlede regler om kontrollerede udenlandske selskaber udgør statsstøtte som omhandlet i artikel 107, stk. 1, TEUF, konkluderede Kommissionen fejlagtigt i den anfægtede afgørelse, at det ikke var muligt at begrunde, at de omhandlede foranstaltninger var forenelige med EU-reglerne om statsstøtte. Den anfægtede afgørelse er endvidere irrationel og inkonsekvent, for så vidt som Kommissionen med rette anerkendte, at Chapter 9 i Part 9A i Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 (lov om skatter (internationale og andre bestemmelser) af 2010) er berettiget i tilfælde, hvor alene det såkaldte kriterium om kapital med tilknytning til Det Forenede Kongerige kan begrunde anvendelsen af afgiften for et kontrolleret udenlandsk selskab i medfør af det kontrafaktiske Chapter 5 i Part 9A i Taxation (International and Other Provisions) Act 2010, idet dette kriterium kan være meget vanskeligt at administrere i praksis, men samtidig mener Kommissionen uden at give en begrundelse herfor, at det nævnte Chapter 9 aldrig er berettiget i tilfælde, hvor kriteriet om nøglepersonfunktioner indebærer, at der skal pålægges en afgift for et kontrolleret udenlandsk selskab. Kriteriet om nøglepersonfunktioner er meget vanskeligt at anvende i praksis, således at Kommissionen skulle have konstateret, at Chapter 9 i Part 9A i Det Forenede Kongeriges Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 var berettiget også ved anvendelsen af dette kriterium, og den skulle derved have konkluderet, at der ikke foreligger statsstøtte.

| 6. | Med det sjette anbringende gøres gældende, at såfremt den anfægtede afgørelse opretholdes, vil håndhævelse deraf gennem tilbagesøgning af den påståede statsstøtte hos sagsøgerne være i strid med grundlæggende EU-retlige principper, herunder etableringsfriheden og friheden til at yde tjenesteydelser, idet det anføres, at de omhandlede kontrollerede udenlandske selskaber i sagsøgernes tilfælde er beliggende i andre medlemsstater. |
| --- | --- |

6.

Med det sjette anbringende gøres gældende, at såfremt den anfægtede afgørelse opretholdes, vil håndhævelse deraf gennem tilbagesøgning af den påståede statsstøtte hos sagsøgerne være i strid med grundlæggende EU-retlige principper, herunder etableringsfriheden og friheden til at yde tjenesteydelser, idet det anføres, at de omhandlede kontrollerede udenlandske selskaber i sagsøgernes tilfælde er beliggende i andre medlemsstater.

| 7. | Med det syvende anbringende gøres gældende, at pålægget om tilbagesøgning i den anfægtede afgørelse er ubegrundet og i strid med grundlæggende EU-retlige principper. |
| --- | --- |

7.

Med det syvende anbringende gøres gældende, at pålægget om tilbagesøgning i den anfægtede afgørelse er ubegrundet og i strid med grundlæggende EU-retlige principper.

| 8. | Med det ottende anbringende gøres gældende, at Kommissionen gav en utilstrækkelig begrundelse for kritiske forhold i den anfægtede afgørelse, såsom konklusionen om, at afgiften for et kontrolleret udenlandsk selskab i henhold til Chapter 5 i Part 9A i Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 kunne anvendes uden vanskeligheder eller uforholdsmæssige byrder ved hjælp af kriteriet om nøglepersonfunktioner. |
| --- | --- |

8.

Med det ottende anbringende gøres gældende, at Kommissionen gav en utilstrækkelig begrundelse for kritiske forhold i den anfægtede afgørelse, såsom konklusionen om, at afgiften for et kontrolleret udenlandsk selskab i henhold til Chapter 5 i Part 9A i Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 kunne anvendes uden vanskeligheder eller uforholdsmæssige byrder ved hjælp af kriteriet om nøglepersonfunktioner.

| 9. | Med det niende anbringende gøres gældende, at den anfægtede afgørelse ligeledes tilsidesætter princippet om god forvaltningsskik, som indebærer, at Kommissionen skal sørge for, at der er gennemsigtighed og forudsigelighed i dens administrative procedurer, og at den skal træffe afgørelse inden for en rimelig tidsfrist. Det er ikke rimeligt, at Kommissionen har været mere end fire år om at træffe afgørelse om at indlede undersøgelsen i nærværende sag, eller at den har truffet afgørelse mere end seks år efter, at den anfægtede foranstaltning trådte i kraft. |
| --- | --- |

9.

Med det niende anbringende gøres gældende, at den anfægtede afgørelse ligeledes tilsidesætter princippet om god forvaltningsskik, som indebærer, at Kommissionen skal sørge for, at der er gennemsigtighed og forudsigelighed i dens administrative procedurer, og at den skal træffe afgørelse inden for en rimelig tidsfrist. Det er ikke rimeligt, at Kommissionen har været mere end fire år om at træffe afgørelse om at indlede undersøgelsen i nærværende sag, eller at den har truffet afgørelse mere end seks år efter, at den anfægtede foranstaltning trådte i kraft.

---

| 27.1.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 27/43 |
| --- | --- | --- | --- |

27.1.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 27/43

---

Sag anlagt den 31. oktober 2019 – Hyperion Insurance Group og HIG Finance mod Kommissionen

(Sag T-743/19)

(2020/C 27/49)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøgere: Hyperion Insurance Group Ltd (London, Det Forenede Kongerige) og HIG Finance Ltd (London) (ved barrister C. McDonnell, solicitor B. Goren, advokat M. Peristeraki og solicitor K. Desai)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen

Sagsøgernes påstande

| — | Det fastslås, at der ikke er blevet givet ulovlig statsstøtte, artikel 1 i Europa-Kommissionens afgørelse C(2019) 2526 final af 2. april 2019 om statsstøtte SA.44896 annulleres, for så vidt som det heri fastslås, at der foreligger ulovlig statsstøtte, og der ses bort fra kravet om, at Det Forenede Kongerige skal tilbagesøge den angiveligt ulovlige statsstøtte, som sagsøgerne er blevet tildelt i denne forbindelse (artikel 2 og 3 i den anfægtede afgørelse). |
| --- | --- |

—

Det fastslås, at der ikke er blevet givet ulovlig statsstøtte, artikel 1 i Europa-Kommissionens afgørelse C(2019) 2526 final af 2. april 2019 om statsstøtte SA.44896 annulleres, for så vidt som det heri fastslås, at der foreligger ulovlig statsstøtte, og der ses bort fra kravet om, at Det Forenede Kongerige skal tilbagesøge den angiveligt ulovlige statsstøtte, som sagsøgerne er blevet tildelt i denne forbindelse (artikel 2 og 3 i den anfægtede afgørelse).

| — | Subsidiært: Artikel 2 og 3 i den anfægtede afgørelse annulleres, for så vidt som de pålægger Det Forenede Kongerige at tilbagesøge den angivelige statsstøtte. |
| --- | --- |

—

Subsidiært: Artikel 2 og 3 i den anfægtede afgørelse annulleres, for så vidt som de pålægger Det Forenede Kongerige at tilbagesøge den angivelige statsstøtte.

| — | Under alle omstændigheder tilpligtes Kommissionen at betale sagsøgernes sagsomkostninger. |
| --- | --- |

—

Under alle omstændigheder tilpligtes Kommissionen at betale sagsøgernes sagsomkostninger.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgerne fremsat ni anbringender.

| 1. | Første anbringende om, at Kommissionen har misforstået konteksten for, formålet med og anvendelsen af Det Forenede Kongeriges regler for kontrollerede udenlandske selskaber hvad angår behandlingen af ikkehandelsrelaterede finansieringsindtægter. Kommissionens konklusioner i den anfægtede afgørelse hviler på en række åbenbare fejl. Kommissionen har navnlig begået åbenbare fejl i dens forståelse af Det Forenede Kongeriges generelle skattesystem, i dens forståelse af formålene med ordningen for reglerne for kontrollerede udenlandske selskaber, med hensyn til det specifikke anvendelsesområde for skattefritagelsen for koncernintern finansiering og definitionen af fritagelsesberettigede låneforhold. |
| --- | --- |

1.

Første anbringende om, at Kommissionen har misforstået konteksten for, formålet med og anvendelsen af Det Forenede Kongeriges regler for kontrollerede udenlandske selskaber hvad angår behandlingen af ikkehandelsrelaterede finansieringsindtægter. Kommissionens konklusioner i den anfægtede afgørelse hviler på en række åbenbare fejl. Kommissionen har navnlig begået åbenbare fejl i dens forståelse af Det Forenede Kongeriges generelle skattesystem, i dens forståelse af formålene med ordningen for reglerne for kontrollerede udenlandske selskaber, med hensyn til det specifikke anvendelsesområde for skattefritagelsen for koncernintern finansiering og definitionen af fritagelsesberettigede låneforhold.

| 2. | Andet anbringende om, at Kommissionen urigtigt fortolker skattefritagelsen for koncernintern finansiering som en skattefritagelse og dermed en fordel. I forbindelse med ikkehandelsrelaterede finansieringsindtægter udgør skattefritagelsen for koncernintern finansiering en afgiftsbestemmelse og en del af definitionen af grænserne for reglerne for kontrollerede udenlandske selskaber – og ikke en selektiv fordel. Kommissionen har ikke fremlagt nogen kvantitativ analyse for at påvise, at der er tale om en fordel, og i mangel af tungtvejende beviser for, at den pågældende foranstaltning bevirker en fordel, kan den anfægtede afgørelse ikke opretholdes. |
| --- | --- |

2.

Andet anbringende om, at Kommissionen urigtigt fortolker skattefritagelsen for koncernintern finansiering som en skattefritagelse og dermed en fordel. I forbindelse med ikkehandelsrelaterede finansieringsindtægter udgør skattefritagelsen for koncernintern finansiering en afgiftsbestemmelse og en del af definitionen af grænserne for reglerne for kontrollerede udenlandske selskaber – og ikke en selektiv fordel. Kommissionen har ikke fremlagt nogen kvantitativ analyse for at påvise, at der er tale om en fordel, og i mangel af tungtvejende beviser for, at den pågældende foranstaltning bevirker en fordel, kan den anfægtede afgørelse ikke opretholdes.

| 3. | Tredje anbringende om, at Kommissionen foretog en urigtig identifikation af referencesystemet for vurderingen af virkningerne af reglerne for kontrollerede udenlandske selskaber og med urette fastslog, at reglerne om kontrollerede udenlandske selskaber var forskellige fra Det Forenede Kongeriges overordnede selskabsskatteordning. Kommissionen har ikke forstået formålet med reglerne for kontrollerede udenlandske selskaber korrekt og har ikke taget hensyn til Det Forenede Kongeriges skønsmargen. |
| --- | --- |

3.

Tredje anbringende om, at Kommissionen foretog en urigtig identifikation af referencesystemet for vurderingen af virkningerne af reglerne for kontrollerede udenlandske selskaber og med urette fastslog, at reglerne om kontrollerede udenlandske selskaber var forskellige fra Det Forenede Kongeriges overordnede selskabsskatteordning. Kommissionen har ikke forstået formålet med reglerne for kontrollerede udenlandske selskaber korrekt og har ikke taget hensyn til Det Forenede Kongeriges skønsmargen.

| 4. | Fjerde anbringende om, at Kommissionen har begået åbenbare fejl i sin analyse af statsstøtten og anvendt de forkerte test i forbindelse med vurderingen af spørgsmålet om sammenlignelighed. Kommissionen har ikke taget hensyn til det forskellige risikoniveau for Det Forenede Kongeriges skattegrundlag som mellem lån til en koncernenhed med skattepligt i Det Forenede Kongerige og lån til en koncernenhed, som ikke har skattepligt i Det Forenede Kongerige, og ulogisk konkluderet, at koncerninterne lån kan sammenlignes med tredjepartslån. |
| --- | --- |

4.

Fjerde anbringende om, at Kommissionen har begået åbenbare fejl i sin analyse af statsstøtten og anvendt de forkerte test i forbindelse med vurderingen af spørgsmålet om sammenlignelighed. Kommissionen har ikke taget hensyn til det forskellige risikoniveau for Det Forenede Kongeriges skattegrundlag som mellem lån til en koncernenhed med skattepligt i Det Forenede Kongerige og lån til en koncernenhed, som ikke har skattepligt i Det Forenede Kongerige, og ulogisk konkluderet, at koncerninterne lån kan sammenlignes med tredjepartslån.

| 5. | Femte anbringende om, at selv såfremt det antages, at de omhandlede regler om kontrollerede udenlandske selskaber udgør statsstøtte som omhandlet i artikel 107, stk. 1, TEUF, konkluderede Kommissionen fejlagtigt i den anfægtede afgørelse, at det ikke var muligt at begrunde, at de omhandlede foranstaltninger var forenelige med EU-reglerne om statsstøtte. Den anfægtede afgørelse er endvidere irrationel og inkonsekvent, for så vidt som Kommissionen med rette anerkendte, at Chapter 9 i Part 9A i Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 (lov om skatter (internationale og andre bestemmelser) af 2010) er berettiget i tilfælde, hvor alene det såkaldte kriterium om kapital med tilknytning til Det Forenede Kongerige kan begrunde anvendelsen af afgiften for et kontrolleret udenlandsk selskab i medfør af det kontrafaktiske Chapter 5 i Part 9A i Taxation (International and Other Provisions) Act 2010, idet dette kriterium kan være meget vanskeligt at administrere i praksis, men samtidig mener Kommissionen uden at give en begrundelse herfor, at det nævnte Chapter 9 aldrig er berettiget i tilfælde, hvor kriteriet om nøglepersonfunktioner indebærer, at der skal pålægges en afgift for et kontrolleret udenlandsk selskab. Kriteriet om nøglepersonfunktioner er meget vanskeligt at anvende i praksis, således at Kommissionen skulle have konstateret, at Chapter 9 i Part 9A i Det Forenede Kongeriges Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 var berettiget også ved anvendelsen af dette kriterium, og den skulle derved have konkluderet, at der ikke foreligger statsstøtte. |
| --- | --- |

5.

Femte anbringende om, at selv såfremt det antages, at de omhandlede regler om kontrollerede udenlandske selskaber udgør statsstøtte som omhandlet i artikel 107, stk. 1, TEUF, konkluderede Kommissionen fejlagtigt i den anfægtede afgørelse, at det ikke var muligt at begrunde, at de omhandlede foranstaltninger var forenelige med EU-reglerne om statsstøtte. Den anfægtede afgørelse er endvidere irrationel og inkonsekvent, for så vidt som Kommissionen med rette anerkendte, at Chapter 9 i Part 9A i Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 (lov om skatter (internationale og andre bestemmelser) af 2010) er berettiget i tilfælde, hvor alene det såkaldte kriterium om kapital med tilknytning til Det Forenede Kongerige kan begrunde anvendelsen af afgiften for et kontrolleret udenlandsk selskab i medfør af det kontrafaktiske Chapter 5 i Part 9A i Taxation (International and Other Provisions) Act 2010, idet dette kriterium kan være meget vanskeligt at administrere i praksis, men samtidig mener Kommissionen uden at give en begrundelse herfor, at det nævnte Chapter 9 aldrig er berettiget i tilfælde, hvor kriteriet om nøglepersonfunktioner indebærer, at der skal pålægges en afgift for et kontrolleret udenlandsk selskab. Kriteriet om nøglepersonfunktioner er meget vanskeligt at anvende i praksis, således at Kommissionen skulle have konstateret, at Chapter 9 i Part 9A i Det Forenede Kongeriges Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 var berettiget også ved anvendelsen af dette kriterium, og den skulle derved have konkluderet, at der ikke foreligger statsstøtte.

| 6. | Sjette anbringende om, at såfremt den anfægtede afgørelse opretholdes, vil gennemførelsen heraf ved tilbagesøgning af den angivelige statsstøtte fra sagsøgerne være i strid med grundlæggende principper i EU-lovgivningen, herunder etableringsfriheden og den frie udveksling af tjenesteydelser, idet det bemærkes, at de omhandlede kontrollerede udenlandske selskaber i sagsøgerens tilfælde er beliggende i andre medlemsstater. |
| --- | --- |

6.

Sjette anbringende om, at såfremt den anfægtede afgørelse opretholdes, vil gennemførelsen heraf ved tilbagesøgning af den angivelige statsstøtte fra sagsøgerne være i strid med grundlæggende principper i EU-lovgivningen, herunder etableringsfriheden og den frie udveksling af tjenesteydelser, idet det bemærkes, at de omhandlede kontrollerede udenlandske selskaber i sagsøgerens tilfælde er beliggende i andre medlemsstater.

| 7. | Syvende anbringende om, at anmodningen om tilbagebetaling i den anfægtede afgørelse er ubegrundet og i strid med grundlæggende principper i EU-lovgivningen. |
| --- | --- |

7.

Syvende anbringende om, at anmodningen om tilbagebetaling i den anfægtede afgørelse er ubegrundet og i strid med grundlæggende principper i EU-lovgivningen.

| 8. | Ottende anbringende om, at Kommissionen gav en utilstrækkelig begrundelse for kritiske forhold i den anfægtede afgørelse, såsom konklusionen om, at afgiften for et kontrolleret udenlandsk selskab i henhold til Chapter 5 i Part 9A i Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 kunne anvendes uden vanskeligheder eller uforholdsmæssige byrder ved hjælp af kriteriet om nøglepersonfunktioner. |
| --- | --- |

8.

Ottende anbringende om, at Kommissionen gav en utilstrækkelig begrundelse for kritiske forhold i den anfægtede afgørelse, såsom konklusionen om, at afgiften for et kontrolleret udenlandsk selskab i henhold til Chapter 5 i Part 9A i Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 kunne anvendes uden vanskeligheder eller uforholdsmæssige byrder ved hjælp af kriteriet om nøglepersonfunktioner.

| 9. | Niende anbringende om, at den anfægtede afgørelse ligeledes tilsidesætter princippet om god forvaltningsskik, som indebærer, at Kommissionen skal sørge for, at der er gennemsigtighed og forudsigelighed i dens administrative procedurer, og at den skal træffe afgørelse inden for en rimelig tidsfrist. Det er ikke rimeligt, at Kommissionen har været mere end fire år om at træffe afgørelse om at indlede undersøgelsen i nærværende sag, eller at den har truffet afgørelse mere end seks år efter, at den anfægtede foranstaltning trådte i kraft. |
| --- | --- |

9.

Niende anbringende om, at den anfægtede afgørelse ligeledes tilsidesætter princippet om god forvaltningsskik, som indebærer, at Kommissionen skal sørge for, at der er gennemsigtighed og forudsigelighed i dens administrative procedurer, og at den skal træffe afgørelse inden for en rimelig tidsfrist. Det er ikke rimeligt, at Kommissionen har været mere end fire år om at træffe afgørelse om at indlede undersøgelsen i nærværende sag, eller at den har truffet afgørelse mere end seks år efter, at den anfægtede foranstaltning trådte i kraft.

---

| 27.1.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 27/44 |
| --- | --- | --- | --- |

27.1.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 27/44

---

Sag anlagt den 31. oktober 2019 – Spirax-Sarco Engineering og Spirax-Sarco Overseas mod Kommissionen

(Sag T-745/19)

(2020/C 27/50)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøgere: Spirax-Sarco Engineering plc (Cheltenham, Det Forenede Kongerige) og Spirax-Sarco Overseas Ltd (Cheltenham) (ved barrister C. McDonnell, solicitor B. Goren, advokat M. Peristeraki og solicitor K. Desai)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen

Sagsøgernes påstande

| — | Det fastslås, at der ikke er blevet givet ulovlig statsstøtte, artikel 1 i Kommissionens afgørelse C(2019) 2526 final af 2. april 2019 om statsstøtte SA.44896 annulleres, for så vidt som det heri fastslås, at der foreligger ulovlig statsstøtte, og der ses bort fra kravet om, at Det Forenede Kongerige skal tilbagesøge den angiveligt ulovlige statsstøtte, som sagsøgerne er blevet tildelt i denne forbindelse (artikel 2 og 3 i den anfægtede afgørelse). |
| --- | --- |

—

Det fastslås, at der ikke er blevet givet ulovlig statsstøtte, artikel 1 i Kommissionens afgørelse C(2019) 2526 final af 2. april 2019 om statsstøtte SA.44896 annulleres, for så vidt som det heri fastslås, at der foreligger ulovlig statsstøtte, og der ses bort fra kravet om, at Det Forenede Kongerige skal tilbagesøge den angiveligt ulovlige statsstøtte, som sagsøgerne er blevet tildelt i denne forbindelse (artikel 2 og 3 i den anfægtede afgørelse).

| — | Subsidiært: Artikel 2 og 3 i den anfægtede afgørelse annulleres, for så vidt som de pålægger Det Forenede Kongerige at tilbagesøge den angivelige statsstøtte. |
| --- | --- |

—

Subsidiært: Artikel 2 og 3 i den anfægtede afgørelse annulleres, for så vidt som de pålægger Det Forenede Kongerige at tilbagesøge den angivelige statsstøtte.

| — | Europa-Kommissionen tilpligtes under alle omstændigheder til at betale sagsøgernes sagsomkostninger. |
| --- | --- |

—

Europa-Kommissionen tilpligtes under alle omstændigheder til at betale sagsøgernes sagsomkostninger.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgerne fremsat ni anbringender.

| 1. | Første anbringende om, at Kommissionen har misforstået konteksten for, formålet med og anvendelsen af Det Forenede Kongeriges regler for kontrollerede udenlandske selskaber hvad angår behandlingen af ikkehandelsrelaterede finansieringsindtægter. Kommissionens konklusioner i den anfægtede afgørelse hviler på en række åbenbare fejl. Kommissionen har navnlig begået åbenbare fejl i dens forståelse af Det Forenede Kongeriges generelle skattesystem, i dens forståelse af formålene med ordningen for reglerne for kontrollerede udenlandske selskaber, med hensyn til det specifikke anvendelsesområde for skattefritagelsen for koncernintern finansiering og definitionen af fritagelsesberettigede låneforhold. |
| --- | --- |

1.

Første anbringende om, at Kommissionen har misforstået konteksten for, formålet med og anvendelsen af Det Forenede Kongeriges regler for kontrollerede udenlandske selskaber hvad angår behandlingen af ikkehandelsrelaterede finansieringsindtægter. Kommissionens konklusioner i den anfægtede afgørelse hviler på en række åbenbare fejl. Kommissionen har navnlig begået åbenbare fejl i dens forståelse af Det Forenede Kongeriges generelle skattesystem, i dens forståelse af formålene med ordningen for reglerne for kontrollerede udenlandske selskaber, med hensyn til det specifikke anvendelsesområde for skattefritagelsen for koncernintern finansiering og definitionen af fritagelsesberettigede låneforhold.

| 2. | Andet anbringende om, at Kommissionen urigtigt fortolker skattefritagelsen for koncernintern finansiering som en skattefritagelse og dermed en fordel. I forbindelse med ikkehandelsrelaterede finansieringsindtægter udgør skattefritagelsen for koncernintern finansiering en afgiftsbestemmelse og en del af definitionen af grænserne for reglerne for kontrollerede udenlandske selskaber – og ikke en selektiv fordel. Kommissionen har ikke fremlagt nogen kvantitativ analyse for at påvise, at der er tale om en fordel, og i mangel af tungtvejende beviser for, at den pågældende foranstaltning bevirker en fordel, kan den anfægtede afgørelse ikke opretholdes. |
| --- | --- |

2.

Andet anbringende om, at Kommissionen urigtigt fortolker skattefritagelsen for koncernintern finansiering som en skattefritagelse og dermed en fordel. I forbindelse med ikkehandelsrelaterede finansieringsindtægter udgør skattefritagelsen for koncernintern finansiering en afgiftsbestemmelse og en del af definitionen af grænserne for reglerne for kontrollerede udenlandske selskaber – og ikke en selektiv fordel. Kommissionen har ikke fremlagt nogen kvantitativ analyse for at påvise, at der er tale om en fordel, og i mangel af tungtvejende beviser for, at den pågældende foranstaltning bevirker en fordel, kan den anfægtede afgørelse ikke opretholdes.

| 3. | Tredje anbringende om, at Kommissionen foretog en urigtig identifikation af referencesystemet for vurderingen af virkningerne af reglerne for kontrollerede udenlandske selskaber og med urette fastslog, at reglerne om kontrollerede udenlandske selskaber var forskellige fra Det Forenede Kongeriges overordnede selskabsskatteordning. Kommissionen har ikke forstået formålet med reglerne for kontrollerede udenlandske selskaber korrekt og har ikke taget hensyn til Det Forenede Kongeriges skønsmargen. |
| --- | --- |

3.

Tredje anbringende om, at Kommissionen foretog en urigtig identifikation af referencesystemet for vurderingen af virkningerne af reglerne for kontrollerede udenlandske selskaber og med urette fastslog, at reglerne om kontrollerede udenlandske selskaber var forskellige fra Det Forenede Kongeriges overordnede selskabsskatteordning. Kommissionen har ikke forstået formålet med reglerne for kontrollerede udenlandske selskaber korrekt og har ikke taget hensyn til Det Forenede Kongeriges skønsmargen.

| 4. | Fjerde anbringende om, at Kommissionen har begået åbenbare fejl i sin analyse af statsstøtten og anvendt de forkerte test i forbindelse med vurderingen af spørgsmålet om sammenlignelighed. Kommissionen har ikke taget hensyn til det forskellige risikoniveau for Det Forenede Kongeriges skattegrundlag som mellem lån til en koncernenhed med skattepligt i Det Forenede Kongerige og lån til en koncernenhed, som ikke har skattepligt i Det Forenede Kongerige, og ulogisk konkluderet, at koncerninterne lån kan sammenlignes med tredjepartslån. |
| --- | --- |

4.

Fjerde anbringende om, at Kommissionen har begået åbenbare fejl i sin analyse af statsstøtten og anvendt de forkerte test i forbindelse med vurderingen af spørgsmålet om sammenlignelighed. Kommissionen har ikke taget hensyn til det forskellige risikoniveau for Det Forenede Kongeriges skattegrundlag som mellem lån til en koncernenhed med skattepligt i Det Forenede Kongerige og lån til en koncernenhed, som ikke har skattepligt i Det Forenede Kongerige, og ulogisk konkluderet, at koncerninterne lån kan sammenlignes med tredjepartslån.

| 5. | Femte anbringende om, at selv såfremt det antages, at de omhandlede regler om kontrollerede udenlandske selskaber udgør statsstøtte som omhandlet i artikel 107, stk. 1, TEUF, konkluderede Kommissionen fejlagtigt i den anfægtede afgørelse, at det ikke var muligt at begrunde, at de omhandlede foranstaltninger var forenelige med EU-reglerne om statsstøtte. Den anfægtede afgørelse er endvidere irrationel og inkonsekvent, for så vidt som Kommissionen med rette anerkendte, at Chapter 9 i Part 9A i Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 (lov om skatter (internationale og andre bestemmelser) af 2010) er berettiget i tilfælde, hvor alene det såkaldte kriterium om kapital med tilknytning til Det Forenede Kongerige kan begrunde anvendelsen af afgiften for et kontrolleret udenlandsk selskab i medfør af det kontrafaktiske Chapter 5 i Part 9A i Taxation (International and Other Provisions) Act 2010, idet dette kriterium kan være meget vanskeligt at administrere i praksis, men samtidig mener Kommissionen uden at give en begrundelse herfor, at det nævnte Chapter 9 aldrig er berettiget i tilfælde, hvor kriteriet om nøglepersonfunktioner indebærer, at der skal pålægges en afgift for et kontrolleret udenlandsk selskab. Kriteriet om nøglepersonfunktioner er meget vanskeligt at anvende i praksis, således at Kommissionen skulle have konstateret, at Chapter 9 i Part 9A i Det Forenede Kongeriges Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 var berettiget også ved anvendelsen af dette kriterium, og den skulle derved have konkluderet, at der ikke foreligger statsstøtte. |
| --- | --- |

5.

Femte anbringende om, at selv såfremt det antages, at de omhandlede regler om kontrollerede udenlandske selskaber udgør statsstøtte som omhandlet i artikel 107, stk. 1, TEUF, konkluderede Kommissionen fejlagtigt i den anfægtede afgørelse, at det ikke var muligt at begrunde, at de omhandlede foranstaltninger var forenelige med EU-reglerne om statsstøtte. Den anfægtede afgørelse er endvidere irrationel og inkonsekvent, for så vidt som Kommissionen med rette anerkendte, at Chapter 9 i Part 9A i Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 (lov om skatter (internationale og andre bestemmelser) af 2010) er berettiget i tilfælde, hvor alene det såkaldte kriterium om kapital med tilknytning til Det Forenede Kongerige kan begrunde anvendelsen af afgiften for et kontrolleret udenlandsk selskab i medfør af det kontrafaktiske Chapter 5 i Part 9A i Taxation (International and Other Provisions) Act 2010, idet dette kriterium kan være meget vanskeligt at administrere i praksis, men samtidig mener Kommissionen uden at give en begrundelse herfor, at det nævnte Chapter 9 aldrig er berettiget i tilfælde, hvor kriteriet om nøglepersonfunktioner indebærer, at der skal pålægges en afgift for et kontrolleret udenlandsk selskab. Kriteriet om nøglepersonfunktioner er meget vanskeligt at anvende i praksis, således at Kommissionen skulle have konstateret, at Chapter 9 i Part 9A i Det Forenede Kongeriges Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 var berettiget også ved anvendelsen af dette kriterium, og den skulle derved have konkluderet, at der ikke foreligger statsstøtte.

| 6. | Sjette anbringende om, at såfremt den anfægtede afgørelse opretholdes, vil gennemførelsen heraf ved tilbagesøgning af den angivelige statsstøtte fra sagsøgerne være i strid med grundlæggende principper i EU-lovgivningen, herunder etableringsfriheden og den frie udveksling af tjenesteydelser, idet det bemærkes, at de omhandlede kontrollerede udenlandske selskaber i sagsøgernes tilfælde er beliggende i andre medlemsstater. |
| --- | --- |

6.

Sjette anbringende om, at såfremt den anfægtede afgørelse opretholdes, vil gennemførelsen heraf ved tilbagesøgning af den angivelige statsstøtte fra sagsøgerne være i strid med grundlæggende principper i EU-lovgivningen, herunder etableringsfriheden og den frie udveksling af tjenesteydelser, idet det bemærkes, at de omhandlede kontrollerede udenlandske selskaber i sagsøgernes tilfælde er beliggende i andre medlemsstater.

| 7. | Syvende anbringende om, at anmodningen om tilbagebetaling i den anfægtede afgørelse er ubegrundet og i strid med grundlæggende principper i EU-lovgivningen. |
| --- | --- |

7.

Syvende anbringende om, at anmodningen om tilbagebetaling i den anfægtede afgørelse er ubegrundet og i strid med grundlæggende principper i EU-lovgivningen.

| 8. | Ottende anbringende om, at Kommissionen gav en utilstrækkelig begrundelse for kritiske forhold i den anfægtede afgørelse, såsom konklusionen om, at afgiften for et kontrolleret udenlandsk selskab i henhold til Chapter 5 i Part 9A i Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 kunne anvendes uden vanskeligheder eller uforholdsmæssige byrder ved hjælp af kriteriet om nøglepersonfunktioner. |
| --- | --- |

8.

Ottende anbringende om, at Kommissionen gav en utilstrækkelig begrundelse for kritiske forhold i den anfægtede afgørelse, såsom konklusionen om, at afgiften for et kontrolleret udenlandsk selskab i henhold til Chapter 5 i Part 9A i Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 kunne anvendes uden vanskeligheder eller uforholdsmæssige byrder ved hjælp af kriteriet om nøglepersonfunktioner.

| 9. | Niende anbringende om, at den anfægtede afgørelse ligeledes tilsidesætter princippet om god forvaltningsskik, som indebærer, at Kommissionen skal sørge for, at der er gennemsigtighed og forudsigelighed i dens administrative procedurer, og at den skal træffe afgørelse inden for en rimelig tidsfrist. Det er ikke rimeligt, at Kommissionen har været mere end fire år om at træffe afgørelse om at indlede undersøgelsen i nærværende sag, eller at den har truffet afgørelse mere end seks år efter, at den anfægtede foranstaltning trådte i kraft. |
| --- | --- |

9.

Niende anbringende om, at den anfægtede afgørelse ligeledes tilsidesætter princippet om god forvaltningsskik, som indebærer, at Kommissionen skal sørge for, at der er gennemsigtighed og forudsigelighed i dens administrative procedurer, og at den skal træffe afgørelse inden for en rimelig tidsfrist. Det er ikke rimeligt, at Kommissionen har været mere end fire år om at træffe afgørelse om at indlede undersøgelsen i nærværende sag, eller at den har truffet afgørelse mere end seks år efter, at den anfægtede foranstaltning trådte i kraft.

---

| 27.1.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 27/46 |
| --- | --- | --- | --- |

27.1.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 27/46

---

Sag anlagt den 31. oktober 2019 – DS Smith og DS Smith International mod Kommissionen

(Sag T-747/19)

(2020/C 27/51)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøgere: DS Smith plc (London, Det Forenede Kongerige) og DS Smith International Ltd (London,) (ved barrister C. McDonnell, solicitor B. Goren, advokat M. Peristeraki, og solicitor K. Desai)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen

Sagsøgernes påstande

| — | Det fastslås, at der ikke er blevet tildelt ulovlig statsstøtte, og artikel 1 i Europa-Kommissionens afgørelse C(2019) 2526 final af 2. april 2019 om statsstøtte SA.44896, der er gennemført af Det Forenede Kongerige vedrørende CFC Group Financing Exemption, annulleres, for så vidt som det heri fastslås, at der foreligger ulovlig statsstøtte, og kravet om, at Det Forenede Kongerige skal tilbagesøge den angiveligt ulovlige statsstøtte, som sagsøgeren er blevet tildelt i denne forbindelse (den anfægtede afgørelses artikel 2 og 3), bortfalder. |
| --- | --- |

—

Det fastslås, at der ikke er blevet tildelt ulovlig statsstøtte, og artikel 1 i Europa-Kommissionens afgørelse C(2019) 2526 final af 2. april 2019 om statsstøtte SA.44896, der er gennemført af Det Forenede Kongerige vedrørende CFC Group Financing Exemption, annulleres, for så vidt som det heri fastslås, at der foreligger ulovlig statsstøtte, og kravet om, at Det Forenede Kongerige skal tilbagesøge den angiveligt ulovlige statsstøtte, som sagsøgeren er blevet tildelt i denne forbindelse (den anfægtede afgørelses artikel 2 og 3), bortfalder.

| — | Subsidiært annulleres den anfægtede afgørelses artikel 2 og 3, for så vidt som de pålægger Det forenede Kongerige at tilbagesøge den angivelige statsstøtte fra sagsøgerne. |
| --- | --- |

—

Subsidiært annulleres den anfægtede afgørelses artikel 2 og 3, for så vidt som de pålægger Det forenede Kongerige at tilbagesøge den angivelige statsstøtte fra sagsøgerne.

| — | Europa-Kommissionen tilpligtes under alle omstændigheder at betale sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

—

Europa-Kommissionen tilpligtes under alle omstændigheder at betale sagsomkostningerne.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgerne fremsat ni anbringender.

| 1. | Første anbringende om, at Kommissionen har misforstået konteksten for, formålet med og anvendelsen af Det Forenede Kongeriges regler for kontrollerede udenlandske selskaber hvad angår behandlingen af ikkehandelsrelaterede finansieringsindtægter. Kommissionens konklusioner i den anfægtede afgørelse hviler på en række åbenbare fejl. Kommissionen har navnlig begået åbenbare fejl i dens forståelse af Det Forenede Kongeriges generelle skattesystem, i dens forståelse af formålene med ordningen for reglerne for kontrollerede udenlandske selskaber, med hensyn til det specifikke anvendelsesområde for skattefritagelsen for koncernintern finansiering og definitionen af fritagelsesberettigede låneforhold. |
| --- | --- |

1.

Første anbringende om, at Kommissionen har misforstået konteksten for, formålet med og anvendelsen af Det Forenede Kongeriges regler for kontrollerede udenlandske selskaber hvad angår behandlingen af ikkehandelsrelaterede finansieringsindtægter. Kommissionens konklusioner i den anfægtede afgørelse hviler på en række åbenbare fejl. Kommissionen har navnlig begået åbenbare fejl i dens forståelse af Det Forenede Kongeriges generelle skattesystem, i dens forståelse af formålene med ordningen for reglerne for kontrollerede udenlandske selskaber, med hensyn til det specifikke anvendelsesområde for skattefritagelsen for koncernintern finansiering og definitionen af fritagelsesberettigede låneforhold.

| 2. | Andet anbringende om, at Kommissionen urigtigt fortolker skattefritagelsen for koncernintern finansiering som en skattefritagelse og dermed en fordel. I forbindelse med ikkehandelsrelaterede finansieringsindtægter udgør skattefritagelsen for koncernintern finansiering en afgiftsbestemmelse og en del af definitionen af grænserne for reglerne for kontrollerede udenlandske selskaber – og ikke en selektiv fordel. Kommissionen har ikke fremlagt nogen kvantitativ analyse for at påvise, at der er tale om en fordel, og i mangel af tungtvejende beviser for, at den pågældende foranstaltning bevirker en fordel, kan den anfægtede afgørelse ikke opretholdes. |
| --- | --- |

2.

Andet anbringende om, at Kommissionen urigtigt fortolker skattefritagelsen for koncernintern finansiering som en skattefritagelse og dermed en fordel. I forbindelse med ikkehandelsrelaterede finansieringsindtægter udgør skattefritagelsen for koncernintern finansiering en afgiftsbestemmelse og en del af definitionen af grænserne for reglerne for kontrollerede udenlandske selskaber – og ikke en selektiv fordel. Kommissionen har ikke fremlagt nogen kvantitativ analyse for at påvise, at der er tale om en fordel, og i mangel af tungtvejende beviser for, at den pågældende foranstaltning bevirker en fordel, kan den anfægtede afgørelse ikke opretholdes.

| 3. | Tredje anbringende om, at Kommissionen foretog en urigtig identifikation af referencesystemet for vurderingen af virkningerne af reglerne for kontrollerede udenlandske selskaber og med urette fastslog, at reglerne om kontrollerede udenlandske selskaber var forskellige fra Det Forenede Kongeriges overordnede selskabsskatteordning. Kommissionen har ikke forstået formålet med reglerne for kontrollerede udenlandske selskaber korrekt og har ikke taget hensyn til Det Forenede Kongeriges skønsmargen. |
| --- | --- |

3.

Tredje anbringende om, at Kommissionen foretog en urigtig identifikation af referencesystemet for vurderingen af virkningerne af reglerne for kontrollerede udenlandske selskaber og med urette fastslog, at reglerne om kontrollerede udenlandske selskaber var forskellige fra Det Forenede Kongeriges overordnede selskabsskatteordning. Kommissionen har ikke forstået formålet med reglerne for kontrollerede udenlandske selskaber korrekt og har ikke taget hensyn til Det Forenede Kongeriges skønsmargen.

| 4. | Fjerde anbringende om, at Kommissionen har begået åbenbare fejl i sin analyse af statsstøtten og anvendt de forkerte test i forbindelse med vurderingen af spørgsmålet om sammenlignelighed. Kommissionen har ikke taget hensyn til det forskellige risikoniveau for Det Forenede Kongeriges skattegrundlag som mellem lån til en koncernenhed med skattepligt i Det Forenede Kongerige og lån til en koncernenhed, som ikke har skattepligt i Det Forenede Kongerige, og ulogisk konkluderet, at koncerninterne lån kan sammenlignes med tredjepartslån. |
| --- | --- |

4.

Fjerde anbringende om, at Kommissionen har begået åbenbare fejl i sin analyse af statsstøtten og anvendt de forkerte test i forbindelse med vurderingen af spørgsmålet om sammenlignelighed. Kommissionen har ikke taget hensyn til det forskellige risikoniveau for Det Forenede Kongeriges skattegrundlag som mellem lån til en koncernenhed med skattepligt i Det Forenede Kongerige og lån til en koncernenhed, som ikke har skattepligt i Det Forenede Kongerige, og ulogisk konkluderet, at koncerninterne lån kan sammenlignes med tredjepartslån.

| 5. | Femte anbringende om, at selv såfremt det antages, at de omhandlede regler om kontrollerede udenlandske selskaber udgør statsstøtte som omhandlet i artikel 107, stk. 1, TEUF, konkluderede Kommissionen fejlagtigt i den anfægtede afgørelse, at det ikke var muligt at begrunde, at de omhandlede foranstaltninger var forenelige med EU-reglerne om statsstøtte. Den anfægtede afgørelse er endvidere irrationel og inkonsekvent, for så vidt som Kommissionen med rette anerkendte, at Chapter 9 i Part 9A i Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 (lov om skatter (internationale og andre bestemmelser) af 2010) er berettiget i tilfælde, hvor alene det såkaldte kriterium om kapital med tilknytning til Det Forenede Kongerige kan begrunde anvendelsen af afgiften for et kontrolleret udenlandsk selskab i medfør af det kontrafaktiske Chapter 5 i Part 9A i Taxation (International and Other Provisions) Act 2010, idet dette kriterium kan være meget vanskeligt at administrere i praksis, men samtidig mener Kommissionen uden at give en begrundelse herfor, at det nævnte Chapter 9 aldrig er berettiget i tilfælde, hvor kriteriet om nøglepersonfunktioner indebærer, at der skal pålægges en afgift for et kontrolleret udenlandsk selskab. Kriteriet om nøglepersonfunktioner er meget vanskeligt at anvende i praksis, således at Kommissionen skulle have konstateret, at Chapter 9 i Part 9A i Det Forenede Kongeriges Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 var berettiget også ved anvendelsen af dette kriterium, og den skulle derved have konkluderet, at der ikke foreligger statsstøtte. |
| --- | --- |

5.

Femte anbringende om, at selv såfremt det antages, at de omhandlede regler om kontrollerede udenlandske selskaber udgør statsstøtte som omhandlet i artikel 107, stk. 1, TEUF, konkluderede Kommissionen fejlagtigt i den anfægtede afgørelse, at det ikke var muligt at begrunde, at de omhandlede foranstaltninger var forenelige med EU-reglerne om statsstøtte. Den anfægtede afgørelse er endvidere irrationel og inkonsekvent, for så vidt som Kommissionen med rette anerkendte, at Chapter 9 i Part 9A i Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 (lov om skatter (internationale og andre bestemmelser) af 2010) er berettiget i tilfælde, hvor alene det såkaldte kriterium om kapital med tilknytning til Det Forenede Kongerige kan begrunde anvendelsen af afgiften for et kontrolleret udenlandsk selskab i medfør af det kontrafaktiske Chapter 5 i Part 9A i Taxation (International and Other Provisions) Act 2010, idet dette kriterium kan være meget vanskeligt at administrere i praksis, men samtidig mener Kommissionen uden at give en begrundelse herfor, at det nævnte Chapter 9 aldrig er berettiget i tilfælde, hvor kriteriet om nøglepersonfunktioner indebærer, at der skal pålægges en afgift for et kontrolleret udenlandsk selskab. Kriteriet om nøglepersonfunktioner er meget vanskeligt at anvende i praksis, således at Kommissionen skulle have konstateret, at Chapter 9 i Part 9A i Det Forenede Kongeriges Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 var berettiget også ved anvendelsen af dette kriterium, og den skulle derved have konkluderet, at der ikke foreligger statsstøtte.

| 6. | Sjette anbringende om, at såfremt den anfægtede afgørelse opretholdes, vil gennemførelsen heraf ved tilbagesøgning af den angivelige statsstøtte fra sagsøgerne være i strid med grundlæggende principper i EU-lovgivningen, herunder etableringsfriheden og den frie udveksling af tjenesteydelser, idet det bemærkes, at de omhandlede kontrollerede udenlandske selskaber i sagsøgerens tilfælde er beliggende i andre medlemsstater. |
| --- | --- |

6.

Sjette anbringende om, at såfremt den anfægtede afgørelse opretholdes, vil gennemførelsen heraf ved tilbagesøgning af den angivelige statsstøtte fra sagsøgerne være i strid med grundlæggende principper i EU-lovgivningen, herunder etableringsfriheden og den frie udveksling af tjenesteydelser, idet det bemærkes, at de omhandlede kontrollerede udenlandske selskaber i sagsøgerens tilfælde er beliggende i andre medlemsstater.

| 7. | Syvende anbringende om, at anmodningen om tilbagebetaling i den anfægtede afgørelse er ubegrundet og i strid med grundlæggende EU-retlige principper. |
| --- | --- |

7.

Syvende anbringende om, at anmodningen om tilbagebetaling i den anfægtede afgørelse er ubegrundet og i strid med grundlæggende EU-retlige principper.

| 8. | Ottende anbringende om, at Kommissionen gav en utilstrækkelig begrundelse for kritiske forhold i den anfægtede afgørelse, såsom konklusionen om, at afgiften for et kontrolleret udenlandsk selskab i henhold til Chapter 5 i Part 9A i Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 kunne anvendes uden vanskeligheder eller uforholdsmæssige byrder ved hjælp af kriteriet om nøglepersonfunktioner. |
| --- | --- |

8.

Ottende anbringende om, at Kommissionen gav en utilstrækkelig begrundelse for kritiske forhold i den anfægtede afgørelse, såsom konklusionen om, at afgiften for et kontrolleret udenlandsk selskab i henhold til Chapter 5 i Part 9A i Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 kunne anvendes uden vanskeligheder eller uforholdsmæssige byrder ved hjælp af kriteriet om nøglepersonfunktioner.

| 9. | Niende anbringende om, at den anfægtede afgørelse ligeledes tilsidesætter princippet om god forvaltningsskik, som indebærer, at Kommissionen skal sørge for, at der er gennemsigtighed og forudsigelighed i dens administrative procedurer, og at den skal træffe afgørelse inden for en rimelig tidsfrist. Det er ikke rimeligt, at Kommissionen har været mere end fire år om at træffe afgørelse om at indlede undersøgelsen i nærværende sag, eller at den har truffet afgørelse mere end seks år efter, at den anfægtede foranstaltning trådte i kraft. |
| --- | --- |

9.

Niende anbringende om, at den anfægtede afgørelse ligeledes tilsidesætter princippet om god forvaltningsskik, som indebærer, at Kommissionen skal sørge for, at der er gennemsigtighed og forudsigelighed i dens administrative procedurer, og at den skal træffe afgørelse inden for en rimelig tidsfrist. Det er ikke rimeligt, at Kommissionen har været mere end fire år om at træffe afgørelse om at indlede undersøgelsen i nærværende sag, eller at den har truffet afgørelse mere end seks år efter, at den anfægtede foranstaltning trådte i kraft.

---

| 27.1.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 27/48 |
| --- | --- | --- | --- |

27.1.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 27/48

---

Sag anlagt den 1. november 2019 – The Vitec Group mod Kommissionen

(Sag T-748/19)

(2020/C 27/52)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøger: The Vitec Group plc (Richmond, Det Forenede Kongerige) (ved barrister C. McDonnell, solicitor B. Goren, advokat M. Peristeraki og solicitor K. Desai)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen

Sagsøgerens påstande

| — | Det fastslås, at der ikke er blevet givet ulovlig statsstøtte, og artikel 1 i Europa-Kommissionens afgørelse af 2. april 2019 om statsstøtte SA.44896, der er gennemført af Det Forenede Kongerige vedrørende CFC Group Financing Exemption, annulleres, for så vidt som det heri fastslås, at der foreligger ulovlig statsstøtte, og der ses bort fra kravet om, at Det Forenede Kongerige skal tilbagesøge den angiveligt ulovlige statsstøtte, som sagsøgeren er blevet tildelt i denne forbindelse (artikel 2 og 3 i den anfægtede afgørelse). |
| --- | --- |

—

Det fastslås, at der ikke er blevet givet ulovlig statsstøtte, og artikel 1 i Europa-Kommissionens afgørelse af 2. april 2019 om statsstøtte SA.44896, der er gennemført af Det Forenede Kongerige vedrørende CFC Group Financing Exemption, annulleres, for så vidt som det heri fastslås, at der foreligger ulovlig statsstøtte, og der ses bort fra kravet om, at Det Forenede Kongerige skal tilbagesøge den angiveligt ulovlige statsstøtte, som sagsøgeren er blevet tildelt i denne forbindelse (artikel 2 og 3 i den anfægtede afgørelse).

| — | Subsidiært: Artikel 2 og 3 i den anfægtede afgørelse annulleres, for så vidt som de pålægger Det forenede Kongerige at tilbagesøge den angivelige statsstøtte fra sagsøgeren. |
| --- | --- |

—

Subsidiært: Artikel 2 og 3 i den anfægtede afgørelse annulleres, for så vidt som de pålægger Det forenede Kongerige at tilbagesøge den angivelige statsstøtte fra sagsøgeren.

| — | Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

—

Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren fremsat ni anbringender.

| 1. | Første anbringende om, at Kommissionen har misforstået konteksten for, formålet med og anvendelsen af Det Forenede Kongeriges regler for kontrollerede udenlandske selskaber hvad angår behandlingen af ikkehandelsrelaterede finansieringsindtægter. Kommissionens konklusioner i den anfægtede afgørelse hviler på en række åbenbare fejl. Kommissionen har navnlig begået åbenbare fejl i dens forståelse af Det Forenede Kongeriges generelle skattesystem, i dens forståelse af formålene med ordningen for reglerne for kontrollerede udenlandske selskaber, med hensyn til det specifikke anvendelsesområde for skattefritagelsen for koncernintern finansiering og definitionen af fritagelsesberettigede låneforhold. |
| --- | --- |

1.

Første anbringende om, at Kommissionen har misforstået konteksten for, formålet med og anvendelsen af Det Forenede Kongeriges regler for kontrollerede udenlandske selskaber hvad angår behandlingen af ikkehandelsrelaterede finansieringsindtægter. Kommissionens konklusioner i den anfægtede afgørelse hviler på en række åbenbare fejl. Kommissionen har navnlig begået åbenbare fejl i dens forståelse af Det Forenede Kongeriges generelle skattesystem, i dens forståelse af formålene med ordningen for reglerne for kontrollerede udenlandske selskaber, med hensyn til det specifikke anvendelsesområde for skattefritagelsen for koncernintern finansiering og definitionen af fritagelsesberettigede låneforhold.

| 2. | Andet anbringende om, at Kommissionen urigtigt fortolker skattefritagelsen for koncernintern finansiering som en skattefritagelse og dermed en fordel. I forbindelse med ikkehandelsrelaterede finansieringsindtægter udgør skattefritagelsen for koncernintern finansiering en afgiftsbestemmelse og en del af definitionen af grænserne for reglerne for kontrollerede udenlandske selskaber – og ikke en selektiv fordel. Kommissionen har ikke fremlagt nogen kvantitativ analyse for at påvise, at der er tale om en fordel, og i mangel af tungtvejende beviser for, at den pågældende foranstaltning bevirker en fordel, kan den anfægtede afgørelse ikke opretholdes. |
| --- | --- |

2.

Andet anbringende om, at Kommissionen urigtigt fortolker skattefritagelsen for koncernintern finansiering som en skattefritagelse og dermed en fordel. I forbindelse med ikkehandelsrelaterede finansieringsindtægter udgør skattefritagelsen for koncernintern finansiering en afgiftsbestemmelse og en del af definitionen af grænserne for reglerne for kontrollerede udenlandske selskaber – og ikke en selektiv fordel. Kommissionen har ikke fremlagt nogen kvantitativ analyse for at påvise, at der er tale om en fordel, og i mangel af tungtvejende beviser for, at den pågældende foranstaltning bevirker en fordel, kan den anfægtede afgørelse ikke opretholdes.

| 3. | Tredje anbringende om, at Kommissionen foretog en urigtig identifikation af referencesystemet for vurderingen af virkningerne af reglerne for kontrollerede udenlandske selskaber og med urette fastslog, at reglerne om kontrollerede udenlandske selskaber var forskellige fra Det Forenede Kongeriges overordnede selskabsskatteordning. Kommissionen har ikke forstået formålet med reglerne for kontrollerede udenlandske selskaber korrekt og har ikke taget hensyn til Det Forenede Kongeriges skønsmargen. |
| --- | --- |

3.

Tredje anbringende om, at Kommissionen foretog en urigtig identifikation af referencesystemet for vurderingen af virkningerne af reglerne for kontrollerede udenlandske selskaber og med urette fastslog, at reglerne om kontrollerede udenlandske selskaber var forskellige fra Det Forenede Kongeriges overordnede selskabsskatteordning. Kommissionen har ikke forstået formålet med reglerne for kontrollerede udenlandske selskaber korrekt og har ikke taget hensyn til Det Forenede Kongeriges skønsmargen.

| 4. | Fjerde anbringende om, at Kommissionen har begået åbenbare fejl i sin analyse af statsstøtten og anvendt de forkerte test i forbindelse med vurderingen af spørgsmålet om sammenlignelighed. Kommissionen har ikke taget hensyn til det forskellige risikoniveau for Det Forenede Kongeriges skattegrundlag som mellem lån til en koncernenhed med skattepligt i Det Forenede Kongerige og lån til en koncernenhed, som ikke har skattepligt i Det Forenede Kongerige, og ulogisk konkluderet, at koncerninterne lån kan sammenlignes med tredjepartslån. |
| --- | --- |

4.

Fjerde anbringende om, at Kommissionen har begået åbenbare fejl i sin analyse af statsstøtten og anvendt de forkerte test i forbindelse med vurderingen af spørgsmålet om sammenlignelighed. Kommissionen har ikke taget hensyn til det forskellige risikoniveau for Det Forenede Kongeriges skattegrundlag som mellem lån til en koncernenhed med skattepligt i Det Forenede Kongerige og lån til en koncernenhed, som ikke har skattepligt i Det Forenede Kongerige, og ulogisk konkluderet, at koncerninterne lån kan sammenlignes med tredjepartslån.

| 5. | Femte anbringende om, at selv såfremt det antages, at de omhandlede regler om kontrollerede udenlandske selskaber udgør statsstøtte som omhandlet i artikel 107, stk. 1, TEUF, konkluderede Kommissionen fejlagtigt i den anfægtede afgørelse, at det ikke var muligt at begrunde, at de omhandlede foranstaltninger var forenelige med EU-reglerne om statsstøtte. Den anfægtede afgørelse er endvidere irrationel og inkonsekvent, for så vidt som Kommissionen med rette anerkendte, at Chapter 9 i Part 9A i Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 (lov om skatter (internationale og andre bestemmelser) af 2010) er berettiget i tilfælde, hvor alene det såkaldte kriterium om kapital med tilknytning til Det Forenede Kongerige kan begrunde anvendelsen af afgiften for et kontrolleret udenlandsk selskab i medfør af det kontrafaktiske Chapter 5 i Part 9A i Taxation (International and Other Provisions) Act 2010, idet dette kriterium kan være meget vanskeligt at administrere i praksis, men samtidig mener Kommissionen uden at give en begrundelse herfor, at det nævnte Chapter 9 aldrig er berettiget i tilfælde, hvor kriteriet om nøglepersonfunktioner indebærer, at der skal pålægges en afgift for et kontrolleret udenlandsk selskab. Kriteriet om nøglepersonfunktioner er meget vanskeligt at anvende i praksis, således at Kommissionen skulle have konstateret, at Chapter 9 i Part 9A i Det Forenede Kongeriges Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 var berettiget også ved anvendelsen af dette kriterium, og den skulle derved have konkluderet, at der ikke foreligger statsstøtte. |
| --- | --- |

5.

Femte anbringende om, at selv såfremt det antages, at de omhandlede regler om kontrollerede udenlandske selskaber udgør statsstøtte som omhandlet i artikel 107, stk. 1, TEUF, konkluderede Kommissionen fejlagtigt i den anfægtede afgørelse, at det ikke var muligt at begrunde, at de omhandlede foranstaltninger var forenelige med EU-reglerne om statsstøtte. Den anfægtede afgørelse er endvidere irrationel og inkonsekvent, for så vidt som Kommissionen med rette anerkendte, at Chapter 9 i Part 9A i Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 (lov om skatter (internationale og andre bestemmelser) af 2010) er berettiget i tilfælde, hvor alene det såkaldte kriterium om kapital med tilknytning til Det Forenede Kongerige kan begrunde anvendelsen af afgiften for et kontrolleret udenlandsk selskab i medfør af det kontrafaktiske Chapter 5 i Part 9A i Taxation (International and Other Provisions) Act 2010, idet dette kriterium kan være meget vanskeligt at administrere i praksis, men samtidig mener Kommissionen uden at give en begrundelse herfor, at det nævnte Chapter 9 aldrig er berettiget i tilfælde, hvor kriteriet om nøglepersonfunktioner indebærer, at der skal pålægges en afgift for et kontrolleret udenlandsk selskab. Kriteriet om nøglepersonfunktioner er meget vanskeligt at anvende i praksis, således at Kommissionen skulle have konstateret, at Chapter 9 i Part 9A i Det Forenede Kongeriges Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 var berettiget også ved anvendelsen af dette kriterium, og den skulle derved have konkluderet, at der ikke foreligger statsstøtte.

| 6. | Sjette anbringende om, at såfremt den anfægtede afgørelse opretholdes, vil gennemførelsen heraf ved tilbagesøgning af den angivelige statsstøtte fra sagsøgeren være i strid med grundlæggende principper i EU-lovgivningen, herunder etableringsfriheden og den frie udveksling af tjenesteydelser, idet det bemærkes, at de omhandlede kontrollerede udenlandske selskab i sagsøgerens tilfælde er beliggende i andre medlemsstater. |
| --- | --- |

6.

Sjette anbringende om, at såfremt den anfægtede afgørelse opretholdes, vil gennemførelsen heraf ved tilbagesøgning af den angivelige statsstøtte fra sagsøgeren være i strid med grundlæggende principper i EU-lovgivningen, herunder etableringsfriheden og den frie udveksling af tjenesteydelser, idet det bemærkes, at de omhandlede kontrollerede udenlandske selskab i sagsøgerens tilfælde er beliggende i andre medlemsstater.

| 7. | Syvende anbringende om, at anmodningen om tilbagebetaling i den anfægtede afgørelse er ubegrundet og i strid med grundlæggende principper i EU-lovgivningen. |
| --- | --- |

7.

Syvende anbringende om, at anmodningen om tilbagebetaling i den anfægtede afgørelse er ubegrundet og i strid med grundlæggende principper i EU-lovgivningen.

| 8. | Ottende anbringende om, at Kommissionen gav en utilstrækkelig begrundelse for kritiske forhold i den anfægtede afgørelse, såsom konklusionen om, at afgiften for et kontrolleret udenlandsk selskab i henhold til det nævnte Chapter 5 kunne anvendes uden vanskeligheder eller uforholdsmæssige byrder ved hjælp af kriteriet om nøglepersonfunktioner. |
| --- | --- |

8.

Ottende anbringende om, at Kommissionen gav en utilstrækkelig begrundelse for kritiske forhold i den anfægtede afgørelse, såsom konklusionen om, at afgiften for et kontrolleret udenlandsk selskab i henhold til det nævnte Chapter 5 kunne anvendes uden vanskeligheder eller uforholdsmæssige byrder ved hjælp af kriteriet om nøglepersonfunktioner.

| 9. | Niende anbringende om, at den anfægtede afgørelse ligeledes tilsidesætter princippet om god forvaltningsskik, som indebærer, at Kommissionen skal sørge for, at der er gennemsigtighed og forudsigelighed i dens administrative procedurer, og at den skal træffe afgørelse inden for en rimelig tidsfrist. Det er ikke rimeligt, at Kommissionen har været mere end fire år om at træffe afgørelse om at indlede undersøgelsen i nærværende sag, eller at den har truffet afgørelse mere end seks år efter, at den anfægtede foranstaltning trådte i kraft. |
| --- | --- |

9.

Niende anbringende om, at den anfægtede afgørelse ligeledes tilsidesætter princippet om god forvaltningsskik, som indebærer, at Kommissionen skal sørge for, at der er gennemsigtighed og forudsigelighed i dens administrative procedurer, og at den skal træffe afgørelse inden for en rimelig tidsfrist. Det er ikke rimeligt, at Kommissionen har været mere end fire år om at træffe afgørelse om at indlede undersøgelsen i nærværende sag, eller at den har truffet afgørelse mere end seks år efter, at den anfægtede foranstaltning trådte i kraft.

---

| 27.1.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 27/49 |
| --- | --- | --- | --- |

27.1.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 27/49

---

Sag anlagt den 4. november 2019 – Reckitt Benckiser Investments m.fl. mod Kommissionen

(Sag T-751/19)

(2020/C 27/53)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøgere: Reckitt Benckiser Investments Ltd (Slough, Det Forenede Kongerige) og fem andre sagsøgere (ved barrister C. Quigley og solicitors P. Halford og A. Langley)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen

Sagsøgernes påstande

| — | Kommissionens afgørelse af 2. april 2019 om Det Forenede Kongeriges statsstøtte (SA.44896) vedrørende skattefritagelse for koncernintern finansiering for kontrollerede udenlandske selskaber annulleres. |
| --- | --- |

—

Kommissionens afgørelse af 2. april 2019 om Det Forenede Kongeriges statsstøtte (SA.44896) vedrørende skattefritagelse for koncernintern finansiering for kontrollerede udenlandske selskaber annulleres.

| — | Subsidiært annulleres den anfægtede afgørelses artikel 2, for så vidt som den vedrører sagsøgerne. |
| --- | --- |

—

Subsidiært annulleres den anfægtede afgørelses artikel 2, for så vidt som den vedrører sagsøgerne.

| — | Mere subsidiært annulleres den anfægtede afgørelses artikel 2 for så vidt angår al støtte, der måtte være tildelt i henhold til skattefritagelsen for koncernintern finansiering i perioden forud for den 24. november 2017, for så vidt som den angår sagsøgerne. |
| --- | --- |

—

Mere subsidiært annulleres den anfægtede afgørelses artikel 2 for så vidt angår al støtte, der måtte være tildelt i henhold til skattefritagelsen for koncernintern finansiering i perioden forud for den 24. november 2017, for så vidt som den angår sagsøgerne.

| — | Europa-Kommissionen tilpligtes under alle omstændigheder at betale sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

—

Europa-Kommissionen tilpligtes under alle omstændigheder at betale sagsomkostningerne.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgerne fremsat tre anbringender.

| 1. | Med det første anbringende gøres gældende, at den anfægtede afgørelses artikel 1 er ulovlig af følgende grunde:






  a. | Kommissionen begik en retlig fejl og anlagde åbenbart urigtige skøn, da den fastslog, at skattefritagelsen for koncernintern finansiering udgør en økonomisk fordel som omhandlet i artikel 107, stk. 1, TEUF ved navnlig:






  i. | ikke at tage hensyn til: den historiske baggrund for indførelsen af reglerne om kontrollerede udenlandske selskaber i selskabsskattesystemet i Det Forenede Kongerige, begrænsninger, der er blevet pålagt Det Forenede Kongerige ved anvendelsen af EU-retten, særligt etableringsfriheden; territorialitet og andre politiske grunde til strukturen i de regler om kontrollerede udenlandske selskaber, der blev indført i Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 (lov om skatter (internationale og andre bestemmelser) af 2010) med virkning fra den 1. januar 2013; og formålet med medlemsstaternes, herunder Det Forenede Kongeriges, beskatningskompetence i forbindelse med udformningen af reglerne om kontrollerede udenlandske selskaber; |
| --- | --- | --- | --- |

1.

Med det første anbringende gøres gældende, at den anfægtede afgørelses artikel 1 er ulovlig af følgende grunde:

a.

Kommissionen begik en retlig fejl og anlagde åbenbart urigtige skøn, da den fastslog, at skattefritagelsen for koncernintern finansiering udgør en økonomisk fordel som omhandlet i artikel 107, stk. 1, TEUF ved navnlig:

i.

ikke at tage hensyn til: den historiske baggrund for indførelsen af reglerne om kontrollerede udenlandske selskaber i selskabsskattesystemet i Det Forenede Kongerige, begrænsninger, der er blevet pålagt Det Forenede Kongerige ved anvendelsen af EU-retten, særligt etableringsfriheden; territorialitet og andre politiske grunde til strukturen i de regler om kontrollerede udenlandske selskaber, der blev indført i Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 (lov om skatter (internationale og andre bestemmelser) af 2010) med virkning fra den 1. januar 2013; og formålet med medlemsstaternes, herunder Det Forenede Kongeriges, beskatningskompetence i forbindelse med udformningen af reglerne om kontrollerede udenlandske selskaber;

| ii. | at hævde, at den ikke-obligatoriske karakter af et krav i henhold til Chapter 9 i Part 9A i Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 udgør gunstig behandling, der giver en fordel. |
| --- | --- |

ii.

at hævde, at den ikke-obligatoriske karakter af et krav i henhold til Chapter 9 i Part 9A i Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 udgør gunstig behandling, der giver en fordel.

| b. | Kommissionen begik en retlig fejl og anlagde åbenbart urigtige skøn, da den fastslog, at skattefritagelsen for koncernintern finansiering udgør en selektiv fordel som omhandlet i artikel 107, stk. 1, TEUF, særligt ved:






  i. | for så vidt angår den relevante referenceramme:






  I. | fejlagtigt at fastslå, at referencerammen udelukkende bestod af reglerne om kontrollerede udenlandske selskaber og/eller udelukkende Chapter 5 i part 9A i Taxation (International and Other Provisions) Act 2010; |
| --- | --- | --- | --- |

b.

Kommissionen begik en retlig fejl og anlagde åbenbart urigtige skøn, da den fastslog, at skattefritagelsen for koncernintern finansiering udgør en selektiv fordel som omhandlet i artikel 107, stk. 1, TEUF, særligt ved:

i.

for så vidt angår den relevante referenceramme:

I.

fejlagtigt at fastslå, at referencerammen udelukkende bestod af reglerne om kontrollerede udenlandske selskaber og/eller udelukkende Chapter 5 i part 9A i Taxation (International and Other Provisions) Act 2010;

| II. | fejlagtigt at fastslå, at formålet med referencesystemet udelukkende var at beskatte indtægter fra aktiviteter i Det Forenede Kongerige og aktiver, der er blevet kunstigt overført fra Det Forenede Kongerige, uden behørig hensyntagen til, hvorvidt de relevante omhandlede transaktioner giver risiko for formindskelse af beskatningsgrundlaget i Det Forenede Kongerige. |
| --- | --- |

II.

fejlagtigt at fastslå, at formålet med referencesystemet udelukkende var at beskatte indtægter fra aktiviteter i Det Forenede Kongerige og aktiver, der er blevet kunstigt overført fra Det Forenede Kongerige, uden behørig hensyntagen til, hvorvidt de relevante omhandlede transaktioner giver risiko for formindskelse af beskatningsgrundlaget i Det Forenede Kongerige.

| ii. | for så vidt angår fastlæggelsen af en undtagelse til referencerammen:






  I. | at foretage en fejlagtig bedømmelse af relevansen og betydningen af nøglepersonfunktioner; |
| --- | --- | --- |

ii.

for så vidt angår fastlæggelsen af en undtagelse til referencerammen:

I.

at foretage en fejlagtig bedømmelse af relevansen og betydningen af nøglepersonfunktioner;

| II. | at foretage en fejlagtig bedømmelse af sammenligneligheden af fritagelsesberettigede låneforhold med udlån (i) til forretningsmæssigt forbundne parter, der er hjemmehørende i Det Forenede Kongerige, og (ii) til tredjeparter |
| --- | --- |

II.

at foretage en fejlagtig bedømmelse af sammenligneligheden af fritagelsesberettigede låneforhold med udlån (i) til forretningsmæssigt forbundne parter, der er hjemmehørende i Det Forenede Kongerige, og (ii) til tredjeparter

| III. | uretmæssigt at støtte sig til Rådets direktiv (EU) 2016/1164 (1) |
| --- | --- |

III.

uretmæssigt at støtte sig til Rådets direktiv (EU) 2016/1164 (1)

| IV. | at foretage en fejlagtig bedømmelse af de sammenlignelige risici for tilsidesættelse af etableringsfriheden for fritagne og ikke fritagne kategorier i reglerne om kontrollerede udenlandske selskaber. |
| --- | --- |

IV.

at foretage en fejlagtig bedømmelse af de sammenlignelige risici for tilsidesættelse af etableringsfriheden for fritagne og ikke fritagne kategorier i reglerne om kontrollerede udenlandske selskaber.

| iii. | for så vidt angår begrundelsen for den angivelige undtagelse






  I. | fejlagtigt at fastslå, at begrundelsen om behovet for, at systemet kan administreres og forvaltes, ikke omfattede nøglepersonfunktioner. |
| --- | --- | --- |

iii.

for så vidt angår begrundelsen for den angivelige undtagelse

I.

fejlagtigt at fastslå, at begrundelsen om behovet for, at systemet kan administreres og forvaltes, ikke omfattede nøglepersonfunktioner.

| II. | fejlagtigt at fastslå, at Group Financing Exemption ikke kunne begrundes med henvisning til foreneligheden med etableringsfriheden. |
| --- | --- |

II.

fejlagtigt at fastslå, at Group Financing Exemption ikke kunne begrundes med henvisning til foreneligheden med etableringsfriheden.

| 2. | Med det andet anbringende gøres gældende, at den anfægtede afgørelses artikel 2 er ulovlig som følge af en tilsidesættelse af berettigede forventninger, retssikkerhedsprincippet og proportionalitetsprincippet. |
| --- | --- |

2.

Med det andet anbringende gøres gældende, at den anfægtede afgørelses artikel 2 er ulovlig som følge af en tilsidesættelse af berettigede forventninger, retssikkerhedsprincippet og proportionalitetsprincippet.

| 3. | Med det tredje anbringende gøres subsidiært gældende, at der ikke kan pålægges tilbagesøgning med hensyn til nogen støtte, der er blevet tildelt i henhold til skattefritagelsen for koncernintern finansiering forud for den 24. november 2017, da Kommissionen offentligjorde sin åbningsafgørelse. |
| --- | --- |

3.

Med det tredje anbringende gøres subsidiært gældende, at der ikke kan pålægges tilbagesøgning med hensyn til nogen støtte, der er blevet tildelt i henhold til skattefritagelsen for koncernintern finansiering forud for den 24. november 2017, da Kommissionen offentligjorde sin åbningsafgørelse.

---

(1)  Rådets direktiv (EU) 2016/1164 af 12.7.2016 om regler til bekæmpelse af metoder til skatteundgåelse, der direkte indvirker på det indre markeds funktion (EUT 2016 L 193, s.1)

---

| 27.1.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 27/51 |
| --- | --- | --- | --- |

27.1.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 27/51

---

Sag anlagt den 5. november 2019 – Inchcape mod Kommissionen

(Sag T-752/19)

(2020/C 27/54)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøger: Inchcape plc (London, Det Forenede Kongerige) (ved solicitor M. Anderson)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen

Sagsøgerens påstande

| — | Kommissionens afgørelse (EU) 2019/1352 af 2. april 2019 om statsstøtte SA.44896, der er gennemført af Det Forenede Kongerige vedrørende CFC Group Financing Exemption (EUT 2019 L 216, s. 1), annulleres i sin helhed, for så vidt som den vedrører sagsøgeren. |
| --- | --- |

—

Kommissionens afgørelse (EU) 2019/1352 af 2. april 2019 om statsstøtte SA.44896, der er gennemført af Det Forenede Kongerige vedrørende CFC Group Financing Exemption (EUT 2019 L 216, s. 1), annulleres i sin helhed, for så vidt som den vedrører sagsøgeren.

| — | Subsidiært fastslås det, at der ved fastsættelsen af det støttebeløb, som skal tilbagebetales, skal tages hensyn til tab, nedsættelser eller fritagelser, som sagsøgeren kunne indrømmes, da selskabet anmodede om koncernfinansieringsfritagelse, eller som sagsøgeren kunne være blevet indrømmet, såfremt selskabet ikke havde anmodet om denne koncernfinansieringsfritagelse, selv om adgangen til sådanne tab, nedsættelser eller fritagelser nu er forældet i henhold til Det Forenede Kongeriges lovgivning, og uanset deres automatiske karakter. |
| --- | --- |

—

Subsidiært fastslås det, at der ved fastsættelsen af det støttebeløb, som skal tilbagebetales, skal tages hensyn til tab, nedsættelser eller fritagelser, som sagsøgeren kunne indrømmes, da selskabet anmodede om koncernfinansieringsfritagelse, eller som sagsøgeren kunne være blevet indrømmet, såfremt selskabet ikke havde anmodet om denne koncernfinansieringsfritagelse, selv om adgangen til sådanne tab, nedsættelser eller fritagelser nu er forældet i henhold til Det Forenede Kongeriges lovgivning, og uanset deres automatiske karakter.

| — | Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagsøgerens sagsomkostninger. |
| --- | --- |

—

Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagsøgerens sagsomkostninger.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren fremsat ni anbringender.

| 1. | Første anbringende om, at sagsøgte ikke har godtgjort, at koncernfinansieringsfritagelsen udgør en fordel. Sagsøgeren har gjort gældende, at sagsøgte ikke har påvist, at der er tale om en fordel i hvert enkelt tilfælde, hvor der er anmodet om koncernfinansieringsfritagelse. |
| --- | --- |

1.

Første anbringende om, at sagsøgte ikke har godtgjort, at koncernfinansieringsfritagelsen udgør en fordel. Sagsøgeren har gjort gældende, at sagsøgte ikke har påvist, at der er tale om en fordel i hvert enkelt tilfælde, hvor der er anmodet om koncernfinansieringsfritagelse.

| 2. | Andet anbringende om, at der ikke var nogen indblanding fra statens side eller med statsmidler. Sagsøgeren har gjort gældende, at sagsøgte ikke har godtgjort, at anmodningen om koncernfinansieringsfritagelse faktisk har ført til en nedsættelse af det selskabsskattetilsvar, der følger af Det Forenede Kongeriges lovgivning. |
| --- | --- |

2.

Andet anbringende om, at der ikke var nogen indblanding fra statens side eller med statsmidler. Sagsøgeren har gjort gældende, at sagsøgte ikke har godtgjort, at anmodningen om koncernfinansieringsfritagelse faktisk har ført til en nedsættelse af det selskabsskattetilsvar, der følger af Det Forenede Kongeriges lovgivning.

| 3. | Tredje anbringende om, at koncernfinansieringsfritagelsen ikke begunstiger visse virksomheder eller produktionen af visse varer. Sagsøgeren har gjort gældende, at sagsøgte har begået fejl ved i) at definere referencesystemet for snævert som reglerne i Part 9A i Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 (lov om skatter (internationale og andre bestemmelser) af 2010) i stedet for som Det Forenede Kongeriges bredere selskabsskattesystem, ii) ikke at indse, at Chapter 9 i Part 9A i Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 ikke udgør en undtagelse til Chapter 5 heri, og iii) ikke at anerkende, at selv såfremt det nævnte Chapter 9 udgjorde en undtagelse til Chapter 5, ville det være begrundet ved karakteren af eller den almindelige opbygning af det nævnte Part 9A. |
| --- | --- |

3.

Tredje anbringende om, at koncernfinansieringsfritagelsen ikke begunstiger visse virksomheder eller produktionen af visse varer. Sagsøgeren har gjort gældende, at sagsøgte har begået fejl ved i) at definere referencesystemet for snævert som reglerne i Part 9A i Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 (lov om skatter (internationale og andre bestemmelser) af 2010) i stedet for som Det Forenede Kongeriges bredere selskabsskattesystem, ii) ikke at indse, at Chapter 9 i Part 9A i Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 ikke udgør en undtagelse til Chapter 5 heri, og iii) ikke at anerkende, at selv såfremt det nævnte Chapter 9 udgjorde en undtagelse til Chapter 5, ville det være begrundet ved karakteren af eller den almindelige opbygning af det nævnte Part 9A.

| 4. | Fjerde anbringende om, at koncernfinansieringsfritagelsen ikke påvirker handelen mellem medlemsstater. Sagsøgeren har gjort gældende, at Kommissionen har begået en fejl ved at konkludere, at koncernfinansieringsfritagelsen kan have indflydelse på multinationale koncerners valg med hensyn til, hvor i EU deres koncernfinansieringsopgaver skal udøves, og deres hovedkontor placeres. |
| --- | --- |

4.

Fjerde anbringende om, at koncernfinansieringsfritagelsen ikke påvirker handelen mellem medlemsstater. Sagsøgeren har gjort gældende, at Kommissionen har begået en fejl ved at konkludere, at koncernfinansieringsfritagelsen kan have indflydelse på multinationale koncerners valg med hensyn til, hvor i EU deres koncernfinansieringsopgaver skal udøves, og deres hovedkontor placeres.

| 5. | Femte anbringende om, at koncernfinansieringsfritagelsen hverken fordrejer eller truer med at fordreje konkurrencen. Sagsøgeren har gjort gældende, at Kommissionen ikke har godtgjort, at anmodningen om koncernfinansieringsfritagelse faktisk har ført til en nedsættelse af selskabsskattetilsvaret. |
| --- | --- |

5.

Femte anbringende om, at koncernfinansieringsfritagelsen hverken fordrejer eller truer med at fordreje konkurrencen. Sagsøgeren har gjort gældende, at Kommissionen ikke har godtgjort, at anmodningen om koncernfinansieringsfritagelse faktisk har ført til en nedsættelse af selskabsskattetilsvaret.

| 6. | Sjette anbringende om, at tilbagesøgningen af den angivelige støtte er i strid med generelle principper i EU-lovgivningen. Sagsøgeren har gjort gældende, at kriteriet om nøglepersonfunktioner i Section 371EB i Chapter 5 i Part 9A i Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 mangler retssikkerhed, at Det Forenede Kongerige kunne anlægge et skøn med henblik på at afhjælpe denne usikkerhed, og at sagsøgte har tilsidesat sin pligt til at foretage en fuldstændig analyse af samtlige relevante faktorer. Ved at pålægge tilbagesøgning af støtte har sagsøgte handlet i strid med artikel 16, stk. 1, i Rådets forordning (EU) 2015/1589 (1), der forbyder tilbagesøgning af støtte, hvis det vil være i modstrid med et generelt princip i EU-lovgivningen. |
| --- | --- |

6.

Sjette anbringende om, at tilbagesøgningen af den angivelige støtte er i strid med generelle principper i EU-lovgivningen. Sagsøgeren har gjort gældende, at kriteriet om nøglepersonfunktioner i Section 371EB i Chapter 5 i Part 9A i Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 mangler retssikkerhed, at Det Forenede Kongerige kunne anlægge et skøn med henblik på at afhjælpe denne usikkerhed, og at sagsøgte har tilsidesat sin pligt til at foretage en fuldstændig analyse af samtlige relevante faktorer. Ved at pålægge tilbagesøgning af støtte har sagsøgte handlet i strid med artikel 16, stk. 1, i Rådets forordning (EU) 2015/1589 (1), der forbyder tilbagesøgning af støtte, hvis det vil være i modstrid med et generelt princip i EU-lovgivningen.

| 7. | Syvende anbringende om, at den selektive fordel ville forsvinde, og at der ikke skulle tilbagebetales støtte, såfremt Det Forenede Kongerige med tilbagevirkende kraft udvidede koncernfinansieringsfritagelsen til også at omfatte udlån til foregående led og udlån til tredjepart. Sagsøgeren har gjort gældende, at sagsøgte ikke har indset, at dette ville fjerne enhver selektiv fordel (det formodes her, at denne fordel foreligger), og i så fald ville der ikke være nogen ulovlig støtte, som skulle tilbagebetales i henhold til EU-retten. |
| --- | --- |

7.

Syvende anbringende om, at den selektive fordel ville forsvinde, og at der ikke skulle tilbagebetales støtte, såfremt Det Forenede Kongerige med tilbagevirkende kraft udvidede koncernfinansieringsfritagelsen til også at omfatte udlån til foregående led og udlån til tredjepart. Sagsøgeren har gjort gældende, at sagsøgte ikke har indset, at dette ville fjerne enhver selektiv fordel (det formodes her, at denne fordel foreligger), og i så fald ville der ikke være nogen ulovlig støtte, som skulle tilbagebetales i henhold til EU-retten.

| 8. | Ottende anbringende om, at der ved fastsættelsen af det støttebeløb, som skal tilbagebetales, skal tages hensyn til tab, nedsættelser eller fritagelser, som sagsøgeren kunne indrømmes (det være sig ved et krav, et valg eller automatisk), da selskabet anmodede om koncernfinansieringsfritagelse, eller som sagsøgeren kunne være blevet indrømmet, såfremt selskabet ikke havde anmodet om denne koncernfinansieringsfritagelse, selv om adgangen til sådanne tab, nedsættelser eller fritagelser nu er forældet i henhold til Det Forenede Kongeriges lovgivning. Sagsøgeren har gjort gældende, at dette er en korrekt fortolkning af 203. betragtning til den anfægtede afgørelse, men for så vidt som dette ikke er tilfældet, er den anfægtede afgørelse forkert, idet manglende hensyntagen til sådanne tab, nedsættelser eller fritagelser fører til en for høj fastsættelse af støttebeløbet, hvilket vil medføre en fordrejning på det indre marked. |
| --- | --- |

8.

Ottende anbringende om, at der ved fastsættelsen af det støttebeløb, som skal tilbagebetales, skal tages hensyn til tab, nedsættelser eller fritagelser, som sagsøgeren kunne indrømmes (det være sig ved et krav, et valg eller automatisk), da selskabet anmodede om koncernfinansieringsfritagelse, eller som sagsøgeren kunne være blevet indrømmet, såfremt selskabet ikke havde anmodet om denne koncernfinansieringsfritagelse, selv om adgangen til sådanne tab, nedsættelser eller fritagelser nu er forældet i henhold til Det Forenede Kongeriges lovgivning. Sagsøgeren har gjort gældende, at dette er en korrekt fortolkning af 203. betragtning til den anfægtede afgørelse, men for så vidt som dette ikke er tilfældet, er den anfægtede afgørelse forkert, idet manglende hensyntagen til sådanne tab, nedsættelser eller fritagelser fører til en for høj fastsættelse af støttebeløbet, hvilket vil medføre en fordrejning på det indre marked.

| 9. | Niende anbringende om, at sagsøgte ikke har godtgjort sin begrundelse med hensyn til fritagelsen vedrørende »fritagelsesberettigede ressourcer« eller fritagelsen vedrørende »matched interest« og ikke har foretaget en fuldstændig analyse af samtlige relevante faktorer. Sagsøgeren har gjort gældende, at sagsøgte ikke sondrede imellem tre forskellige fritagelser i henhold til det nævnte Chapter 9 i Part 9A i Taxation (International and Other Provisions) Act 2010, som anvendes uafhængigt af hinanden, at sagsøgte ikke indså, at fritagelsen vedrørende »matched interest« ikke skal tages som udtryk for kriteriet om nøglepersonfunktioner, og at tilstedeværelsen af fritagelsen vedrørende »matched interest« i det nævnte Chapter 9 påviser, at sagsøgte begik en fejl ved at definere referencesystemet snævert som reglerne i Part 9A i stedet for som Det Forenede kongeriges bredere selskabsskattesystem. |
| --- | --- |

9.

Niende anbringende om, at sagsøgte ikke har godtgjort sin begrundelse med hensyn til fritagelsen vedrørende »fritagelsesberettigede ressourcer« eller fritagelsen vedrørende »matched interest« og ikke har foretaget en fuldstændig analyse af samtlige relevante faktorer. Sagsøgeren har gjort gældende, at sagsøgte ikke sondrede imellem tre forskellige fritagelser i henhold til det nævnte Chapter 9 i Part 9A i Taxation (International and Other Provisions) Act 2010, som anvendes uafhængigt af hinanden, at sagsøgte ikke indså, at fritagelsen vedrørende »matched interest« ikke skal tages som udtryk for kriteriet om nøglepersonfunktioner, og at tilstedeværelsen af fritagelsen vedrørende »matched interest« i det nævnte Chapter 9 påviser, at sagsøgte begik en fejl ved at definere referencesystemet snævert som reglerne i Part 9A i stedet for som Det Forenede kongeriges bredere selskabsskattesystem.

---

(1)  – Rådets forordning (EU) 2015/1589 af 13.7.2015 om fastlæggelse af regler for anvendelsen af artikel 108 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (EUT 2015, L 248, s. 9).

---

| 27.1.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 27/53 |
| --- | --- | --- | --- |

27.1.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 27/53

---

Sag anlagt den 7. november 2019 – Stagecoach Group mod Kommissionen

(Sag T-754/19)

(2020/C 27/55)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøger: Stagecoach Group plc (Perth, Det Forenede Kongerige) (ved solicitor J. Lesar og QC K. Beal)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen

Sagsøgerens påstande

| — | Kommissionens afgørelse (EU) 2019/1352 af 2. april 2019 om Det Forenede Kongeriges statsstøtte (SA.44896) vedrørende skattefritagelse for koncernintern finansiering for kontrollerede udenlandske selskaber (EUT 2019 L 216, s. 1) annulleres. |
| --- | --- |

—

Kommissionens afgørelse (EU) 2019/1352 af 2. april 2019 om Det Forenede Kongeriges statsstøtte (SA.44896) vedrørende skattefritagelse for koncernintern finansiering for kontrollerede udenlandske selskaber (EUT 2019 L 216, s. 1) annulleres.

| — | Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

—

Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren fremsat ni anbringender.

| 1. | Med det første anbringende gøres gældende, at Kommissionen foretog en fejlagtig anvendelse af artikel 107, stk. 1,TEUF og/eller anlagde et åbenbart urigtigt skøn eller foretog en åbenbart urigtig bedømmelse ved dens valg af referenceordning for analysen af beskatningsordningen. Sagsøgeren har anført, at Kommissionen som referenceordning skulle have anvendt Det Forenede Kongeriges selskabsbeskatningsordning og ikke blot selve ordningen for kontrollerede udenlandske selskaber. |
| --- | --- |

1.

Med det første anbringende gøres gældende, at Kommissionen foretog en fejlagtig anvendelse af artikel 107, stk. 1,TEUF og/eller anlagde et åbenbart urigtigt skøn eller foretog en åbenbart urigtig bedømmelse ved dens valg af referenceordning for analysen af beskatningsordningen. Sagsøgeren har anført, at Kommissionen som referenceordning skulle have anvendt Det Forenede Kongeriges selskabsbeskatningsordning og ikke blot selve ordningen for kontrollerede udenlandske selskaber.

| 2. | Med det andet anbringende gøres gældende, at Kommissionen begik en retlig fejl ved dens anvendelse af artikel 107, stk. 1, TEUF og/eller anlagde et åbenbart urigtigt skøn eller foretog en åbenbart urigtig bedømmelse, da den anvendte en fejlagtig tilgang ved analysen af ordningen for kontrollerede udenlandske selskaber. I 124.-126. betragtning til den anfægtede afgørelse behandlede Kommissionen med urette bestemmelserne i Chapter 9 i Part 9A i UK’s Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 (Det Forenede Kongeriges lov om skatter (internationale og andre bestemmelser) som en form for undtagelse til en almindelig skattepligt indeholdt i kapitel 5. |
| --- | --- |

2.

Med det andet anbringende gøres gældende, at Kommissionen begik en retlig fejl ved dens anvendelse af artikel 107, stk. 1, TEUF og/eller anlagde et åbenbart urigtigt skøn eller foretog en åbenbart urigtig bedømmelse, da den anvendte en fejlagtig tilgang ved analysen af ordningen for kontrollerede udenlandske selskaber. I 124.-126. betragtning til den anfægtede afgørelse behandlede Kommissionen med urette bestemmelserne i Chapter 9 i Part 9A i UK’s Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 (Det Forenede Kongeriges lov om skatter (internationale og andre bestemmelser) som en form for undtagelse til en almindelig skattepligt indeholdt i kapitel 5.

| 3. | Med det tredje anbringende gøres gældende, at Kommissionen begik en retlig fejl i forbindelse med dens anvendelse af artikel 107, stk. 1, TEUF, da den i 127.-151. betragtning til den anfægtede afgørelse fastslog, at selektivitetskriteriet var opfyldt, idet virksomheder, som befandt sig i faktisk og retligt sammenlignelige situationer, blev behandlet forskelligt. |
| --- | --- |

3.

Med det tredje anbringende gøres gældende, at Kommissionen begik en retlig fejl i forbindelse med dens anvendelse af artikel 107, stk. 1, TEUF, da den i 127.-151. betragtning til den anfægtede afgørelse fastslog, at selektivitetskriteriet var opfyldt, idet virksomheder, som befandt sig i faktisk og retligt sammenlignelige situationer, blev behandlet forskelligt.

| 4. | Med det fjerde anbringende gøres gældende, at fritagelsen vedrørende 75 % i henhold til Section 371ID i Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 er begrundet i beskatningsordningens karakter og almindelige opbygning. |
| --- | --- |

4.

Med det fjerde anbringende gøres gældende, at fritagelsen vedrørende 75 % i henhold til Section 371ID i Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 er begrundet i beskatningsordningens karakter og almindelige opbygning.

| 5. | Med det femte anbringende gøres gældende, at den omstændighed, at kontrollerede udenlandske selskaber, som opfyldte fritagelserne indeholdt i det pågældende chapter 9, som en klasse blev pålagt en skattepligt, ville udgøre en tilsidesættelse af sagsøgernes etableringsfrihed i strid med artikel 49 TEUF. |
| --- | --- |

5.

Med det femte anbringende gøres gældende, at den omstændighed, at kontrollerede udenlandske selskaber, som opfyldte fritagelserne indeholdt i det pågældende chapter 9, som en klasse blev pålagt en skattepligt, ville udgøre en tilsidesættelse af sagsøgernes etableringsfrihed i strid med artikel 49 TEUF.

| 6. | Med det sjette anbringende gøres gældende, at der blev anlagt et åbenbart urigtigt skøn eller foretaget en åbenbart urigtig vurdering med hensyn til 75 %-fritagelsen og spørgsmålet om en fast sats. |
| --- | --- |

6.

Med det sjette anbringende gøres gældende, at der blev anlagt et åbenbart urigtigt skøn eller foretaget en åbenbart urigtig vurdering med hensyn til 75 %-fritagelsen og spørgsmålet om en fast sats.

| 7. | Med det syvende anbringende gøres gældende, at Kommissionen afgørelse ikke overholder det almindelige EU-retlige princip om forbud mod forskelsbehandling eller det almindelige EU-retlige lighedsprincip. |
| --- | --- |

7.

Med det syvende anbringende gøres gældende, at Kommissionen afgørelse ikke overholder det almindelige EU-retlige princip om forbud mod forskelsbehandling eller det almindelige EU-retlige lighedsprincip.

| 8. | Med det ottende anbringende gøres gældende, at Kommissionen begik en retlig fejl, da den foretog en analog anvendelse af eller i for høj grad forlod sig på ordlyden af Rådets direktiv (EU) 2016/1164 (1), som ikke tidsmæssigt fandt anvendelse. |
| --- | --- |

8.

Med det ottende anbringende gøres gældende, at Kommissionen begik en retlig fejl, da den foretog en analog anvendelse af eller i for høj grad forlod sig på ordlyden af Rådets direktiv (EU) 2016/1164 (1), som ikke tidsmæssigt fandt anvendelse.

| 9. | Med det niende anbringende gøres gældende, at Kommissionen begik en retlig fejl i forbindelse med dens anvendelse af artikel 107, stk. 1, TEUF, da den i 176. betragtning til den anfægtede afgørelse fastslog, at der fandtes en klasse af modtagere (herunder sagsøgerne), og at sagsøgerne overhovedet havde opnået støtte, som skulle tilbagesøges i henhold til den anfægtede afgørelses artikel 2, stk. 1. |
| --- | --- |

9.

Med det niende anbringende gøres gældende, at Kommissionen begik en retlig fejl i forbindelse med dens anvendelse af artikel 107, stk. 1, TEUF, da den i 176. betragtning til den anfægtede afgørelse fastslog, at der fandtes en klasse af modtagere (herunder sagsøgerne), og at sagsøgerne overhovedet havde opnået støtte, som skulle tilbagesøges i henhold til den anfægtede afgørelses artikel 2, stk. 1.

---

(1)  Rådets direktiv (EU) 2016/1164 af 12.7. 2016 om regler til bekæmpelse af metoder til skatteundgåelse, der direkte indvirker på det indre markeds funktion (EUT 2016 L 193, s. 1).

---

| 27.1.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 27/54 |
| --- | --- | --- | --- |

27.1.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 27/54

---

Sag anlagt den 6. november 2019 – BBA International Investments mod Kommissionen

(Sag T-755/19)

(2020/C 27/56)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøger: BBA International Investments Sàrl (Luxembourg, Luxembourg) (ved advokaterne N. Niejahr og B. Hoorelbeke og solicitors A. Stratakis og P. O’Gara)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen

Sagsøgerens påstande

| — | Kommissionens afgørelse C(2019) 2526 final af 2. april 2019 om statsstøtte SA.44896, der er gennemført af Det Forenede Kongerige vedrørende CFC Group Financing Exemption (EUT 2019, L 216, s. 1), annulleres, for så vidt som det deri fastslås, at den angivelige støtteforanstaltning udgør støtte som omhandlet i artikel 107, stk. 1, TEUF og anordner tilbagesøgning heraf, inklusive renter, fra sagsøgeren. |
| --- | --- |

—

Kommissionens afgørelse C(2019) 2526 final af 2. april 2019 om statsstøtte SA.44896, der er gennemført af Det Forenede Kongerige vedrørende CFC Group Financing Exemption (EUT 2019, L 216, s. 1), annulleres, for så vidt som det deri fastslås, at den angivelige støtteforanstaltning udgør støtte som omhandlet i artikel 107, stk. 1, TEUF og anordner tilbagesøgning heraf, inklusive renter, fra sagsøgeren.

| — | Subsidiært annulleres den anfægtede afgørelses artikel 2, 3 og 4, for så vidt som der heri anordnes tilbagesøgning af uforenelig støtte med renter, herunder fra sagsøgeren. |
| --- | --- |

—

Subsidiært annulleres den anfægtede afgørelses artikel 2, 3 og 4, for så vidt som der heri anordnes tilbagesøgning af uforenelig støtte med renter, herunder fra sagsøgeren.

| — | Europa-Kommissionen tilpligtes at bære sine egne omkostninger og betale sagsøgerens omkostninger i sagen. |
| --- | --- |

—

Europa-Kommissionen tilpligtes at bære sine egne omkostninger og betale sagsøgerens omkostninger i sagen.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren fremsat fem anbringender.

| 1. | Første anbringende om, at Kommissionen tilsidesatte artikel 107, stk. 1, TEUF, da den fastslog, at den angivelige støtteforanstaltning indebærer en selektiv fordel:






  a) | for de selskaber, som gør brug af 75 %-fritagelsen for lav-risiko fritagelsesberettigede låneforhold, fordi Kommissionen






  — | med urette identificerede Det Forenede Kongeriges ordning for kontrollerede udenlandske selskaber som referenceordningen |
| --- | --- | --- | --- |

1.

Første anbringende om, at Kommissionen tilsidesatte artikel 107, stk. 1, TEUF, da den fastslog, at den angivelige støtteforanstaltning indebærer en selektiv fordel:

a)

for de selskaber, som gør brug af 75 %-fritagelsen for lav-risiko fritagelsesberettigede låneforhold, fordi Kommissionen

—

med urette identificerede Det Forenede Kongeriges ordning for kontrollerede udenlandske selskaber som referenceordningen

| — | begik en retlig fejl, da den konkluderede, at 75 %-fritagelsen udgør en undtagelse til referencebeskatningsordningen på det grundlag at:






  (i) | konklusionen om en undtagelse med urette er baseret på lovgivningsteknikken |
| --- | --- | --- |

—

begik en retlig fejl, da den konkluderede, at 75 %-fritagelsen udgør en undtagelse til referencebeskatningsordningen på det grundlag at:

(i)

konklusionen om en undtagelse med urette er baseret på lovgivningsteknikken

| (ii) | kriteriet om nøglepersonfunktioner ikke er det afgørende kriterium i forbindelse med Det Forenede Kongeriges ordning for kontrollerede udenlandske selskaber, og |
| --- | --- |

(ii)

kriteriet om nøglepersonfunktioner ikke er det afgørende kriterium i forbindelse med Det Forenede Kongeriges ordning for kontrollerede udenlandske selskaber, og

| (iii) | fritagelsesberettigede og ikke-fritagelsesberettigede låneforhold ikke er i samme faktiske og retlige situation, og idet Kommissionen under alle omstændigheder begik en retlig fejl, da den foretog en analog anvendelse af eller i for høj grad forlod sig på ordlyden af Rådets direktiv (EU) 2016/1164 (1). |
| --- | --- |

(iii)

fritagelsesberettigede og ikke-fritagelsesberettigede låneforhold ikke er i samme faktiske og retlige situation, og idet Kommissionen under alle omstændigheder begik en retlig fejl, da den foretog en analog anvendelse af eller i for høj grad forlod sig på ordlyden af Rådets direktiv (EU) 2016/1164 (1).

| — | begik en faktisk og retlig fejl, da den konkluderede, at 75 %-fritagelsen ikke er begrundet i karakteren og den almindelige opbygning af beskatningsordningen på samme måde som skattefritagelsen for koncernintern finansiering, der finder anvendelse på ikkehandelsrelaterede finansieringsindtægter omfattet af Section 371EC i Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 (Det Forenede Kongeriges lov om skatter (internationale og andre bestemmelser) af 2010 (kapitalinvesteringer fra Det Forenede Kongerige). |
| --- | --- |

—

begik en faktisk og retlig fejl, da den konkluderede, at 75 %-fritagelsen ikke er begrundet i karakteren og den almindelige opbygning af beskatningsordningen på samme måde som skattefritagelsen for koncernintern finansiering, der finder anvendelse på ikkehandelsrelaterede finansieringsindtægter omfattet af Section 371EC i Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 (Det Forenede Kongeriges lov om skatter (internationale og andre bestemmelser) af 2010 (kapitalinvesteringer fra Det Forenede Kongerige).

| b) | for de selskaber, der gør brug af undtagelserne vedrørende matched interest og fritagelsesberettigede ressourcer, fordi den






  — | med urette identificerede Det Forenede Kongeriges regler om kontrollerede udenlandske selskaber som referenceordningen |
| --- | --- | --- |

b)

for de selskaber, der gør brug af undtagelserne vedrørende matched interest og fritagelsesberettigede ressourcer, fordi den

—

med urette identificerede Det Forenede Kongeriges regler om kontrollerede udenlandske selskaber som referenceordningen

| — | begik en retlig fejl ved at konkludere, at undtagelserne vedrørende matched interest og fritagelsesberettigede ressourcer udgør en undtagelse til referencebeskatningsordningen, på det grundlag, at






  (i) | konklusionen om en undtagelse med urette er baseret på lovgivningsteknikken, og kriteriet om nøglepersonfunktioner ikke er et afgørende kriterium for Det Forenede Kongeriges regler om kontrollerede udenlandske selskaber |
| --- | --- | --- |

—

begik en retlig fejl ved at konkludere, at undtagelserne vedrørende matched interest og fritagelsesberettigede ressourcer udgør en undtagelse til referencebeskatningsordningen, på det grundlag, at

(i)

konklusionen om en undtagelse med urette er baseret på lovgivningsteknikken, og kriteriet om nøglepersonfunktioner ikke er et afgørende kriterium for Det Forenede Kongeriges regler om kontrollerede udenlandske selskaber

| (ii) | skattepligtige personer, som kan anvende undtagelserne vedrørende matched interest og fritagelsesberettigede ressourcer ikke er i samme faktiske og retlige situation som skattepligtige personer, som ikke kan anvende disse. |
| --- | --- |

(ii)

skattepligtige personer, som kan anvende undtagelserne vedrørende matched interest og fritagelsesberettigede ressourcer ikke er i samme faktiske og retlige situation som skattepligtige personer, som ikke kan anvende disse.

| — | begik en faktisk og retlig fejl ved at konkludere, at undtagelserne vedrørende matched interest og fritagelsesberettigede ressourcer ikke er begrundet i karakteren og den almindelige opbygning af beskatningsordningen. |
| --- | --- |

—

begik en faktisk og retlig fejl ved at konkludere, at undtagelserne vedrørende matched interest og fritagelsesberettigede ressourcer ikke er begrundet i karakteren og den almindelige opbygning af beskatningsordningen.

| 2. | Andet anbringende om, at Kommissionen tilsidesatte artikel 107, stk. 1, TEUF, idet den ikke godtgjorde, at den angivelige støtteforanstaltning kunne påvirke handelen mellem medlemsstater og kunne fordreje konkurrencen. |
| --- | --- |

2.

Andet anbringende om, at Kommissionen tilsidesatte artikel 107, stk. 1, TEUF, idet den ikke godtgjorde, at den angivelige støtteforanstaltning kunne påvirke handelen mellem medlemsstater og kunne fordreje konkurrencen.

| 3. | Tredje anbringende om, at Kommissionen subsidiært tilsidesatte artikel 49 TEUF, idet den kvalificerede den angivelige støtteforanstaltning som uforenelig statsstøtte, som ikke er i strid med etableringsfriheden som sikret ved artikel 49 TEUF. |
| --- | --- |

3.

Tredje anbringende om, at Kommissionen subsidiært tilsidesatte artikel 49 TEUF, idet den kvalificerede den angivelige støtteforanstaltning som uforenelig statsstøtte, som ikke er i strid med etableringsfriheden som sikret ved artikel 49 TEUF.

| 4. | Fjerde anbringende om, at Kommissionen tilsidesatte det grundlæggende princip om ligebehandling/forbud mod forskelsbehandling ved






  — | at behandle ikkehandelsrelaterede finansieringsindtægter fra kvalificerende lån på samme måde som ikkehandelsrelaterede finansieringsindtægter fra ikkekvalificerende lån, og |
| --- | --- | --- |

4.

Fjerde anbringende om, at Kommissionen tilsidesatte det grundlæggende princip om ligebehandling/forbud mod forskelsbehandling ved

—

at behandle ikkehandelsrelaterede finansieringsindtægter fra kvalificerende lån på samme måde som ikkehandelsrelaterede finansieringsindtægter fra ikkekvalificerende lån, og

| — | at behandle skattefritagelsen for koncernintern finansiering forskelligt afhængig af, om de ikkehandelsrelaterede finansieringsindtægter er omfattet af sections 371EB or 371EC i Taxation (International and Other Provisions) Act 2010. |
| --- | --- |

—

at behandle skattefritagelsen for koncernintern finansiering forskelligt afhængig af, om de ikkehandelsrelaterede finansieringsindtægter er omfattet af sections 371EB or 371EC i Taxation (International and Other Provisions) Act 2010.

| 5. | Femte anbringende om subsidiært, at selv om den angivelige støtteforanstaltning falder under of artikel 107, stk. 1,TEUF, tilsidesatte Kommissionen artikel 16, stk. 1,i Rådets forordning (EU) 2015/1589 (2), ved at anordne tilbagesøgning af angiveligt uforenelig støtte fra adressaterne for den angivelige støtteforanstaltning, fordi en sådan tilbagesøgning tilsidesætter almindelige EU-retlige principper, navnlig princippet om den berettigede forventning og retssikkerhedsprincippet. |
| --- | --- |

5.

Femte anbringende om subsidiært, at selv om den angivelige støtteforanstaltning falder under of artikel 107, stk. 1,TEUF, tilsidesatte Kommissionen artikel 16, stk. 1,i Rådets forordning (EU) 2015/1589 (2), ved at anordne tilbagesøgning af angiveligt uforenelig støtte fra adressaterne for den angivelige støtteforanstaltning, fordi en sådan tilbagesøgning tilsidesætter almindelige EU-retlige principper, navnlig princippet om den berettigede forventning og retssikkerhedsprincippet.

---

(1)  Rådets direktiv (EU) 2016/1164 af 12.7.2016 om regler til bekæmpelse af metoder til skatteundgåelse, der direkte indvirker på det indre markeds funktion, EUT 2016, L 193, s. 1.

(2)  Rådets forordning (EU) 2015/1589 af 13.7.2015 om fastlæggelse af regler for anvendelsen af artikel 108 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, EUT 2015, L 248, s. 9.

---

| 27.1.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 27/56 |
| --- | --- | --- | --- |

27.1.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 27/56

---

Sag anlagt den 7. november 2019 – WPP Jubilee m.fl. mod Kommissionen

(Sag T-756/19)

(2020/C 27/57)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøgere: WPP Jubilee Ltd (London, Det Forenede Kongerige) og 11 andre sagsøgere (ved barrister C. McDonnell, solicitor B. Goren, advokat M. Peristeraki og solicitor K. Desai)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen

Sagsøgernes påstande

| — | Det fastslås, at der ikke er blevet givet ulovlig statsstøtte, artikel 1 i Kommissionens afgørelse C(2019) 2526 final af 2. april 2019 om statsstøtte SA.44896, der er gennemført af Det Forenede Kongerige vedrørende CFC Group Financing Exemption, annulleres, for så vidt som det heri fastslås, at der foreligger ulovlig statsstøtte, og der ses bort fra kravet om, at Det Forenede Kongerige skal tilbagesøge den angiveligt ulovlige statsstøtte, som sagsøgerne er blevet tildelt i denne forbindelse (artikel 2 og 3 i den anfægtede afgørelse). |
| --- | --- |

—

Det fastslås, at der ikke er blevet givet ulovlig statsstøtte, artikel 1 i Kommissionens afgørelse C(2019) 2526 final af 2. april 2019 om statsstøtte SA.44896, der er gennemført af Det Forenede Kongerige vedrørende CFC Group Financing Exemption, annulleres, for så vidt som det heri fastslås, at der foreligger ulovlig statsstøtte, og der ses bort fra kravet om, at Det Forenede Kongerige skal tilbagesøge den angiveligt ulovlige statsstøtte, som sagsøgerne er blevet tildelt i denne forbindelse (artikel 2 og 3 i den anfægtede afgørelse).

| — | Subsidiært: Artikel 2 og 3 i den anfægtede afgørelse annulleres, for så vidt som de pålægger Det Forenede Kongerige at tilbagesøge den angivelige statsstøtte fra sagsøgerne. |
| --- | --- |

—

Subsidiært: Artikel 2 og 3 i den anfægtede afgørelse annulleres, for så vidt som de pålægger Det Forenede Kongerige at tilbagesøge den angivelige statsstøtte fra sagsøgerne.

| — | Under alle omstændigheder tilpligtes Kommissionen at betale sagsøgernes sagsomkostninger. |
| --- | --- |

—

Under alle omstændigheder tilpligtes Kommissionen at betale sagsøgernes sagsomkostninger.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgerne fremsat syv anbringender.

| 1. | Første anbringende om, at den anfægtede afgørelse er behæftet med åbenbare fejl i forbindelse med vurderingen af de relevante faktiske omstændigheder og love. Kommissionen har navnlig misforstået den måde, som Det Forenede Kongeriges regler for kontrollerede udenlandske selskaber fungerer på med hensyn til ikkehandelsrelaterede finansieringsindtægter. Det gøres endvidere gældende, at skattefritagelsen for koncernintern finansiering i den anfægtede afgørelse med urette fortolkes som en skattefritagelse. Dette fremgår navnlig, når henses til, at nogle af lånene i denne sag blev finansieret med fritagelsesberettigede ressourcer. |
| --- | --- |

1.

Første anbringende om, at den anfægtede afgørelse er behæftet med åbenbare fejl i forbindelse med vurderingen af de relevante faktiske omstændigheder og love. Kommissionen har navnlig misforstået den måde, som Det Forenede Kongeriges regler for kontrollerede udenlandske selskaber fungerer på med hensyn til ikkehandelsrelaterede finansieringsindtægter. Det gøres endvidere gældende, at skattefritagelsen for koncernintern finansiering i den anfægtede afgørelse med urette fortolkes som en skattefritagelse. Dette fremgår navnlig, når henses til, at nogle af lånene i denne sag blev finansieret med fritagelsesberettigede ressourcer.

| 2. | Andet anbringende om, at Kommissionen med urette fandt, at reglerne om kontrollerede udenlandske selskaber udgjorde en støtteforanstaltning som omhandlet i artikel 107, stk. 1, TEUF, og at reglerne således gav visse virksomheder en selektiv fordel. Nærmere bestemt gøres det gældende, at Kommissionen fejlagtigt anvendte referencesystemet ved vurdering af virkningen af reglerne om kontrollerede udenlandske selskaber, og fejlagtigt antog, at to givne forskellige situationer var sammenlignelige med en situation, hvor skattefritagelsen for koncernintern finansiering finder anvendelse. Som følge af enten en af eller begge disse fejl konstaterede Kommissionen med urette, at disse regler gav visse markedsoperatører en selektiv fordel. Sagsøgerne har videre anført, at Kommissionen med urette fastslog, at reglerne om kontrollerede udenlandske selskaber var forskellige fra Det Forenede Kongeriges overordnede selskabsskatteordning, idet den så bort fra øvrige egenskaber ved Det Forenede Kongeriges selskabsskatteordning, der skulle anvendes sammen med reglerne om kontrollerede udenlandske selskaber. Kommissionens sammenlignende analyse og analyse vedrørende selektivitet er derfor behæftet med åbenbart urigtige skøn med hensyn til de relevante faktiske omstændigheder og med retlige fejl. |
| --- | --- |

2.

Andet anbringende om, at Kommissionen med urette fandt, at reglerne om kontrollerede udenlandske selskaber udgjorde en støtteforanstaltning som omhandlet i artikel 107, stk. 1, TEUF, og at reglerne således gav visse virksomheder en selektiv fordel. Nærmere bestemt gøres det gældende, at Kommissionen fejlagtigt anvendte referencesystemet ved vurdering af virkningen af reglerne om kontrollerede udenlandske selskaber, og fejlagtigt antog, at to givne forskellige situationer var sammenlignelige med en situation, hvor skattefritagelsen for koncernintern finansiering finder anvendelse. Som følge af enten en af eller begge disse fejl konstaterede Kommissionen med urette, at disse regler gav visse markedsoperatører en selektiv fordel. Sagsøgerne har videre anført, at Kommissionen med urette fastslog, at reglerne om kontrollerede udenlandske selskaber var forskellige fra Det Forenede Kongeriges overordnede selskabsskatteordning, idet den så bort fra øvrige egenskaber ved Det Forenede Kongeriges selskabsskatteordning, der skulle anvendes sammen med reglerne om kontrollerede udenlandske selskaber. Kommissionens sammenlignende analyse og analyse vedrørende selektivitet er derfor behæftet med åbenbart urigtige skøn med hensyn til de relevante faktiske omstændigheder og med retlige fejl.

| 3. | Tredje anbringende om, at selv såfremt det antages, at de omhandlede regler om kontrollerede udenlandske selskaber udgør statsstøtte som omhandlet i artikel 107, stk. 1, TEUF, konkluderede Kommissionen fejlagtigt i den anfægtede afgørelse, at det ikke var muligt at begrunde, at de omhandlede foranstaltninger var forenelige med EU-reglerne om statsstøtte. Den anfægtede afgørelse er endvidere irrationel og inkonsekvent, for så vidt som Kommissionen med rette anerkendte, at Chapter 9 i Part 9A i Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 (lov om skatter (internationale og andre bestemmelser) af 2010) er berettiget i tilfælde, hvor alene det såkaldte kriterium om kapital med tilknytning til Det Forenede Kongerige kan begrunde anvendelsen af afgiften for et kontrolleret udenlandsk selskab i medfør af det kontrafaktiske Chapter 5 i Part 9A i Taxation (International and Other Provisions) Act 2010, idet dette kriterium kan være meget vanskeligt at administrere i praksis, men samtidig mener Kommissionen uden at give en begrundelse herfor, at det nævnte Chapter 9 aldrig er berettiget i tilfælde, hvor kriteriet om nøglepersonfunktioner indebærer, at der skal pålægges en afgift for et kontrolleret udenlandsk selskab. Kriteriet om nøglepersonfunktioner er meget vanskeligt at anvende i praksis, således at Kommissionen skulle have konstateret, at Chapter 9 i Part 9A i Det Forenede Kongeriges Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 var berettiget også ved anvendelsen af dette kriterium, og den skulle derved have konkluderet, at der ikke foreligger statsstøtte. |
| --- | --- |

3.

Tredje anbringende om, at selv såfremt det antages, at de omhandlede regler om kontrollerede udenlandske selskaber udgør statsstøtte som omhandlet i artikel 107, stk. 1, TEUF, konkluderede Kommissionen fejlagtigt i den anfægtede afgørelse, at det ikke var muligt at begrunde, at de omhandlede foranstaltninger var forenelige med EU-reglerne om statsstøtte. Den anfægtede afgørelse er endvidere irrationel og inkonsekvent, for så vidt som Kommissionen med rette anerkendte, at Chapter 9 i Part 9A i Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 (lov om skatter (internationale og andre bestemmelser) af 2010) er berettiget i tilfælde, hvor alene det såkaldte kriterium om kapital med tilknytning til Det Forenede Kongerige kan begrunde anvendelsen af afgiften for et kontrolleret udenlandsk selskab i medfør af det kontrafaktiske Chapter 5 i Part 9A i Taxation (International and Other Provisions) Act 2010, idet dette kriterium kan være meget vanskeligt at administrere i praksis, men samtidig mener Kommissionen uden at give en begrundelse herfor, at det nævnte Chapter 9 aldrig er berettiget i tilfælde, hvor kriteriet om nøglepersonfunktioner indebærer, at der skal pålægges en afgift for et kontrolleret udenlandsk selskab. Kriteriet om nøglepersonfunktioner er meget vanskeligt at anvende i praksis, således at Kommissionen skulle have konstateret, at Chapter 9 i Part 9A i Det Forenede Kongeriges Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 var berettiget også ved anvendelsen af dette kriterium, og den skulle derved have konkluderet, at der ikke foreligger statsstøtte.

| 4. | Fjerde anbringende om, at såfremt den anfægtede afgørelse opretholdes, vil gennemførelsen heraf ved tilbagesøgning af den angivelige statsstøtte fra sagsøgerne være i strid med grundlæggende principper i EU-lovgivningen, herunder etableringsfriheden og den frie udveksling af tjenesteydelser, idet det bemærkes, at de omhandlede kontrollerede udenlandske selskaber i sagsøgerens tilfælde er beliggende i andre medlemsstater. |
| --- | --- |

4.

Fjerde anbringende om, at såfremt den anfægtede afgørelse opretholdes, vil gennemførelsen heraf ved tilbagesøgning af den angivelige statsstøtte fra sagsøgerne være i strid med grundlæggende principper i EU-lovgivningen, herunder etableringsfriheden og den frie udveksling af tjenesteydelser, idet det bemærkes, at de omhandlede kontrollerede udenlandske selskaber i sagsøgerens tilfælde er beliggende i andre medlemsstater.

| 5. | Femte anbringende om, at anmodningen om tilbagebetaling i den anfægtede afgørelse er ubegrundet og i strid med grundlæggende principper i EU-lovgivningen. |
| --- | --- |

5.

Femte anbringende om, at anmodningen om tilbagebetaling i den anfægtede afgørelse er ubegrundet og i strid med grundlæggende principper i EU-lovgivningen.

| 6. | Sjette anbringende om, at Kommissionen gav en utilstrækkelig begrundelse for kritiske forhold i den anfægtede afgørelse, såsom konklusionen om, at afgiften for et kontrolleret udenlandsk selskab i henhold til Chapter 5 i Part 9A i Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 kunne anvendes uden vanskeligheder eller uforholdsmæssige byrder ved hjælp af kriteriet om nøglepersonfunktioner. |
| --- | --- |

6.

Sjette anbringende om, at Kommissionen gav en utilstrækkelig begrundelse for kritiske forhold i den anfægtede afgørelse, såsom konklusionen om, at afgiften for et kontrolleret udenlandsk selskab i henhold til Chapter 5 i Part 9A i Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 kunne anvendes uden vanskeligheder eller uforholdsmæssige byrder ved hjælp af kriteriet om nøglepersonfunktioner.

| 7. | Syvende anbringende om, at den anfægtede afgørelse ligeledes tilsidesætter princippet om god forvaltningsskik, som indebærer, at Kommissionen skal sørge for, at der er gennemsigtighed og forudsigelighed i dens administrative procedurer, og at den skal træffe afgørelse inden for en rimelig tidsfrist. Det er ikke rimeligt, at Kommissionen har været mere end fire år om at træffe afgørelse om at indlede undersøgelsen i nærværende sag, eller at den har truffet afgørelse mere end seks år efter, at den anfægtede foranstaltning trådte i kraft. |
| --- | --- |

7.

Syvende anbringende om, at den anfægtede afgørelse ligeledes tilsidesætter princippet om god forvaltningsskik, som indebærer, at Kommissionen skal sørge for, at der er gennemsigtighed og forudsigelighed i dens administrative procedurer, og at den skal træffe afgørelse inden for en rimelig tidsfrist. Det er ikke rimeligt, at Kommissionen har været mere end fire år om at træffe afgørelse om at indlede undersøgelsen i nærværende sag, eller at den har truffet afgørelse mere end seks år efter, at den anfægtede foranstaltning trådte i kraft.

---

| 27.1.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 27/57 |
| --- | --- | --- | --- |

27.1.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 27/57

---

Sag anlagt den 8. november 2019 – W.S. Atkins International mod Kommissionen

(Sag T-758/19)

(2020/C 27/58)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøger: W.S. Atkins International Ltd (Epsom, Det Forenede Kongerige) (ved solicitor M. Whitehouse og P. Halford)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen

Sagsøgerens påstande

| — | Kommissionens afgørelse (EU) 2019/1352 af 2. april 2019 om Det Forenede Kongeriges statsstøtte (SA.44896) vedrørende skattefritagelse for koncernintern finansiering for kontrollerede udenlandske selskaber (EUT 2019 L 216, s. 1) annulleres. |
| --- | --- |

—

Kommissionens afgørelse (EU) 2019/1352 af 2. april 2019 om Det Forenede Kongeriges statsstøtte (SA.44896) vedrørende skattefritagelse for koncernintern finansiering for kontrollerede udenlandske selskaber (EUT 2019 L 216, s. 1) annulleres.

| — | Subsidiært annulleres den anfægtede afgørelses artikel 2. for så vidt som den tilsidesætter sagsøgerens ret til fri etablering i henhold til artikel 49 TEUF, og |
| --- | --- |

—

Subsidiært annulleres den anfægtede afgørelses artikel 2. for så vidt som den tilsidesætter sagsøgerens ret til fri etablering i henhold til artikel 49 TEUF, og

| — | Europa-Kommissionen tilpligtes under alle omstændigheder at betale sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

—

Europa-Kommissionen tilpligtes under alle omstændigheder at betale sagsomkostningerne.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren fremsat elleve anbringender.

| 1. | Med det første anbringende gøres gældende, at Kommissionen begik en retlig fejl og/eller anlagde et åbenbart urigtigt skøn ved at fastslå, at ordningen med skattefritagelse for koncernintern finansiering (»den anfægtede foranstaltning«) indebar en økonomisk fordel som omhandlet i artikel 107, stk. 1, TEUF. |
| --- | --- |

1.

Med det første anbringende gøres gældende, at Kommissionen begik en retlig fejl og/eller anlagde et åbenbart urigtigt skøn ved at fastslå, at ordningen med skattefritagelse for koncernintern finansiering (»den anfægtede foranstaltning«) indebar en økonomisk fordel som omhandlet i artikel 107, stk. 1, TEUF.

| 2. | Med det andet anbringende gøres gældende, at Kommissionen begik en retlig fejl og/eller anlagde et åbenbart urigtigt skøn i forbindelse med identifikationen af et referencesystem med henblik på en analyse af selektiviteten. |
| --- | --- |

2.

Med det andet anbringende gøres gældende, at Kommissionen begik en retlig fejl og/eller anlagde et åbenbart urigtigt skøn i forbindelse med identifikationen af et referencesystem med henblik på en analyse af selektiviteten.

| 3. | Med det tredje anbringende gøres gældende, at Kommissionen begik retlige fejl og anlagde åbenbart urigtige skøn ved at foretage en fejlagtig eller ufuldstændig identifikation af de relevante formål med dens valgte referencesystem og ved ikke at opfatte dem korrekt. |
| --- | --- |

3.

Med det tredje anbringende gøres gældende, at Kommissionen begik retlige fejl og anlagde åbenbart urigtige skøn ved at foretage en fejlagtig eller ufuldstændig identifikation af de relevante formål med dens valgte referencesystem og ved ikke at opfatte dem korrekt.

| 4. | Med det fjerde anbringende gøres gældende, at Kommissionen begik retlige fejl og/eller anlagde åbenbart urigtige skøn ved at fastslå, at den anfægtede foranstaltning indebar en undtagelse til dens valgte referencesystem. |
| --- | --- |

4.

Med det fjerde anbringende gøres gældende, at Kommissionen begik retlige fejl og/eller anlagde åbenbart urigtige skøn ved at fastslå, at den anfægtede foranstaltning indebar en undtagelse til dens valgte referencesystem.

| 5. | Med det femte anbringende gøres gældende, at Kommissionen begik retlige fejl og/eller anlagde åbenbart urigtige skøn ved fejlagtigt at klassificere den anfægtede foranstaltning som umiddelbart selektiv ved fejlagtigt at lægge til grund, at den indebar forskelsbehandling af virksomheder, der befandt i en sammenlignelig retlig og faktisk situation. |
| --- | --- |

5.

Med det femte anbringende gøres gældende, at Kommissionen begik retlige fejl og/eller anlagde åbenbart urigtige skøn ved fejlagtigt at klassificere den anfægtede foranstaltning som umiddelbart selektiv ved fejlagtigt at lægge til grund, at den indebar forskelsbehandling af virksomheder, der befandt i en sammenlignelig retlig og faktisk situation.

| 6. | Med det sjette anbringende gøres gældende, at Kommissionen begik en retlig fejl ved at tage hensyn til Rådets direktiv (EU) 2016/1164 (1) ved dens bedømmelse af, om den anfægtede foranstaltning var selektiv, selv om dette instrument ikke trådte i kraft før efter udgangen af den periode, hvori Kommissionen fastslog, at den anfægtede foranstaltning udgjorde statsstøtte. |
| --- | --- |

6.

Med det sjette anbringende gøres gældende, at Kommissionen begik en retlig fejl ved at tage hensyn til Rådets direktiv (EU) 2016/1164 (1) ved dens bedømmelse af, om den anfægtede foranstaltning var selektiv, selv om dette instrument ikke trådte i kraft før efter udgangen af den periode, hvori Kommissionen fastslog, at den anfægtede foranstaltning udgjorde statsstøtte.

| 7. | Med det syvende anbringende gøres gældende, at den anfægtede afgørelse udgør et magtmisbrug fra Kommissionens side, som er i strid med Det Forenede Kongeriges beskatningskompetence. |
| --- | --- |

7.

Med det syvende anbringende gøres gældende, at den anfægtede afgørelse udgør et magtmisbrug fra Kommissionens side, som er i strid med Det Forenede Kongeriges beskatningskompetence.

| 8. | Med det ottende anbringende gøres gældende, at Kommissionen anlagde åbenbart urigtige skøn ved at fastslå, at den angivelige undtagelse ikke kunne begrundes i forhold til ikkehandelsrelaterede finansieringsindtægter fra fritagelsesberettigede låneforhold, som umiddelbart falder ind under section 371EB (»aktiviteter i Det Forenede Kongerige«) i Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 (lov om skatter (internationale og andre bestemmelser) af 2010). Med hensyn til fritagelserne vedrørende »fritagelsesberettigede ressourcer« eller »matched interest«-indtægter er Kommissionens afgørelse også behæftet med en manglende angivelse af begrundelsen for berettigelsen deraf eller den manglende berettigelse heraf. |
| --- | --- |

8.

Med det ottende anbringende gøres gældende, at Kommissionen anlagde åbenbart urigtige skøn ved at fastslå, at den angivelige undtagelse ikke kunne begrundes i forhold til ikkehandelsrelaterede finansieringsindtægter fra fritagelsesberettigede låneforhold, som umiddelbart falder ind under section 371EB (»aktiviteter i Det Forenede Kongerige«) i Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 (lov om skatter (internationale og andre bestemmelser) af 2010). Med hensyn til fritagelserne vedrørende »fritagelsesberettigede ressourcer« eller »matched interest«-indtægter er Kommissionens afgørelse også behæftet med en manglende angivelse af begrundelsen for berettigelsen deraf eller den manglende berettigelse heraf.

| 9. | Med det niende anbringende gøres gældende, at Kommissionen handlede i strid med artikel 108, stk. 2, TEUF og artikel 6 i forordning (EU) 2015/1589 (2) og i strid med princippet om god forvaltningsskik i henhold til artikel 41 i chartret om grundlæggende rettigheder. Kommissionen undlod i sin åbningsafgørelse særligt at gøre opmærksom på, at den havde betænkeligheder i forhold til »75%-fritagelsen« i henhold til afsnit 3711D i Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 for at undgå de praktiske vanskeligheder med at foretage en analyse af nøglepersonfunktioner med hensyn til koncernintern lånevirksomhed, såsom at give interesserede parter behørig mulighed for at fremsætte bemærkninger dertil; Kommissionen opfordrede ikke under sin undersøgelse interesserede parter til at fremsætte bemærkninger, og den valgte i den anfægtede afgørelse at se bort fra sådanne bemærkninger, som i denne forbindelse rent faktisk var blevet afgivet af interesserede parter. Følgelig er den anfægtede afgørelse ugyldig. |
| --- | --- |

9.

Med det niende anbringende gøres gældende, at Kommissionen handlede i strid med artikel 108, stk. 2, TEUF og artikel 6 i forordning (EU) 2015/1589 (2) og i strid med princippet om god forvaltningsskik i henhold til artikel 41 i chartret om grundlæggende rettigheder. Kommissionen undlod i sin åbningsafgørelse særligt at gøre opmærksom på, at den havde betænkeligheder i forhold til »75%-fritagelsen« i henhold til afsnit 3711D i Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 for at undgå de praktiske vanskeligheder med at foretage en analyse af nøglepersonfunktioner med hensyn til koncernintern lånevirksomhed, såsom at give interesserede parter behørig mulighed for at fremsætte bemærkninger dertil; Kommissionen opfordrede ikke under sin undersøgelse interesserede parter til at fremsætte bemærkninger, og den valgte i den anfægtede afgørelse at se bort fra sådanne bemærkninger, som i denne forbindelse rent faktisk var blevet afgivet af interesserede parter. Følgelig er den anfægtede afgørelse ugyldig.

| 10. | Med det tiende anbringende gøres gældende, at Kommissionen begik en retlig fejl ved at fastslå, at opkrævning af afgift af indtægter i udenlandske datterselskaber »i det omfang, de kan henføres til indenlandske aktiver og aktiviteter« ikke udgør en restriktion for etableringsfriheden, og at den anfægtede foranstaltning ikke var nødvendig med henblik på at sikre overholdelse af EU-traktatfæstede frihedsrettigheder.
  Til støtte for sagsøgerens subsidiære påstand om annullation af den anfægtede afgørelses artikel 2 har selskabet fremsat følgende anbringende: |
| --- | --- |

10.

Med det tiende anbringende gøres gældende, at Kommissionen begik en retlig fejl ved at fastslå, at opkrævning af afgift af indtægter i udenlandske datterselskaber »i det omfang, de kan henføres til indenlandske aktiver og aktiviteter« ikke udgør en restriktion for etableringsfriheden, og at den anfægtede foranstaltning ikke var nødvendig med henblik på at sikre overholdelse af EU-traktatfæstede frihedsrettigheder.

Til støtte for sagsøgerens subsidiære påstand om annullation af den anfægtede afgørelses artikel 2 har selskabet fremsat følgende anbringende:

| 11. | Med det ellevte anbringende gøres gældende, at selv såfremt (hvilket benægtes) den anfægtede foranstaltning indebærer en statsstøtteordning, begik Kommissionen en retlig fejl ved at fastslå, at tilbagesøgning af støtten ikke ville være i strid med grundlæggende EU-retlige principper og ved at pålægge tilbagesøgning, uanset om oprettelse af kontrollerede udenlandske selskaber og udlån til koncernforbundne selskaber med hjemsted i udlandet rent faktisk indebar en udøvelse af etableringsfriheden. Særligt ville tilbagesøgning i denne sag være i strid med sagsøgerens etableringsfrihed i henhold til artikel 49 TEUF. For så vidt angår en sådan tilsidesættelse skal pålægget om tilbagesøgning i den anfægtede afgørelse annulleres. |
| --- | --- |

11.

Med det ellevte anbringende gøres gældende, at selv såfremt (hvilket benægtes) den anfægtede foranstaltning indebærer en statsstøtteordning, begik Kommissionen en retlig fejl ved at fastslå, at tilbagesøgning af støtten ikke ville være i strid med grundlæggende EU-retlige principper og ved at pålægge tilbagesøgning, uanset om oprettelse af kontrollerede udenlandske selskaber og udlån til koncernforbundne selskaber med hjemsted i udlandet rent faktisk indebar en udøvelse af etableringsfriheden. Særligt ville tilbagesøgning i denne sag være i strid med sagsøgerens etableringsfrihed i henhold til artikel 49 TEUF. For så vidt angår en sådan tilsidesættelse skal pålægget om tilbagesøgning i den anfægtede afgørelse annulleres.

---

(1)  Rådets direktiv (EU) 2006/1164 af 12.7.2016 om regler til bekæmpelse af metoder til skatteundgåelse, der direkte indvirker på det indre markeds funktion (EUT 2016 L 193, s. 1).

(2)  Rådets forordning (EU) 2015/1589 om fastlæggelse af regler for anvendelsen af artikel 108 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (EUT 2015 L 248, s. 9).

---

| 27.1.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 27/59 |
| --- | --- | --- | --- |

27.1.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 27/59

---

Sag anlagt den 8. november 2019 – Yalwen mod Kommissionen

(Sag T-759/19)

(2020/C 27/59)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøger: Yalwen Ltd (Birmingham, Det Forenede Kongerige) (ved solicitor M. Whitehouse og P. Halford)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen

Sagsøgerens påstande

| — | Kommissionens afgørelse (EU) 2019/1352 af 2. april 2019 om Det Forenede Kongeriges statsstøtte (SA.44896) vedrørende skattefritagelse for koncernintern finansiering for kontrollerede udenlandske selskaber (EUT 2019 L 216, s. 1) annulleres. |
| --- | --- |

—

Kommissionens afgørelse (EU) 2019/1352 af 2. april 2019 om Det Forenede Kongeriges statsstøtte (SA.44896) vedrørende skattefritagelse for koncernintern finansiering for kontrollerede udenlandske selskaber (EUT 2019 L 216, s. 1) annulleres.

| — | Subsidiært annulleres den anfægtede afgørelses artikel 2. for så vidt som den tilsidesætter sagsøgerens ret til fri etablering i henhold til artikel 49 TEUF, og |
| --- | --- |

—

Subsidiært annulleres den anfægtede afgørelses artikel 2. for så vidt som den tilsidesætter sagsøgerens ret til fri etablering i henhold til artikel 49 TEUF, og

| — | Europa-Kommissionen tilpligtes under alle omstændigheder at betale sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

—

Europa-Kommissionen tilpligtes under alle omstændigheder at betale sagsomkostningerne.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren fremsat elleve anbringender.

| 1. | Med det første anbringende gøres gældende, at Kommissionen begik en retlig fejl og/eller anlagde et åbenbart urigtigt skøn ved at fastslå, at ordningen med skattefritagelse for koncernintern finansiering (»den anfægtede foranstaltning«) indebar en økonomisk fordel som omhandlet i artikel 107, stk. 1, TEUF. |
| --- | --- |

1.

Med det første anbringende gøres gældende, at Kommissionen begik en retlig fejl og/eller anlagde et åbenbart urigtigt skøn ved at fastslå, at ordningen med skattefritagelse for koncernintern finansiering (»den anfægtede foranstaltning«) indebar en økonomisk fordel som omhandlet i artikel 107, stk. 1, TEUF.

| 2. | Med det andet anbringende gøres gældende, at Kommissionen begik en retlig fejl og/eller anlagde et åbenbart urigtigt skøn i forbindelse med identifikationen af et referencesystem med henblik på en analyse af selektiviteten. |
| --- | --- |

2.

Med det andet anbringende gøres gældende, at Kommissionen begik en retlig fejl og/eller anlagde et åbenbart urigtigt skøn i forbindelse med identifikationen af et referencesystem med henblik på en analyse af selektiviteten.

| 3. | Med det tredje anbringende gøres gældende, at Kommissionen begik retlige fejl og anlagde åbenbart urigtige skøn ved at foretage en fejlagtig eller ufuldstændig identifikation af de relevante formål med dens valgte referencesystem og ved ikke at opfatte dem korrekt. |
| --- | --- |

3.

Med det tredje anbringende gøres gældende, at Kommissionen begik retlige fejl og anlagde åbenbart urigtige skøn ved at foretage en fejlagtig eller ufuldstændig identifikation af de relevante formål med dens valgte referencesystem og ved ikke at opfatte dem korrekt.

| 4. | Med det fjerde anbringende gøres gældende, at Kommissionen begik retlige fejl og/eller anlagde åbenbart urigtige skøn ved at fastslå, at den anfægtede foranstaltning indebar en undtagelse til dens valgte referencesystem |
| --- | --- |

4.

Med det fjerde anbringende gøres gældende, at Kommissionen begik retlige fejl og/eller anlagde åbenbart urigtige skøn ved at fastslå, at den anfægtede foranstaltning indebar en undtagelse til dens valgte referencesystem

| 5. | Med det femte anbringende gøres gældende, at Kommissionen begik retlige fejl og/eller anlagde åbenbart urigtige skøn ved fejlagtigt at klassificere den anfægtede foranstaltning som umiddelbart selektiv ved fejlagtigt at lægge til grund, at den indebar forskelsbehandling af virksomheder, der befandt i en sammenlignelig retlig og faktisk situation. |
| --- | --- |

5.

Med det femte anbringende gøres gældende, at Kommissionen begik retlige fejl og/eller anlagde åbenbart urigtige skøn ved fejlagtigt at klassificere den anfægtede foranstaltning som umiddelbart selektiv ved fejlagtigt at lægge til grund, at den indebar forskelsbehandling af virksomheder, der befandt i en sammenlignelig retlig og faktisk situation.

| 6. | Med det sjette anbringende gøres gældende, at Kommissionen begik en retlig fejl ved at tage hensyn til Rådets direktiv (EU) 2016/1164 (1) ved dens bedømmelse af, om den anfægtede foranstaltning var selektiv, selv om dette instrument ikke trådte i kraft før efter udgangen af den periode, hvori Kommissionen fastslog, at den anfægtede foranstaltning udgjorde statsstøtte. |
| --- | --- |

6.

Med det sjette anbringende gøres gældende, at Kommissionen begik en retlig fejl ved at tage hensyn til Rådets direktiv (EU) 2016/1164 (1) ved dens bedømmelse af, om den anfægtede foranstaltning var selektiv, selv om dette instrument ikke trådte i kraft før efter udgangen af den periode, hvori Kommissionen fastslog, at den anfægtede foranstaltning udgjorde statsstøtte.

| 7. | Med det syvende anbringende gøres gældende, at den anfægtede afgørelse udgør et magtmisbrug fra Kommissionens side, som er i strid med Det Forenede Kongeriges beskatningskompetence. |
| --- | --- |

7.

Med det syvende anbringende gøres gældende, at den anfægtede afgørelse udgør et magtmisbrug fra Kommissionens side, som er i strid med Det Forenede Kongeriges beskatningskompetence.

| 8. | Med det ottende anbringende gøres gældende, at Kommissionen anlagde åbenbart urigtige skøn ved at fastslå, at den angivelige undtagelse ikke kunne begrundes i forhold til ikkehandelsrelaterede finansieringsindtægter fra fritagelsesberettigede låneforhold, som umiddelbart falder ind under section 371EB (»aktiviteter i Det Forenede Kongerige«) i Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 (lov om skatter (internationale og andre bestemmelser) af 2010). Med hensyn til fritagelserne vedrørende »fritagelsesberettigede ressourcer« eller »matched interest«-indtægter, er Kommissionens afgørelse også behæftet med en manglende angivelse af begrundelsen for berettigelsen deraf eller den manglende berettigelse heraf. |
| --- | --- |

8.

Med det ottende anbringende gøres gældende, at Kommissionen anlagde åbenbart urigtige skøn ved at fastslå, at den angivelige undtagelse ikke kunne begrundes i forhold til ikkehandelsrelaterede finansieringsindtægter fra fritagelsesberettigede låneforhold, som umiddelbart falder ind under section 371EB (»aktiviteter i Det Forenede Kongerige«) i Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 (lov om skatter (internationale og andre bestemmelser) af 2010). Med hensyn til fritagelserne vedrørende »fritagelsesberettigede ressourcer« eller »matched interest«-indtægter, er Kommissionens afgørelse også behæftet med en manglende angivelse af begrundelsen for berettigelsen deraf eller den manglende berettigelse heraf.

| 9. | Med det niende anbringende gøres gældende, at Kommissionen handlede i strid med artikel 108, stk. 2, TEUF og artikel 6 i forordning (EU) 2015/1589 (2) og i strid med princippet om god forvaltningsskik i henhold til artikel 41 i chartret om grundlæggende rettigheder. Kommissionen undlod i sin åbningsafgørelse særligt at gøre opmærksom på, at den havde betænkeligheder i forhold til »75%-fritagelsen« i henhold til afsnit 3711D i Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 for at undgå de praktiske vanskeligheder med at foretage en analyse af nøglepersonfunktioner med hensyn til koncernintern lånevirksomhed, såsom at give interesserede parter behørig mulighed for at fremsætte bemærkninger dertil; Kommissionen opfordrede ikke under sin undersøgelse interesserede parter til at fremsætte bemærkninger, og den valgte i den anfægtede afgørelse at se bort fra sådanne bemærkninger, som i denne forbindelse rent faktisk var blevet afgivet af interesserede parter. Følgelig er den anfægtede afgørelse ugyldig. |
| --- | --- |

9.

Med det niende anbringende gøres gældende, at Kommissionen handlede i strid med artikel 108, stk. 2, TEUF og artikel 6 i forordning (EU) 2015/1589 (2) og i strid med princippet om god forvaltningsskik i henhold til artikel 41 i chartret om grundlæggende rettigheder. Kommissionen undlod i sin åbningsafgørelse særligt at gøre opmærksom på, at den havde betænkeligheder i forhold til »75%-fritagelsen« i henhold til afsnit 3711D i Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 for at undgå de praktiske vanskeligheder med at foretage en analyse af nøglepersonfunktioner med hensyn til koncernintern lånevirksomhed, såsom at give interesserede parter behørig mulighed for at fremsætte bemærkninger dertil; Kommissionen opfordrede ikke under sin undersøgelse interesserede parter til at fremsætte bemærkninger, og den valgte i den anfægtede afgørelse at se bort fra sådanne bemærkninger, som i denne forbindelse rent faktisk var blevet afgivet af interesserede parter. Følgelig er den anfægtede afgørelse ugyldig.

| 10. | Med det tiende anbringende gøres gældende, at Kommissionen begik en retlig fejl ved at fastslå, at opkrævning af afgift af indtægter i udenlandske datterselskaber »i det omfang, de kan henføres til indenlandske aktiver og aktiviteter« ikke udgør en restriktion for etableringsfriheden, og at den anfægtede foranstaltning ikke var nødvendig med henblik på at sikre overholdelse af EU-traktatfæstede frihedsrettigheder
  Til støtte for sagsøgerens subsidiære påstand om annullation af den anfægtede afgørelses artikel 2 har selskabet fremsat følgende anbringende: |
| --- | --- |

10.

Med det tiende anbringende gøres gældende, at Kommissionen begik en retlig fejl ved at fastslå, at opkrævning af afgift af indtægter i udenlandske datterselskaber »i det omfang, de kan henføres til indenlandske aktiver og aktiviteter« ikke udgør en restriktion for etableringsfriheden, og at den anfægtede foranstaltning ikke var nødvendig med henblik på at sikre overholdelse af EU-traktatfæstede frihedsrettigheder

Til støtte for sagsøgerens subsidiære påstand om annullation af den anfægtede afgørelses artikel 2 har selskabet fremsat følgende anbringende:

| 11. | Med det ellevte anbringende gøres gældende, at selv såfremt (hvilket benægtes) den anfægtede foranstaltning indebærer en statsstøtteordning, begik Kommissionen en retlig fejl ved at fastslå, at tilbagesøgning af støtten ikke ville være i strid med grundlæggende EU-retlige principper og ved at pålægge tilbagesøgning, uanset om oprettelse af kontrollerede udenlandske selskaber og udlån til koncernforbundne selskaber med hjemsted i udlandet rent faktisk indebar en udøvelse af etableringsfriheden. Særligt ville tilbagesøgning i denne sag være i strid med sagsøgerens etableringsfrihed i henhold til artikel 49 TEUF. For så vidt angår en sådan tilsidesættelse skal pålægget om tilbagesøgning i den anfægtede afgørelse annulleres. |
| --- | --- |

11.

Med det ellevte anbringende gøres gældende, at selv såfremt (hvilket benægtes) den anfægtede foranstaltning indebærer en statsstøtteordning, begik Kommissionen en retlig fejl ved at fastslå, at tilbagesøgning af støtten ikke ville være i strid med grundlæggende EU-retlige principper og ved at pålægge tilbagesøgning, uanset om oprettelse af kontrollerede udenlandske selskaber og udlån til koncernforbundne selskaber med hjemsted i udlandet rent faktisk indebar en udøvelse af etableringsfriheden. Særligt ville tilbagesøgning i denne sag være i strid med sagsøgerens etableringsfrihed i henhold til artikel 49 TEUF. For så vidt angår en sådan tilsidesættelse skal pålægget om tilbagesøgning i den anfægtede afgørelse annulleres.

---

(1)  Rådets direktiv (EU) 2016/1164 af 12.7.2016 om regler til bekæmpelse af metoder til skatteundgåelse, der direkte indvirker på det indre markeds funktion (EUT 2016 L 193, s. 1).

(2)  Rådets forordning (EU) 2015/1589 om fastlæggelse af regler for anvendelsen af artikel 108 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (EUT 2015 L 248, s. 9).

---

| 27.1.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 27/61 |
| --- | --- | --- | --- |

27.1.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 27/61

---

Sag anlagt den 12. november 2019 – CAPA m.fl. mod Kommissionen

(Sag T-777/19)

(2020/C 27/60)

Processprog: fransk

Parter

Sagsøgere: Coopérative des artisans pêcheurs associés (CAPA) (Le Tréport, Frankrig) og ti andre sagsøgere (ved advokat M. Le Berre)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen

Sagsøgernes påstande

| — | Sagen antages til realitetsbehandling, og der gives sagsøgerne medhold. |
| --- | --- |

—

Sagen antages til realitetsbehandling, og der gives sagsøgerne medhold.

| — | Følgelig annulleres Europa-Kommissionens afgørelse C(2019) 5498 final af 26. juli 2019. |
| --- | --- |

—

Følgelig annulleres Europa-Kommissionens afgørelse C(2019) 5498 final af 26. juli 2019.

| — | Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

—

Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren fremsat to anbringender.

| 1. | Det første anbringende vedrører en tilsidesættelse af sagsøgernes processuelle rettigheder i medfør af artikel 108, stk. 2, TEUF, idet omstændighederne for vedtagelsen af og indholdet af den anfægtede afgørelse viser, at Kommissionen objektivt set stod over for tvivl, der burde føre til indledningen af den formelle undersøgelsesprocedure. |
| --- | --- |

1.

Det første anbringende vedrører en tilsidesættelse af sagsøgernes processuelle rettigheder i medfør af artikel 108, stk. 2, TEUF, idet omstændighederne for vedtagelsen af og indholdet af den anfægtede afgørelse viser, at Kommissionen objektivt set stod over for tvivl, der burde føre til indledningen af den formelle undersøgelsesprocedure.

| 2. | Det andet anbringende vedrører en tilsidesættelse af begrundelsespligten. |
| --- | --- |

2.

Det andet anbringende vedrører en tilsidesættelse af begrundelsespligten.

---

| 27.1.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 27/61 |
| --- | --- | --- | --- |

27.1.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 27/61

---

Sag anlagt den 15. november 2019 – Sped-Pro S.A. mod Kommissionen

(Sag T-791/19)

(2020/C 27/61)

Processprog: polsk

Parter

Sagsøger: Sped-Pro S.A. (Warszawa, Polen) (ved radca prawny Małgorzata Kozak)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen

Sagsøgerens påstande

| — | Europa-Kommissionens afgørelse C(2019) 6099 final af 12. august 2019 (sag AT.40459) om afslag på sagsøgerens klage i henhold til artikel 7, stk. 2, i forordning nr. 773/2004 (1) annulleres. |
| --- | --- |

—

Europa-Kommissionens afgørelse C(2019) 6099 final af 12. august 2019 (sag AT.40459) om afslag på sagsøgerens klage i henhold til artikel 7, stk. 2, i forordning nr. 773/2004 (1) annulleres.

| — | Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

—

Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren fremført tre anbringender.

| 1. | Første anbringende om tilsidesættelse af væsentlige formforskrifter
  Sagsøgeren har gjort gældende, at Kommissionen har tilsidesat artikel 7, stk. 1 og 2, i forordning nr. 1/2003 (2) og artikel 7, stk. 1, i forordning nr. 773/2004, sammenholdt med artikel 41, stk. 1, og artikel 41, stk. 2, litra c), i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, idet den ikke overholdt princippet en rimelig frist, for så vidt som afgørelsen blev vedtaget mere end to år efter skrivelsen af 13. september 2017, der gav sagsøgeren meddelelse om Kommissionens hensigt om at afvise klagen, hvilket havde indflydelse på procedurens resultat. Sagsøgeren har endvidere anført, at Kommissionen har tilsidesat selskabets ret til en undersøgelse af dets klage, og at Kommissionen også undlod at give udførlige begrundelser for afvisningen af selskabets klage, hvilket afspejles i det generelle indhold af skrivelsen af 13. september 2017, der gav selskabet meddelelse om at afvise klagen, og i den anfægtede afgørelses lakoniske begrundelse. |
| --- | --- |

1.

Første anbringende om tilsidesættelse af væsentlige formforskrifter

Sagsøgeren har gjort gældende, at Kommissionen har tilsidesat artikel 7, stk. 1 og 2, i forordning nr. 1/2003 (2) og artikel 7, stk. 1, i forordning nr. 773/2004, sammenholdt med artikel 41, stk. 1, og artikel 41, stk. 2, litra c), i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, idet den ikke overholdt princippet en rimelig frist, for så vidt som afgørelsen blev vedtaget mere end to år efter skrivelsen af 13. september 2017, der gav sagsøgeren meddelelse om Kommissionens hensigt om at afvise klagen, hvilket havde indflydelse på procedurens resultat. Sagsøgeren har endvidere anført, at Kommissionen har tilsidesat selskabets ret til en undersøgelse af dets klage, og at Kommissionen også undlod at give udførlige begrundelser for afvisningen af selskabets klage, hvilket afspejles i det generelle indhold af skrivelsen af 13. september 2017, der gav selskabet meddelelse om at afvise klagen, og i den anfægtede afgørelses lakoniske begrundelse.

| 2. | Andet anbringende om en tilsidesættelse af traktaterne
  Sagsøgeren har gjort gældende, at Kommissionen har tilsidesat retten til en effektiv retsbeskyttelse og dermed artikel 2 TEU, sammenholdt med artikel 19, stk. 1, andet afsnit, TEU og med artikel 47 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, idet den fandt, at præsidenten for Urząd Ochrony Konkurencji i Konsumentów (kontoret for beskyttelse af konkurrence og forbrugere, Polen) »forekommer at være et organ, der er særlig velegnet til at undersøge de spørgsmål, der er rejst [...] i klagen« (punkt 21 i den anfægtede afgørelse), og således i det mindste undlod at tage hensyn til den rimelige tvivl med hensyn til opretholdelsen af retsstaten i Polen og i forbindelse dermed domstolenes uafhængighed og uafhængigheden for præsidenten for kontoret for beskyttelse af konkurrence og forbrugere. Kommissionen undlod at tage hensyn til bl.a. spørgsmålet om reorganiseringen af retssystemet i Polen og til den omstændighed, at sager inden for området for beskyttelse af konkurrence og forbrugerbeskyttelse undersøges af den nye afdeling for ekstraordinær kontrol og offentlige anliggender ved Sąd Najwyższy (øverste domstol, Polen), hvis udnævnelsesprocedure svarer til den for disciplinærafdelingen. |
| --- | --- |

2.

Andet anbringende om en tilsidesættelse af traktaterne

Sagsøgeren har gjort gældende, at Kommissionen har tilsidesat retten til en effektiv retsbeskyttelse og dermed artikel 2 TEU, sammenholdt med artikel 19, stk. 1, andet afsnit, TEU og med artikel 47 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, idet den fandt, at præsidenten for Urząd Ochrony Konkurencji i Konsumentów (kontoret for beskyttelse af konkurrence og forbrugere, Polen) »forekommer at være et organ, der er særlig velegnet til at undersøge de spørgsmål, der er rejst [...] i klagen« (punkt 21 i den anfægtede afgørelse), og således i det mindste undlod at tage hensyn til den rimelige tvivl med hensyn til opretholdelsen af retsstaten i Polen og i forbindelse dermed domstolenes uafhængighed og uafhængigheden for præsidenten for kontoret for beskyttelse af konkurrence og forbrugere. Kommissionen undlod at tage hensyn til bl.a. spørgsmålet om reorganiseringen af retssystemet i Polen og til den omstændighed, at sager inden for området for beskyttelse af konkurrence og forbrugerbeskyttelse undersøges af den nye afdeling for ekstraordinær kontrol og offentlige anliggender ved Sąd Najwyższy (øverste domstol, Polen), hvis udnævnelsesprocedure svarer til den for disciplinærafdelingen.

| 3. | Tredje anbringende, ligeledes om en tilsidesættelse af traktaterne
  Sagsøgeren har gjort gældende, at Kommissionen har tilsidesat artikel 102 TEUF, sammenholdt med artikel 17, stk. 1, andet punktum, TEUF, med artikel 7, stk. 2, i forordning nr. 773/2004 og med artikel 7, stk. 1, og 2, i forordning (EF) nr. 1/2003, idet den anlagde et åbenbart urigtigt skøn ved vurderingen af Den Europæiske Unions interesse og afgrænsningen af det relevante marked. Kommissionen fandt, at det marked, hvorpå den angivelige overtrædelse havde fundet sted, »i det væsentlige var begrænset til det nationale jernbanemarked, selv hvis den angivelige overtrædelse også måtte vedrøre udenlandske virksomheder«. Sagsøgeren har også gjort gældende, at Kommissionen undlod at sikre den fulde effektive virkning (effet utile) af artikel 102 TEUF. |
| --- | --- |

3.

Tredje anbringende, ligeledes om en tilsidesættelse af traktaterne

Sagsøgeren har gjort gældende, at Kommissionen har tilsidesat artikel 102 TEUF, sammenholdt med artikel 17, stk. 1, andet punktum, TEUF, med artikel 7, stk. 2, i forordning nr. 773/2004 og med artikel 7, stk. 1, og 2, i forordning (EF) nr. 1/2003, idet den anlagde et åbenbart urigtigt skøn ved vurderingen af Den Europæiske Unions interesse og afgrænsningen af det relevante marked. Kommissionen fandt, at det marked, hvorpå den angivelige overtrædelse havde fundet sted, »i det væsentlige var begrænset til det nationale jernbanemarked, selv hvis den angivelige overtrædelse også måtte vedrøre udenlandske virksomheder«. Sagsøgeren har også gjort gældende, at Kommissionen undlod at sikre den fulde effektive virkning (effet utile) af artikel 102 TEUF.

---

(1)  Kommissionens forordning (EF) nr. 773/2004 af 7.4.2004 om Kommissionens gennemførelse af procedurer i henhold til EF-traktatens artikel 81 og 82 (EUT L 123, 27.4.2004, s. 18).

(2)  Rådets forordning (EF) nr. 1/2003 af 16.12.2002 om gennemførelse af konkurrencereglerne i traktatens artikel 81 og 82 (EFT L 1, 4.1.2003, s. 1).

---

| 27.1.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 27/63 |
| --- | --- | --- | --- |

27.1.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 27/63

---

Sag anlagt den 20. november 2019 – DTE Systems mod EUIPO – Speed-Buster (PedalBox +)

(Sag T-801/19)

(2020/C 27/62)

Stævningen er affattet på tysk

Parter

Sagsøger: DTE Systems GmbH (Recklinghausen, Tyskland) (ved advokat U. Vietmeyer)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO)

Den anden part i sagen for appelkammeret: Speed-Buster GmbH & Co. KG (Sinzig, Tyskland)

Oplysninger vedrørende sagen for EUIPO

Indehaver af det omtvistede varemærke: DTE Systems GmbH

Det omtvistede varemærke: EU-ordmærket PedalBox + – registreringsansøgning nr. 16 637 266

Sagen for EUIPO: Ugyldighedssag

Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 5. september 2019 af Første Appelkammer ved EUIPO (sag R 1934/2018-1)

Påstande

| — | Afgørelserne truffet den 1. august 2018 af annullationsafdelingen ved EUIPO, nr. 16 223 C (Ugyldighed), og den 5. september 2019 af Første Appelkammer ved EUIPO i sag R 1934/2018-1 annulleres. |
| --- | --- |

—

Afgørelserne truffet den 1. august 2018 af annullationsafdelingen ved EUIPO, nr. 16 223 C (Ugyldighed), og den 5. september 2019 af Første Appelkammer ved EUIPO i sag R 1934/2018-1 annulleres.

| — | Det fastslås, at EU-varemærke nr. 16 637 266 i fuldt omfang forbliver i registreret, således som det blev registreret og offentliggjort af EUIPO. |
| --- | --- |

—

Det fastslås, at EU-varemærke nr. 16 637 266 i fuldt omfang forbliver i registreret, således som det blev registreret og offentliggjort af EUIPO.

| — | Såfremt Retten konkluderer, at yderligere faktiske omstændigheder skal fastlægges, pålægges det subsidiært EUIPO på ny at bedømme friholdelsesbehovet vedrørende udtrykket »PedalBox +« uden derved at tage produktbetegnelser fra virksomhederne SPEED-BUSTER GmbH & Co. KG., Mosaikweg 18, 53489 Sinzig, Tyskland, eller CPA Performance GmbH, Jurastraße 1, 73119 Zell unter Aichelberg, Tyskland, i betragtning. |
| --- | --- |

—

Såfremt Retten konkluderer, at yderligere faktiske omstændigheder skal fastlægges, pålægges det subsidiært EUIPO på ny at bedømme friholdelsesbehovet vedrørende udtrykket »PedalBox +« uden derved at tage produktbetegnelser fra virksomhederne SPEED-BUSTER GmbH & Co. KG., Mosaikweg 18, 53489 Sinzig, Tyskland, eller CPA Performance GmbH, Jurastraße 1, 73119 Zell unter Aichelberg, Tyskland, i betragtning.

Anbringende

| — | Tilsidesættelse af artikel 59, stk. 2, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001. |
| --- | --- |

—

Tilsidesættelse af artikel 59, stk. 2, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001.

---

| 27.1.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 27/64 |
| --- | --- | --- | --- |

27.1.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 27/64

---

Sag anlagt den 21. november 2019 – Ultrasun mod EUIPO (ultrasun)

(Sag T-805/19)

(2020/C 27/63)

Processprog: tysk

Parter

Sagsøger: Ultrasun AG (Zürich, Schweiz) (ved advokaterne A. von Mühlendahl og H. Hartwig)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO)

Oplysninger vedrørende sagen for EUIPO

Det omtvistede varemærke: Ansøgning om EU-figurmærket i farver, ultrasun – registreringsansøgning nr. 17 898 795

Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 5. september 2019 af Fjerde Appelkammer ved EUIPO (sag R 531/2019-4)

Påstande

| — | Den anfægtede afgørelse annulleres. |
| --- | --- |

—

Den anfægtede afgørelse annulleres.

| — | EUIPO tilpligtes at betale sagsomkostningerne, herunder de af sagsøgeren afholdte omkostninger i forbindelse med sagens behandling for appelkammeret. |
| --- | --- |

—

EUIPO tilpligtes at betale sagsomkostningerne, herunder de af sagsøgeren afholdte omkostninger i forbindelse med sagens behandling for appelkammeret.

Anbringender

| — | Tilsidesættelse af artikel 7, stk. 1, litra c), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001 |
| --- | --- |

—

Tilsidesættelse af artikel 7, stk. 1, litra c), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001

| — | Tilsidesættelse af artikel 7, stk. 1, litra b), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001 |
| --- | --- |

—

Tilsidesættelse af artikel 7, stk. 1, litra b), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001

| — | Tilsidesættelse af artikel 95, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001. |
| --- | --- |

—

Tilsidesættelse af artikel 95, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001.

---

| 27.1.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 27/64 |
| --- | --- | --- | --- |

27.1.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 27/64

---

Sag anlagt den 21. november 2019 – Govern d’Andorra mod EUIPO

(Andorra)

(Sag T-806/19)

(2020/C 27/64)

Processprog: spansk

Parter

Sagsøger: Govern d’Andorra (ved advokat P. González-Bueno Catalán de Ocón)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO)

Oplysninger vedrørende sagen for EUIPO

Det omtvistede varemærke: Ansøgning om EU-figurmærket Andorra – registreringsansøgning nr. 16 797 912

Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 26. august 2019 af Andet Appelkammer ved EUIPO (sag R 737/2018–2)

Påstande

| — | Den anfægtede afgørelse annulleres. |
| --- | --- |

—

Den anfægtede afgørelse annulleres.

| — | EUIPO tilpligtes at betale sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

—

EUIPO tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Anbringender

| — | Tilsidesættelse af artikel 7, stk. 1, litra b) og c), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001 |
| --- | --- |

—

Tilsidesættelse af artikel 7, stk. 1, litra b) og c), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001

| — | Retsusikkerhed som følge af EUIPO’s anderledes afgørelser vedrørende meget lignende varemærker og begrundelsespligt. |
| --- | --- |

—

Retsusikkerhed som følge af EUIPO’s anderledes afgørelser vedrørende meget lignende varemærker og begrundelsespligt.

---

| 27.1.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 27/65 |
| --- | --- | --- | --- |

27.1.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 27/65

---

Sag anlagt den 25. november 2019 – Silgan International og Silgan Closures mod Kommissionen

(Sag T-808/19)

(2020/C 27/65)

Processprog: tysk

Parter

Sagsøgere: Silgan International Holdings BV (Amsterdam, Nederlandene) og Silgan Closures GmbH (München, Tyskland) (ved advokaterne D. Seeliger, H. Wollmann, R. Grafunder, B. Meyring og E. Venot)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen

Sagsøgernes påstande

| — | Kommissionens afgørelse C(2019) 8501 final af 20. november 2019 ((AT.40522 – Metal Packaging [ex Pandora]) om forpligtelse til at udlevere oplysninger annulleres. |
| --- | --- |

—

Kommissionens afgørelse C(2019) 8501 final af 20. november 2019 ((AT.40522 – Metal Packaging [ex Pandora]) om forpligtelse til at udlevere oplysninger annulleres.

| — | Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

—

Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren anført følgende anbringender.

| 1. | Første anbringende om en tilsidesættelse af retten til forsvar
  I forbindelse med det første anbringende gøres det gældende, at den anfægtede afgørelse tilsidesætter væsentlige forsvarsrettigheder, da de stillede spørgsmål overvejende beror på dokumenter og oplysninger, som sagsøgeren tidligere har fremlagt i sin egenskab af vidne for forbundskonkurrencemyndigheden i Tyskland i en sag, der verserer for denne myndighed. Kommissionen er kommet i besiddelse af disse dokumenter og oplysninger i forbindelse med en ulovlig udveksling af oplysninger med forbundskonkurrencemyndigheden, eller ved en retsstridig kontrol på grundlag af denne udveksling. |
| --- | --- |

1.

Første anbringende om en tilsidesættelse af retten til forsvar

I forbindelse med det første anbringende gøres det gældende, at den anfægtede afgørelse tilsidesætter væsentlige forsvarsrettigheder, da de stillede spørgsmål overvejende beror på dokumenter og oplysninger, som sagsøgeren tidligere har fremlagt i sin egenskab af vidne for forbundskonkurrencemyndigheden i Tyskland i en sag, der verserer for denne myndighed. Kommissionen er kommet i besiddelse af disse dokumenter og oplysninger i forbindelse med en ulovlig udveksling af oplysninger med forbundskonkurrencemyndigheden, eller ved en retsstridig kontrol på grundlag af denne udveksling.

| 2. | Andet anbringende om, at Kommissionen er inkompetent som følge af en tilsidesættelse af subsidiaritetsprincippet
  I forbindelse med det andet anbringende gøres det gældende, at Kommissionen er inkompetent til at føre sagen mod sagsøgeren og vedtage den anfægtede afgørelse. I betragtning af forbundskonkurrencemyndighedens omfattende undersøgelse og den nationale sag, der er moden til afgørelse, fremgår det således ikke, hvorfor forbundskonkurrencemyndigheden skulle være uegnet til at afslutte undersøgelsen i denne sag, eller hvorfor Kommissionen er i en bedre position til gennemføre den anfægtede undersøgelsesforanstaltning. |
| --- | --- |

2.

Andet anbringende om, at Kommissionen er inkompetent som følge af en tilsidesættelse af subsidiaritetsprincippet

I forbindelse med det andet anbringende gøres det gældende, at Kommissionen er inkompetent til at føre sagen mod sagsøgeren og vedtage den anfægtede afgørelse. I betragtning af forbundskonkurrencemyndighedens omfattende undersøgelse og den nationale sag, der er moden til afgørelse, fremgår det således ikke, hvorfor forbundskonkurrencemyndigheden skulle være uegnet til at afslutte undersøgelsen i denne sag, eller hvorfor Kommissionen er i en bedre position til gennemføre den anfægtede undersøgelsesforanstaltning.

| 3. | Tredje anbringende om en utilstrækkelig begrundelse
  I forbindelse med det tredje anbringende gøres det gældende, at den anfægtede afgørelse er utilstrækkeligt begrundet, da den ikke indeholder nogen forklaring på, hvorfor Kommissionen i lyset af subsidiaritetsprincippet anser sig for at have beføjelse til at gennemføre undersøgelsen mod sagsøgeren. |
| --- | --- |

3.

Tredje anbringende om en utilstrækkelig begrundelse

I forbindelse med det tredje anbringende gøres det gældende, at den anfægtede afgørelse er utilstrækkeligt begrundet, da den ikke indeholder nogen forklaring på, hvorfor Kommissionen i lyset af subsidiaritetsprincippet anser sig for at have beføjelse til at gennemføre undersøgelsen mod sagsøgeren.

| 4. | Fjerde anbringende om en tilsidesættelse af retten til god forvaltning efter artikel 41 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder
  I forbindelse med det fjerde anbringende gøres det gældende, at Kommissionen har tilsidesat kravet om god forvaltningsskik og artikel 41 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, da den anfægtede afgørelse er uforholdsmæssig, og tilsidesætter sagsøgerens berettigede forventninger og kravet om upartiskhed og fairness. |
| --- | --- |

4.

Fjerde anbringende om en tilsidesættelse af retten til god forvaltning efter artikel 41 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder

I forbindelse med det fjerde anbringende gøres det gældende, at Kommissionen har tilsidesat kravet om god forvaltningsskik og artikel 41 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, da den anfægtede afgørelse er uforholdsmæssig, og tilsidesætter sagsøgerens berettigede forventninger og kravet om upartiskhed og fairness.

| 5. | Femte anbringende om misbrug af skønsbeføjelse
  I forbindelse med det femte anbringende gøres det gældende, at kravet om oplysninger beror på uberettigede betragtninger, eftersom Kommissionen med undersøgelsesproceduren og navnlig den anfægtede afgørelse i samarbejde med forbundskonkurrencemyndigheden forfølger det formål at omgå de bestemmelser om pålæggelse af sanktioner for overtrædelser af artikel 101 TEUF, der er fastsat i tysk lovgivning. |
| --- | --- |

5.

Femte anbringende om misbrug af skønsbeføjelse

I forbindelse med det femte anbringende gøres det gældende, at kravet om oplysninger beror på uberettigede betragtninger, eftersom Kommissionen med undersøgelsesproceduren og navnlig den anfægtede afgørelse i samarbejde med forbundskonkurrencemyndigheden forfølger det formål at omgå de bestemmelser om pålæggelse af sanktioner for overtrædelser af artikel 101 TEUF, der er fastsat i tysk lovgivning.

---

| 27.1.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 27/66 |
| --- | --- | --- | --- |

27.1.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 27/66

---

Sag anlagt den 22. november 2019 – Liga Nacional de Fútbol Profesional mod EUIPO (El Clasico)

(Sag T-809/19)

(2020/C 27/66)

Processprog: spansk

Parter

Sagsøger: Liga Nacional de Fútbol Profesional (Madrid, Spanien) (ved advokat C. Casas Feu)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO)

Oplysninger vedrørende sagen for EUIPO

Det omtvistede varemærke: International registrering, hvor Den Europæiske Union er designeret, af figurmærket El Clasico – registreringsansøgning nr. 1 379 292

Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 1. oktober 2019 af Andet Appelkammer ved EUIPO (sag R 1966/2018-2)

Påstande

| — | Den anfægtede afgørelse annulleres. |
| --- | --- |

—

Den anfægtede afgørelse annulleres.

| — | Det fastslås, at det internationale varemærke El Clásico (blandet) tillades registreret i Den Europæiske Union i klasse 41 under nr. 1 379 292 i Liga Nacional de Fútbol Profesionals navn. |
| --- | --- |

—

Det fastslås, at det internationale varemærke El Clásico (blandet) tillades registreret i Den Europæiske Union i klasse 41 under nr. 1 379 292 i Liga Nacional de Fútbol Profesionals navn.

| — | EUIPO tilpligtes at betale sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

—

EUIPO tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Anbringende

| — | Tilsidesættelse af artikel 7, stk. 3, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001. |
| --- | --- |

—

Tilsidesættelse af artikel 7, stk. 3, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001.

---

| 27.1.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 27/67 |
| --- | --- | --- | --- |

27.1.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 27/67

---

Sag anlagt den 22. november 2019 – Nutravita mod EUIPO – Pegaso

(Sag T-814/19)

(2020/C 27/67)

Stævningen er affattet på engelsk

Parter

Sagsøger: Nutravita Ltd (Maidenhead, Det Forenede Kongerige) (ved advokaterne H. Dhondt og J. Cassiman)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO)

Den anden part i sagen for appelkammeret: Pegaso Srl (Negrar, Italien)

Oplysninger vedrørende sagen for EUIPO

Ansøger af det omtvistede varemærke: Nutravita Ltd

Det omtvistede varemærke: Ansøgning om EU-figurmærket nutravita Healthy Mind, Body & Soul. i farverne lysegrøn og sort – registreringsansøgning nr. 16 255 804

Sagen for EUIPO: Indsigelsessag

Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 11. september 2019 af Fjerde Appelkammer ved EUIPO (sag R 80/2019-4)

Påstande

| — | Den anfægtede afgørelse annulleres. |
| --- | --- |

—

Den anfægtede afgørelse annulleres.

| — | EUIPO tilpligtes at betale sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

—

EUIPO tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Anbringender

| — | Tilsidesættelse af artikel 47, stk. 2, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001 |
| --- | --- |

—

Tilsidesættelse af artikel 47, stk. 2, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001

| — | Tilsidesættelse af artikel 18 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001 |
| --- | --- |

—

Tilsidesættelse af artikel 18 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001

| — | Tilsidesættelse af artikel 10, stk. 3, i Kommissionens delegerede forordning (EU) 2018/625 |
| --- | --- |

—

Tilsidesættelse af artikel 10, stk. 3, i Kommissionens delegerede forordning (EU) 2018/625

| — | Tilsidesættelse af artikel 71, stk. 1, litra b), i Kommissionens delegerede forordning (EU) 2018/625 |
| --- | --- |

—

Tilsidesættelse af artikel 71, stk. 1, litra b), i Kommissionens delegerede forordning (EU) 2018/625

| — | Tilsidesættelse af artikel 71, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001 |
| --- | --- |

—

Tilsidesættelse af artikel 71, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001

| — | Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001. |
| --- | --- |

—

Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001.

---

| 27.1.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 27/68 |
| --- | --- | --- | --- |

27.1.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 27/68

---

Sag anlagt den 27. november 2019 – Olimp Laboratories mod EUIPO – OmniVision (Hydrovision)

(Sag T-817/19)

(2020/C 27/68)

Stævningen er affattet på engelsk

Parter

Sagsøger: Olimp Laboratories sp. z o.o. (Dębica, Polen) (ved advokat M. Kondrat)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO)

Den anden part i sagen for appelkammeret: OmniVision GmbH (Puchheim, Tyskland)

Oplysninger vedrørende sagen for EUIPO

Ansøger af det omtvistede varemærke: Olimp Laboratories sp. z o.o.

Det omtvistede varemærke: Ansøgning om EU-figurmærket Hydrovision – registreringsansøgning nr. 16 286 841

Sagen for EUIPO: Indsigelsessag

Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 13. september 2019 af Andet Appelkammer ved EUIPO (sag R 2371/2018-2)

Påstande

| — | Den anfægtede afgørelse annulleres og sagen hjemvises til EUIPO til fornyet behandling. |
| --- | --- |

—

Den anfægtede afgørelse annulleres og sagen hjemvises til EUIPO til fornyet behandling.

| — | Den anfægtede afgørelse omgøres. |
| --- | --- |

—

Den anfægtede afgørelse omgøres.

| — | Sagsøgeren tilkendes sagsomkostninger. |
| --- | --- |

—

Sagsøgeren tilkendes sagsomkostninger.

Anbringender

| — | Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001 |
| --- | --- |

—

Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001

| — | Tilsidesættelse af princippet om beskyttelse af den berettigede forventning og af retssikkerhedsprincippet. |
| --- | --- |

—

Tilsidesættelse af princippet om beskyttelse af den berettigede forventning og af retssikkerhedsprincippet.

---

| 27.1.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 27/69 |
| --- | --- | --- | --- |

27.1.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 27/69

---

Sag anlagt den 27. november 2019 – Dvectis CZ s.r.o. mod EUIPO (Støttepuder)

(Sag T-818/19)

(2020/C 27/69)

Stævningen er affattet på engelsk

Parter

Sagsøger: Dvectis CZ s.r.o. (Brno, Den tjekkiske Republik) (ved advokat J. Svojanovská)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO)

Den anden part i sagen for appelkammeret: Yado s.r.o. (Handlová, Slovakiet)

Oplysninger vedrørende sagen for EUIPO

Indehaver af det omtvistede design: Dvectis CZ s.r.o.

Det omtvistede design: Registreret EU-design nr. 3222 504-0001

Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 10. september 2019 af Tredje Appelkammer ved EUIPO (sag R 513/2018-3)

Påstande

| — | Den anfægtede afgørelse annulleres. |
| --- | --- |

—

Den anfægtede afgørelse annulleres.

| — | EUIPO tilpligtes at betale sagsøgerens omkostninger. |
| --- | --- |

—

EUIPO tilpligtes at betale sagsøgerens omkostninger.

| — | Såfremt Retten ikke vil give medhold i ovennævnte påstande, omgøres den anfægtede afgørelse således, at sagsøgerens klage af 18. marts 2018 i det hele tages til følge og det omhandlede design forbliver gyldigt. |
| --- | --- |

—

Såfremt Retten ikke vil give medhold i ovennævnte påstande, omgøres den anfægtede afgørelse således, at sagsøgerens klage af 18. marts 2018 i det hele tages til følge og det omhandlede design forbliver gyldigt.

| — | EUIPO tilpligtes at betale sagsøgerens omkostninger. |
| --- | --- |

—

EUIPO tilpligtes at betale sagsøgerens omkostninger.

Anbringende

| — | Tilsidesættelse af væsentlige formforskrifter. |
| --- | --- |

—

Tilsidesættelse af væsentlige formforskrifter.

---

| 27.1.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 27/70 |
| --- | --- | --- | --- |

27.1.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 27/70

---

Sag anlagt den 2. december 2019 – Man and Machine mod EUIPO – Bim Freelance (bim ready)

(Sag T-819/19)

(2020/C 27/70)

Stævningen er affattet på engelsk

Parter

Sagsøger: Man and Machine Ltd (Thame Oxfordshire, Det Forenede Kongerige) (ved advokat R. Peto)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO)

Den anden part i sagen for appelkammeret: Bim Freelance Corp. (Miami, Florida, De Forenede Stater)

Oplysninger vedrørende sagen for EUIPO

Indehaver af det omtvistede varemærke: Man and Machine Ltd

Det omtvistede varemærke: International registrering, hvor Den Europæiske Union er designeret, af figurmærket bim ready – international registrering, hvor Den Europæiske Union er designeret, nr. 1 359 265

Sagen for EUIPO: Indsigelsessag

Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 17. september 2019 af Første Appelkammer ved EUIPO (sag R 317/2019-1)

Påstande

| — | Den anfægtede afgørelse annulleres. |
| --- | --- |

—

Den anfægtede afgørelse annulleres.

| — | EUIPO tilpligtes at betale sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

—

EUIPO tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Anbringende

| — | Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001. |
| --- | --- |

—

Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001.

---

| 27.1.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 27/70 |
| --- | --- | --- | --- |

27.1.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 27/70

---

Sag anlagt den 2. december 2019 – Herlyn og Beck mod EUIPO – Brillux (B.home)

(Sag T-821/19)

(2020/C 27/71)

Stævningen er affattet på tysk

Parter

Sagsøgere: Sonja Herlyn (Grünwald, Tyskland) og Christian Beck (Grünwald) (ved advokat H. Hofmann)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO)

Den anden part i sagen for appelkammeret: Brillux GmbH & Co. KG (Münster, Tyskland)

Oplysninger vedrørende sagen for EUIPO

Ansøgere af det omtvistede varemærke: Sonja Herlyn og Christian Beck

Det omtvistede varemærke: Ansøgning om EU-mærket B.home – registreringsansøgning nr. 16 961 336

Sagen for EUIPO: Indsigelsessag

Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 24. september 2019 af Femte Appelkammer ved EUIPO (sag R 373/2019-5)

Påstande

| — | Den anfægtede afgørelse annulleres eller omgøres og afgørelsen truffet den 10. december 2018 af indsigelsesafdelingen ved Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) i sag nr. B2 976 549 stadfæstes. |
| --- | --- |

—

Den anfægtede afgørelse annulleres eller omgøres og afgørelsen truffet den 10. december 2018 af indsigelsesafdelingen ved Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) i sag nr. B2 976 549 stadfæstes.

| — | EUIPO tilpligtes at betale sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

—

EUIPO tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

| — | Der fastsættes dato for mundtlig forhandling. |
| --- | --- |

—

Der fastsættes dato for mundtlig forhandling.

Anbringende

| — | Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001. |
| --- | --- |

—

Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001.

---

| 27.1.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 27/71 |
| --- | --- | --- | --- |

27.1.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 27/71

---

Sag anlagt den 3. december 2019 – Asoliva og Anierac mod Kommissionen

(Sag T-822/19)

(2020/C 27/72)

Processprog: spansk

Parter

Sagsøgere: Asociación Española de la Industria y Comercio Exportador de Aceite de Oliva (Asoliva) (Madrid, Spanien) og Asociación Nacional de Industriales Envasadores y Refinadores de Aceites Comestibles (Anierac) (Madrid) (ved advokat V. Rodríguez Fuentes)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen

Sagsøgernes påstande

Artikel 1, stk. 1, litra b), i Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) 2019/1604 af 27. september 2019 om ændring af forordning (EØF) nr. 2568/91 om kendetegnene for olivenolie og olie af olivenpresserester og de i den forbindelse anvendte metoder, offentliggjort i EUT L 250 af 30. september 2019, annulleres.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren fremsat tre anbringender.

| 1. | Første anbringende om tilsidesættelse af traktaterne






  — | Det er sagsøgernes opfattelse, at den anfægtede retsakt, idet den lægger en uafkræftelig formodning til grund om, at kvaliteten af olivenolien er uoverensstemmende, hvilket medfører sanktioner, tilsidesætter princippet om uskyldsformodning i artikel 48 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder. |
| --- | --- | --- |

1.

Første anbringende om tilsidesættelse af traktaterne

—

Det er sagsøgernes opfattelse, at den anfægtede retsakt, idet den lægger en uafkræftelig formodning til grund om, at kvaliteten af olivenolien er uoverensstemmende, hvilket medfører sanktioner, tilsidesætter princippet om uskyldsformodning i artikel 48 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder.

| 2. | Andet anbringende om tilsidesættelse af retssikkerhedsprincippet






  — | Det er sagsøgernes opfattelse, at den uafkræftelige formodning om uoverensstemmelse, som opstilles i den anfægtede retsakt, tilsidesætter retssikkerheden, eftersom den er baseret på en metode, som på grund af manglende nøjagtighed ikke gør det muligt med tilstrækkelig sikkerhed at forudsige, om den forskrift, som kan kræves iagttaget, er overholdt. |
| --- | --- | --- |

2.

Andet anbringende om tilsidesættelse af retssikkerhedsprincippet

—

Det er sagsøgernes opfattelse, at den uafkræftelige formodning om uoverensstemmelse, som opstilles i den anfægtede retsakt, tilsidesætter retssikkerheden, eftersom den er baseret på en metode, som på grund af manglende nøjagtighed ikke gør det muligt med tilstrækkelig sikkerhed at forudsige, om den forskrift, som kan kræves iagttaget, er overholdt.

| 3. | Tredje anbringende om tilsidesættelse af proportionalitetsprincippet i forbindelse med friheden til at oprette og drive egen virksomhed






  — | Det er sagsøgernes opfattelse, at den uafkræftelige formodning om uoverensstemmelse, som opstilles i den anfægtede retsakt, uforholdsmæssigt begrænser friheden til at oprette og drive egen virksomhed, idet den opstiller en begrænsning af denne med en unøjagtig metode, som har ubetingede konsekvenser, uden at andre, eksisterende testmetoder eller -midler tages i betragtning. |
| --- | --- | --- |

3.

Tredje anbringende om tilsidesættelse af proportionalitetsprincippet i forbindelse med friheden til at oprette og drive egen virksomhed

—

Det er sagsøgernes opfattelse, at den uafkræftelige formodning om uoverensstemmelse, som opstilles i den anfægtede retsakt, uforholdsmæssigt begrænser friheden til at oprette og drive egen virksomhed, idet den opstiller en begrænsning af denne med en unøjagtig metode, som har ubetingede konsekvenser, uden at andre, eksisterende testmetoder eller -midler tages i betragtning.

---

| 27.1.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 27/72 |
| --- | --- | --- | --- |

27.1.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 27/72

---

Rettens kendelse af 25. november 2019 – Lipitalia 2000 og Assograssi mod Kommissionen

(Sag T-189/18) (1)

(2020/C 27/73)

Processprog: italiensk

Formanden for Første Afdeling har besluttet, at sagen skal slettes af registret.

---

(1)  EUT C 166 af 14.5.2018.

---

| 27.1.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 27/72 |
| --- | --- | --- | --- |

27.1.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 27/72

---

Rettens kendelse af 26. november 2019 – Stada Arzneimittel mod EUIPO (Gengivelse af to buede røde linjer anbragt over for hinanden)

(Sag T-290/19) (1)

(2020/C 27/74)

Processprog: tysk

Formanden for Sjette Afdeling har besluttet, at sagen skal slettes af registret.

---

(1)  EUT C 213 af 24.6.2019.

---