# Europeiska unionens C 248/2022

| | ISSN 1977-1061 |
| --- | --- |
| Europeiska unionens
  officiella tidning | C 248 |
| | |
| Svensk utgåva | Meddelanden och upplysningar | 65 årgången30 juni 2022 |

ISSN 1977-1061

Europeiska unionens

officiella tidning

C 248

Svensk utgåva

Meddelanden och upplysningar

65 årgången30 juni 2022

---

| Innehållsförteckning | Sida |
| --- | --- |
| | II   Meddelanden |
| | MEDDELANDEN FRÅN EUROPEISKA UNIONENS INSTITUTIONER, BYRÅER OCH ORGAN |
| | Europeiska kommissionen |
| 2022/C 248/01 | Meddelande från Kommissionen – TILLKÄNNAGIVANDE FRÅN KOMMISSIONEN – Riktlinjer om vertikala begränsningar | 1 |
| | Rådet |
| 2022/C 248/02 | Uttalande från kommissionen om exklusiv befogenhet beträffande förordning (EU) 2022/1031 Europaparlamentets och Rådets | 86 |

Innehållsförteckning

Sida

II   Meddelanden

MEDDELANDEN FRÅN EUROPEISKA UNIONENS INSTITUTIONER, BYRÅER OCH ORGAN

Europeiska kommissionen

2022/C 248/01

Meddelande från Kommissionen – TILLKÄNNAGIVANDE FRÅN KOMMISSIONEN – Riktlinjer om vertikala begränsningar

1

Rådet

2022/C 248/02

Uttalande från kommissionen om exklusiv befogenhet beträffande förordning (EU) 2022/1031 Europaparlamentets och Rådets

86

---

| | III   Förberedande akter |
| --- | --- |
| | EUROPEISKA CENTRALBANKEN |
| 2022/C 248/03 | Europeiska centralbankens yttrande av den 27 april 2022 om ett förslag till Europaparlamentets och rådets direktiv om ändring av direktiv 2013/36/EU vad gäller tillsynsbefogenheter, sanktioner, filialer från tredjeland och risker avseende miljö, samhällsansvar och bolagsstyrning. (CON/2022/16) | 87 |

III   Förberedande akter

EUROPEISKA CENTRALBANKEN

2022/C 248/03

Europeiska centralbankens yttrande av den 27 april 2022 om ett förslag till Europaparlamentets och rådets direktiv om ändring av direktiv 2013/36/EU vad gäller tillsynsbefogenheter, sanktioner, filialer från tredjeland och risker avseende miljö, samhällsansvar och bolagsstyrning. (CON/2022/16)

87

---

| | IV   Upplysningar |
| --- | --- |
| | UPPLYSNINGAR FRÅN EUROPEISKA UNIONENS INSTITUTIONER, BYRÅER OCH ORGAN |
| | Rådet |
| 2022/C 248/04 | Rådets slutsatser om hantering av den externa dimensionen av ett ständigt föränderligt hot med koppling till terrorism eller våldsbejakande extremism | 97 |
| | Europeiska kommissionen |
| 2022/C 248/05 | Eurons växelkurs — 29 juni 2022 | 104 |
| | UPPLYSNINGAR FRÅN MEDLEMSSTATERNA |
| 2022/C 248/06 | Meddelande från kommissionen i enlighet med artikel 16.4 i Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1008/2008 om gemensamma regler för tillhandahållande av lufttrafik i gemenskapen – Ändring av allmän trafikplikt för regelbunden lufttrafik (
  1
  ) | 105 |
| 2022/C 248/07 | Meddelande från kommissionen i enlighet med artikel 16.4 i Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1008/2008 om gemensamma regler för tillhandahållande av lufttrafik i gemenskapen – Ändring av allmän trafikplikt för regelbunden lufttrafik (
  1
  ) | 106 |

IV   Upplysningar

UPPLYSNINGAR FRÅN EUROPEISKA UNIONENS INSTITUTIONER, BYRÅER OCH ORGAN

Rådet

2022/C 248/04

Rådets slutsatser om hantering av den externa dimensionen av ett ständigt föränderligt hot med koppling till terrorism eller våldsbejakande extremism

97

Europeiska kommissionen

2022/C 248/05

Eurons växelkurs — 29 juni 2022

104

UPPLYSNINGAR FRÅN MEDLEMSSTATERNA

2022/C 248/06

Meddelande från kommissionen i enlighet med artikel 16.4 i Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1008/2008 om gemensamma regler för tillhandahållande av lufttrafik i gemenskapen – Ändring av allmän trafikplikt för regelbunden lufttrafik (
  1
  )

1

105

2022/C 248/07

Meddelande från kommissionen i enlighet med artikel 16.4 i Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1008/2008 om gemensamma regler för tillhandahållande av lufttrafik i gemenskapen – Ändring av allmän trafikplikt för regelbunden lufttrafik (
  1
  )

1

106

---

| | V   Yttranden |
| --- | --- |
| | FÖRFARANDEN FÖR GENOMFÖRANDE AV DEN GEMENSAMMA HANDELSPOLITIKEN |
| | Europeiska kommissionen |
| 2022/C 248/08 | Tillkännagivande om inledande av ett antidumpningsförfarande beträffande import av högstyrkegarn av polyestrar med ursprung i Folkrepubliken Kina, begränsat till Zhejiang Hailide New Material Co. Ltd, och om inledande av en översyn av de antidumpningsåtgärder som tillämpas på import av högstyrkegarn av polyestrar med ursprung i Folkrepubliken Kina | 107 |
| 2022/C 248/09 | Tillkännagivande om inledande av en översyn vid giltighetstidens utgång av de antisubventionsåtgärder som tillämpas på import av visst bestruket finpapper med ursprung i Folkrepubliken Kina | 119 |
| 2022/C 248/10 | Tillkännagivande om inledande av en översyn vid giltighetstidens utgång av de antidumpningsåtgärder som tillämpas på import av visst bestruket finpapper med ursprung i Folkrepubliken Kina | 130 |
| 2022/C 248/11 | Tillkännagivande om inledande av en interimsöversyn vid giltighetstidens utgång av de antidumpningsåtgärder som tillämpas på import av högstyrkegarn av polyestrar med ursprung i Folkrepubliken Kina | 142 |
| 2022/C 248/12 | Tillkännagivande om återupptagande av antidumpningsundersökningen avseende kommissionens genomförandeförordning (EU) 2017/763 om införande av en slutgiltig antidumpningstull och om slutgiltigt uttag av preliminär tull på import av visst lätt termopapper med ursprung i Republiken Korea, till följd av tribunalens dom av den 2 april 2020 i mål T-383/17, fastställd av domstolen i mål C-260/20 P | 152 |
| | FÖRFARANDEN FÖR GENOMFÖRANDE AV KONKURRENSPOLITIKEN |
| | Europeiska kommissionen |
| 2022/C 248/13 | Förhandsanmälan av en koncentration (Ärende M.10778 – TA ASSOCIATES / CLEARLAKE / KOFAX) – Ärendet kan komma att handläggas enligt ett förenklat förfarande (
  1
  ) | 156 |

V   Yttranden

FÖRFARANDEN FÖR GENOMFÖRANDE AV DEN GEMENSAMMA HANDELSPOLITIKEN

Europeiska kommissionen

2022/C 248/08

Tillkännagivande om inledande av ett antidumpningsförfarande beträffande import av högstyrkegarn av polyestrar med ursprung i Folkrepubliken Kina, begränsat till Zhejiang Hailide New Material Co. Ltd, och om inledande av en översyn av de antidumpningsåtgärder som tillämpas på import av högstyrkegarn av polyestrar med ursprung i Folkrepubliken Kina

107

2022/C 248/09

Tillkännagivande om inledande av en översyn vid giltighetstidens utgång av de antisubventionsåtgärder som tillämpas på import av visst bestruket finpapper med ursprung i Folkrepubliken Kina

119

2022/C 248/10

Tillkännagivande om inledande av en översyn vid giltighetstidens utgång av de antidumpningsåtgärder som tillämpas på import av visst bestruket finpapper med ursprung i Folkrepubliken Kina

130

2022/C 248/11

Tillkännagivande om inledande av en interimsöversyn vid giltighetstidens utgång av de antidumpningsåtgärder som tillämpas på import av högstyrkegarn av polyestrar med ursprung i Folkrepubliken Kina

142

2022/C 248/12

Tillkännagivande om återupptagande av antidumpningsundersökningen avseende kommissionens genomförandeförordning (EU) 2017/763 om införande av en slutgiltig antidumpningstull och om slutgiltigt uttag av preliminär tull på import av visst lätt termopapper med ursprung i Republiken Korea, till följd av tribunalens dom av den 2 april 2020 i mål T-383/17, fastställd av domstolen i mål C-260/20 P

152

FÖRFARANDEN FÖR GENOMFÖRANDE AV KONKURRENSPOLITIKEN

Europeiska kommissionen

2022/C 248/13

Förhandsanmälan av en koncentration (Ärende M.10778 – TA ASSOCIATES / CLEARLAKE / KOFAX) – Ärendet kan komma att handläggas enligt ett förenklat förfarande (
  1
  )

1

156

---

| | |
| --- | --- |
| | (1)   Text av betydelse för EES. |

---

(1)   Text av betydelse för EES.

1

| SV | |
| --- | --- |

SV

---

II Meddelanden

MEDDELANDEN FRÅN EUROPEISKA UNIONENS INSTITUTIONER, BYRÅER OCH ORGAN

Europeiska kommissionen

| 30.6.2022 | SV | Europeiska unionens officiella tidning | C 248/1 |
| --- | --- | --- | --- |

30.6.2022

SV

Europeiska unionens officiella tidning

C 248/1

---

MEDDELANDE FRÅN KOMMISSIONEN

TILLKÄNNAGIVANDE FRÅN KOMMISSIONEN

Riktlinjer om vertikala begränsningar

(2022/C 248/01)

INNEHÅLLSFÖRTECKNING

| 1. | Inledning | 3 |
| --- | --- | --- |

1.

| 1.1. | Riktlinjernas syfte och struktur | 3 |
| --- | --- | --- |

1.1.

| 1.2. | Tillämpligheten av artikel 101 i fördraget på vertikala avtal | 4 |
| --- | --- | --- |

1.2.

| 2. | Effekter av vertikala avtal | 6 |
| --- | --- | --- |

2.

| 2.1. | Positiva effekter | 6 |
| --- | --- | --- |

2.1.

| 2.2. | Negativa effekter | 9 |
| --- | --- | --- |

2.2.

| 3. | Vertikala avtal som i allmänhet faller utanför tillämpningsområdet för artikel 101.1 i fördraget | 10 |
| --- | --- | --- |

3.

| 3.1. | Ingen påverkan på handeln, avtal av mindre betydelse samt små och medelstora företag | 10 |
| --- | --- | --- |

3.1.

| 3.2. | Agentavtal | 11 |
| --- | --- | --- |

3.2.

| 3.2.1. | Agentavtal som faller utanför tillämpningsområdet för artikel 101.1 i fördraget | 11 |
| --- | --- | --- |

3.2.1.

| 3.2.2. | Tillämpning av artikel 101.1 i fördraget på agentavtal | 15 |
| --- | --- | --- |

3.2.2.

| 3.2.3. | Agentur och onlineplattformsekonomin | 16 |
| --- | --- | --- |

3.2.3.

| 3.3. | Underleverantörsavtal | 17 |
| --- | --- | --- |

3.3.

| 4. | Tillämpningsområde för förordning (EU) 2022/720 | 17 |
| --- | --- | --- |

4.

| 4.1. | Safe harbour-regler som inrättas genom förordning (EU) 2022/720 | 17 |
| --- | --- | --- |

4.1.

| 4.2. | Definition av vertikala avtal | 18 |
| --- | --- | --- |

4.2.

| 4.2.1. | Ensidigt agerande faller utanför tillämpningsområdet för förordning (EU) 2022/720 | 18 |
| --- | --- | --- |

4.2.1.

| 4.2.2. | Företagen bedriver verksamhet på olika nivåer av produktions- eller distributionskedjan | 19 |
| --- | --- | --- |

4.2.2.

| 4.2.3. | Avtalet gäller inköp, försäljning eller återförsäljning av varor eller tjänster | 19 |
| --- | --- | --- |

4.2.3.

| 4.3. | Vertikala avtal i onlineplattformsekonomin | 20 |
| --- | --- | --- |

4.3.

| 4.4. | Begränsningar av tillämpningen av förordning (EU) 2022/720 | 21 |
| --- | --- | --- |

4.4.

| 4.4.1. | Sammanslutningar av detaljister | 21 |
| --- | --- | --- |

4.4.1.

| 4.4.2. | Vertikala avtal som innehåller bestämmelser om immateriella rättigheter | 22 |
| --- | --- | --- |

4.4.2.

| 4.4.3. | Vertikala avtal mellan konkurrerande företag | 25 |
| --- | --- | --- |

4.4.3.

| 4.4.4. | Vertikala avtal med leverantörer av onlinebaserade förmedlingstjänster som har en hybridfunktion | 28 |
| --- | --- | --- |

4.4.4.

| 4.5. | Sambandet med andra gruppundantagsförordningar | 30 |
| --- | --- | --- |

4.5.

| 4.6. | Särskilda typer av distributionssystem | 30 |
| --- | --- | --- |

4.6.

| 4.6.1. | Exklusiva distributionssystem | 31 |
| --- | --- | --- |

4.6.1.

| 4.6.2. | Selektiva distributionssystem | 35 |
| --- | --- | --- |

4.6.2.

| 4.6.3. | Franchising | 40 |
| --- | --- | --- |

4.6.3.

| 5. | Marknadsdefinition och beräkning av marknadsandelar | 42 |
| --- | --- | --- |

5.

| 5.1. | Tillkännagivandet om definitionen av relevant marknad (marknadsdefinitionen) | 42 |
| --- | --- | --- |

5.1.

| 5.2. | Beräkningen av marknadsandelar enligt förordning (EU) 2022/720 | 42 |
| --- | --- | --- |

5.2.

| 5.3. | Beräkning av marknadsandelar enligt förordning (EU) 2022/720 | 43 |
| --- | --- | --- |

5.3.

| 6. | Tillämpning av förordning (EU) 2022/720 | 43 |
| --- | --- | --- |

6.

| 6.1. | Särskilt allvarliga begränsningar enligt förordning (EU) 2022/720 | 43 |
| --- | --- | --- |

6.1.

| 6.1.1. | Upprätthållande av detaljhandelspriser | 45 |
| --- | --- | --- |

6.1.1.

| 6.1.2. | Särskilt allvarliga begränsningar enligt artikel 4 b, c, d och e i förordning (EU) 2022/720 | 49 |
| --- | --- | --- |

6.1.2.

| 6.1.3. | Begränsningar av försäljningen av reservdelar | 57 |
| --- | --- | --- |

6.1.3.

| 6.2. | Begränsningar som är uteslutna från förordning (EU) 2022/720 | 57 |
| --- | --- | --- |

6.2.

| 6.2.1. | Konkurrensklausuler med en giltighetstid som överstiger fem år | 58 |
| --- | --- | --- |

6.2.1.

| 6.2.2. | Konkurrensklausuler som gäller efter att avtalet har löpt ut | 58 |
| --- | --- | --- |

6.2.2.

| 6.2.3. | Konkurrensklausuler som ålagts medlemmar i ett selektivt distributionssystem | 59 |
| --- | --- | --- |

6.2.3.

| 6.2.4. | Plattformsöverskridande paritetsklausuler på detaljistnivå | 59 |
| --- | --- | --- |

6.2.4.

| 7. | Återkallelse och icke-tillämpning | 59 |
| --- | --- | --- |

7.

| 7.1. | Återkallelse av rätten att omfattas av förordning (EU) 2022/720 | 59 |
| --- | --- | --- |

7.1.

| 7.2. | Icke-tillämpning av förordning (EU) 2022/720 | 62 |
| --- | --- | --- |

7.2.

| 8. | Tillsynspolicy i enskilda fall | 63 |
| --- | --- | --- |

8.

| 8.1. | Analysstruktur | 63 |
| --- | --- | --- |

8.1.

| 8.1.1. | Relevanta faktorer för bedömningen enligt artikel 101.1 i fördraget | 64 |
| --- | --- | --- |

8.1.1.

| 8.1.2. | Relevanta faktorer för bedömningen enligt artikel 101.3 i fördraget | 66 |
| --- | --- | --- |

8.1.2.

| 8.2. | Analys av särskilda vertikala begränsningar | 67 |
| --- | --- | --- |

8.2.

| 8.2.1. | Varumärkesexklusivitet | 68 |
| --- | --- | --- |

8.2.1.

| 8.2.2. | Exklusiv leverans | 72 |
| --- | --- | --- |

8.2.2.

| 8.2.3. | Begränsningar av användningen av onlinebaserade marknadsplatser | 74 |
| --- | --- | --- |

8.2.3.

| 8.2.4. | Begränsning av användningen av prisjämförelsetjänster | 75 |
| --- | --- | --- |

8.2.4.

| 8.2.5. | Paritetsklausuler | 77 |
| --- | --- | --- |

8.2.5.

| 8.2.6. | Förskottsbetalning för tillträde | 82 |
| --- | --- | --- |

8.2.6.

| 8.2.7. | Kategoriförvaltningsavtal | 83 |
| --- | --- | --- |

8.2.7.

| 8.2.8. | Kopplingsförbehåll | 83 |
| --- | --- | --- |

8.2.8.

1.   INLEDNING

1.1.   SidaRiktlinjernas syfte och struktur

| (1) | I dessa riktlinjer fastställs principerna för bedömningen av vertikala avtal och samordnade förfaranden enligt artikel 101 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt (1) och kommissionens förordning (EU) 2022/720 (2). Om inte annat anges omfattar begreppet avtal i dessa riktlinjer även samordnade förfaranden (3). |
| --- | --- |

(1)

| (2) | Kommissionens syfte med att utfärda dessa riktlinjer är att hjälpa företag att göra en egen bedömning av vertikala avtal enligt unionens konkurrensregler och underlätta tillsynen av artikel 101 i fördraget. Riktlinjerna bör emellertid inte tillämpas mekaniskt, eftersom varje avtal måste bedömas mot bakgrund av dess egna sakförhållanden (4). Riktlinjerna påverkar inte heller den rättspraxis som har utvecklats av Europeiska unionens tribunal och Europeiska unionens domstol (nedan kallade tribunalen och domstolen). |
| --- | --- |

(2)

| (3) | Vertikala avtal får ingås för såväl mellanprodukter som slutprodukter. Om inte annat anges gäller dessa riktlinjer alla typer av varor och tjänster och alla handelsled. Vidare omfattar begreppet slutanvändare, om inte annat anges, företag och slutkonsumenter, dvs fysiska personer som agerar i syften som inte omfattas av deras närings- eller yrkesverksamhet. |
| --- | --- |

(3)

| (4) | Dessa riktlinjer är utformade enligt följande:






  — | Detta första inledande avsnitt förklarar varför kommissionen ger vägledning om vertikala avtal och anger tillämpningsområdet för denna vägledning. Det förklarar också målen med artikel 101 i fördraget, hur artikel 101 i fördraget tillämpas på vertikala avtal och de viktigaste stegen i bedömningen av vertikala avtal enligt artikel 101 i fördraget. |
| --- | --- | --- |

(4)

—

Detta första inledande avsnitt förklarar varför kommissionen ger vägledning om vertikala avtal och anger tillämpningsområdet för denna vägledning. Det förklarar också målen med artikel 101 i fördraget, hur artikel 101 i fördraget tillämpas på vertikala avtal och de viktigaste stegen i bedömningen av vertikala avtal enligt artikel 101 i fördraget.

| — | Det andra avsnittet innehåller en översikt över de positiva och negativa effekterna av vertikala avtal. Det är hänsynen till dessa effekter som ligger till grund för förordning 2022/720, dessa riktlinjer och kommissionens tillsynspolicy i enskilda fall. |
| --- | --- |

—

Det andra avsnittet innehåller en översikt över de positiva och negativa effekterna av vertikala avtal. Det är hänsynen till dessa effekter som ligger till grund för förordning 2022/720, dessa riktlinjer och kommissionens tillsynspolicy i enskilda fall.

| — | I det tredje avsnittet behandlas vertikala avtal som i regel faller utanför artikel 101.1 i fördraget. Även om förordning (EU) 2022/720 inte är tillämplig på sådana avtal är det nödvändigt att ge vägledning om de villkor under vilka vertikala avtal kan falla utanför tillämpningsområdet för artikel 101.1 i fördraget. |
| --- | --- |

—

I det tredje avsnittet behandlas vertikala avtal som i regel faller utanför artikel 101.1 i fördraget. Även om förordning (EU) 2022/720 inte är tillämplig på sådana avtal är det nödvändigt att ge vägledning om de villkor under vilka vertikala avtal kan falla utanför tillämpningsområdet för artikel 101.1 i fördraget.

| — | I det fjärde avsnittet ges ytterligare vägledning om tillämpningsområdet för förordning (EU) 2022/720, däribland förklaringar av safe harbour-reglerna i förordningen och definitionen av ett vertikalt avtal. I avsnittet finns också riktlinjer om vertikala avtal i onlineplattformsekonomin, vilken spelar en allt viktigare roll för distributionen av varor och tjänster. Vidare förklaras begränsningarna av tillämpningen av förordning (EU) 2022/720 som anges i artikel 2.2, 2.3 och 2.4 i förordningen. Förklaringar ges även för de särskilda begränsningar som enligt artikel 2.5 i förordningen gäller för utbytet av information mellan leverantör och köpare vid dubbel återförsäljning och de som enligt artikel 2.6 i förordningen gäller för avtal som rör tillhandahållandet av onlinebaserade förmedlingstjänster i de fall där leverantören av dessa tjänster har en hybridfunktion. I det fjärde avsnittet förklaras även hur förordning (EU) 2022/720 tillämpas i fall där ett vertikalt avtal omfattas av en annan gruppundantagsförordning, enligt artikel 2.7 i förordningen. Slutligen innehåller avsnittet en beskrivning av vissa vanliga typer av distributionssystem, särskilt de som omfattas av särskilda bestämmelser i artikel 4 i förordningen avseende särskilt allvarliga begränsningar. |
| --- | --- |

—

I det fjärde avsnittet ges ytterligare vägledning om tillämpningsområdet för förordning (EU) 2022/720, däribland förklaringar av safe harbour-reglerna i förordningen och definitionen av ett vertikalt avtal. I avsnittet finns också riktlinjer om vertikala avtal i onlineplattformsekonomin, vilken spelar en allt viktigare roll för distributionen av varor och tjänster. Vidare förklaras begränsningarna av tillämpningen av förordning (EU) 2022/720 som anges i artikel 2.2, 2.3 och 2.4 i förordningen. Förklaringar ges även för de särskilda begränsningar som enligt artikel 2.5 i förordningen gäller för utbytet av information mellan leverantör och köpare vid dubbel återförsäljning och de som enligt artikel 2.6 i förordningen gäller för avtal som rör tillhandahållandet av onlinebaserade förmedlingstjänster i de fall där leverantören av dessa tjänster har en hybridfunktion. I det fjärde avsnittet förklaras även hur förordning (EU) 2022/720 tillämpas i fall där ett vertikalt avtal omfattas av en annan gruppundantagsförordning, enligt artikel 2.7 i förordningen. Slutligen innehåller avsnittet en beskrivning av vissa vanliga typer av distributionssystem, särskilt de som omfattas av särskilda bestämmelser i artikel 4 i förordningen avseende särskilt allvarliga begränsningar.

| — | I det femte avsnittet behandlas definitionen av relevanta marknader och beräkningen av marknadsandelar (5). Detta är av betydelse eftersom vertikala avtal endast kan omfattas av gruppundantaget i förordning (EU) 2022/720 om marknadsandelarna för de företag som är parter i avtalet inte överstiger de tröskelvärden som anges i artikel 3 i förordningen. |
| --- | --- |

—

I det femte avsnittet behandlas definitionen av relevanta marknader och beräkningen av marknadsandelar (5). Detta är av betydelse eftersom vertikala avtal endast kan omfattas av gruppundantaget i förordning (EU) 2022/720 om marknadsandelarna för de företag som är parter i avtalet inte överstiger de tröskelvärden som anges i artikel 3 i förordningen.

| — | Det sjätte avsnittet behandlar de särskilt allvarliga begränsningarna i artikel 4 i förordning (EU) 2022/720 och de uteslutna begränsningarna i artikel 5 i förordningen, och förklarar varför klassificeringen av en begränsning som ”särskilt allvarlig” eller ”utesluten” är relevant. |
| --- | --- |

—

Det sjätte avsnittet behandlar de särskilt allvarliga begränsningarna i artikel 4 i förordning (EU) 2022/720 och de uteslutna begränsningarna i artikel 5 i förordningen, och förklarar varför klassificeringen av en begränsning som ”särskilt allvarlig” eller ”utesluten” är relevant.

| — | I det sjunde avsnittet finns riktlinjer om de befogenheter som kommissionen och medlemsstaternas konkurrensmyndigheter har enligt artikel 29 i rådets förordning (EG) nr 1/2003 (6) och artikel 6 i förordning 2022/720 att återkalla rätten att omfattas av förordning (EU) 2022/720 i enskilda fall, samt riktlinjer om kommissionens befogenhet enligt artikel 7 i förordning (EU) 2022/720 att genom förordning förklara att förordning (EU) 2022/720 inte ska tillämpas. |
| --- | --- |

—

I det sjunde avsnittet finns riktlinjer om de befogenheter som kommissionen och medlemsstaternas konkurrensmyndigheter har enligt artikel 29 i rådets förordning (EG) nr 1/2003 (6) och artikel 6 i förordning 2022/720 att återkalla rätten att omfattas av förordning (EU) 2022/720 i enskilda fall, samt riktlinjer om kommissionens befogenhet enligt artikel 7 i förordning (EU) 2022/720 att genom förordning förklara att förordning (EU) 2022/720 inte ska tillämpas.

| — | I det åttonde avsnittet beskrivs kommissionens tillsynspolicy i enskilda fall. Avsnittet förklarar hur vertikala avtal som inte omfattas av förordning (EU) 2022/720 bedöms enligt artikel 101.1 och 101.3 i fördraget samt ger vägledning om olika vanligt förekommande typer av vertikala begränsningar. |
| --- | --- |

—

I det åttonde avsnittet beskrivs kommissionens tillsynspolicy i enskilda fall. Avsnittet förklarar hur vertikala avtal som inte omfattas av förordning (EU) 2022/720 bedöms enligt artikel 101.1 och 101.3 i fördraget samt ger vägledning om olika vanligt förekommande typer av vertikala begränsningar.

1.2.   Tillämpligheten av artikel 101 i fördraget på vertikala avtal

| (5) | Syftet med artikel 101 i fördraget är att se till att företag inte använder avtal, varken horisontella eller vertikala (7), för att förhindra, begränsa eller snedvrida konkurrensen på marknaden till skada för konsumenterna (8). Genom artikel 101 i fördraget eftersträvas även det mer övergripande målet att uppnå en integrerad inre marknad, för att stärka konkurrensen i hela unionen. Företag får inte använda vertikala avtal för att återupprätta privata barriärer mellan medlemsstaterna där statliga barriärer har avskaffats med framgång. |
| --- | --- |

(5)

| (6) | Artikel 101 i fördraget är tillämplig på vertikala avtal och begränsningar i vertikala avtal som påverkar handeln mellan medlemsstaterna och som hindrar, begränsar eller snedvrider konkurrensen (9). Den utgör en rättslig grund för bedömningen av vertikala begränsningar (10), där hänsyn tas till skillnaden mellan konkurrenshämmande och konkurrensfrämjande effekter. Enligt artikel 101.1 i fördraget är avtal som märkbart begränsar eller snedvrider konkurrensen förbjudna. Det förbudet gäller dock inte avtal som uppfyller villkoren i artikel 101.3 i fördraget, särskilt i de fall då avtalet ger så stora fördelar att det uppväger de konkurrenshämmande effekterna, i enlighet med vad som anges i riktlinjerna för tillämpningen av artikel 101.3 (11). |
| --- | --- |

(6)

| (7) | Även om det inte finns någon obligatorisk ordningsföljd för bedömningen av vertikala avtal omfattar bedömningen vanligen följande steg:






  — | För det första måste de berörda företagen fastställa leverantörens och köparens marknadsandelar på den relevanta marknaden där de säljer respektive köper de varor eller tjänster som omfattas av avtalet. |
| --- | --- | --- |

(7)

—

För det första måste de berörda företagen fastställa leverantörens och köparens marknadsandelar på den relevanta marknaden där de säljer respektive köper de varor eller tjänster som omfattas av avtalet.

| — | Om varken leverantörens eller köparens marknadsandelar överstiger den marknadsandelströskel på 30 % som fastställs i artikel 3 i förordning (EU) 2022/720 omfattas det vertikala avtalet av de safe harbour-regler som fastställs i förordningen, under förutsättning att avtalet inte innehåller några särskilt allvarliga begränsningar i den mening som avses i artikel 4 i förordningen eller några uteslutna begränsningar i den mening som avses i artikel 5 i förordningen som inte kan avskiljas från resten av avtalet. |
| --- | --- |

—

Om varken leverantörens eller köparens marknadsandelar överstiger den marknadsandelströskel på 30 % som fastställs i artikel 3 i förordning (EU) 2022/720 omfattas det vertikala avtalet av de safe harbour-regler som fastställs i förordningen, under förutsättning att avtalet inte innehåller några särskilt allvarliga begränsningar i den mening som avses i artikel 4 i förordningen eller några uteslutna begränsningar i den mening som avses i artikel 5 i förordningen som inte kan avskiljas från resten av avtalet.

| — | Om leverantörens eller köparens relevanta marknadsandelar överstiger tröskelvärdet på 30 %, eller om avtalet innehåller en eller flera särskilt allvarliga begränsningar eller uteslutna begränsningar som inte kan avskiljas, måste det avgöras huruvida det vertikala avtalet omfattas av artikel 101.1 i fördraget. |
| --- | --- |

—

Om leverantörens eller köparens relevanta marknadsandelar överstiger tröskelvärdet på 30 %, eller om avtalet innehåller en eller flera särskilt allvarliga begränsningar eller uteslutna begränsningar som inte kan avskiljas, måste det avgöras huruvida det vertikala avtalet omfattas av artikel 101.1 i fördraget.

| — | Om det vertikala avtalet omfattas av artikel 101.1 i fördraget är det nödvändigt att undersöka om det uppfyller villkoren för det undantag som föreskrivs i artikel 101.3 i fördraget. |
| --- | --- |

—

Om det vertikala avtalet omfattas av artikel 101.1 i fördraget är det nödvändigt att undersöka om det uppfyller villkoren för det undantag som föreskrivs i artikel 101.3 i fördraget.

| (8) | Hållbar utveckling är en central princip i fördraget och ett prioriterat mål för unionens politik (12), liksom digitalisering och en motståndskraftig inre marknad (13). Begreppet hållbarhet omfattar, men är inte begränsat till, att ta itu med klimatförändringarna (t.ex. genom att minska växthusgasutsläppen), begränsa användningen av naturresurser, minska avfall och främja djurskydd (14). Unionens mål avseende hållbarhet, motståndskraft och digitalisering främjas av effektiva leverans- och distributionsavtal mellan företag. Vertikala avtal som syftar till att nå hållbarhetsmål eller som bidrar till en digital och motståndskraftig inre marknad utgör inte en särskild kategori av vertikala avtal enligt unionens konkurrenslagstiftning. Dessa avtal måste därför bedömas utifrån principerna i dessa riktlinjer, samtidigt som hänsyn tas till det specifika mål som de eftersträvar. Följaktligen är undantaget i artikel 2.1 i förordning (EU) 2022/720 tillämpligt på vertikala avtal som syftar till att nå mål för hållbarhet, motståndskraft och digitalisering, under förutsättning att de uppfyller villkoren i förordningen. I dessa riktlinjer ingår exempel som illustrerar bedömningen av vertikala avtal som syftar till att nå hållbarhetsmål (15). |
| --- | --- |

(8)

| (9) | Om ett vertikalt avtal begränsar konkurrensen i den mening som avses i artikel 101.1 i fördraget och förordning (EU) 2022/720 inte är tillämplig, kan avtalet ändå uppfylla villkoren för undantaget i artikel 101.3 (16). Detta gäller även vertikala avtal som syftar till att nå hållbarhetsmål eller som bidrar till en digital och motståndskraftig inre marknad. Även om det i avsnitt 8 ges vägledning om bedömningen av sådana vertikala avtal i enskilda fall kan andra riktlinjer från kommissionen också vara relevanta. Hit hör riktlinjerna för tillämpningen av artikel 101.3, de horisontella riktlinjerna (17) och all vägledning som kan komma att ges i framtida versioner av dessa riktlinjer. Dessa riktlinjer kan i synnerhet ge vägledning om de omständigheter under vilka fördelar i fråga om hållbarhet, digitalisering eller motståndskraft kan beaktas som kvalitativa eller kvantitativa effektivitetsvinster enligt artikel 101.3 i fördraget. |
| --- | --- |

(9)

2.   EFFEKTER AV VERTIKALA AVTAL

| (10) | Vid bedömningen av vertikala avtal enligt artikel 101 i fördraget och vid tillämpningen av förordning (EU) 2022/720 är det viktigt att hänsyn tas till alla relevanta konkurrensparametrar, däribland priser, produktion i form av produktkvantitet, produktkvalitet och produktutbud samt innovation. Under bedömningen måste hänsyn även tas till att vertikala avtal mellan företag som är verksamma i olika led i produktions- eller distributionskedjan i allmänhet är mindre skadliga än horisontella avtal mellan konkurrerande företag som tillhandahåller utbytbara varor eller tjänster (18). I princip beror detta på att parterna i ett vertikalt avtal bedriver verksamheter av kompletterande karaktär, vilket i allmänhet innebär att konkurrensfrämjande åtgärder av ena parten i avtalet kommer att gynna den andra parten i avtalet och i slutändan även konsumenterna. I motsats till horisontella avtal har parterna i ett vertikalt avtal därför ofta ett incitament att komma överens om lägre priser och högre servicenivåer, vilket också gynnar konsumenterna. På samma sätt har en part i ett vertikalt avtal vanligtvis ett incitament att motsätta sig åtgärder från den andra parten som kan skada konsumenterna, eftersom sådana åtgärder vanligtvis också minskar efterfrågan på de varor eller tjänster som tillhandahålls av den första parten. Dessutom innebär den kompletterande karaktären hos de verksamheter som bedrivs av parterna i ett vertikalt avtal vad gäller tillhandahållande av varor eller tjänster på marknaden även att vertikala begränsningar ger bättre möjligheter till effektivitetsvinster, till exempel genom att optimera tillverknings- och distributionsprocesser och tjänster. Exempel på sådana positiva effekter ges i avsnitt 2.1. |
| --- | --- |

(10)

| (11) | Företag med marknadsinflytande kan dock i vissa fall använda vertikala begränsningar i konkurrenshämmande syfte, vilket i slutändan skadar konsumenterna. Såsom förklaras närmare i avsnitt 2.2 kan vertikala begränsningar i synnerhet leda till utestängning, försvagad konkurrens och samverkan. Marknadsinflytande är förmågan att upprätthålla priser som ligger över den nivå som råder vid normala konkurrensförhållanden eller att under en inte obetydlig tid låta produktionen i form av produktkvantitet, produktkvalitet och produktutbud eller innovation ligga under den nivå som råder vid normala konkurrensförhållanden (19). Det krävs en mindre grad av marknadsinflytande för att konstatera en konkurrensbegränsning i den mening som avses i artikel 101.1 i fördraget än för att konstatera att det föreligger en dominerande ställning enligt artikel 102 i fördraget. |
| --- | --- |

(11)

2.1.   Positiva effekter

| (12) | Vertikala avtal kan medföra positiva effekter, däribland lägre priser, främjande av icke prismässig konkurrens och förbättrad kvalitet på tjänster. Enkla kontraktsmässiga överenskommelser mellan leverantör och köpare, där endast pris och kvantitet i en viss transaktion avgörs, kan ofta leda till alltför låga investerings- och försäljningsnivåer, eftersom hänsyn inte tas till de externa effekterna av den kompletterande karaktären hos leverantörens och återförsäljarnas verksamheter. Dessa externa effekter kan delas in i två kategorier: vertikala externa effekter och horisontella externa effekter. |
| --- | --- |

(12)

| (13) | Vertikala externa effekter uppstår på grund av att de beslut som fattas och de åtgärder som vidtas i olika led i produktions- och distributionskedjan har betydelse för vissa aspekter av försäljningen av varor eller tjänster, däribland pris, kvalitet, närliggande tjänster och marknadsföring, vilket inte bara påverkar det företag som fattar besluten utan även andra företag i andra led i produktions- och distributionskedjan. Till exempel skördar en återförsäljare kanske inte fullt ut frukterna av sina insatser för att öka försäljningen, då insatserna till viss del kan komma att gynna leverantören. Detta beror på att varje extra enhet som en återförsäljare säljer genom att sänka sitt återförsäljningspris eller genom att öka sina säljinsatser är till fördel för leverantören om leverantörens grossistpris är högre än marginalproduktionskostnaderna. Detta innebär att leverantören åtnjuter de positiva externa effekter av distributörens åtgärder för att öka försäljningen. Omvänt kan det finnas situationer där återförsäljaren, ur leverantörens perspektiv, tar ut för höga priser (20), gör otillräckliga försäljningssatsningar eller bådadera. |
| --- | --- |

(13)

| (14) | Horisontella externa effekter kan i synnerhet uppstå mellan återförsäljare av samma varor eller tjänster om en återförsäljare inte kan dra nytta av sina försäljningssatsningar fullt ut. Till exempel kan service som tillhandahålls av en återförsäljare före försäljning och som ökar efterfrågan, till exempel personlig rådgivning med avseende på vissa varor eller tjänster, leda till en högre försäljning för konkurrerande återförsäljare som erbjuder samma varor eller tjänster och därmed skapa incitament bland återförsäljarna att åka snålskjuts på kostsamma tjänster som tillhandahålls av andra. I en distributionsmiljö med flera olika kanaler kan problem med snålskjuts förekomma mellan kanalerna för onlineförsäljning och offlineförsäljning och i båda riktningarna (21). Kunder kan till exempel besöka en fysisk butik för att prova varor eller tjänster eller för att ta del av annan användbar information som de lägger till grund för deras inköpsbeslut och sedan beställa produkten online från en annan återförsäljare. Omvänt kan kunderna inhämta information före inköpet från en onlinebutik och sedan besöka en fysisk butik, använda sig av den information de skaffat online för att välja eller prova vissa varor eller tjänster och slutligen göra sitt inköp i den fysiska butiken. Om sådan snålskjuts är möjlig, och om den återförsäljare som erbjuder service före försäljning inte kan dra nytta av fördelarna fullt ut, kan det leda till att kvantiteten eller kvaliteten på servicen före försäljning sjunker. |
| --- | --- |

(14)

| (15) | Om sådana externa effekter förekommer kan leverantörerna få ett incitament att kontrollera vissa aspekter av återförsäljarnas verksamhet och vice versa. Framför allt kan vertikala avtal användas för att internalisera sådana externa effekter, öka den gemensamma vinsten i den vertikala leverans- och distributionskedjan och, under vissa omständigheter, konsumenternas välfärd. |
| --- | --- |

(15)

| (16) | Trots att dessa riktlinjer syftar till att ge en översikt över olika skäl som kan motivera vertikala begränsningar gör de inte anspråk på att vara fullständiga eller uttömmande. Bland de orsaker som kan motivera tillämpningen av särskilda vertikala begränsningar kan följande nämnas:






  (a) | För att hantera frågan om vertikala externa effekter. En situation där återförsäljaren sätter alltför höga priser utan beaktande av beslutets konsekvenser för leverantören kan undvikas om leverantören inför ett högsta återförsäljningspris för återförsäljaren. På liknande sätt kan leverantören använda selektiv eller exklusiv distribution för att öka återförsäljarens försäljningsinsatser. |
| --- | --- | --- |

(16)

(a)

För att hantera frågan om vertikala externa effekter. En situation där återförsäljaren sätter alltför höga priser utan beaktande av beslutets konsekvenser för leverantören kan undvikas om leverantören inför ett högsta återförsäljningspris för återförsäljaren. På liknande sätt kan leverantören använda selektiv eller exklusiv distribution för att öka återförsäljarens försäljningsinsatser.

| (b) | För att åtgärda problemet med snålskjuts (free-rider problemet). Snålskjuts mellan köpare kan förekomma på grossist- eller detaljistnivå, i synnerhet om leverantören inte har möjlighet att införa effektiva krav på marknadsföring eller service gentemot alla köpare. Snålskjuts mellan köpare kan endast förekomma i samband med service före försäljning och andra marknadsföringsåtgärder, men inte i samband med eftermarknadsservice för vilken återförsäljaren kan ta betalt av varje enskild kund. Insatserna i samband med service före försäljning, där snålskjuts kan förekomma, kan vara betydande, till exempel om varorna eller tjänsterna är relativt nya, tekniskt komplicerade eller av högt värde, eller om varornas eller tjänsternas rykte är en viktig faktor för deras efterfrågan (22). Begränsningar i exklusiva eller selektiva distributionssystem kan, liksom andra begränsningar, vara till hjälp för att undvika eller minska sådana snålskjutsproblem. Snålskjuts kan också förekomma mellan olika leverantörer, exempelvis om en tillverkare investerar i säljfrämjande åtgärder i köparens lokaler som lockar kunder även till tillverkarens konkurrenter. Begränsningar av typen konkurrensklausuler kan vara ett sätt att lösa problemet med snålskjuts mellan leverantörer (23). |
| --- | --- |

(b)

För att åtgärda problemet med snålskjuts (free-rider problemet). Snålskjuts mellan köpare kan förekomma på grossist- eller detaljistnivå, i synnerhet om leverantören inte har möjlighet att införa effektiva krav på marknadsföring eller service gentemot alla köpare. Snålskjuts mellan köpare kan endast förekomma i samband med service före försäljning och andra marknadsföringsåtgärder, men inte i samband med eftermarknadsservice för vilken återförsäljaren kan ta betalt av varje enskild kund. Insatserna i samband med service före försäljning, där snålskjuts kan förekomma, kan vara betydande, till exempel om varorna eller tjänsterna är relativt nya, tekniskt komplicerade eller av högt värde, eller om varornas eller tjänsternas rykte är en viktig faktor för deras efterfrågan (22). Begränsningar i exklusiva eller selektiva distributionssystem kan, liksom andra begränsningar, vara till hjälp för att undvika eller minska sådana snålskjutsproblem. Snålskjuts kan också förekomma mellan olika leverantörer, exempelvis om en tillverkare investerar i säljfrämjande åtgärder i köparens lokaler som lockar kunder även till tillverkarens konkurrenter. Begränsningar av typen konkurrensklausuler kan vara ett sätt att lösa problemet med snålskjuts mellan leverantörer (23).

| (c) | För att öppna eller ge tillträde till nya marknader. Om en leverantör vill komma in på en ny geografisk marknad, till exempel genom att exportera till ett annat land, kan återförsäljaren behöva göra särskilda oåterkalleliga investeringar för att etablera varumärket på marknaden. För att övertala en lokal återförsäljare att göra dessa investeringar kan det vara nödvändigt att bevilja områdesskydd så att återförsäljaren kan erhålla avkastning på sina investeringar. I sådana fall kan det vara motiverat att begränsa möjligheterna för återförsäljare på andra geografiska marknader att sälja på den nya marknaden (se även punkterna (118), (136) och (137)). Detta är ett specialfall relaterat till det snålskjutsproblem som anges i led b. |
| --- | --- |

(c)

För att öppna eller ge tillträde till nya marknader. Om en leverantör vill komma in på en ny geografisk marknad, till exempel genom att exportera till ett annat land, kan återförsäljaren behöva göra särskilda oåterkalleliga investeringar för att etablera varumärket på marknaden. För att övertala en lokal återförsäljare att göra dessa investeringar kan det vara nödvändigt att bevilja områdesskydd så att återförsäljaren kan erhålla avkastning på sina investeringar. I sådana fall kan det vara motiverat att begränsa möjligheterna för återförsäljare på andra geografiska marknader att sälja på den nya marknaden (se även punkterna (118), (136) och (137)). Detta är ett specialfall relaterat till det snålskjutsproblem som anges i led b.

| (d) | För att åtgärda problemet med snålskjuts på vetskapen om att varan är av hög kvalitet (certification free-rider problemet). I vissa sektorer har enskilda återförsäljare ett rykte om sig att enbart lagerföra kvalitetsvaror eller tillhandahålla kvalitetstjänster (s.k. premiumåterförsäljare). I sådana fall kan försäljning via dessa återförsäljare vara avgörande, i synnerhet för en framgångsrik lansering av en ny produkt. Om leverantören inte kan säkerställa att distributionen av leverantörens produkter begränsas till sådana premiumåterförsäljare finns det risk för att dessa återförsäljare inte tar med produkterna i sitt sortiment. I ett sådant scenario kan användningen av exklusiv eller selektiv distribution vara motiverad. |
| --- | --- |

(d)

För att åtgärda problemet med snålskjuts på vetskapen om att varan är av hög kvalitet (certification free-rider problemet). I vissa sektorer har enskilda återförsäljare ett rykte om sig att enbart lagerföra kvalitetsvaror eller tillhandahålla kvalitetstjänster (s.k. premiumåterförsäljare). I sådana fall kan försäljning via dessa återförsäljare vara avgörande, i synnerhet för en framgångsrik lansering av en ny produkt. Om leverantören inte kan säkerställa att distributionen av leverantörens produkter begränsas till sådana premiumåterförsäljare finns det risk för att dessa återförsäljare inte tar med produkterna i sitt sortiment. I ett sådant scenario kan användningen av exklusiv eller selektiv distribution vara motiverad.

| (e) | För att åtgärda det så kallade hold-up-problemet. Leverantören eller köparen kan behöva göra avtalsspecifika investeringar (t.ex. i form av utrustning eller utbildning) som är oåterkalleliga investeringar och som har litet eller inget värde utanför det specifika vertikala förhållandet. Det kan till exempel hända att en komponenttillverkare måste bygga särskilda maskiner för att uppfylla krav som ställts av en kund, men maskinerna kan vara olämpliga att använda i förhållande till andra kunder och det kan vara omöjligt att sälja dem vidare. I avsaknad av ett avtal kommer den investerande parten att försättas i en svag förhandlingsposition efter att ha gjort den avtalsspecifika investeringen, eftersom det finns en risk för att handelspartnern använder investeringen som en hållhake på den investerande parten under förhandlingarna. Risken för sådana opportunistiska hold-up-situationer kan föranleda den investerande parten att göra suboptimala investeringar. Vertikala avtal kan undanröja möjligheten till hold-up (särskilt när investeringen kan avtalas om fullt ut och alla framtida eventualiteter kan förutses) eller minska denna möjlighet. Till exempel kan konkurrensklausuler, kvantitetsbegränsningar eller exklusiva inköpsavtal minska problemet med hold-up när den avtalsspecifika investeringen görs av leverantören, medan exklusiv distribution, exklusiv tilldelning av kunder eller exklusiva leveransavtal kan minska problemet med hold-up när investeringen görs av köparen. |
| --- | --- |

(e)

För att åtgärda det så kallade hold-up-problemet. Leverantören eller köparen kan behöva göra avtalsspecifika investeringar (t.ex. i form av utrustning eller utbildning) som är oåterkalleliga investeringar och som har litet eller inget värde utanför det specifika vertikala förhållandet. Det kan till exempel hända att en komponenttillverkare måste bygga särskilda maskiner för att uppfylla krav som ställts av en kund, men maskinerna kan vara olämpliga att använda i förhållande till andra kunder och det kan vara omöjligt att sälja dem vidare. I avsaknad av ett avtal kommer den investerande parten att försättas i en svag förhandlingsposition efter att ha gjort den avtalsspecifika investeringen, eftersom det finns en risk för att handelspartnern använder investeringen som en hållhake på den investerande parten under förhandlingarna. Risken för sådana opportunistiska hold-up-situationer kan föranleda den investerande parten att göra suboptimala investeringar. Vertikala avtal kan undanröja möjligheten till hold-up (särskilt när investeringen kan avtalas om fullt ut och alla framtida eventualiteter kan förutses) eller minska denna möjlighet. Till exempel kan konkurrensklausuler, kvantitetsbegränsningar eller exklusiva inköpsavtal minska problemet med hold-up när den avtalsspecifika investeringen görs av leverantören, medan exklusiv distribution, exklusiv tilldelning av kunder eller exklusiva leveransavtal kan minska problemet med hold-up när investeringen görs av köparen.

| (f) | För att åtgärda det särskilda hold-up-problem som kan uppstå vid överföring av betydande know-how. Den som tillhandahåller know-how kanske inte vill att denna know-how ska användas av eller till förmån för dess konkurrenter, exempelvis vid franchising. Om denna know-how inte var direkt tillgänglig för köparen, och om den är väsentlig och nödvändig för fullgörandet av avtalet, kan en sådan överföring motivera en konkurrensklausul som i ett sådant fall som huvudregel skulle falla utanför tillämpningsområdet för artikel 101.1 i fördraget. |
| --- | --- |

(f)

För att åtgärda det särskilda hold-up-problem som kan uppstå vid överföring av betydande know-how. Den som tillhandahåller know-how kanske inte vill att denna know-how ska användas av eller till förmån för dess konkurrenter, exempelvis vid franchising. Om denna know-how inte var direkt tillgänglig för köparen, och om den är väsentlig och nödvändig för fullgörandet av avtalet, kan en sådan överföring motivera en konkurrensklausul som i ett sådant fall som huvudregel skulle falla utanför tillämpningsområdet för artikel 101.1 i fördraget.

| (g) | För att uppnå stordriftsfördelar vid distribution. För att dra nytta av stordriftsfördelar och därmed åstadkomma ett lägre detaljhandelspris för sina varor eller tjänster kan det hända att tillverkaren vill koncentrera återförsäljningen av sina varor eller tjänster till ett fåtal återförsäljare. I detta syfte kan tillverkaren använda sig av exklusiv distribution, kvantitetsbegränsningar i form av krav på köp av en minimikvantitet, selektiv distribution som innehåller krav på köp av en minimikvantitet eller exklusiva inköpsavtal. |
| --- | --- |

(g)

För att uppnå stordriftsfördelar vid distribution. För att dra nytta av stordriftsfördelar och därmed åstadkomma ett lägre detaljhandelspris för sina varor eller tjänster kan det hända att tillverkaren vill koncentrera återförsäljningen av sina varor eller tjänster till ett fåtal återförsäljare. I detta syfte kan tillverkaren använda sig av exklusiv distribution, kvantitetsbegränsningar i form av krav på köp av en minimikvantitet, selektiv distribution som innehåller krav på köp av en minimikvantitet eller exklusiva inköpsavtal.

| (h) | För att säkerställa likformighet och kvalitetsstandardisering. En vertikal begränsning kan bidra till att skapa eller främja en märkesimage genom att återförsäljarna åläggs förpliktelser i form av en viss grad av likformighet och kvalitetsstandardisering. Detta kan bidra till att skydda varumärkets renommé, göra varorna eller tjänsterna mer attraktiva för slutanvändarna och öka försäljningen. En sådan standardisering kan exempelvis uppnås genom selektiv distribution eller franchising. |
| --- | --- |

(h)

För att säkerställa likformighet och kvalitetsstandardisering. En vertikal begränsning kan bidra till att skapa eller främja en märkesimage genom att återförsäljarna åläggs förpliktelser i form av en viss grad av likformighet och kvalitetsstandardisering. Detta kan bidra till att skydda varumärkets renommé, göra varorna eller tjänsterna mer attraktiva för slutanvändarna och öka försäljningen. En sådan standardisering kan exempelvis uppnås genom selektiv distribution eller franchising.

| (i) | För att hantera imperfektioner på kapitalmarknaden. Det kan hända att kapitalkällor, som banker och aktiemarknader, tillhandahåller kapital suboptimalt om de inte har fullständig information om låntagarens betalningsförmåga eller om säkerheten för lånet är otillräcklig. Köparen eller leverantören kan vara bättre informerad och ha möjlighet att få extra säkerhet för sin investering genom ett exklusivt förhållande. Om det är leverantören som lånar ut kapitalet till köparen kan detta leda till att konkurrensklausuler eller kvantitetsbegränsningar införs för köparen. Om det är köparen som lånar ut kapitalet till leverantören kan det utgöra ett skäl till att ålägga leverantören exklusiv leverans eller kvantitetsbegränsningar. |
| --- | --- |

(i)

För att hantera imperfektioner på kapitalmarknaden. Det kan hända att kapitalkällor, som banker och aktiemarknader, tillhandahåller kapital suboptimalt om de inte har fullständig information om låntagarens betalningsförmåga eller om säkerheten för lånet är otillräcklig. Köparen eller leverantören kan vara bättre informerad och ha möjlighet att få extra säkerhet för sin investering genom ett exklusivt förhållande. Om det är leverantören som lånar ut kapitalet till köparen kan detta leda till att konkurrensklausuler eller kvantitetsbegränsningar införs för köparen. Om det är köparen som lånar ut kapitalet till leverantören kan det utgöra ett skäl till att ålägga leverantören exklusiv leverans eller kvantitetsbegränsningar.

| (17) | Det finns en hög grad av utbytbarhet mellan de olika vertikala begränsningarna, vilket innebär att samma ineffektivitetsproblem kan åtgärdas med hjälp av olika vertikala begränsningar. Det kan till exempel vara möjligt att uppnå stordriftsfördelar i distributionen genom att använda exklusiv distribution, selektiv distribution, kvantitetsbegränsningar eller exklusiva inköpsavtal. De negativa effekterna på konkurrensen kan dock variera mellan de olika vertikala begränsningarna. Detta beaktas när det på grundval av artikel 101.3 i fördraget ska bedömas huruvida begränsningarna är nödvändiga. |
| --- | --- |

(17)

2.2.   Negativa effekter

| (18) | De negativa effekter som vertikala begränsningar kan ha på marknaden och som unionens konkurrensregler avser att förhindra är framför allt följande:






  (a) | Konkurrenshämmande utestängning, antingen av andra leverantörer eller andra köpare, genom hinder för inträde eller expansion. |
| --- | --- | --- |

(18)

(a)

Konkurrenshämmande utestängning, antingen av andra leverantörer eller andra köpare, genom hinder för inträde eller expansion.

| (b) | Försvagning av konkurrensen mellan leverantören och dennes konkurrenter och/eller underlättande av uttrycklig eller underförstådd samverkan mellan konkurrerande leverantörer, vilket ofta kallas minskning av mellanmärkeskonkurrensen (inter-brand competition). |
| --- | --- |

(b)

Försvagning av konkurrensen mellan leverantören och dennes konkurrenter och/eller underlättande av uttrycklig eller underförstådd samverkan mellan konkurrerande leverantörer, vilket ofta kallas minskning av mellanmärkeskonkurrensen (inter-brand competition).

| (c) | Försvagning av konkurrensen mellan köparen och dennes konkurrenter eller underlättande av uttrycklig eller underförstådd samverkan mellan konkurrerande köpare, vilket ofta kallas minskning av inommärkeskonkurrensen (intra-brand competition) om det gäller återförsäljare av varor eller tjänster från samma leverantör (24). |
| --- | --- |

(c)

Försvagning av konkurrensen mellan köparen och dennes konkurrenter eller underlättande av uttrycklig eller underförstådd samverkan mellan konkurrerande köpare, vilket ofta kallas minskning av inommärkeskonkurrensen (intra-brand competition) om det gäller återförsäljare av varor eller tjänster från samma leverantör (24).

| (d) | Skapande av hinder för marknadsintegration, framför allt begränsningar av konsumenternas möjligheter att köpa varor eller tjänster i vilken medlemsstat som helst. |
| --- | --- |

(d)

Skapande av hinder för marknadsintegration, framför allt begränsningar av konsumenternas möjligheter att köpa varor eller tjänster i vilken medlemsstat som helst.

| (19) | Utestängning, försvagning av konkurrensen och samverkan på leverantörsnivå kan skada konsumenterna, framför allt genom






  (a) | höjda priser gentemot köpare av varor eller tjänster, vilket i sin tur kan leda till högre detaljhandelspriser, |
| --- | --- | --- |

(19)

(a)

höjda priser gentemot köpare av varor eller tjänster, vilket i sin tur kan leda till högre detaljhandelspriser,

| (b) | sämre utbud av varor eller tjänster, |
| --- | --- |

(b)

sämre utbud av varor eller tjänster,

| (c) | sämre kvalitet på varor eller tjänster, |
| --- | --- |

(c)

sämre kvalitet på varor eller tjänster,

| (d) | minskad innovation eller service på leverantörsnivå. |
| --- | --- |

(d)

minskad innovation eller service på leverantörsnivå.

| (20) | Utestängning, försvagning av konkurrensen och samverkan på återförsäljarnivå kan skada konsumenterna, framförallt genom






  (a) | höjda detaljhandelspriser på varor eller tjänster, |
| --- | --- | --- |

(20)

(a)

höjda detaljhandelspriser på varor eller tjänster,

| (b) | sämre utbud avseende kombinationer av priser och tjänster (price-service combinations) och avseende distributionsformat, |
| --- | --- |

(b)

sämre utbud avseende kombinationer av priser och tjänster (price-service combinations) och avseende distributionsformat,

| (c) | sämre tillgång till och kvalitet på detaljisttjänster, |
| --- | --- |

(c)

sämre tillgång till och kvalitet på detaljisttjänster,

| (d) | minskad innovation på distributionsnivå. |
| --- | --- |

(d)

minskad innovation på distributionsnivå.

| (21) | En minskning av inommärkeskonkurrensen (dvs. konkurrensen mellan återförsäljare av varor eller tjänster från samma leverantör) leder sannolikt inte i sig till negativa effekter för konsumenterna om mellanmärkeskonkurrensen (dvs. konkurrensen mellan återförsäljare av varor eller tjänster från olika leverantörer) är stark (25). På marknader där enskilda detaljister säljer en enda leverantörs varumärke eller varumärken leder en minskning av konkurrensen mellan återförsäljare av samma varumärke till en minskning av inommärkeskonkurrensen mellan dessa återförsäljare, men det behöver inte ha några negativa effekter för konkurrensen mellan återförsäljare i allmänhet. |
| --- | --- |

(21)

| (22) | De eventuella negativa effekterna av vertikala begränsningar förstärks när flera leverantörer och deras köpare organiserar sin handel på ett liknande sätt, vilket leder till s.k. kumulativa effekter (26). |
| --- | --- |

(22)

3.   VERTIKALA AVTAL SOM I ALLMÄNHET FALLER UTANFÖR TILLÄMPNINGSOMRÅDET FÖR ARTIKEL 101.1 I FÖRDRAGET

3.1.   Ingen påverkan på handeln, avtal av mindre betydelse samt små och medelstora företag

| (23) | Före genomgången av tillämpningsområdet för förordning (EU) 2022/720, dess tillämpning och, mer allmänt, bedömningen av vertikala avtal enligt artikel 101.1 och 101.3 i fördraget är det viktigt att erinra om att förordning (EU) 2022/720 endast är tillämplig på avtal som omfattas av artikel 101.1 i fördraget. |
| --- | --- |

(23)

| (24) | Avtal som inte märkbart kan påverka handeln mellan medlemsstaterna (ingen påverkan på handeln) eller som inte märkbart begränsar konkurrensen (avtal av mindre betydelse) omfattas inte av artikel 101.1 i fördraget (27). Kommissionen har gett vägledning om påverkan på handeln i riktlinjerna om påverkan på handeln (28) och om avtal av mindre betydelse i tillkännagivandet om avtal av mindre betydelse (29). Dessa riktlinjer påverkar inte riktlinjerna om påverkan på handeln, tillkännagivandet om avtal av mindre betydelse eller eventuell framtida vägledning från kommissionen. |
| --- | --- |

(24)

| (25) | Riktlinjerna för påverkan på handeln innehåller de principer som utarbetats av unionsdomstolarna för att tolka begreppet påverkan på handeln och anger när avtal sannolikt inte kan påverka handeln mellan medlemsstaterna på ett märkbart sätt. De omfattar en negativ motbevisbar presumtion som är tillämplig på alla avtal i den mening som avses i artikel 101.1 i fördraget, oavsett karaktären hos de begränsningar som ingår i sådana avtal, vilket innebär att den även är tillämplig på avtal som innehåller särskilt allvarliga begränsningar (30). Enligt denna presumtion kan vertikala avtal i princip inte märkbart påverka handeln mellan medlemsstaterna om






  (a) | parternas sammanlagda marknadsandel inte överskrider 5 % på någon av de relevanta marknaderna inom unionen som påverkas av avtalet, och |
| --- | --- | --- |

(25)

(a)

parternas sammanlagda marknadsandel inte överskrider 5 % på någon av de relevanta marknaderna inom unionen som påverkas av avtalet, och

| (b) | leverantörens sammanlagda årliga omsättning inom unionen som genererats avseende de produkter som omfattas av avtalet inte överskrider 40 miljoner euro eller, i fall som gäller avtal som har ingåtts mellan en köpare och flera leverantörer, köparens sammanlagda inköp av de produkter som omfattas av avtalet inte överskrider 40 miljoner euro (31). Kommissionen får frångå presumtionen om bedömningen av särdragen i överenskommelsen och den kontext i vilken den förekommer visar motsatsen. |
| --- | --- |

(b)

leverantörens sammanlagda årliga omsättning inom unionen som genererats avseende de produkter som omfattas av avtalet inte överskrider 40 miljoner euro eller, i fall som gäller avtal som har ingåtts mellan en köpare och flera leverantörer, köparens sammanlagda inköp av de produkter som omfattas av avtalet inte överskrider 40 miljoner euro (31). Kommissionen får frångå presumtionen om bedömningen av särdragen i överenskommelsen och den kontext i vilken den förekommer visar motsatsen.

| (26) | Såsom fastställs i tillkännagivandet om avtal av mindre betydelse anses vertikala avtal som ingåtts mellan icke-konkurrenter i allmänhet falla utanför tillämpningsområdet för artikel 101.1 i fördraget om marknadsandelen för var och en av parterna i avtalet inte överstiger 15 % på någon av de relevanta marknader som påverkas av avtalet (32). Denna huvudregel har två undantag. För det första, vad gäller begränsningar som har till syfte att begränsa konkurrensen är artikel 101.1 i fördraget tillämplig även om marknadsandelen för var och en av parterna inte överstiger 15 % (33). Detta beror på att ett avtal som kan påverka handeln mellan medlemsstaterna och som har ett konkurrensbegränsande syfte till sin natur, oavsett om det leder till något faktiskt resultat, utgör en märkbar begränsning av konkurrensen (34). För det andra sänks tröskelvärdet på 15 % av marknadsandelen till 5 % om konkurrensen på en relevant marknad begränsas av den kumulativa effekten av parallella nät av avtal. I punkterna (257)–(261) behandlas kumulativa effekter i samband med återkallande av rätten att omfattas av förordning (EU) 2022/720. I tillkännagivandet om avtal av mindre betydelse klargörs att enskilda leverantörer eller återförsäljare med en marknadsandel som inte överstiger 5 % i allmänhet inte anses bidra väsentligt till en kumulativ utestängningseffekt (35). |
| --- | --- |

(26)

| (27) | Dessutom finns det inte någon presumtion om att vertikala avtal som ingåtts mellan företag, varav ett eller flera har en enskild marknadsandel som överstiger 15 %, automatiskt omfattas av artikel 101.1 i fördraget. Sådana avtal kan fortfarande sakna en märkbar effekt på handeln mellan medlemsstaterna, och det kan även hända att de inte utgör någon märkbar begränsning av konkurrensen (36). De måste därför bedömas i sitt rättsliga och ekonomiska sammanhang. I avsnitt 8 i dessa riktlinjer anges kriterier för bedömningen av sådana avtal. |
| --- | --- |

(27)

| (28) | Vidare anser kommissionen att vertikala avtal mellan små och medelstora företag (37) sällan har förmåga att märkbart påverka handeln mellan medlemsstaterna. Kommissionen anser även att sådana avtal sällan begränsar konkurrensen på ett märkbart sätt i den mening som avses i artikel 101.1, såsom den tolkats av Europeiska unionens domstol, såvida de inte omfattar begränsningar som har till syfte att begränsa konkurrensen i den mening som avses i artikel 101.1 i fördraget. Vertikala avtal mellan små och medelstora företag faller därför i allmänhet utanför tillämpningsområdet för artikel 101.1 i fördraget. Om sådana avtal ändå uppfyller villkoren för tillämpning av artikel 101.1 i fördraget avstår kommissionen i allmänhet från att inleda förfaranden, på grund av att det inte föreligger ett tillräckligt starkt unionsintresse, såvida inte företagen enskilt eller kollektivt har en dominerande ställning på en väsentlig del av den inre marknaden. |
| --- | --- |

(28)

3.2.   Agentavtal

3.2.1.   Agentavtal som faller utanför tillämpningsområdet för artikel 101.1 i fördraget

| (29) | En agent är en juridisk eller fysisk person med befogenhet att förhandla och/eller ingå avtal för en annan persons räkning (huvudmannen), antingen i agentens eget namn eller huvudmannens namn, för inköp av varor eller tjänster för huvudmannens räkning eller försäljning av varor eller tjänster som tillhandahålls av huvudmannen. |
| --- | --- |

(29)

| (30) | Artikel 101 i fördraget är tillämplig på avtal mellan två eller flera företag. Under vissa omständigheter kan förhållandet mellan en agent och dennes huvudman kännetecknas som ett förhållande där agenten inte längre agerar som en oberoende ekonomisk aktör. Detta gäller i de fall där agenten inte bär någon betydande ekonomisk eller kommersiell risk i samband med de avtal som ingåtts eller förhandlats på huvudmannens vägnar, såsom förklaras mer ingående i punkterna (31)–(34) (38). I sådana fall faller agentavtalet helt eller delvis utanför tillämpningsområdet för artikel 101.1 i fördraget (39). Eftersom detta utgör ett undantag från huvudregeln att artikel 101 i fördraget är tillämplig på avtal mellan företag bör villkoren för att kategorisera ett avtal som ett agentavtal som faller utanför tillämpningsområdet för artikel 101.1 i fördraget tolkas restriktivt. Det är till exempel mindre troligt att ett agentavtal kommer att kategoriseras som ett avtal som faller utanför tillämpningsområdet för artikel 101.1 i fördraget om agenten förhandlar och/eller ingår avtal för ett stort antal huvudmäns räkning (40). Parternas egen eller den nationella lagstiftningens rubricering av avtalet är inte relevant för denna kategorisering. |
| --- | --- |

(30)

| (31) | Följande tre typer av ekonomiska eller kommersiella risker är relevanta för att ett avtal ska kategoriseras som ett agentavtal som faller utanför tillämpningsområdet för artikel 101.1 i fördraget:






  (a) | Avtalsspecifika risker som är direkt knutna till de avtal som agenten förhandlar om eller ingår på huvudmannens vägnar, såsom finansiering av lager. |
| --- | --- | --- |

(31)

(a)

Avtalsspecifika risker som är direkt knutna till de avtal som agenten förhandlar om eller ingår på huvudmannens vägnar, såsom finansiering av lager.

| (b) | Risker som har samband med marknadsspecifika investeringar. Det är här fråga om investeringar som krävs specifikt för den verksamhetstyp för vilken huvudmannen har utsett agenten, dvs. som krävs för att agenten ska kunna ingå och/eller förhandla om en viss typ av avtal. Sådana investeringar kan vanligtvis inte återfås, vilket betyder att om huvudmannen lämnar just det verksamhetsområdet kan investeringen inte utan betydande förluster användas för andra verksamheter eller säljas. |
| --- | --- |

(b)

Risker som har samband med marknadsspecifika investeringar. Det är här fråga om investeringar som krävs specifikt för den verksamhetstyp för vilken huvudmannen har utsett agenten, dvs. som krävs för att agenten ska kunna ingå och/eller förhandla om en viss typ av avtal. Sådana investeringar kan vanligtvis inte återfås, vilket betyder att om huvudmannen lämnar just det verksamhetsområdet kan investeringen inte utan betydande förluster användas för andra verksamheter eller säljas.

| (c) | Risker som har samband med annan verksamhet som bedrivs på samma produktmarknad, i den mån huvudmannen begär att agenten som en del av agentavtalet ska delta i sådan verksamhet, men inte som agent på huvudmannens vägnar utan på agentens egen risk. |
| --- | --- |

(c)

Risker som har samband med annan verksamhet som bedrivs på samma produktmarknad, i den mån huvudmannen begär att agenten som en del av agentavtalet ska delta i sådan verksamhet, men inte som agent på huvudmannens vägnar utan på agentens egen risk.

| (32) | Ett avtal kommer att kategoriseras som ett agentavtal som faller utanför tillämpningsområdet för artikel 101.1 i fördraget om agenten inte bär någon av de risker som anges i punkt (31) eller om agenten endast i obetydlig utsträckning bär sådana risker. Betydelsen av sådana risker som agenten tar på sig ska i allmänhet bedömas utifrån den ersättning som agenten får genom att tillhandahålla agenturtjänster, till exempel dennes provision, snarare än utifrån de intäkter som genereras vid försäljning av de varor eller tjänster som omfattas av agentavtalet. Risker som är knutna till själva verksamheten med att tillhandahålla agenturtjänster i allmänhet är dock inte relevanta för bedömningen, såsom risken för att agentens inkomst blir beroende av framgången som agent eller risker i samband med generella investeringar i t.ex. lokaler eller personal som kan användas för vilken typ av verksamhet som helst. |
| --- | --- |

(32)

| (33) | Mot bakgrund av ovanstående kommer ett avtal i allmänhet att kategoriseras som ett agentavtal som faller utanför tillämpningsområdet för artikel 101.1 i fördraget om samtliga följande villkor är uppfyllda:






  (a) | Agenten förvärvar inte rätten till de varor som köps eller säljs inom ramen för agentavtalet och tillhandahåller inte själv de tjänster som köps eller säljs inom ramen för agentavtalet. Det faktum att agenten tillfälligt, under en mycket kort tidsperiod, kan förvärva äganderätten till de varor som omfattas av avtalet i samband med försäljning av dem för huvudmannens räkning utesluter inte att det föreligger ett agentavtal som faller utanför tillämpningsområdet för artikel 101.1 i fördraget, under förutsättning att agenten inte ådrar sig några kostnader eller risker i samband med överföringen av äganderätten. |
| --- | --- | --- |

(33)

(a)

Agenten förvärvar inte rätten till de varor som köps eller säljs inom ramen för agentavtalet och tillhandahåller inte själv de tjänster som köps eller säljs inom ramen för agentavtalet. Det faktum att agenten tillfälligt, under en mycket kort tidsperiod, kan förvärva äganderätten till de varor som omfattas av avtalet i samband med försäljning av dem för huvudmannens räkning utesluter inte att det föreligger ett agentavtal som faller utanför tillämpningsområdet för artikel 101.1 i fördraget, under förutsättning att agenten inte ådrar sig några kostnader eller risker i samband med överföringen av äganderätten.

| (b) | Agenten bidrar inte till att täcka kostnaderna i samband med leverans eller inköp av avtalsvaror eller avtalstjänster, inbegripet kostnader för transport av varorna. Detta utesluter emellertid inte att agenten genomför transporten, förutsatt att kostnaderna täcks av huvudmannen. |
| --- | --- |

(b)

Agenten bidrar inte till att täcka kostnaderna i samband med leverans eller inköp av avtalsvaror eller avtalstjänster, inbegripet kostnader för transport av varorna. Detta utesluter emellertid inte att agenten genomför transporten, förutsatt att kostnaderna täcks av huvudmannen.

| (c) | Agenten lagerhåller inte avtalsvarorna på egen bekostnad och på egen risk, inbegripet kostnaden för att finansiera lagret och kostnaden för lagerförluster. Agenten bör kunna returnera osålda varor till huvudmannen utan avgift, såvida inte agenten har begått ett fel, t.ex. genom att inte vidta rimliga säkerhets- eller stöldskyddsåtgärder för att undvika lagerförluster. |
| --- | --- |

(c)

Agenten lagerhåller inte avtalsvarorna på egen bekostnad och på egen risk, inbegripet kostnaden för att finansiera lagret och kostnaden för lagerförluster. Agenten bör kunna returnera osålda varor till huvudmannen utan avgift, såvida inte agenten har begått ett fel, t.ex. genom att inte vidta rimliga säkerhets- eller stöldskyddsåtgärder för att undvika lagerförluster.

| (d) | Agenten ansvarar inte för kunders underlåtenhet att fullgöra avtalet, med undantag för förlust av agentens provision, såvida agenten inte har begått ett fel (t.ex. genom att inte vidta rimliga säkerhets- eller stöldskyddsåtgärder eller inte vidta rimliga åtgärder i fråga om att anmäla stölden till huvudmannen eller polisen eller inte ge huvudmannen all nödvändig information som agenten förfogar över om kundens finansiella ställning). |
| --- | --- |

(d)

Agenten ansvarar inte för kunders underlåtenhet att fullgöra avtalet, med undantag för förlust av agentens provision, såvida agenten inte har begått ett fel (t.ex. genom att inte vidta rimliga säkerhets- eller stöldskyddsåtgärder eller inte vidta rimliga åtgärder i fråga om att anmäla stölden till huvudmannen eller polisen eller inte ge huvudmannen all nödvändig information som agenten förfogar över om kundens finansiella ställning).

| (e) | Agenten tar inget ansvar gentemot kunder eller andra tredje parter för förlust eller skada vid tillhandahållande av avtalsvaror eller avtalstjänster, såvida inte agenten har begått ett fel. |
| --- | --- |

(e)

Agenten tar inget ansvar gentemot kunder eller andra tredje parter för förlust eller skada vid tillhandahållande av avtalsvaror eller avtalstjänster, såvida inte agenten har begått ett fel.

| (f) | Agenten är inte direkt eller indirekt skyldig att investera i säljfrämjande åtgärder, däribland genom bidrag till huvudmannens reklambudget eller till reklam- eller marknadsföringsverksamhet som särskilt rör avtalsvarorna eller avtalstjänsterna, såvida inte huvudmannen betalar full ersättning för dessa kostnader. |
| --- | --- |

(f)

Agenten är inte direkt eller indirekt skyldig att investera i säljfrämjande åtgärder, däribland genom bidrag till huvudmannens reklambudget eller till reklam- eller marknadsföringsverksamhet som särskilt rör avtalsvarorna eller avtalstjänsterna, såvida inte huvudmannen betalar full ersättning för dessa kostnader.

| (g) | Agenten gör inga marknadsspecifika investeringar i utrustning, lokaler, utbildning av personal eller reklam, såsom en tank för lagring av bensin när det gäller detaljhandel med bensin, särskild programvara för försäljning av försäkringar när det gäller försäkringsagenter eller reklam avseende rutter eller destinationer när det gäller resebyråer som säljer flygresor eller hotellboende, såvida inte huvudmannen betalar full ersättning för dessa kostnader. |
| --- | --- |

(g)

Agenten gör inga marknadsspecifika investeringar i utrustning, lokaler, utbildning av personal eller reklam, såsom en tank för lagring av bensin när det gäller detaljhandel med bensin, särskild programvara för försäljning av försäkringar när det gäller försäkringsagenter eller reklam avseende rutter eller destinationer när det gäller resebyråer som säljer flygresor eller hotellboende, såvida inte huvudmannen betalar full ersättning för dessa kostnader.

| (h) | Agenten bedriver inte, på begäran av huvudmannen, någon annan verksamhet på samma produktmarknad inom ramen för agentförhållandet (t.ex. leverans av varorna), såvida inte huvudmannen betalar full ersättning för sådan verksamhet. |
| --- | --- |

(h)

Agenten bedriver inte, på begäran av huvudmannen, någon annan verksamhet på samma produktmarknad inom ramen för agentförhållandet (t.ex. leverans av varorna), såvida inte huvudmannen betalar full ersättning för sådan verksamhet.

| (34) | Trots att förteckningen i punkt (33) inte är uttömmande kommer avtalet mellan agenten och huvudmannen inte att betraktas som ett agentavtal som faller utanför tillämpningsområdet för artikel 101.1 i fördraget (41) om agenten bär en eller flera av de risker eller kostnader som anges i punkterna (31)–(33). Frågan om risken måste bedömas från fall till fall och med hänsyn till den faktiska ekonomiska situationen, snarare än till avtalets juridiska form. Av praktiska skäl kan riskanalysen inledas med en bedömning av de avtalsspecifika riskerna. Om agenten bär avtalsspecifika risker som inte är obetydliga är detta tillräckligt för att konstatera att agenten är en oberoende återförsäljare. Om agenten inte bär avtalsspecifika risker är det nödvändigt att fortsätta analysen genom att bedöma de risker som hänger samman med marknadsspecifika investeringar. Om agenten varken bär avtalsspecifika risker eller risker som hänger samman med marknadsspecifika investeringar kan det bli nödvändigt att bedöma riskerna i samband med annan verksamhet som omfattas av agentförhållandet på samma produktmarknad. |
| --- | --- |

(34)

| (35) | En huvudman får använda olika metoder för att täcka de relevanta riskerna och kostnaderna, så länge metoderna säkerställer att agenten inte bär några betydande risker av de typer som anges i punkterna (31)–(33). Till exempel kan en huvudman välja att ersätta de exakta kostnader som uppstått, täcka kostnaderna med ett fast belopp eller ersätta agenten med en fast procentandel av de intäkter som genereras vid försäljningen av de varor eller tjänster som omfattas av agentavtalet. För att säkerställa att alla relevanta risker och kostnader täcks bör den metod som huvudmannen använder göra det möjligt för agenten att enkelt skilja mellan det eller de belopp som är avsedda att täcka de relevanta riskerna och kostnaderna och övriga belopp som betalas till agenten och som till exempel är avsedda att ersätta agenten för tillhandahållandet av agenturtjänster. Det kan annars hända att agenten inte kan kontrollera om den metod som huvudmannen har valt täcker agentens kostnader. Det kan dessutom vara nödvändigt att ge agenten en enkel metod för att deklarera och begära ersättning för alla kostnader som överstiger det fasta beloppet eller den fasta procentandelen. Huvudmannen kan även behöva övervaka eventuella förändringar av de relevanta kostnaderna och anpassa det fasta beloppet eller den fasta procentandelen därefter. Om de relevanta kostnaderna ersätts med en procentandel av priset på de produkter som sålts inom ramen för agentavtalet bör huvudmannen även ta hänsyn till det faktum att agenten kan ådra sig relevanta marknadsspecifika investeringskostnader även om försäljningen är begränsad eller obefintlig under en viss tidsperiod. Dessa kostnader måste ersättas av huvudmannen. |
| --- | --- |

(35)

| (36) | En oberoende återförsäljare av vissa varor eller tjänster från en leverantör kan även agera som agent för andra varor eller tjänster från samma leverantör, under förutsättning att den verksamhet och de risker som omfattas av agentavtalet kan avgränsas på ett effektivt sätt, till exempel på grund av att de gäller varor eller tjänster med extra funktioner eller nya egenskaper. För att avtalet ska kategoriseras som ett agentavtal som faller utanför tillämpningsområdet för artikel 101.1 i fördraget måste den oberoende återförsäljaren vara helt fri att ingå agentavtalet (agentförhållandet får till exempel inte de facto tvingas fram av huvudmannen genom hot om att avsluta eller försämra villkoren för distributionsförhållandet). På samma sätt får huvudmannen inte direkt eller indirekt ålägga agenten att bedriva verksamhet som oberoende återförsäljare, såvida inte huvudmannen betalar full ersättning för sådan verksamhet, enligt vad som fastställs i punkt (33) h. Såsom nämns i punkterna (31)–(33) måste alla relevanta risker i samband med försäljningen av de varor eller tjänster som omfattas av agentavtalet, inklusive marknadsspecifika investeringar, dessutom bäras av huvudmannen. |
| --- | --- |

(36)

| (37) | Om en agent bedriver annan verksamhet för samma leverantör, som inte har begärts av leverantören, på egen risk, är det möjligt att de krav som ställs på agenten i samband med agenturverksamheten kommer att påverka agentens incitament och begränsa agentens självständiga beslutsfattande när det gäller den oberoende försäljningsverksamheten. Framför allt finns det en risk för att huvudmannens prissättning av de produkter som säljs inom ramen för agentavtalet kommer att påverka agentens/distributörens incitament att självständigt prissätta de produkter som agenten/återförsäljaren säljer som oberoende återförsäljare. Dessutom kan kombinationen av agentur och oberoende återförsäljning för samma leverantör göra det svårt att skilja mellan de investeringar och kostnader som avser funktionen som agentur, däribland marknadsspecifika investeringar, och de som endast avser den oberoende verksamheten. I sådana fall kan det vara särskilt svårt att bedöma huruvida ett agentförhållande uppfyller de villkor som fastställs i punkterna (30)–(33) (42). |
| --- | --- |

(37)

| (38) | Sannolikheten för att de problem som beskrivs i punkt (37) uppstår är större om agenten bedriver annan verksamhet som oberoende återförsäljare för samma huvudman på samma relevanta marknad. Omvänt är det mindre sannolikt att dessa problem uppstår om den verksamhet som agenten bedriver som oberoende återförsäljare gäller en annan relevant marknad (43). Generellt kan sägas att ju mindre utbytbara de produkter är som säljs inom ramen för agentavtalet med de produkter som säljs oberoende av agenten, desto mindre sannolikt är det att sådana problem uppstår. Om de objektivt särskiljande egenskaperna hos produkterna (t.ex. högre kvalitet, nya egenskaper eller extra funktioner) är obetydliga kan det vara svårare att avgränsa agentens två typer av verksamhet, och det kan då finnas en betydande risk för att agenten påverkas av villkoren i agentavtalet, framför allt vad avser prissättning, när det gäller de produkter som omfattas av agentens oberoende återförsäljning. |
| --- | --- |

(38)

| (39) | För att identifiera de marknadsspecifika investeringar som ska ersättas vid ingående av ett agentavtal med en oberoende återförsäljare som redan är aktiv på den relevanta marknaden bör huvudmannen ta hänsyn till den hypotetiska situationen där agenten ännu inte är aktiv på den relevanta marknaden för att bedöma vilka investeringar som är relevanta för den typ av verksamhet för vilken agenten har anlitats. Huvudmannen skulle behöva täcka marknadsspecifika investeringar som behövs för att bedriva verksamhet på den relevanta marknaden, inbegripet sådana investeringar som även avser differentierade produkter vilka distribueras utanför agentavtalet men som inte endast gäller försäljningen av sådana differentierade produkter. Det enda fallet där huvudmannen inte skulle behöva täcka marknadsspecifika investeringar på den relevanta marknaden är om dessa investeringar endast gäller försäljningen av differentierade produkter som inte säljs inom ramen för agentavtalet, utan distribueras oberoende. Detta beror på att agenten skulle ådra sig samtliga marknadsspecifika kostnader för att bedriva verksamhet på marknaden, men inte de marknadsspecifika kostnader som endast gäller försäljningen av de differentierade produkterna om den inte även agerade som oberoende återförsäljare av de produkterna (under förutsättning att agenten kan vara verksam på den relevanta marknaden utan att sälja de aktuella differentierade produkterna). I den utsträckning de relevanta investeringarna (t.ex. investeringar i utrustning för en specifik verksamhet) redan har avskrivits får ersättningen justeras proportionerligt. Ersättningen får också justeras om de marknadsspecifika investeringar som görs av den oberoende återförsäljaren avsevärt överstiger de marknadsspecifika investeringar som behövs för att en agent ska kunna börja bedriva verksamhet på den relevanta marknaden till följd av sin verksamhet som oberoende återförsäljare. |
| --- | --- |

(39)

| (40) | Exempel på hur kostnaderna kan fördelas om en återförsäljare även agerar som agent för vissa produkter för samma leverantör.





  Produkterna A, B och C säljs i regel av samma återförsäljare. Produkterna A och B tillhör samma produktmarknad och geografiska marknad, men är differentierade och uppvisar objektivt särskiljande egenskaper. Produkt C tillhör en annan produktmarknad.
  En leverantör som vanligen distribuerar sina produkter med hjälp av oberoende återförsäljare vill använda ett agentavtal för distributionen av sin produkt A, vilken har en ny funktion. Leverantören erbjuder detta agentavtal till sina oberoende återförsäljare (för produkt B) som redan bedriver verksamhet på samma produktmarknad och geografiska marknad, utan att rättsligt eller faktiskt kräva att de ska ingå detta avtal.
  För att agentavtalet inte ska omfattas av artikel 101.1 i fördraget, och för att det ska uppfylla villkoren i punkterna (30)–(33), måste huvudmannen täcka alla investeringar i samband med försäljningen av både produkt A och produkt B (och inte bara produkt A), eftersom de två produkterna tillhör samma produktmarknad och geografiska marknad. Till exempel är det sannolikt att kostnaderna i samband med anpassning eller inredning av en butik för att utbjuda och sälja produkterna A och B är marknadsspecifika. På liknande sätt är det sannolikt att kostnaderna för att utbilda personal som ska sälja produkterna A och B och kostnaderna för särskild lagerutrustning som behövs för produkterna A och B också är marknadsspecifika. Dessa relevanta investeringar, som i allmänhet skulle krävas av en agent för att komma in på marknaden och börja sälja produkterna A och B, bör bäras av huvudmannen även om agenten i fråga redan är etablerad på den relevanta marknaden som oberoende återförsäljare.
  Huvudmannen behöver emellertid inte täcka investeringar som rör försäljningen av produkt C, eftersom den inte tillhör samma produktmarknad som produkterna A och B. Dessutom, om försäljningen av produkt B kräver särskilda investeringar som inte är nödvändiga för försäljningen av produkt A, t.ex. investeringar i särskild utrustning eller personalutbildning, är sådana investeringar inte relevanta och behöver därför inte täckas av huvudmannen, under förutsättning att en återförsäljare kan vara verksam på den relevanta marknad som omfattar produkterna A och B endast genom att sälja produkt A.
  När det gäller reklam skulle investeringar i reklam för agentens butik som sådan, i motsats till reklam som är specifik för produkt A, gynna såväl agentens butik i allmänhet som försäljningen av produkterna A, B och C, även om endast produkt A säljs inom ramen för agentavtalet. Dessa kostnader är därför delvis relevanta för bedömningen av agentavtalet i den mån de avser försäljningen av produkt A, som säljs inom ramen för agentavtalet. Kostnaden för en reklamkampanj som endast avser produkt B eller C skulle emellertid inte vara relevant och skulle därför inte behöva täckas av huvudmannen, under förutsättning att en återförsäljare kan vara verksam på den relevanta marknaden genom att endast sälja produkt A.
  Samma principer gäller för investeringar i en webbplats eller onlinebutik, eftersom en del av dessa investeringar inte är relevanta då de måste göras oavsett vilka produkter som säljs inom ramen för agentavtalet. Huvudmannen skulle därmed inte behöva ersätta allmänna investeringar i utformningen av agentens webbplats, så länge webbplatsen i sig kan användas för att sälja andra produkter än de som tillhör den relevanta produktmarknaden, t.ex. produkt C eller, mer allmänt, andra produkter än A och B. Investeringar för att använda webbplatsen för att marknadsföra eller sälja produkter som tillhör den relevanta produktmarknaden, dvs. både produkt A och B, skulle emellertid vara relevanta. Beroende på nivån av de investeringar som krävs för att marknadsföra och sälja produkterna A och B på webbplatsen skulle huvudmannen därför behöva täcka en del av kostnaderna för att starta och/eller driva webbplatsen eller onlinebutiken. Investeringar som specifikt rör reklam för eller försäljning av produkt B skulle inte behöva täckas, under förutsättning att en återförsäljare kan vara verksam på den relevanta marknaden genom att endast sälja produkt A. |
| --- | --- |

(40)

Produkterna A, B och C säljs i regel av samma återförsäljare. Produkterna A och B tillhör samma produktmarknad och geografiska marknad, men är differentierade och uppvisar objektivt särskiljande egenskaper. Produkt C tillhör en annan produktmarknad.

En leverantör som vanligen distribuerar sina produkter med hjälp av oberoende återförsäljare vill använda ett agentavtal för distributionen av sin produkt A, vilken har en ny funktion. Leverantören erbjuder detta agentavtal till sina oberoende återförsäljare (för produkt B) som redan bedriver verksamhet på samma produktmarknad och geografiska marknad, utan att rättsligt eller faktiskt kräva att de ska ingå detta avtal.

För att agentavtalet inte ska omfattas av artikel 101.1 i fördraget, och för att det ska uppfylla villkoren i punkterna (30)–(33), måste huvudmannen täcka alla investeringar i samband med försäljningen av både produkt A och produkt B (och inte bara produkt A), eftersom de två produkterna tillhör samma produktmarknad och geografiska marknad. Till exempel är det sannolikt att kostnaderna i samband med anpassning eller inredning av en butik för att utbjuda och sälja produkterna A och B är marknadsspecifika. På liknande sätt är det sannolikt att kostnaderna för att utbilda personal som ska sälja produkterna A och B och kostnaderna för särskild lagerutrustning som behövs för produkterna A och B också är marknadsspecifika. Dessa relevanta investeringar, som i allmänhet skulle krävas av en agent för att komma in på marknaden och börja sälja produkterna A och B, bör bäras av huvudmannen även om agenten i fråga redan är etablerad på den relevanta marknaden som oberoende återförsäljare.

Huvudmannen behöver emellertid inte täcka investeringar som rör försäljningen av produkt C, eftersom den inte tillhör samma produktmarknad som produkterna A och B. Dessutom, om försäljningen av produkt B kräver särskilda investeringar som inte är nödvändiga för försäljningen av produkt A, t.ex. investeringar i särskild utrustning eller personalutbildning, är sådana investeringar inte relevanta och behöver därför inte täckas av huvudmannen, under förutsättning att en återförsäljare kan vara verksam på den relevanta marknad som omfattar produkterna A och B endast genom att sälja produkt A.

När det gäller reklam skulle investeringar i reklam för agentens butik som sådan, i motsats till reklam som är specifik för produkt A, gynna såväl agentens butik i allmänhet som försäljningen av produkterna A, B och C, även om endast produkt A säljs inom ramen för agentavtalet. Dessa kostnader är därför delvis relevanta för bedömningen av agentavtalet i den mån de avser försäljningen av produkt A, som säljs inom ramen för agentavtalet. Kostnaden för en reklamkampanj som endast avser produkt B eller C skulle emellertid inte vara relevant och skulle därför inte behöva täckas av huvudmannen, under förutsättning att en återförsäljare kan vara verksam på den relevanta marknaden genom att endast sälja produkt A.

Samma principer gäller för investeringar i en webbplats eller onlinebutik, eftersom en del av dessa investeringar inte är relevanta då de måste göras oavsett vilka produkter som säljs inom ramen för agentavtalet. Huvudmannen skulle därmed inte behöva ersätta allmänna investeringar i utformningen av agentens webbplats, så länge webbplatsen i sig kan användas för att sälja andra produkter än de som tillhör den relevanta produktmarknaden, t.ex. produkt C eller, mer allmänt, andra produkter än A och B. Investeringar för att använda webbplatsen för att marknadsföra eller sälja produkter som tillhör den relevanta produktmarknaden, dvs. både produkt A och B, skulle emellertid vara relevanta. Beroende på nivån av de investeringar som krävs för att marknadsföra och sälja produkterna A och B på webbplatsen skulle huvudmannen därför behöva täcka en del av kostnaderna för att starta och/eller driva webbplatsen eller onlinebutiken. Investeringar som specifikt rör reklam för eller försäljning av produkt B skulle inte behöva täckas, under förutsättning att en återförsäljare kan vara verksam på den relevanta marknaden genom att endast sälja produkt A.

3.2.2.   Tillämpning av artikel 101.1 i fördraget på agentavtal

| (41) | Om ett avtal uppfyller villkoren för att kategoriseras som ett agentavtal som faller utanför tillämpningsområdet för artikel 101.1 i fördraget utgör agentens försäljnings- eller inköpsfunktion en del av huvudmannens verksamhet. Eftersom huvudmannen bär de kommersiella och finansiella riskerna vid försäljning och inköp av avtalsvaror och avtalstjänster faller alla förpliktelser som agenten åläggs i förhållande till avtal som ingås och/eller förhandlas på huvudmannens vägnar utanför tillämpningsområdet för artikel 101.1 i fördraget. Agentens åtagande av de förpliktelser som anges i denna punkt antas utgöra en integrerad del av ett agentavtal, eftersom dessa förpliktelser gäller huvudmannens förmåga att fastställa omfattningen av agentens verksamhet i förhållande till de varor eller tjänster som omfattas av avtalet. Detta är helt avgörande om huvudmannen ska ta på sig riskerna i samband med de avtal som ingåtts och/eller förhandlats av agenten för huvudmannens räkning. Huvudmannen kan därmed fastställa den kommersiella strategin utifrån






  (a) | begränsningar av det geografiska område där agenten får sälja avtalsvarorna eller avtalstjänsterna, |
| --- | --- | --- |

(41)

(a)

begränsningar av det geografiska område där agenten får sälja avtalsvarorna eller avtalstjänsterna,

| (b) | begränsningar av de kunder till vilka agenten får sälja avtalsvarorna eller avtalstjänsterna, |
| --- | --- |

(b)

begränsningar av de kunder till vilka agenten får sälja avtalsvarorna eller avtalstjänsterna,

| (c) | priserna och villkoren som agenten måste tillämpa vid försäljning eller inköp av avtalsvarorna eller avtalstjänsterna. |
| --- | --- |

(c)

priserna och villkoren som agenten måste tillämpa vid försäljning eller inköp av avtalsvarorna eller avtalstjänsterna.

| (42) | Om agenten bär en eller flera av de relevanta risker som beskrivs i punkterna (31)–(33) betraktas avtalet mellan agenten och huvudmannen däremot inte som ett agentavtal som faller utanför tillämpningsområdet för artikel 101.1 i fördraget. I ett sådant läge kommer agenten att behandlas som ett fristående företag och avtalet mellan agenten och huvudmannen kommer att omfattas av artikel 101.1 i fördraget som alla andra vertikala avtal. Av detta skäl klargörs i artikel 1.1 k i förordning (EU) 2022/720 att ett företag som säljer varor eller tjänster för ett annat företags räkning som ett led i ett avtal som omfattas av artikel 101.1 i fördraget är en köpare |
| --- | --- |

(42)

| (43) | Även om agenten inte bär några betydande risker av den typ som beskrivs i punkterna (31)–(33) är agenten fortfarande ett separat företag i förhållande till huvudmannen, vilket innebär att de bestämmelser som reglerar förhållandet mellan agenten och huvudmannen kan omfattas av artikel 101.1 i fördraget, oavsett om de utgör en del av det avtal som reglerar försäljningen eller inköpen av varor eller tjänster eller ett separat avtal. Sådana bestämmelser kan omfattas av undantaget i artikel 2.1 i förordning (EU) 2022/720, förutsatt att villkoren i förordningen är uppfyllda. Utanför tillämpningsområdet för förordning (EU) 2022/720 kräver sådana bestämmelser en individuell bedömning enligt artikel 101 i fördraget, såsom beskrivs i avsnitt 8.1, i synnerhet för att avgöra om de ger upphov till begränsande effekter i den mening som avses i artikel 101.1 i fördraget och, om så är fallet, om de uppfyller villkoren artikel 101.3 i fördraget. Agentavtal kan till exempel innehålla en bestämmelse som hindrar huvudmannen från att utse andra agenter i fråga om en viss typ av transaktion, kund eller område (exklusiva agentavtal) eller en bestämmelse som hindrar agenten från att agera som agent eller återförsäljare för företag som konkurrerar med huvudmannen (märkesexklusivitet). Exklusiva agentavtal har i allmänhet inte konkurrenshämmande effekter. Bestämmelser om märkesexklusivitet och konkurrensklausuler som gäller efter det att avtalet har löpt ut, vilka avser mellanmärkeskonkurrens, kan emellertid begränsa konkurrensen i den mening som avses i artikel 101.1 i fördraget om de, enskilt eller genom kumulativa effekter, leder till utestängning på den relevanta marknad där avtalsvarorna eller avtalstjänsterna säljs eller köps (se särskilt avsnitten 6.2.2 och 8.2.1). |
| --- | --- |

(43)

| (44) | Ett agentavtal kan också omfattas av artikel 101.1 i fördraget, även om huvudmannen bär hela den relevanta ekonomiska och kommersiella risken, i fall där avtalet underlättar samverkan. Det skulle till exempel kunna vara fallet om ett flertal huvudmän använder samma agenter och kollektivt utesluter andra huvudmän från att använda dessa agenter, eller om huvudmännen använder agenterna för att samordna marknadsstrategier eller för att utbyta känslig marknadsinformation. |
| --- | --- |

(44)

| (45) | När det gäller en oberoende återförsäljare som även agerar som agent för vissa varor eller tjänster från samma leverantör måste uppfyllandet av de krav som fastställs i punkterna (36)–(39) bedömas strikt. Det är nödvändigt för att undvika felaktig användning av agentmodellen i scenarier där leverantören inte blir aktiv på detaljistnivå genom agentavtalet samt fattar alla affärsmässiga beslut och tar på sig alla medföljande risker i enlighet med de principer som fastställs i punkterna (30)–(33), utan snarare använder agentmodellen som ett sätt att kontrollera detaljhandelspriserna för produkter med höga återförsäljningsmarginaler. Eftersom vertikal prisstyrning (resale price maintenance, RPM) utgör en särskilt allvarlig begränsning enligt artikel 4 i förordning (EU) 2022/720, såsom anges i avsnitt 6.1.1, och en begränsning som har till syfte att begränsa konkurrensen enligt artikel 101.1 i fördraget, bör agentförhållandet inte kunna missbrukas av leverantörer för att kringgå tillämpningen av artikel 101.1 i fördraget. |
| --- | --- |

(45)

3.2.3.   Agentur och onlineplattformsekonomin

| (46) | Avtal som ingås av företag som är verksamma i onlineplattformsekonomin uppfyller i regel inte villkoren för att kategoriseras som agentavtal som faller utanför tillämpningsområdet för artikel 101.1 i fördraget. Sådana företag agerar i allmänhet som oberoende ekonomiska aktörer och inte som en del av de företag för vilka de tillhandahåller tjänster. Företag som är verksamma i onlineplattformsekonomin tjänar dessutom ofta ett mycket stort antal säljare, vilket hindrar dem från att effektivt bli en del av säljarnas företag. Starka nätverkseffekter och andra inslag i onlineplattformsekonomin kan dessutom bidra till en betydande obalans när det gäller avtalsparternas storlek och förhandlingsposition. Det kan leda till en situation där villkoren för försäljning av varorna eller tjänsterna och den kommersiella strategin avgörs av det företag som är verksamt i onlineplattformsekonomin, i stället för av säljarna av varorna eller tjänsterna. Företag som är verksamma i onlineplattformsekonomin gör dessutom ofta betydande marknadsspecifika investeringar, till exempel i programvara, reklam och eftermarknadsservice, vilket visar att dessa företag tar betydande ekonomiska eller kommersiella risker i samband med de transaktioner som de förmedlar. |
| --- | --- |

(46)

3.3.   Underleverantörsavtal

| (47) | I tillkännagivandet om underleverantörsavtal (44) definieras underleverantörsavtal som avtal enligt vilka ett företag, entreprenören, oavsett om det sker i förbindelse med en tidigare beställning från en tredje part, anförtror en annan part, underleverantören, att enligt entreprenörens instruktioner tillverka varor, tillhandahålla tjänster eller utföra arbete som ska tillhandahållas entreprenören eller utföras för dennes räkning. Underleverantörsavtal faller i allmänhet utanför tillämpningsområdet för artikel 101.1 i fördraget. Tillkännagivandet om underleverantörsavtal innehåller ytterligare vägledning om tillämpningen av denna allmänna regel. Framför allt fastställs i tillkännagivandet att artikel 101.1 i fördraget inte är tillämplig på klausuler som begränsar användningen av teknik eller utrustning som entreprenören tillhandahåller en underleverantör, under förutsättning att tekniken eller utrustningen är nödvändig för att underleverantören ska kunna tillverka de aktuella produkterna (45). I tillkännagivandet om underleverantörsavtal klargörs även tillämpningsområdet för denna allmänna regel och i synnerhet att andra begränsningar som införs för underleverantören kan falla inom tillämpningsområdet för artikel 101 i fördraget, däribland skyldigheten att inte utföra eller utnyttja underleverantörens egen forskning och utveckling eller att i allmänhet inte producera för tredje parters räkning (46). |
| --- | --- |

(47)

4.   TILLÄMPNINGSOMRÅDE FÖR FÖRORDNING (EU) 2022/720

4.1.   Safe harbour-regler som inrättas genom förordning (EU) 2022/720

| (48) | Genom undantaget i artikel 2.1 i förordning (EU) 2022/720 fastställs en safe harbour-regel för vertikala avtal i den mening som avses i förordningen, under förutsättning att de marknadsandelar som innehas av leverantören och köparen på den relevanta marknaden inte överstiger tröskelvärdena i artikel 3 i förordningen (se avsnitt 5.2), och att avtalet inte omfattar några särskilt allvarliga begränsningar enligt artikel 4 i förordningen (se avsnitt 6.1) (47). Denna safe harbour-regel är tillämplig så länge rätten att omfattas av gruppundantaget inte har återkallats i ett enskilt fall av kommissionen eller av en konkurrensmyndighet enligt artikel 29 i förordning (EG) nr 1/2003 (se avsnitt 7.1). Det faktum att ett vertikalt avtal inte omfattas av safe harbour-regeln innebär inte att avtalet omfattas av tillämpningsområdet för artikel 101.1 i fördraget, eller att det inte uppfyller villkoren i artikel 101.3 i fördraget. |
| --- | --- |

(48)

| (49) | Om en leverantör använder samma vertikala avtal för att distribuera flera typer av varor eller tjänster kan tillämpningen av de tröskelvärden för marknadsandelar som anges i artikel 3.1 i förordning (EU) 2022/720 leda till att undantaget i artikel 2.1 i förordningen gäller för en del varor eller tjänster men inte för andra. För de varor eller tjänster som inte omfattas av artikel 2.1 i förordningen måste en individuell bedömning göras enligt artikel 101 i fördraget. |
| --- | --- |

(49)

4.2.   Definition av vertikala avtal

| (50) | Artikel 101.1 i fördraget avser avtal mellan företag. Föreskrifterna gäller oavsett om företagen är verksamma på samma nivå eller på olika nivåer i produktions- eller distributionskedjan. Artikel 101.1 i fördraget gäller därmed både för horisontella och vertikala avtal (48). |
| --- | --- |

(50)

| (51) | I enlighet med den befogenhet kommissionen ges i artikel 1 i förordning nr 19/65/EEG att genom förordning förklara att artikel 101.1 i fördraget inte ska tillämpas på vissa grupper av avtal mellan företag, definieras i artikel 1.1 a i förordning (EU) 2022/720 ett vertikalt avtal som ”ett avtal eller samordnat förfarande som ingås mellan två eller flera företag som vart och ett, inom ramen för avtalet eller det samordnade förfarandet, är verksamt i olika led i produktions- eller distributionskedjan, och som avser villkoren för parternas inköp, försäljning eller återförsäljning av vissa varor eller tjänster” (49). |
| --- | --- |

(51)

4.2.1.   Ensidigt agerande faller utanför tillämpningsområdet för förordning (EU) 2022/720

| (52) | Förordning (EU) 2022/720 är inte tillämplig på ensidiga ageranden av företag. Ensidiga ageranden kan dock omfattas av artikel 102 i fördraget, som förbjuder missbruk av dominerande ställning (50). |
| --- | --- |

(52)

| (53) | Förordning (EU) 2022/720 är tillämplig på vertikala avtal. För att det ska vara fråga om ett avtal i den mening som avses i artikel 101 i fördraget är det tillräckligt att parterna har uttryckt sin gemensamma avsikt att uppträda på ett visst sätt på marknaden (s.k. genemsam partsvilja). Det har ingen betydelse i vilken form avsikten uttrycks, så länge det verkligen är parternas faktiska avsikt som uttrycks (51). |
| --- | --- |

(53)

| (54) | Om det inte finns något konkret avtal som uttrycker den gemensamma partsviljan måste en part eller myndighet som påstår att artikel 101 i fördraget har överträtts visa att den ena partens ensidiga policy har fått den andra partens samtycke. Vad gäller vertikala avtal kan samtycket till en specifik ensidig policy vara antingen uttryckligt eller underförstått.






  (a) | Slutsatsen att det finns ett uttryckligt samtycke kan dras utifrån de befogenheter som parterna har gett varandra i ett allmänt avtal utarbetat i förväg. Om avtalsvillkoren anger att en part får eller ska anta en viss ensidig policy som är bindande för den andra parten, kan detta läggas till grund för att den andra parten har lämnat sitt samtycke till denna ensidiga policy (52). |
| --- | --- | --- |

(54)

(a)

Slutsatsen att det finns ett uttryckligt samtycke kan dras utifrån de befogenheter som parterna har gett varandra i ett allmänt avtal utarbetat i förväg. Om avtalsvillkoren anger att en part får eller ska anta en viss ensidig policy som är bindande för den andra parten, kan detta läggas till grund för att den andra parten har lämnat sitt samtycke till denna ensidiga policy (52).

| (b) | När det gäller tyst samtycke är det nödvändigt att visa att en part uttryckligen eller underförstått kräver att den andra parten samarbetar för att genomföra den första partens ensidiga policy och att den andra parten har gjort detta genom att tillämpa den ensidiga policyn i praktiken (53). Om till exempel en leverantör meddelar att den ensidigt kommer att minska leveranserna för att hindra parallellhandel och återförsäljarna omedelbart därefter minskar sina beställningar och upphör med parallellhandel, går det att dra slutsatsen att återförsäljarna underförstått har gett sitt samtycke till leverantörens ensidiga policy. En sådan slutsats kan emellertid inte dras om återförsäljarna fortsätter att bedriva parallellhandel eller försöker hitta nya sätt att bedriva parallellhandel. |
| --- | --- |

(b)

När det gäller tyst samtycke är det nödvändigt att visa att en part uttryckligen eller underförstått kräver att den andra parten samarbetar för att genomföra den första partens ensidiga policy och att den andra parten har gjort detta genom att tillämpa den ensidiga policyn i praktiken (53). Om till exempel en leverantör meddelar att den ensidigt kommer att minska leveranserna för att hindra parallellhandel och återförsäljarna omedelbart därefter minskar sina beställningar och upphör med parallellhandel, går det att dra slutsatsen att återförsäljarna underförstått har gett sitt samtycke till leverantörens ensidiga policy. En sådan slutsats kan emellertid inte dras om återförsäljarna fortsätter att bedriva parallellhandel eller försöker hitta nya sätt att bedriva parallellhandel.

| (55) | Mot bakgrund av ovanstående utgör en parts åläggande av allmänna villkor ett avtal i den mening som avses i artikel 101.1 i fördraget, om dessa villkor uttryckligen eller underförstått har accepterats av den andra parten (54). |
| --- | --- |

(55)

4.2.2.   Företagen bedriver verksamhet på olika nivåer av produktions- eller distributionskedjan

| (56) | Förordning (EU) 2022/720 är tillämplig på avtal mellan två eller fler företag, oavsett deras affärsmodell. Förordningen är inte tillämplig på avtal som ingås med fysiska personer som agerar i syften som inte omfattas av deras närings- eller yrkesverksamhet, eftersom sådana personer inte är företag. |
| --- | --- |

(56)

| (57) | För att betecknas som ett vertikalt avtal i den mening som avses i artikel 1.1 a i förordning (EU) 2022/720 måste avtalet ha ingåtts mellan företag som, i förhållande till avtalet, är verksamma på olika nivåer av produktions- eller distributionskedjan. Det är till exempel fråga om ett vertikalt avtal om ett företag framställer en råvara eller tillhandahåller en tjänst och säljer den till ett annat företag som använder den som insatsvara, eller om en tillverkare säljer en produkt till en grossist som säljer den vidare till en detaljist. På samma sätt är det fråga om ett vertikalt avtal om ett företag säljer varor eller tjänster till ett annat företag som är slutanvändaren av varorna eller tjänsterna. |
| --- | --- |

(57)

| (58) | Eftersom definitionen i artikel 1.1 a i förordning (EU) 2022/720 hänvisar till syftet med det specifika avtalet utgör det faktum att den ena parten i avtalet är aktiv på fler än en nivå av produktions- eller distributionskedjan inte något hinder för tillämpningen av förordning (EU) 2022/720. Om ett vertikalt avtal ingås mellan konkurrerande företag är förordning (EU) 2022/720 dock inte tillämplig, såvida inte villkoren i artikel 2.4 i förordningen är uppfyllda (se avsnitten 4.4.3 och 4.4.4). |
| --- | --- |

(58)

4.2.3.   Avtalet gäller inköp, försäljning eller återförsäljning av varor eller tjänster

| (59) | För att betecknas som ett vertikalt avtal i den mening som avses i artikel 1.1 a i förordning (EU) 2022/720 måste avtalet avse ”villkoren för parternas inköp, försäljning eller återförsäljning av vissa varor eller tjänster”. I enlighet med gruppundantagsförordningarnas syfte, dvs. att skapa rättssäkerhet, måste artikel 1.1 a i förordning (EU) 2022/720 tolkas estensivt, så att den omfattar alla vertikala avtal oavsett om de gäller varor eller tjänster i mellanledet eller slutledet. Vid tillämpning av förordningen på ett särskilt avtal anses både de varor eller tjänster som levereras och, när det gäller varor eller tjänster i mellanledet, de slutliga varorna eller tjänsterna vara avtalsvaror eller avtalstjänster. |
| --- | --- |

(59)

| (60) | Vertikala avtal i onlineplattformsekonomin, däribland de som ingåtts av leverantörer av onlinebaserade förmedlingstjänster, såsom anges i artikel 1.1 d i förordning (EU) 2022/720, omfattas av artikel 1.1 a i förordning (EU) 2022/720. När det gäller vertikala avtal som avser tillhandahållande av onlinebaserade förmedlingstjänster anses både de onlinebaserade förmedlingstjänsterna och de varor eller tjänster som är föremål för de transaktioner som görs via de onlinebaserade förmedlingstjänsterna vara avtalsvaror eller avtalstjänster vid tillämpningen av förordning (EU) 2022/720 på avtalet. |
| --- | --- |

(60)

| (61) | Förordning (EU) 2022/720 är inte tillämplig på vertikala begränsningar som inte avser villkoren för inköp, försäljning eller återförsäljning av varor eller tjänster. Sådana begränsningar måste därför bedömas individuellt, vilket närmare bestämt innebär att det är nödvändigt att fastställa om de faller inom tillämpningsområdet för artikel 101.1 i fördraget och, om så är fallet, om villkoren i artikel 101.3 i fördraget är uppfyllda. Förordning (EU) 2022/720 är till exempel inte tillämplig på en skyldighet som hindrar parterna från att utföra oberoende forskning och utveckling, även om parterna kan ha infört en sådan i sitt vertikala avtal. Ett annat exempel gäller hyres- och leasingavtal. Även om förordning (EU) 2022/720 är tillämplig på avtal för försäljning och inköp av varor i syfte att hyra ut dem till tredje part, omfattas hyres- och leasingavtal som sådana inte av förordningen, eftersom det i detta fall inte förekommer någon försäljning eller något inköp av varor. |
| --- | --- |

(61)

4.3.   Vertikala avtal i onlineplattformsekonomin

| (62) | Företag som är verksamma i onlineplattformsekonomin spelar en allt viktigare roll för distributionen av varor och tjänster. De skapar nya affärsmodeller, vilka kan vara svåra att kategorisera med hjälp av de begrepp som traditionellt förknippas med vertikala avtal i en miljö med fysiska butiker. |
| --- | --- |

(62)

| (63) | Företag som är verksamma i onlineplattformsekonomin betraktas inom avtals- och handelsrätten som agenter. Denna klassificering är dock inte relevant för kategoriseringen av deras avtal enligt artikel 101.1 i fördraget (55). Vertikala avtal som ingås av företag som är verksamma i onlineplattformsekonomin betraktas endast som agentavtal som inte omfattas av artikel 101.1 i fördraget om de uppfyller de villkor som anges i avsnitt 3.2. På grund av de faktorer som anges i avsnitt 3.2.3 uppfylls de villkoren i allmänhet inte när det gäller avtal som ingåtts av företag som är verksamma i onlineplattformsekonomin. |
| --- | --- |

(63)

| (64) | Om ett vertikalt avtal som ingås av ett företag som är verksamt i onlineplattformsekonomin inte uppfyller villkoren för att betraktas som ett agentavtal som inte omfattas av artikel 101.1 i fördraget, är det nödvändigt att ta ställning till om avtalet avser tillhandahållande av onlinebaserade förmedlingstjänster. I artikel 1.1 e i förordning (EU) 2022/720 definieras onlinebaserade förmedlingstjänster som informationssamhällets tjänster (56) som gör det möjligt för företag att erbjuda andra företag eller slutkonsumenter varor eller tjänster i syfte att underlätta inledandet av direkttransaktioner mellan företag eller mellan ett företag och en slutkonsument, oavsett huruvida och var dessa transaktioner slutligen genomförs (57). Exempel på onlinebaserade förmedlingstjänster är e-marknadsplatser, appbutiker, prisjämförelseverktyg och sociala medietjänster som används av företag. |
| --- | --- |

(64)

| (65) | För att betraktas som leverantör av onlinebaserade förmedlingstjänster måste ett företag underlätta inledandet av direkttransaktioner mellan två andra parter. I princip måste de funktioner som utförs av företaget bedömas separat för varje vertikalt avtal som företaget ingår, framför allt eftersom företag som är aktiva i onlineplattformsekonomin ofta använder olika affärsmodeller i olika sektorer eller till och med inom samma sektor. Sådana företag kan till exempel, utöver att tillhandahålla onlinebaserade förmedlingstjänster, köpa in och återförsälja varor eller tjänster, och i vissa fall utföra båda dessa funktioner gentemot en och samma motpart. |
| --- | --- |

(65)

| (66) | Det faktum att ett företag tar ut ersättning för transaktioner som det förmedlar, eller erbjuder kompletterande tjänster utöver sina förmedlingstjänster, såsom marknadsföringsreklamtjänster, krecitvärdringstjänster, försäkringar eller garantier mot skador, utesluter inte att det kan kategoriseras som leverantör av onlinebaserade förmedlingstjänster (58). |
| --- | --- |

(66)

| (67) | Vid tillämpning av förordning (EU) 2022/720 kategoriseras företag som är parter i vertikala avtal antingen som leverantörer eller köpare. Enligt artikel 1.1 d i förordningen är ett företag som tillhandahåller onlinebaserade förmedlingstjänster i den mening som avses i artikel 1.1 e i förordningen leverantör av dessa tjänster, och ett företag som erbjuder eller säljer varor eller tjänster via de onlinebaserade förmedlingstjänsterna är köpare av de onlinebaserade förmedlingstjänsterna, vare sig det betalar för att använda de onlinebaserade förmedlingstjänsterna eller inte (59). Detta får följande konsekvenser för tillämpningen av förordning (EU) 2022/720:






  (a) | Företag som tillhandahåller onlinebaserade förmedlingstjänster kan inte kategoriseras som köpare i den mening som avses i artikel 1.1 k i förordningen med avseende på varor eller tjänster som utbjuds av tredje parter med hjälp av de onlinebaserade förmedlingstjänsterna. |
| --- | --- | --- |

(67)

(a)

Företag som tillhandahåller onlinebaserade förmedlingstjänster kan inte kategoriseras som köpare i den mening som avses i artikel 1.1 k i förordningen med avseende på varor eller tjänster som utbjuds av tredje parter med hjälp av de onlinebaserade förmedlingstjänsterna.

| (b) | Vid tillämpning av de tröskelvärden för marknadsandelar som anges i artikel 3.1 i förordningen beräknas marknadsandelen för det företag som tillhandahåller de onlinebaserade förmedlingstjänsterna på den relevanta marknaden för tillhandahållandet av de tjänsterna. Omfattningen av den relevanta marknaden beror på omständigheterna i ärendet, i synnerhet graden av utbytbarhet mellan online- och offlinebaserade förmedlingstjänster, mellan förmedlingstjänster som används för olika kategorier av varor eller tjänster och mellan förmedlingstjänster och kanaler för direktförsäljning. |
| --- | --- |

(b)

Vid tillämpning av de tröskelvärden för marknadsandelar som anges i artikel 3.1 i förordningen beräknas marknadsandelen för det företag som tillhandahåller de onlinebaserade förmedlingstjänsterna på den relevanta marknaden för tillhandahållandet av de tjänsterna. Omfattningen av den relevanta marknaden beror på omständigheterna i ärendet, i synnerhet graden av utbytbarhet mellan online- och offlinebaserade förmedlingstjänster, mellan förmedlingstjänster som används för olika kategorier av varor eller tjänster och mellan förmedlingstjänster och kanaler för direktförsäljning.

| (c) | Begränsningar som införs av det företag som tillhandahåller onlinebaserade förmedlingstjänster gentemot köparna av dessa tjänster och som rör det pris till vilket, eller de områden eller de kunder till vilka, de förmedlade varorna eller tjänsterna kan säljas, inklusive begränsningar avseende onlinemarknadsföring och onlineförsäljning, omfattas av bestämmelserna i artikel 4 i förordningen (särskilt allvarliga begränsningar). Det undantag som föreskrivs i artikel 2.1 i förordningen är exempelvis, enligt artikel 4 a i förordningen, inte tillämpligt på ett avtal i vilket en leverantör av onlinebaserade förmedlingstjänster fastställer ett fast eller ett lägsta försäljningspris för den transaktion som leverantören underlättar. |
| --- | --- |

(c)

Begränsningar som införs av det företag som tillhandahåller onlinebaserade förmedlingstjänster gentemot köparna av dessa tjänster och som rör det pris till vilket, eller de områden eller de kunder till vilka, de förmedlade varorna eller tjänsterna kan säljas, inklusive begränsningar avseende onlinemarknadsföring och onlineförsäljning, omfattas av bestämmelserna i artikel 4 i förordningen (särskilt allvarliga begränsningar). Det undantag som föreskrivs i artikel 2.1 i förordningen är exempelvis, enligt artikel 4 a i förordningen, inte tillämpligt på ett avtal i vilket en leverantör av onlinebaserade förmedlingstjänster fastställer ett fast eller ett lägsta försäljningspris för den transaktion som leverantören underlättar.

| (d) | Enligt artikel 5.1 d i förordningen är det undantag som föreskrivs i artikel 2.1 i förordningen inte tillämpligt på plattformsöverskridande paritetsklausuler i detaljhandelsledet, som ett företag som tillhandahåller onlinebaserade förmedlingstjänster inför gentemot köpare av dessa tjänster. |
| --- | --- |

(d)

Enligt artikel 5.1 d i förordningen är det undantag som föreskrivs i artikel 2.1 i förordningen inte tillämpligt på plattformsöverskridande paritetsklausuler i detaljhandelsledet, som ett företag som tillhandahåller onlinebaserade förmedlingstjänster inför gentemot köpare av dessa tjänster.

| (e) | Enligt artikel 2.6 i förordningen är det undantag som föreskrivs i artikel 2.1 i förordningen inte tillämpligt på avtal som avser tillhandahållande av onlinebaserade förmedlingstjänster om leverantören av tjänsterna är ett konkurrerande företag på den relevanta marknaden för försäljning av de förmedlade varorna eller tjänsterna (hybridfunktion). Såsom anges i avsnitt 4.4.4 måste sådana avtal bedömas enligt de horisontella riktlinjerna när det gäller möjliga samverkanseffekter och enligt avsnitt 8 i de riktlinjerna när det gäller eventuella vertikala begränsningar. |
| --- | --- |

(e)

Enligt artikel 2.6 i förordningen är det undantag som föreskrivs i artikel 2.1 i förordningen inte tillämpligt på avtal som avser tillhandahållande av onlinebaserade förmedlingstjänster om leverantören av tjänsterna är ett konkurrerande företag på den relevanta marknaden för försäljning av de förmedlade varorna eller tjänsterna (hybridfunktion). Såsom anges i avsnitt 4.4.4 måste sådana avtal bedömas enligt de horisontella riktlinjerna när det gäller möjliga samverkanseffekter och enligt avsnitt 8 i de riktlinjerna när det gäller eventuella vertikala begränsningar.

| (68) | Företag som är verksamma i onlineplattformsekonomin och som inte tillhandahåller onlinebaserade förmedlingstjänster i den mening som avses i artikel 1.1 e i förordning (EU) 2022/720 kan vid tillämpning av förordningen kategoriseras som antingen leverantörer eller köpare. Sådana företag kan till exempel betraktas som leverantörer av insatstjänster i tidigare handelsled eller som (åter)försäljare av varor eller tjänster i senare handelsled. Denna kategorisering kan i synnerhet påverka definitionen av den relevanta marknaden vid tillämpning av de tröskelvärden för marknadsandelar som anges i artikel 3.1 i förordningen, tillämpligheten av artikel 4 i förordningen (särskilt allvarliga begränsningar) och tillämpligheten av artikel 5 i förordningen (uteslutna begränsningar). |
| --- | --- |

(68)

4.4.   Begränsningar av tillämpningen av förordning (EU) 2022/720

4.4.1.   Sammanslutningar av detaljister

| (69) | Enligt artikel 2.2 i förordning (EU) 2022/720 kan vertikala avtal som ingås av en företagssammanslutning vilken uppfyller vissa villkor omfattas av safe harbour-regeln, varvid vertikala avtal som ingås av alla andra typer av sammanslutningar utesluts från förordningens tillämpningsområde. Detta innebär mer specifikt att vertikala avtal som ingås mellan en sammanslutning och enskilda medlemmar, eller mellan en sammanslutning och enskilda leverantörer, endast omfattas av förordning (EU) 2022/720 om alla medlemmar är detaljister som säljer varor (och inte tjänster) till slutkonsumenter, och om varje enskild medlem i sammanslutningen har en årsomsättning som inte överstiger 50 miljoner euro (60). Om endast ett begränsat antal medlemmar i sammanslutningen har en årsomsättning som överstiger tröskelvärdet på 50 miljoner euro, och om dessa medlemmar tillsammans har en omsättning som utgör mindre än 15 % av samtliga medlemmars sammanlagda omsättning, kommer detta emellertid i allmänhet inte att förändra bedömningen enligt artikel 101 i fördraget. |
| --- | --- |

(69)

| (70) | Inom en sammanslutning av företag kan både horisontella och vertikala avtal ingås. De horisontella avtalen måste bedömas enligt de principer som anges i de horisontella riktlinjerna. Om bedömningen leder till slutsatsen att ett samarbete mellan företag på området för inköp eller försäljning inte ger upphov till problem, i synnerhet eftersom det uppfyller de villkor som fastställs i de horisontella riktlinjerna angående inköps- och/eller saluföringsavtal, är en ytterligare bedömning nödvändig för att granska de vertikala avtal som sammanslutningen ingått med enskilda leverantörer eller enskilda medlemmar. Denna ytterligare bedömning ska genomföras i enlighet med bestämmelserna i förordning (EU) 2022/720, i synnerhet i enlighet med villkoren i artiklarna 3–5 i förordningen, och enligt dessa riktlinjer. Horisontella avtal som ingåtts mellan medlemmarna i sammanslutningen eller beslut antagna av sammanslutningen, t.ex. beslut om att medlemmarna ska vara skyldiga att göra sina inköp från sammanslutningen eller beslut att fördela exklusiva områden till medlemmarna, måste först bedömas som horisontella avtal. Endast om den bedömningen leder till slutsatsen att det horisontella avtalet eller beslutet inte är konkurrensbegränsande är det nödvändigt att bedöma de vertikala avtalen mellan sammanslutningen och de enskilda medlemmarna eller mellan sammanslutningen och de enskilda leverantörerna. |
| --- | --- |

(70)

4.4.2.   Vertikala avtal som innehåller bestämmelser om immateriella rättigheter

| (71) | I artikel 2.3 i förordning (EU) 2022/720 föreskrivs att vertikala avtal som innehåller vissa bestämmelser angående överlåtelse eller användning av immateriella rättigheter kan omfattas av undantaget i artikel 2.1 i förordningen, under förutsättning att vissa villkor uppfylls. Följaktligen är förordning (EU) 2022/720 inte tillämplig på andra vertikala avtal som innehåller bestämmelser om immateriella rättigheter. |
| --- | --- |

(71)

| (72) | Förordning (EU) 2022/720 är tillämplig på vertikala avtal som innehåller bestämmelser om immateriella rättigheter om samtliga följande villkor är uppfyllda:






  (a) | Bestämmelserna om immateriella rättigheter måste utgöra en del av ett vertikalt avtal, dvs. ett avtal som innehåller villkor för parternas inköp, försäljning eller återförsäljning av vissa varor eller tjänster. |
| --- | --- | --- |

(72)

(a)

Bestämmelserna om immateriella rättigheter måste utgöra en del av ett vertikalt avtal, dvs. ett avtal som innehåller villkor för parternas inköp, försäljning eller återförsäljning av vissa varor eller tjänster.

| (b) | De immateriella rättigheterna måste överlåtas eller licensieras till köparen. |
| --- | --- |

(b)

De immateriella rättigheterna måste överlåtas eller licensieras till köparen.

| (c) | Bestämmelserna om immateriella rättigheter får inte utgöra det primära syftet med avtalet. |
| --- | --- |

(c)

Bestämmelserna om immateriella rättigheter får inte utgöra det primära syftet med avtalet.

| (d) | Bestämmelserna om immateriella rättigheter måste direkt avse köparens eller köparens kunders användning, försäljning eller återförsäljning av varor eller tjänster. När det gäller franchising där syftet med användningen av de immateriella rättigheterna är marknadsföring, distribueras varorna eller tjänsterna av huvudfranchisetagaren eller franchisetagarna. |
| --- | --- |

(d)

Bestämmelserna om immateriella rättigheter måste direkt avse köparens eller köparens kunders användning, försäljning eller återförsäljning av varor eller tjänster. När det gäller franchising där syftet med användningen av de immateriella rättigheterna är marknadsföring, distribueras varorna eller tjänsterna av huvudfranchisetagaren eller franchisetagarna.

| (e) | Bestämmelserna om immateriella rättigheter får inte, i förhållande till avtalsvarorna eller avtalstjänsterna, innehålla konkurrensbegränsningar som har samma syfte som vertikala begränsningar som inte är undantagna enligt förordning (EU) 2022/720. |
| --- | --- |

(e)

Bestämmelserna om immateriella rättigheter får inte, i förhållande till avtalsvarorna eller avtalstjänsterna, innehålla konkurrensbegränsningar som har samma syfte som vertikala begränsningar som inte är undantagna enligt förordning (EU) 2022/720.

| (73) | Dessa villkor säkerställer att förordning (EU) 2022/720 är tillämplig på vertikala avtal där användningen, försäljningen eller återförsäljningen av varor eller tjänster kan göras effektivare genom att immateriella rättigheter överlåts eller licensieras till köparen. Det innebär att begränsningar av överlåtelsen eller användningen av immateriella rättigheter omfattas av undantaget i artikel 2.1 i förordningen om det huvudsakliga syftet med avtalet är inköp eller distribution av varor eller tjänster. |
| --- | --- |

(73)

| (74) | Det första villkoret, som anges i punkt (72) a, innebär att de immateriella rättigheterna måste tillhandahållas i samband med ett avtal om att köpa in eller distribuera varor eller ett avtal om att köpa in eller tillhandahålla tjänster, och inte i samband med ett avtal om att överlåta eller licensiera immateriella rättigheter för tillverkning av varor och inte heller ett renodlat licensavtal. Förordning (EU) 2022/720 omfattar till exempel inte följande avtal:






  (a) | Avtal där en part tillhandahåller en annan part ett recept på en dryck och ger denne licens för att tillverka drycken. |
| --- | --- | --- |

(74)

(a)

Avtal där en part tillhandahåller en annan part ett recept på en dryck och ger denne licens för att tillverka drycken.

| (b) | BEn renodlad licens på ett varumärke eller en logotyp i marknadsföringssyfte. |
| --- | --- |

(b)

BEn renodlad licens på ett varumärke eller en logotyp i marknadsföringssyfte.

| (c) | Sponsoravtal om rätten att göra reklam för sig själv i egenskap av officiell sponsor för ett evenemang. |
| --- | --- |

(c)

Sponsoravtal om rätten att göra reklam för sig själv i egenskap av officiell sponsor för ett evenemang.

| (d) | En upphovsrättslicens, såsom sändningsavtal som rör rätten att spela in eller sända ett evenemang. |
| --- | --- |

(d)

En upphovsrättslicens, såsom sändningsavtal som rör rätten att spela in eller sända ett evenemang.

| (75) | Det följer av det andra villkoret i punkt (72) b att förordning (EU) 2022/720 inte är tillämplig om de immateriella rättigheterna tillhandahålls av köparen till leverantören, oavsett om de rör tillverknings- eller distributionsmetoden. Ett avtal som avser överföring av immateriella rättigheter till leverantören och som innehåller möjliga begränsningar avseende leverantörens försäljning omfattas inte av förordning (EU) 2022/720. Detta innebär att underleverantörsavtal som inbegriper överföring av know-how till en underleverantör inte omfattas av förordning (EU) 2022/720 (se även avsnitt 3.3). Vertikala avtal enligt vilka köparen endast tillhandahåller leverantören specifikationer som beskriver de varor eller tjänster som ska levereras omfattas dock av förordning (EU) 2022/720. |
| --- | --- |

(75)

| (76) | Det tredje villkoret i punkt (72) c innebär att avtalet inte får ha som primärt syfte att överlåta eller licensiera immateriella rättigheter. Det primära syftet måste vara att köpa in, sälja eller återförsälja varor eller tjänster och bestämmelserna om immateriella rättigheter måste tjäna till att genomföra det vertikala avtalet. |
| --- | --- |

(76)

| (77) | Det fjärde villkoret i punkt (72) d innebär att bestämmelserna om immateriella rättigheter måste underlätta köparens eller köparens kunders användning, försäljning eller återförsäljning av varor eller tjänster. De varor eller tjänster som är avsedda för användning eller återförsäljning tillhandahålls vanligen av licensgivaren, men licenstagaren kan även köpa dem från en tredjepartsleverantör. Bestämmelserna om immateriella rättigheter rör i allmänhet marknadsföring av varor eller tjänster. Som exempel kan nämnas ett franchiseavtal där franchisegivaren säljer varor till franchisetagaren för återförsäljning och ger franchisetagaren licens att använda franchisetagarens varumärke och know-how för att marknadsföra varorna eller en leverantör av ett koncentrerat extrakt som ger köparen licens att blanda ut och tappa extraktet på flaska för att sedan sälja det som en dryck. |
| --- | --- |

(77)

| (78) | Det femte villkoret i punkt (72) e innebär att bestämmelserna om immateriella rättigheter inte får ha samma syfte som någon av de särskilt allvarliga begränsningar som förtecknas i artikel 4 i förordning (EU) 2022/720 eller någon av de begränsningar som är uteslutna från förordningen genom artikel 5 i förordningen (se avsnitt 6). |
| --- | --- |

(78)

| (79) | Immateriella rättigheter som är relevanta för fullgörandet av vertikala avtal i den mening som avses i artikel 2.3 i förordning (EU) 2022/720 avser i allmänhet tre huvudområden, nämligen varumärken, upphovsrätt och know-how. |
| --- | --- |

(79)

4.4.2.1.   Varumärken

| (80) | En varumärkeslicens till en återförsäljare kan ha samband med distributionen av licensgivarens produkter inom ett visst område. Om det är en exklusiv licens kan avtalet anses utgöra exklusiv distribution. |
| --- | --- |

(80)

4.4.2.2.   Upphovsrätt

| (81) | Återförsäljare av varor eller tjänster som omfattas av upphovsrätt (t.ex. böcker och programvara) kan av rättighetsinnehavaren förpliktas att endast sälja varorna vidare på villkor att köparen, oavsett om denne är en annan återförsäljare eller slutanvändaren, inte gör intrång i upphovsrätten. I den mån de faller inom tillämpningsområdet för artikel 101.1 i fördraget omfattas sådana förpliktelser för återförsäljaren av förordning (EU) 2022/720. |
| --- | --- |

(81)

| (82) | Såsom anges i punkt 62 i riktlinjerna om tekniköverföring (61) omfattas licensiering av upphovsrätt till programvara enbart i syfte att mångfaldiga och sprida det skyddade verket inte av kommissionens förordning (EU) nr 316/2014 (62), utan omfattas i stället analogt av förordning (EU) 2022/720 samt dessa riktlinjer. |
| --- | --- |

(82)

| (83) | Avtal enligt vilka tryckta utskrifter av en viss programvara tillhandahålls för återförsäljning och där återförsäljaren inte förvärvar en licens till några rättigheter till programvaran utan endast har rätt att sälja utskrifterna vidare, ska dessutom, vid tillämpningen av förordning (EU) 2022/720, betraktas som avtal om leverans av varor för återförsäljning. Vid denna distributionsform utförs licenseringen av programvaran enbart mellan rättighetsinnehavaren och programvarans användare. Detta kan ha formen av en s.k. shrink wrap-licens, dvs. i paketet med utskriften av programvaran ingår en uppsättning villkor som slutanvändaren anses godta genom att öppna paketet. |
| --- | --- |

(83)

| (84) | Köpare av maskinvara som innehåller upphovsrättsskyddad programvara kan av rättighetsinnehavaren förpliktas att inte göra intrång i upphovsrätten och får därför inte göra kopior och vidareförsälja programvaran eller göra kopior och använda programvaran i kombination med annan maskinvara. I den mån de faller inom tillämpningsområdet för artikel 101.1 i fördraget omfattas sådana begränsningar av användningen av förordning (EU) 2022/720. |
| --- | --- |

(84)

4.4.2.3.   Know-how

| (85) | Franchiseavtal är, med undantag av industriella franchiseavtal, ett exempel på när know-how överförs till köparen i marknadsföringssyfte (63). Franchiseavtal innehåller licenser för immateriella rättigheter till varumärken eller logotyper, och know-how för användning och distribution av varor eller tillhandahållande av tjänster. Förutom licensen för de immateriella rättigheterna tillhandahåller franchisegivaren vanligen kommersiellt eller tekniskt stöd till franchisetagaren, däribland inköpstjänster, utbildning, rådgivning om fastigheter och ekonomisk planering, under avtalets giltighetstid. Den licens och det stöd som tillhandahålls utgör integrerade delar av den affärsmetod som omfattas av franchiseavtalet. |
| --- | --- |

(85)

| (86) | Licenser som ingår i franchiseavtal omfattas av förordning (EU) 2022/720 om samtliga fem villkor i punkt (72) är uppfyllda. Detta är normalt fallet, eftersom franchisegivare, enligt de flesta franchiseavtal, även huvudfranchiseavtal, tillhandahåller franchisetagaren varor och/eller tjänster, särskilt tjänster avseende kommersiellt eller tekniskt bistånd. De immateriella rättigheterna hjälper franchisetagaren att sälja vidare de produkter som tillhandahålls av franchisegivaren eller av en leverantör som franchisegivaren har utsett eller att använda dessa produkter och sälja de varor och tjänster som blir resultatet. Ett franchiseavtal som endast eller i huvudsak avser licensiering av immateriella rättigheter omfattas inte av förordning (EU) 2022/720, men kommissionen kommer som regel att tillämpa de principer som beskrivs i förordning (EU) 2022/720 och dessa riktlinjer på sådana avtal. |
| --- | --- |

(86)

| (87) | Följande skyldigheter anses generellt vara nödvändiga för att skydda franchisegivarens immateriella rättigheter, och om skyldigheterna omfattas av tillämpningsområdet för artikel 101.1 i fördraget omfattas de även av förordning (EU) 2022/720:






  (a) | En skyldighet för franchisetagaren att inte direkt eller indirekt utöva någon liknande verksamhet. |
| --- | --- | --- |

(87)

(a)

En skyldighet för franchisetagaren att inte direkt eller indirekt utöva någon liknande verksamhet.

| (b) | En skyldighet för franchisetagaren att inte förvärva ekonomiska intressen i ett konkurrerande företag som skulle ge franchisetagaren möjlighet att påverka detta företags ekonomiska handlande. |
| --- | --- |

(b)

En skyldighet för franchisetagaren att inte förvärva ekonomiska intressen i ett konkurrerande företag som skulle ge franchisetagaren möjlighet att påverka detta företags ekonomiska handlande.

| (c) | En skyldighet för franchisetagaren att inte lämna ut den know-how som tillhandahållits av franchisegivaren till en tredje part, så länge denna know-how inte är tillgänglig för allmänheten. |
| --- | --- |

(c)

En skyldighet för franchisetagaren att inte lämna ut den know-how som tillhandahållits av franchisegivaren till en tredje part, så länge denna know-how inte är tillgänglig för allmänheten.

| (d) | En skyldighet för franchisetagaren att underrätta franchisegivaren om alla erfarenheter som vunnits vid användningen av franchisen och att ge franchisetagaren och andra franchisetagare en icke-exklusiv licens för den know-how som följer av dessa erfarenheter. |
| --- | --- |

(d)

En skyldighet för franchisetagaren att underrätta franchisegivaren om alla erfarenheter som vunnits vid användningen av franchisen och att ge franchisetagaren och andra franchisetagare en icke-exklusiv licens för den know-how som följer av dessa erfarenheter.

| (e) | En skyldighet för franchisetagaren att informera franchisegivaren om intrång i licensierade immateriella rättigheter, att vidta rättsliga åtgärder mot intrång eller att bistå franchisegivaren vid sådana rättsliga åtgärder. |
| --- | --- |

(e)

En skyldighet för franchisetagaren att informera franchisegivaren om intrång i licensierade immateriella rättigheter, att vidta rättsliga åtgärder mot intrång eller att bistå franchisegivaren vid sådana rättsliga åtgärder.

| (f) | En skyldighet för franchisetagaren att inte använda den know-how som har licensierats av franchisegivaren för andra ändamål än att utnyttja franchisen. |
| --- | --- |

(f)

En skyldighet för franchisetagaren att inte använda den know-how som har licensierats av franchisegivaren för andra ändamål än att utnyttja franchisen.

| (g) | En skyldighet för franchisetagaren att inte överlåta de rättigheter och skyldigheter som följer av franchiseavtalet utan franchisegivarens medgivande. |
| --- | --- |

(g)

En skyldighet för franchisetagaren att inte överlåta de rättigheter och skyldigheter som följer av franchiseavtalet utan franchisegivarens medgivande.

4.4.3.   Vertikala avtal mellan konkurrerande företag

| (88) | Vad beträffar vertikala avtal mellan konkurrerande företag bör det först noteras att enligt artikel 2.7 i förordning (EU) 2022/720, för vilken vägledning ges i avsnitt 4.5, är förordningen inte tillämplig på vertikala avtal vars innehåll omfattas av någon annan gruppundantagsförordning, om inte annat föreskrivs i en sådan annan förordning. |
| --- | --- |

(88)

| (89) | I artikel 2.4 första meningen i förordning (EU) 2022/720 fastställs den allmänna regeln att undantaget i artikel 2.1 i förordningen inte är tillämpligt på vertikala avtal mellan konkurrerande företag. |
| --- | --- |

(89)

| (90) | I artikel 1.1 c i förordning (EU) 2022/720 definieras ett konkurrerande företag som en faktisk eller potentiell konkurrent. Två företag betraktas som faktiska konkurrenter om de är verksamma på samma relevanta marknad (produktmarknad och geografisk marknad). Ett företag betraktas som en potentiell konkurrent till ett annat företag om det är sannolikt att det förstnämnda företaget, utan det vertikala avtalet mellan företagen, på kort tid (i regel inom högst ett år) skulle göra de nödvändiga ytterligare investeringarna eller ådra sig andra nödvändiga kostnader för att komma in på den relevanta marknad där det andra företaget är verksamt. Denna bedömning måste bygga på realistiska grunder, med beaktande av marknadens struktur och det ekonomiska och rättsliga sammanhanget. Det räcker inte att det finns en teoretisk möjlighet till marknadsinträde. Det måste finnas verkliga och konkreta möjligheter för företaget att komma in på marknaden och det får inte finnas några oöverstigliga inträdeshinder. Omvänt är det inte nödvändigt att visa att företaget faktiskt kommer att träda in på den relevanta marknaden och att det kommer att kunna behålla sin plats där (64). |
| --- | --- |

(90)

| (91) | Vertikala avtal mellan konkurrerande företag som inte omfattas av undantagen i artikel 2.4 andra meningen i förordning (EU) 2022/720, för vilka vägledning ges i punkterna (93)–(95), ska bedömas individuellt enligt artikel 101 i fördraget. Dessa riktlinjer är relevanta för bedömningen av eventuella vertikala begränsningar i sådana avtal. De horisontella riktlinjerna kan innehålla relevant vägledning för bedömningen av möjliga samverkanseffekter. |
| --- | --- |

(91)

| (92) | En grossist eller detaljist som tillhandahåller specifikationer till en tillverkare för att tillverka varor för försäljning under den grossistens eller detaljistens varumärke ska inte betraktas som tillverkare av sådana varor under eget märke och därmed inte som en konkurrent till tillverkaren vid tillämpningen av artikel 2.4 a i förordning (EU) 2022/720. Av det skälet kan undantaget i artikel 2.1 i förordningen tillämpas på ett vertikalt avtal som ingås mellan, å ena sidan, en grossist eller detaljist som säljer varor under eget märke som har tillverkats av en tredje part (och inte internt), och å andra sidan en tillverkare av konkurrerande märkesvaror (65). Däremot betraktas grossister och detaljister som tillverkar varor internt för försäljning under eget märke som tillverkare, och därför gäller inte undantaget i artikel 2.1 i förordningen för vertikala avtal som ingås av sådana grossister eller detaljister med tillverkare av konkurrerande märkesvaror. |
| --- | --- |

(92)

| (93) | Artikel 2.4 andra meningen i förordning (EU) 2022/720 innehåller två undantag från den allmänna regeln att gruppundantaget inte är tillämpligt på avtal mellan konkurrerande företag. Närmare bestämt föreskriver artikel 2.4 andra meningen att undantaget i artikel 2.1 i förordningen gäller för icke-ömsesidiga vertikala avtal mellan konkurrerande företag som uppfyller villkoren i antingen artikel 2.4 a eller 2.4 b i förordningen. Icke-ömsesidiga innebär i synnerhet att köparen av avtalsvarorna eller avtalstjänsterna inte också levererar konkurrerande varor eller tjänster till leverantören. |
| --- | --- |

(93)

| (94) | Båda undantagen i artikel 2.4 andra meningen i förordning (EU) 2022/720 rör scenarier med dubbel återförsäljning, dvs där en leverantör av varor eller tjänster även är verksam i efterföljande handelsled och således konkurrerar med sina oberoende återförsäljare. Artikel 2.4 a i förordningen avser ett scenario där leverantören säljer avtalsvarorna i flera handelsled, närmare bestämt i tidigare handelsled som tillverkare, importör eller grossist och i senare handelsled som importör, grossist eller detaljist, medan köparen säljer avtalsvarorna i ett senare handelsled, närmare bestämt som importör, grossist eller detaljist, och inte är ett konkurrerande företag i det tidigare handelsled där köparen köper avtalsvarorna. Artikel 2.4 b i förordningen avser ett scenario där leverantören tillhandahåller tjänster i flera handelsled, medan köparen är verksam på detaljistnivå och inte konkurrerar med leverantören i det handelsled där köparen köper avtalstjänsterna. |
| --- | --- |

(94)

| (95) | Skälet för undantagen i artikel 2.4 a och b i förordning (EU) 2022/720 är, när det gäller dubbel återförsäljning, att den potentiella negativa inverkan av det vertikala avtalet på konkurrensförhållandet mellan leverantör och köpare i senare handelsled anses vara av mindre betydelse än den potentiella positiva inverkan av det vertikala avtalet på konkurrensen i allmänhet i tidigare eller senare handelsled. Eftersom artikel 2.4 a och b utgör undantag från den allmänna regeln att förordning (EU) 2022/720 inte är tillämplig på avtal mellan konkurrenter, bör dessa undantag tolkas restriktivt. |
| --- | --- |

(95)

| (96) | Om villkoren i artikel 2.4 a eller b i förordning (EU) 2022/720 är uppfyllda är undantaget i artikel 2.1 i förordningen tillämpligt på alla aspekter av det vertikala avtalet i fråga, i princip även informationsutbyten mellan parterna om genomförandet av avtalet (66). Informationsutbyte kan bidra till de konkurrensfrämjande effekterna av vertikala avtal, inklusive optimering av produktions- och distributionsprocesser. Detta gäller även i scenarier med dubbel återförsäljning. Alla informationsutbyten mellan en leverantör och en köpare i ett scenario med dubbel återförsäljning är dock inte effektivitetshöjande. Av detta skäl föreskrivs det i artikel 2.5 i förordning (EU) 2022/720 att de undantag som anges i artikel 2.4 a och b inte ska tillämpas på informationsutbyte mellan en leverantör och en köpare som antingen inte är direkt kopplat till genomförandet av det vertikala avtalet eller inte är nödvändigt för att förbättra produktionen eller distributionen av avtalsvarorna eller avtalstjänsterna, eller som inte uppfyller något av de villkoren. Artikel 2.5 i förordningen och den vägledning som ges i punkterna (96)–(103) avser endast informationsutbyte i samband med dubbel återförsäljning, nämligen informationsutbyte mellan parterna i ett vertikalt avtal som uppfyller villkoren i artikel 2.4 a eller b i förordningen. |
| --- | --- |

(96)

| (97) | Vid tillämpningen av artikel 2.5 i förordningen och av dessa riktlinjer inbegriper informationsutbyte all överföring av information från den ena parten i det vertikala avtalet till den andra, oberoende av utbytets karaktär, till exempel om informationen överförs enbart av en av parterna eller av båda parter, eller om informationen utbyts skriftligen eller muntligen. Det spelar inte heller någon roll om det vertikala avtalet innehåller en uttrycklig överenskommelse om informationsutbytets form och innehåll, eller om det äger rum på informell basis, till exempel om en part i det vertikala avtalet överför information utan att detta har begärts av den andra parten. |
| --- | --- |

(97)

| (98) | Huruvida ett informationsutbyte i ett scenario med dubbel återförsäljning är direkt kopplat till genomförandet av ett vertikalt avtal och är nödvändigt för att förbättra parternas produktion eller distribution av avtalsvarorna eller avtalstjänsterna i den mening som avses i artikel 2.5 i förordning (EU) 2022/720 kan bero på den särskilda distributionsmodellen. I ett exklusivt distributionssystem kan det exempelvis vara nödvändigt för parterna att utbyta information om sin respektive försäljningsverksamhet inom vissa områden eller med avseende på särskilda kundgrupper. Inom ramen för ett franchiseavtal kan det vara nödvändigt för franchisegivaren och franchisetagaren att utbyta information om tillämpningen av en enhetlig affärsmodell i hela franchisenätet (67). I ett selektivt distributionssystem kan det vara nödvändigt att återförsäljaren utbyter information med leverantören om huruvida denne uppfyller urvalskriterierna och om eventuella begränsningar av försäljningen till icke auktoriserade återförsäljare. |
| --- | --- |

(98)

| (99) | Följande är en icke uttömmande förteckning över exempel på information som, beroende på de särskilda omständigheterna, kan ha ett direkt samband med genomförandet av det vertikala avtalet och vara nödvändig för att förbättra produktionen eller distributionen av de avtalsvarorna eller avtalstjänsterna (68):






  (a) | Teknisk information om avtalsvarorna eller avtalstjänsterna, inbegripet information om registrering, certifiering, hantering, användning, underhåll, reparation, uppgradering eller återvinning av varorna eller tjänsterna i fråga, framför allt om sådan information krävs för att efterleva lagregler, och information som gör det möjligt för leverantören eller köparen att anpassa avtalsvarorna eller avtalstjänsterna till kundens krav. |
| --- | --- | --- |

(99)

(a)

Teknisk information om avtalsvarorna eller avtalstjänsterna, inbegripet information om registrering, certifiering, hantering, användning, underhåll, reparation, uppgradering eller återvinning av varorna eller tjänsterna i fråga, framför allt om sådan information krävs för att efterleva lagregler, och information som gör det möjligt för leverantören eller köparen att anpassa avtalsvarorna eller avtalstjänsterna till kundens krav.

| (b) | logistiska uppgifter om produktion och distribution av avtalsvarorna eller avtalstjänsterna i tidigare eller senare handelsled, inklusive information om produktionsprocesser, inventering, lagerhållning och, om inte annat följer av punkt (100) b, försäljningsvolymer och avkastning. |
| --- | --- |

(b)

logistiska uppgifter om produktion och distribution av avtalsvarorna eller avtalstjänsterna i tidigare eller senare handelsled, inklusive information om produktionsprocesser, inventering, lagerhållning och, om inte annat följer av punkt (100) b, försäljningsvolymer och avkastning.

| (c) | om inte annat följer av punkt (100) b, information om kunders inköp av avtalsvarorna eller avtalstjänsterna, kundpreferenser och återkoppling från kunder, förutsatt att utbytet av sådan information inte används för att begränsa det område till vilket eller de kunder till vilka köparen får sälja avtalsvarorna eller avtalstjänsterna i den mening som avses i artikel 4 b, c eller d i förordning (EU) 2022/720. |
| --- | --- |

(c)

om inte annat följer av punkt (100) b, information om kunders inköp av avtalsvarorna eller avtalstjänsterna, kundpreferenser och återkoppling från kunder, förutsatt att utbytet av sådan information inte används för att begränsa det område till vilket eller de kunder till vilka köparen får sälja avtalsvarorna eller avtalstjänsterna i den mening som avses i artikel 4 b, c eller d i förordning (EU) 2022/720.

| (d) | Information om de priser till vilka leverantören säljer avtalsvarorna eller avtalstjänsterna till köparen. |
| --- | --- |

(d)

Information om de priser till vilka leverantören säljer avtalsvarorna eller avtalstjänsterna till köparen.

| (e) | Om inte annat följer av punkt (100) a, information om leverantörens rekommenderade eller högsta återförsäljningspriser för avtalsvarorna eller avtalstjänsterna, och information om de priser till vilka köparen återförsäljer varorna eller tjänsterna, under förutsättning att utbytet av sådan information inte används till att begränsa köparens möjlighet att fastställa sitt försäljningspris eller för att driva igenom ett fast eller lägsta försäljningspris i den mening som avses i artikel 4 a i förordning (EU) 2022/720 (69), |
| --- | --- |

(e)

Om inte annat följer av punkt (100) a, information om leverantörens rekommenderade eller högsta återförsäljningspriser för avtalsvarorna eller avtalstjänsterna, och information om de priser till vilka köparen återförsäljer varorna eller tjänsterna, under förutsättning att utbytet av sådan information inte används till att begränsa köparens möjlighet att fastställa sitt försäljningspris eller för att driva igenom ett fast eller lägsta försäljningspris i den mening som avses i artikel 4 a i förordning (EU) 2022/720 (69),

| (f) | om inte annat följer av punkt (100) och led e i denna punkt, information om marknadsföringen av avtalsvarorna eller avtalstjänsterna, inbegripet information om marknadsföringskampanjer och information om nya varor eller tjänster som ska tillhandahållas inom ramen för det vertikala avtalet. |
| --- | --- |

(f)

om inte annat följer av punkt (100) och led e i denna punkt, information om marknadsföringen av avtalsvarorna eller avtalstjänsterna, inbegripet information om marknadsföringskampanjer och information om nya varor eller tjänster som ska tillhandahållas inom ramen för det vertikala avtalet.

| (g) | Resultatrelaterad information, däribland aggregerad information från leverantören till köparen avseende de marknadsförings- och försäljningsåtgärder som genomförs av andra köpare av avtalsvarorna eller avtalstjänsterna, under förutsättning att detta inte gör det möjligt för köparen att identifiera enskilda konkurrerande köpares åtgärder, samt information om volymen eller värdet av köparens försäljning av avtalsvarorna eller avtalstjänsterna i förhållande till köparens försäljning av konkurrerande varor eller tjänster. |
| --- | --- |

(g)

Resultatrelaterad information, däribland aggregerad information från leverantören till köparen avseende de marknadsförings- och försäljningsåtgärder som genomförs av andra köpare av avtalsvarorna eller avtalstjänsterna, under förutsättning att detta inte gör det möjligt för köparen att identifiera enskilda konkurrerande köpares åtgärder, samt information om volymen eller värdet av köparens försäljning av avtalsvarorna eller avtalstjänsterna i förhållande till köparens försäljning av konkurrerande varor eller tjänster.

| (100) | Följande är exempel på information som i normala fall inte uppfyller de två villkor som anges i artikel 2.5 i förordning (EU) 2022/720 när den utbyts mellan en leverantör och en köpare i ett scenario med dubbel återförsäljning:






  (a) | information om de framtida priser till vilka leverantören eller köparen avser att sälja avtalsvarorna eller avtalstjänsterna i senare handelsled. |
| --- | --- | --- |

(100)

(a)

information om de framtida priser till vilka leverantören eller köparen avser att sälja avtalsvarorna eller avtalstjänsterna i senare handelsled.

| (b) | information om identifierade slutanvändare av avtalsvarorna eller avtalstjänsterna, såvida inte utbytet av sådan information är nödvändigt för att






  (1) | göra det möjligt för leverantören eller köparen att uppfylla en viss slutanvändares krav, till exempel att anpassa avtalsvarorna eller avtalstjänsterna till slutanvändarens behov, att bevilja slutanvändaren särskilda villkor, inbegripet inom ramen för ett kundlojalitetssystem, eller för att tillhandahålla service före eller efter försäljningen, inbegripet garantitjänster, |
| --- | --- | --- |

(b)

information om identifierade slutanvändare av avtalsvarorna eller avtalstjänsterna, såvida inte utbytet av sådan information är nödvändigt för att

(1)

göra det möjligt för leverantören eller köparen att uppfylla en viss slutanvändares krav, till exempel att anpassa avtalsvarorna eller avtalstjänsterna till slutanvändarens behov, att bevilja slutanvändaren särskilda villkor, inbegripet inom ramen för ett kundlojalitetssystem, eller för att tillhandahålla service före eller efter försäljningen, inbegripet garantitjänster,

| (2) | genomföra, eller övervaka efterlevnaden av, ett avtal om selektiv distribution eller ett avtal om exklusiv distribution enligt vilket vissa slutanvändare tilldelas leverantören eller köparen. |
| --- | --- |

(2)

genomföra, eller övervaka efterlevnaden av, ett avtal om selektiv distribution eller ett avtal om exklusiv distribution enligt vilket vissa slutanvändare tilldelas leverantören eller köparen.

| (c) | Information om varor som säljs av en köpare under köparens eget märke, vilken utbyts mellan köparen och en tillverkare av konkurrerande märkesvaror, såvida inte tillverkaren också producerar förstnämnda varor. |
| --- | --- |

(c)

Information om varor som säljs av en köpare under köparens eget märke, vilken utbyts mellan köparen och en tillverkare av konkurrerande märkesvaror, såvida inte tillverkaren också producerar förstnämnda varor.

| (101) | Exemplen i punkterna (99) och (100) syftar till att hjälpa företagen med att företa en egen konkurrensrättslig bedömning. Det faktum att en viss typ av information tagits med i punkt (99) innebär dock inte att utbytet av sådan information kommer att uppfylla de två villkor som anges i artikel 2.5 i förordning (EU) 2022/720 i samtliga fall. På samma sätt innebär det faktum att en viss typ av information tagits med i punkt (100) inte att utbytet av sådan information aldrig kommer att uppfylla dessa två villkor. Företagen måste därför tillämpa villkoren i artikel 2.5 i förordningen på de särskilda omständigheterna kring deras vertikala avtal. |
| --- | --- |

(101)

| (102) | Om parterna i ett vertikalt avtal som uppfyller villkoren i artikel 2.4 a eller b i förordning (EU) 2022/720 utbyter information som antingen inte har ett direkt samband med genomförandet av deras vertikala avtal eller inte är nödvändig för att förbättra produktionen eller distributionen av avtalsvarorna eller avtalstjänsterna, eller som inte uppfyller något av de två villkoren, ska informationsutbytet bedömas individuellt enligt artikel 101 i fördraget. Sådana utbyten utgör inte nödvändigtvis en överträdelse av artikel 101 i fördraget. Vidare kan de övriga bestämmelserna i det vertikala avtalet fortfarande omfattas av undantaget i artikel 2.1 i förordningen, under förutsättning att avtalet i övrigt uppfyller de villkor som anges i förordningen. |
| --- | --- |

(102)

| (103) | Om konkurrerande företag ingår ett vertikalt avtal och bedriver informationsutbyte som inte omfattas av undantaget i artikel 2.1 i förordningen (70) kan de vidta försiktighetsåtgärder för att minimera risken för att informationsutbytet ska ge upphov till konkurrensproblem (71). De kan till exempel utbyta information enbart i aggregerad form eller se till att det finns en lämplig fördröjning mellan framtagandet av informationen och utbytet. De kan också använda tekniska eller administrativa åtgärder, såsom brandväggar, för att säkerställa att information som överförs av köparen endast är åtkomlig för den personal som ansvarar för leverantörens verksamhet i tidigare handelsled och inte för den personal som ansvarar för leverantörens direkta försäljningsverksamhet i senare handelsled. Sådana försiktighetsåtgärder innebär dock inte att ett informationsutbyte som annars skulle falla utanför tillämpningsområdet för undantaget i artikel 2.1 i förordning (EU) 2022/720 anses omfattat av det undantaget.. |
| --- | --- |

(103)

4.4.4.   Vertikala avtal med leverantörer av onlinebaserade förmedlingstjänster som har en hybridfunktion

| (104) | I enlighet med artikel 2.6 i förordning (EU) 2022/720 är undantagen för dubbel återförsäljning i artikel 2.4 a och b i förordningen inte tillämpliga på vertikala avtal avseende tillhandahållande av onlinebaserade förmedlingstjänster om leverantören av de onlinebaserade förmedlingstjänsterna har en hybridfunktion, det vill säga om leverantörn även är ett konkurrerande företag på den relevanta marknaden för försäljning av de förmedlade varorna eller tjänsterna (72). Artikel 2.6 i förordning (EU) 2022/720 är tillämplig på vertikala avtal som ”rör” tillhandahållandet av onlinebaserade förmedlingstjänster, oavsett om avtalet avser tillhandahållandet av dessa tjänster till en avtalspart eller till tredje parter. |
| --- | --- |

(104)

| (105) | Vertikala avtal om tillhandahållande av onlinebaserade förmedlingstjänster som ingåtts av leverantörer av onlinebaserade förmedlingstjänster vilka har en hybridfunktion åsyftas inte med undantagen för dubbel återförsäljning i artikel 2.4 a och b i förordning (EU) 2022/720. Sådana leverantörer kan ha incitament att främja sin egen försäljning och möjlighet att påverka utfallet av konkurrensen mellan företag som använder deras onlinebaserade förmedlingstjänster. Sådana vertikala avtal kan därför ge upphov till allmänna konkurrensproblem på de relevanta marknaderna för försäljning av de förmedlade varorna eller tjänsterna. |
| --- | --- |

(105)

| (106) | Artikel 2.6 i förordning (EU) 2022/720 gäller för vertikala avtal om tillhandahållande av onlinebaserade förmedlingstjänster när leverantören av onlinebaserade förmedlingstjänster är en faktisk eller potentiell konkurrent på den relevanta marknaden för försäljning av de förmedlade varorna eller tjänsterna. Det måste framför allt vara sannolikt att leverantören av onlinebaserade förmedlingstjänster på kort tid (i regel inom högst ett år) kommer att göra de nödvändiga ytterligare investeringarna eller ådra sig andra nödvändiga kostnader för att komma in på den relevanta marknaden för försäljning av de förmedlade varorna eller tjänsterna (73). |
| --- | --- |

(106)

| (107) | Avtal om tillhandahållande av onlinebaserade förmedlingstjänster som, i enlighet med artikel 2.6 i förordning (EU) 2022/720, inte omfattas av undantaget i artikel 2.1 i förordningen måste bedömas individuellt enligt artikel 101 i fördraget. Sådana avtal begränsar inte nödvändigtvis konkurrensen i den mening som avses i artikel 101.1 i fördraget, eller så kan de uppfylla villkoren för ett individuellt undantag enligt artikel 101.3 i fördraget. Tillkännagivandet om avtal av mindre betydelse kan vara tillämpligt om parterna innehar små marknadsandelar på den relevanta marknaden för tillhandahållande av onlinebaserade förmedlingstjänster och den relevanta marknaden för försäljning av de förmedlade varorna eller tjänsterna (74). De horisontella riktlinjerna kan innehålla relevant vägledning för bedömningen av möjliga samverkanseffekter. Förevarande riktlinjer kan erbjuda vägledning för bedömningen av eventuella vertikala begränsningar. |
| --- | --- |

(107)

| (108) | Om det inte är fråga om några begränsningar som har till syfte att begränsa konkurrensen är märkbara konkurrenshämmande effekter osannolika om leverantören av onlinebaserade förmedlingstjänster inte har en stark ställning på den relevanta marknaden för onlinebaserade förmedlingstjänster, till exempel på grund av att leverantören först nyligen tagit sig in på denna marknad (uppstartsfasen). I onlineplattformsekonomin kan de intäkter som genereras av en leverantör av onlinebaserade förmedlingstjänster (t.ex. provisioner) vara endast en första indikation på leverantörens marknadsinflytande och det kan vara nödvändigt att också ta hänsyn till alternativa parametrar, såsom antalet transaktioner som förmedlats av leverantören, antalet användare av de onlinebaserade förmedlingstjänsterna (säljare och/eller köpare) och i vilken utsträckning dessa användare använder andra leverantörers tjänster. Det är också osannolikt att en leverantör av onlinebaserade förmedlingstjänster har en stark ställning på marknaden om leverantören inte gynnas av märkbara positiva direkta eller indirekta nätverkseffekter. |
| --- | --- |

(108)

| (109) | Om det inte är fråga om några begränsningar som har till syfte att begränsa konkurrensen eller något betydande marknadsinflytande är det osannolikt att kommissionen kommer att prioritera tillsynsåtgärder rörande vertikala avtal som avser tillhandahållande av onlinebaserade förmedlingstjänster när leverantören har en hybridfunktion. Detta gäller särskilt om, i ett scenario med dubbel återförsäljning, en leverantör tillåter att köpare av leverantörens varor eller tjänster använder leverantörens webbplats för att distribuera varorna eller tjänsterna, men inte tillåter att webbplatsen används för att erbjuda varor eller tjänster av konkurrerande märken och i övrigt inte är verksam på den relevanta marknaden för tillhandahållande av onlinebaserade förmedlingstjänster med avseende på sådana varor eller tjänster. |
| --- | --- |

(109)

4.5.   Sambandet med andra gruppundantagsförordningar

| (110) | Såsom förklaras i avsnitten 4.1 och 4.2 är förordning (EU) 2022/720 tillämplig på vertikala avtal, vilka måste bedömas uteslutande enligt förordning (EU) 2022/720 och dessa riktlinjer, om inte annat anges i dessa riktlinjer. Sådana avtal kan omfattas av de safe harbour-regler som införts genom förordning (EU) 2022/720. |
| --- | --- |

(110)

| (111) | I artikel 2.7 i förordning (EU) 2022/720 anges emellertid att förordningen ”inte gäller vertikala avtal vars innehåll omfattas av någon annan gruppundantagsförordning, om inte annat föreskrivs i en sådan förordning”. Därför är det viktigt att redan från början kontrollera om ett vertikalt avtal omfattas av tillämpningsområdet för någon annan gruppundantagsförordning. |
| --- | --- |

(111)

| (112) | Förordning (EU) 2022/720 är inte tillämplig på vertikala avtal som omfattas av följande gruppundantagsförordningar eller eventuella framtida gruppundantagsförordningar som avser de typer av avtal som anges i denna punkt, såvida inte annat föreskrivs i respektive förordning:






  — | Kommissionens förordning (EU) nr 316/2014. |
| --- | --- | --- |

(112)

—

Kommissionens förordning (EU) nr 316/2014.

| — | Kommissionens förordning (EU) nr 1217/2010 (75). |
| --- | --- |

—

Kommissionens förordning (EU) nr 1217/2010 (75).

| — | Kommissionens förordning (EU) nr 1218/2010 (76). |
| --- | --- |

—

Kommissionens förordning (EU) nr 1218/2010 (76).

| (113) | Förordning (EU) 2022/720 är inte heller tillämplig på de typer av avtal mellan konkurrenter som anges i de horisontella riktlinjerna, såvida inte annat anges i de horisontella riktlinjerna. |
| --- | --- |

(113)

| (114) | Förordning (EU) 2022/720 är tillämplig på vertikala avtal som gäller inköp, försäljning eller återförsäljning av reservdelar till motorfordon och tillhandahållande av reparations- eller underhållstjänster för motorfordon. Sådana avtal omfattas endast av de safe harbour-regler som införts genom förordning (EU) 2022/720 om de, utöver villkoren i förordning (EU) 2022/720, uppfyller villkoren i kommissionens förordning (EU) nr 461/2010 (77) med tillhörande riktlinjer. |
| --- | --- |

(114)

4.6.   Särskilda typer av distributionssystem

| (115) | En leverantör får fritt organisera distributionen av sina varor eller tjänster på det sätt som leverantören anser lämpligt. Leverantören får till exempel välja vertikal integration, vilket innebär att varorna eller tjänsterna säljs direkt till slutanvändare eller distribueras genom vertikalt integrerade återförsäljare, vilka är anknutna företag i den mening som avses i artikel 1.2 i förordning (EU) 2022/720. I denna typ av distributionssystem deltar endast ett företag och det omfattas därför inte av artikel 101.1 i fördraget. |
| --- | --- |

(115)

| (116) | Leverantören får även besluta att anlita oberoende återförsäljare. För detta ändamål kan leverantören använda ett eller flera distributionssystem. Vissa typer av distributionssystem, t.ex. selektiv distribution och exklusiv distribution , är föremål för särskilda definitioner i artikel 1.1 g och h i förordning (EU) 2022/720. Vägledning om exklusiv distribution och selektiv distribution ges i avsnitten 4.6.1 respektive 4.6.2 (78). Leverantören kan också distribuera sina varor och tjänster på annat sätt än genom selektiv distribution eller exklusiv distribution. Dessa andra typer av distribution kategoriseras som fria distributionssystem vid tillämpningen av förordningen (79). |
| --- | --- |

(116)

4.6.1.   Exklusiva distributionssystem

4.6.1.1.   Definition av exklusiva distributionssystem

| (117) | I ett exklusivt distributionssystem i den mening som avses i artikel 1.1 h i förordning (EU) 2022/720 tilldelar leverantören en eller ett begränsat antal köpare ett geografiskt område eller en kundgrupp, och begränsar samtidigt möjligheterna för alla sina andra köpare i unionen att aktivt sälja till det exklusiva området eller till den exklusiva kundgruppen (80). |
| --- | --- |

(117)

| (118) | Leverantörer använder ofta exklusiva distributionssystem i syfte att ge återförsäljarna incitament att göra de ekonomiska eller icke-ekonomiska investeringar som krävs för att utveckla leverantörens varumärke inom ett geografiskt område där det inte är känt eller för att sälja en ny produkt inom ett visst område eller till en viss kundkategori, eller i syfte att ge återförsäljarna incitament att inrikta sin försäljning och sina marknadsföringsinsatser på en särskild produkt. För återförsäljarna kan det skydd som följer av exklusiviteten göra det möjligt att säkra en viss omsättning och en marginal som kan rättfärdiggöra deras investeringar. |
| --- | --- |

(118)

4.6.1.2.   Tillämpning av artikel 101 i fördraget på exklusiva distributionssystem

| (119) | I ett distributionssystem där leverantören exklusivt tilldelar en eller flera köpare ett geografiskt område eller en kundkategori är de största konkurrensrelaterade riskerna en uppdelning av marknaden, vilket kan underlätta prisdiskriminering, och en minskad k inommärkeskonkurrens. Om alla, eller majoriteten av, de starkaste leverantörerna på en marknad använder sig av exklusiva distributionssystem kan detta även minska mellanmärkeskonkurrensen och/eller underlätta samverkan, både på leverantörs- och återförsäljarnivå. Slutligen kan exklusiv distribution leda till utestängning av andra återförsäljare och därmed minska både mellanmärkeskonkurrensen och inommärkeskonkurrensen på återförsäljarnivån. |
| --- | --- |

(119)

| (120) | Avtal om exklusiv distribution kan omfattas av undantaget i artikel 2.1 i förordning (EU) 2022/720, under förutsättning att leverantörens och köparens marknadsandel inte överstiger 30 %, att avtalen inte innehåller några särskilt allvarliga begränsningar i den mening som avses i artikel 4 i förordning (EU) 2022/720, och att antalet auktoriserade återförsäljare per geografiskt område eller kundkategori inte överstiger fem. Ett avtal om exklusiv distribution kan fortfarande omfattas av de safe harbour-regler som föreskrivs i förordning (EU) 2022/720 om det kombineras med andra vertikala begränsningar som inte är särskilt allvarliga, t.ex. en konkurrensklausul som gäller i högst fem år, kvantitetsbegränsningar eller exklusiva inköpsavtal. |
| --- | --- |

(120)

| (121) | Undantaget i artikel 2.1 i förordning (EU) 2022/720 är begränsat till högst fem återförsäljare per geografiskt område eller kundkategori för att behålla återförsäljarnas incitament att investera i marknadsföringen och försäljningen av leverantörens varor eller tjänster, samtidigt som leverantören får tillräcklig flexibilitet att organisera sitt distributionssystem. Med ett större antal än så finns det en ökad risk för att ensamåterförsäljarna åker snålskjuts på varandras investeringar, vilket eliminerar den effektivitet som den exklusiva distributionen är avsedd att åstadkomma. |
| --- | --- |

(121)

| (122) | För att ett exklusivt distributionssystem ska kunna omfattas av undantaget i artikel 2.1 i förordning (EU) 2022/720 måste de auktoriserade återförsäljarna skyddas från aktiv försäljning inom det exklusiva området eller till den exklusiva kundgruppen av leverantörens andra köpare. Om en leverantör auktoriserar fler än en återförsäljare för ett exklusivt område eller en exklusiv kundgrupp måste alla dessa återförsäljare på samma sätt skyddas från aktiv försäljning inom det exklusiva området eller till den exklusiva kundgruppen av leverantörens andra köpare, men de auktoriserade återförsäljarnas aktiva och passiva försäljning inom det exklusiva området eller till den exklusiva kundgruppen kan inte begränsas. Om det exklusiva området eller den exklusiva kundgruppen , av praktiska skäl och inte i syfte att förhindra parallellhandel, inte skyddas från aktiv försäljning av vissa köpare under en begränsad period, till exempel om leverantören ändrar det exklusiva distributionssystemet och behöver tid för att omförhandla begränsningarna av aktiv försäljning med vissa köpare, kan det exklusiva distributionssystemet ändå omfattas av undantaget i artikel 2.1 i förordning (EU) 2022/720. |
| --- | --- |

(122)

| (123) | De vertikala avtal som används för exklusiv distribution bör innehålla en definition av det område eller den kundgrupp som exklusivt tilldelats återförsäljarna. Det exklusiva området kan till exempel motsvara en medlemsstats territorium eller ett större eller mindre område. En exklusiv kundgrupp kan till exempel definieras med hjälp av ett eller flera kriterier, såsom kundernas yrke eller verksamhet, eller genom att använda en förteckning över identifierade kunder. Beroende på vilka kriterier som används kan kundgruppen vara begränsad till en enda kund. |
| --- | --- |

(123)

| (124) | Om ett geografiskt område eller en kundgrupp inte exklusivt har tilldelats en eller flera återförsäljare kan leverantören reservera området eller kundkategorin till sig själv. Leverantören måste i ett sådant fall informera alla sina återförsäljare. Det är inte nödvändigt att leverantören är kommersiellt aktiv inom det reserverade området eller mot den reserverade kundgruppen. Leverantören kan till exempel vilja reservera området eller kundkgruppen i syfte att tilldela dem till andra återförsäljare i framtiden. |
| --- | --- |

(124)

4.6.1.3.   Vägledning om den individuella bedömningen av avtal om exklusive distribution

| (125) | Utanför tillämpningsområdet för förordning (EU) 2022/720 har den marknadsställning som leverantören och leverantörens konkurrenter innehar stor betydelse, eftersom förlust av inommärkeskonkurrens endast utgör ett problem om mellanmärkeskonkurrensen är begränsad på leverantörs- eller återförsäljarnivå (81). Ju starkare ställning leverantören har, särskilt om tröskelvärdet på 30 % överskrids, desto större är sannolikheten att mellanmärkeskonkurrensen är svag och desto större är riskerna för konkurrensen till följd av en eventuell begränsning av inommärkeskonkurrensen. |
| --- | --- |

(125)

| (126) | Ställningen för leverantörens konkurrenter kan ha en dubbel betydelse. Närvaron av starka konkurrenter är i regel ett tecken på att en begränsning av inommärkeskonkurrensen kommer att uppvägas av en tillräcklig mellanmärkeskonkurrens. Om antalet leverantörer på en marknad är förhållandevis begränsat och deras marknadsställning är tämligen likartad i fråga om marknadsandelar, kapacitet och distributionsnät, finns det dock en risk för samverkan och/eller försvagning av konkurrensen. Förlusten av inommärkeskonkurrens kan öka denna risk, särskilt om flera leverantörer använder liknande distributionssystem. |
| --- | --- |

(126)

| (127) | Om det är fråga om multipel exklusiv distribution , dvs. om flera olika leverantörer auktoriserar samma ensamåterförsäljare inom ett visst område, kan risken för samverkan och/eller försvagning av konkurrensen öka ytterligare både på leverantörs- och återförsäljarnivå. Om en eller flera återförsäljare ges ensamrätt att återförsälja två eller flera viktiga konkurrerande produkter inom samma område kan mellanmärkeskonkurrensen begränsas avsevärt för de aktuella varumärkena. Ju större den kumulativa marknadsandelen är för de varumärken som återförsäljs av de multipla ensamåterförsäljarna, desto större är risken för samverkan och/eller försvagning av konkurrensen, och desto större kommer minskningen av mellan märkeskonkurrensen att bli. Om en eller flera detaljister är ensamåterförsäljare av flera varumärken finns det risk för att en leverantörs sänkning av grossistpriset för sitt varumärke inte kommer att föras vidare av ensamåterförsäljarna till slutkunden, eftersom detta skulle minska detaljisternas försäljning av och vinst från de andra varumärkena. Jämfört med en situation utan multipla ensamåterförsäljare har leverantörerna ett minskat intresse av att konkurrera med varandra i fråga om priser. Om de enskilda leverantörernas och köparnas marknadsandelar understiger tröskelvärdet på 30 % kan sådana kumulativa effekter vara ett skäl till att återkalla rätten att omfattas av förordning (EU) 2022/720. |
| --- | --- |

(127)

| (128) | Inträdeshinder som kan hindra leverantörer från att skapa egna integrerade distributionsnätverk eller hitta alternativa återförsäljare är mindre viktiga vid bedömningen av eventuella konkurrenshämmande effekter av exklusiv distribution. Utestängning av andra leverantörer uppstår inte så länge den exklusiva distributionen inte kombineras med märkesexklusivitet som förpliktar eller uppmuntrar återförsäljaren att samla sina beställningar av en viss typ av produkt till enda leverantör. En kombination av exklusiv distribution och märkesexklusivitet kan göra det svårare för andra leverantörer att hitta alternativa återförsäljare, i synnerhet när märkesexklusivitet tillämpas på ett tätt nätverk av ensamåterförsäljare med små områden eller när det förekommer en kumulativ konkurrenshämmande effekt. I ett sådant scenario bör principerna för märkesexklusivitet i avsnitt 8.2.1 tillämpas. |
| --- | --- |

(128)

| (129) | En kombination av ensamåterförsäljaravtal och exklusiva inköpsavtal , vilken innebär att ensamåterförsäljarna måste köpa leverantörens varumärke direkt från leverantören, ökar risken för minskad inommärkeskonkurrens och uppdelning av marknaden. Exklusiv distribution begränsar redan i sig kundernas arbitragemöjligheter, eftersom den begränsar antalet återförsäljare per geografiskt område och innebär att inga andra återförsäljare aktivt får sälja i det området. Exklusiva inköpsavtal eliminerar även eventuellt arbitrage för ensamåterförsäljarna, som hindras från att köpa av andra återförsäljare i det exklusiva distributionssystemet. Detta ökar leverantörens möjligheter att begränsa inommärkeskonkurrensen och samtidigt tillämpa olika försäljningsvillkor till nackdel för konsumenterna, såvida inte kombinationen av ensamåterförsäljaravtal och exklusiva inköpsavtal skapar effektivitetsvinster som gynnar konsumenterna. |
| --- | --- |

(129)

| (130) | Utestängning av andra återförsäljare är inte ett problem om de leverantörer som tillämpar systemet med exklusiv distribution auktoriserar ett stort antal ensamåterförsäljare på samma relevanta marknad och om dessa inte hindras från att sälja till icke auktoriserade återförsäljare. Utestängning av andra återförsäljare kan emellertid vara problematisk om det finns marknadsinflytande i det senare handelsledet, särskilt i fråga om mycket stora områden där en ensamåterförsäljare blir den enda köparen på hela marknaden. Som exempel kan nämnas en stormarknadskedja som blir ensam återförsäljare av ett ledande varumärke på en nationell marknad för detaljhandel med livsmedel. Utestängningen av andra återförsäljare kan förvärras om det är fråga om multipla ensamåterförsäljare. |
| --- | --- |

(130)

| (131) | Köparstyrka kan också öka risken för samverkan i köparledet, om stora köpare, som eventuellt är etablerade inom olika geografiska områden, ålägger en eller flera leverantörer att ingå avtal om exklusiv distribution. |
| --- | --- |

(131)

| (132) | Det är viktigt att bedöma marknadens dynamik, eftersom en ökande efterfrågan, ny teknik och förändrad marknadsställning kan innebära att sannolikheten för negativa effekter av exklusiva distributionssystem är mindre än på mogna marknader. |
| --- | --- |

(132)

| (133) | Produktens art kan också vara relevant för bedömningen av den exklusiva distributionens eventuella konkurrenshämmande effekter. Dessa effekter kommer att vara mindre påtagliga i sektorer där onlineförsäljning är mer förekommande, eftersom onlineförsäljning kan främja inköp från återförsäljare utanför det exklusiva området eller den exklusiva kundgruppen. |
| --- | --- |

(133)

| (134) | Handelsledet är en viktig faktor, eftersom de möjliga negativa effekterna kan variera mellan grossist- och detaljistledet. Exklusiv distribution tillämpas huvudsakligen vid återförsäljning av produkter eller tjänster i slutledet. Förlorad inommärkeskonkurrens är särskilt sannolik i detaljistledet när det är fråga om stora geografiska områden, eftersom slutkonsumenterna i sådana fall kan ha små möjligheter att välja mellan en återförsäljare med höga priser och bra service och en återförsäljare med låga priser och dålig service i fråga om ett ledande varumärke. |
| --- | --- |

(134)

| (135) | En tillverkare som auktoriserar en grossist som ensamåterförsäljare gör det vanligen för ett större geografiskt område, såsom en hel medlemsstat. Så länge grossisten kan sälja produkten utan begränsning till återförsäljare i senare handelsled är märkbara konkurrenshämmande effekter osannolika. En eventuell förlust av inommärkeskonkurrens på grossistnivå kan lätt uppvägas av effektivitetsvinster inom logistik och säljfrämjande åtgärder, särskilt om tillverkaren är etablerad i en annan medlemsstat. Multipla ensamåterförsäljare skapar dock större risker för mellanmärkeskonkurrensen på grossistnivå än på detaljistnivå. Om en grossist blir ensamåterförsäljare för ett stort antal leverantörer finns det inte bara risk för att konkurrensen mellan dessa varumärken minskar, utan även högre risk för utestängning i grossistledet. |
| --- | --- |

(135)

| (136) | Ett exklusivt distributionssystem som begränsar konkurrensen i den mening som avses i artikel 101.1 i fördraget kan emellertid skapa effektivitetsvinster som uppfyller villkoren i artikel 101.3 i fördraget. Exklusiv distribution kan till exempel vara nödvändig för att ge incitament till återförsäljare att investera i att utveckla leverantörens varumärke eller tillhandahålla efterfrågefrämjande tjänster. Utanför tillämpningsområdet för förordning (EU) 2022/720 gäller att ju fler ensamåterförsäljare som auktoriseras för ett visst område, ju mindre sannolikt är det att de kommer att vara tillräckligt motiverade för att investera i att marknadsföringen av leverantörens produkter och att utveckla leverantörens varumärke, eftersom andra ensamåterförsäljare i samma område kan åka snålskjuts på deras investeringar. |
| --- | --- |

(136)

| (137) | Produktens beskaffenhet är relevant för bedömningen av effektivitetsvinster. Möjligheterna till effektivitetsvinster är större i fråga om nya produkter, komplexa produkter och produkter vars egenskaper är svåra att bedöma innan de konsumeras (så kallade erfarenhetsprodukter) eller till och med efter att de har konsumerats (så kallade trovärdighetsprodukter). Dessutom kan exklusiv distribution leda till inbesparingar av logistikkostnader på grund av stordriftsfördelar i fråga om transport och distribution. Kombinationen av avtal om exklusiv distribution och märkesexklusivitet kan öka incitamenten för ensamåterförsäljare att fokusera sina insatser på ett enskilt varumärke. |
| --- | --- |

(137)

| (138) | De faktorer som anges i punkterna (125)–(137) är även relevanta för bedömningen av exklusiva distributionssystem där leverantören exklusivt tilldelar en eller flera köpare en kundgrupp. Vid bedömningen av denna typ av exklusiva distributionssystem bör hänsyn även tas till de faktorer som anges i punkterna (139) och (140). |
| --- | --- |

(138)

| (139) | På samma sätt som vid tilldelning av ett exklusivt område försvårar tilldelning av en exklusiv kundgrupp i allmänhet köparnas möjligheter till arbitrage. Med tanke på att varje auktoriserad återförsäljare har tilldelats en egen kundgrupp kan dessutom köpare som inte hör till en sådan grupp ha svårt att få tag i leverantörens produkter. Följaktligen minskar möjligheterna till arbitrage för sådana köpare. |
| --- | --- |

(139)

| (140) | Förutom de typer av effektivitetsvinster som anges i punkt (136) kan en exklusiv tilldelning av kunder skapa effektivitetsvinster i sådana fall där återförsäljarna måste investera i särskild utrustning, särskilda kunskaper eller särskild know-how för att uppfylla behoven hos en viss kundkategori, eller där sådana investeringar leder till stordriftsfördelar eller skalfördelar vad gäller logistik (82). Avskrivningsperioden för dessa investeringar är en indikation på hur länge det kan vara motiverat med tilldelning av exklusiva kundgrupper. I allmänhet är motiveringen för tilldelning av exklusiva kundgrupper starkast för nya eller komplexa produkter och för produkter som kräver anpassning till den enskilda kundens behov. Identifierbara differentierade behov är mer sannolika i fråga om mellanprodukter, dvs. produkter som säljs till olika typer av professionella köpare. Det är däremot osannolikt att tilldelning av konsumenter leder till effektivitetsvinster. |
| --- | --- |

(140)

| (141) | Följande är ett exempel på multipel exklusiv distribution på en oligopolistisk marknad:





  På en nationell marknad för en slutprodukt finns det fyra marknadsledare, som var och en har en marknadsandel på omkring 20 %. Dessa fyra marknadsledare säljer sin produkt via ensamåterförsäljare i detaljistledet. Detaljisterna tilldelas ett exklusivt område som motsvarar den stad eller den stadsdel där de är belägna. Inom de flesta områdena råkar de fyra marknadsledarna auktorisera samma ensamåterförsäljare (multipla ensamåterförsäljare), som ofta har ett centralt läge och som är tämligen specialiserad på produkten i fråga. Resterande 20 % av den nationella marknaden består av små lokala tillverkare, av vilka den största har en andel på 5 % av den nationella marknaden. Dessa lokala tillverkare säljer i allmänhet sina produkter via andra detaljister, främst på grund av att ensamåterförsäljarna för de fyra största leverantörerna i allmänhet visar lite intresse för att sälja dessa mindre kända och billigare varumärken. Det finns en stark varumärkes- och produktdifferentiering på marknaden. De fyra marknadsledarna bedriver omfattande nationella reklamkampanjer och har en stark varumärkesimage, medan de små lokala tillverkarna inte gör reklam för sina produkter på nationell nivå. Marknaden är ganska mogen, med en stabil efterfrågan och utan innovation vad gäller produkter och teknik. Produkten är relativt enkel.
  På en sådan oligopolistisk marknad finns det risk för samverkan mellan de fyra marknadsledarna. Denna risk förstärks om multipla ensamåterförsäljare förekommer. Inommärkeskonkurrensen begränsas av den territoriella exklusiviteten. Konkurrensen mellan de fyra ledande varumärkena minskar på detaljistnivå, eftersom en enda detaljist fastställer priset för alla fyra varumärkena inom varje område. Förekomsten av multipla ensamåterförsäljare innebär att om en tillverkare sänker priset för sitt varumärke kommer detaljisten inte att vara angelägen att låta prissänkningen komma konsumenten till godo, eftersom det skulle minska detaljistens försäljning av och vinst från andra varumärken. Tillverkarna har därför ett begränsat intresse av att konkurrera med varandra i fråga om priser. Priskonkurrens mellan varumärken förekommer huvudsakligen i fråga om de varor med svag varumärkesimage som tillverkas av de små lokala tillverkarna. De eventuella effektivitetsargumenten för (gemensamma) ensamåterförsäljare är begränsade, eftersom produkten är relativt enkel, återförsäljningen inte kräver några särskilda investeringar eller någon särskild utbildning och reklamen huvudsakligen görs på producentnivå.
  Även om var och en av marknadsledarna har en marknadsandel som är mindre än tröskelvärdet är det möjligt att villkoren i artikel 101.3 i fördraget inte är uppfyllda och det kan bli nödvändigt att återkalla gruppundantaget för de avtal som ingåtts med återförsäljare som har en marknadsandel understigande 30 % på inköpsmarknaden. |
| --- | --- |

(141)

På en nationell marknad för en slutprodukt finns det fyra marknadsledare, som var och en har en marknadsandel på omkring 20 %. Dessa fyra marknadsledare säljer sin produkt via ensamåterförsäljare i detaljistledet. Detaljisterna tilldelas ett exklusivt område som motsvarar den stad eller den stadsdel där de är belägna. Inom de flesta områdena råkar de fyra marknadsledarna auktorisera samma ensamåterförsäljare (multipla ensamåterförsäljare), som ofta har ett centralt läge och som är tämligen specialiserad på produkten i fråga. Resterande 20 % av den nationella marknaden består av små lokala tillverkare, av vilka den största har en andel på 5 % av den nationella marknaden. Dessa lokala tillverkare säljer i allmänhet sina produkter via andra detaljister, främst på grund av att ensamåterförsäljarna för de fyra största leverantörerna i allmänhet visar lite intresse för att sälja dessa mindre kända och billigare varumärken. Det finns en stark varumärkes- och produktdifferentiering på marknaden. De fyra marknadsledarna bedriver omfattande nationella reklamkampanjer och har en stark varumärkesimage, medan de små lokala tillverkarna inte gör reklam för sina produkter på nationell nivå. Marknaden är ganska mogen, med en stabil efterfrågan och utan innovation vad gäller produkter och teknik. Produkten är relativt enkel.

På en sådan oligopolistisk marknad finns det risk för samverkan mellan de fyra marknadsledarna. Denna risk förstärks om multipla ensamåterförsäljare förekommer. Inommärkeskonkurrensen begränsas av den territoriella exklusiviteten. Konkurrensen mellan de fyra ledande varumärkena minskar på detaljistnivå, eftersom en enda detaljist fastställer priset för alla fyra varumärkena inom varje område. Förekomsten av multipla ensamåterförsäljare innebär att om en tillverkare sänker priset för sitt varumärke kommer detaljisten inte att vara angelägen att låta prissänkningen komma konsumenten till godo, eftersom det skulle minska detaljistens försäljning av och vinst från andra varumärken. Tillverkarna har därför ett begränsat intresse av att konkurrera med varandra i fråga om priser. Priskonkurrens mellan varumärken förekommer huvudsakligen i fråga om de varor med svag varumärkesimage som tillverkas av de små lokala tillverkarna. De eventuella effektivitetsargumenten för (gemensamma) ensamåterförsäljare är begränsade, eftersom produkten är relativt enkel, återförsäljningen inte kräver några särskilda investeringar eller någon särskild utbildning och reklamen huvudsakligen görs på producentnivå.

Även om var och en av marknadsledarna har en marknadsandel som är mindre än tröskelvärdet är det möjligt att villkoren i artikel 101.3 i fördraget inte är uppfyllda och det kan bli nödvändigt att återkalla gruppundantaget för de avtal som ingåtts med återförsäljare som har en marknadsandel understigande 30 % på inköpsmarknaden.

| (142) | Följande är ett exempel på exklusiv tilldelning av kunder:





  Ett företag har utvecklat en sofistikerad sprinkleranläggning. Företaget har för närvarande en andel på 40 % av marknaden för sprinkleranläggningar. När företaget började sälja den sofistikerade sprinklern hade det en marknadsandel på 20 % med en äldre produkt. Installationen av den nya sprinklertypen beror på vilken typ av byggnad som den installeras i och på byggnadens användning (t.ex. kontor, kemisk fabrik eller sjukhus). Företaget har auktoriserat ett antal återförsäljare som ska sälja och installera den sofistikerade sprinklern. Varje återförsäljare var tvungen att utbilda sina anställda om de allmänna och särskilda kraven för att installera den sofistikerade sprinklern till en särskild kundkategori. För att säkerställa att återförsäljarna skulle specialisera sig tilldelade företaget varje återförsäljare en exklusiv kundkategori och förbjöd aktiv försäljning till de andra återförsäljarnas exklusiva kundkategorier. Efter fem år kommer alla ensamåterförsäljare att tillåtas att aktivt sälja till alla kundkategorier, vilket innebär att systemet med exklusiv tilldelning av kunder upphör. Leverantören kan då också börja sälja till nya återförsäljare. Marknaden är ganska dynamisk, med två nya aktörer och ett antal tekniska innovationer. Konkurrenterna har marknadsandelar på mellan 5 % och 25 %, och uppgraderar också sina produkter.
  Eftersom exklusiviteten har en begränsad varaktighet och bidrar till att säkerställa att återförsäljarna kan få avkastning på sina investeringar och koncentrera sina inledande försäljningssatsningar till en viss kundkategori för att lära sig branschen, och eftersom de eventuella konkurrenshämmande effekterna ter sig begränsade på en dynamisk marknad, är det sannolikt att villkoren i artikel 101.3 i fördraget uppfyll. |
| --- | --- |

(142)

Ett företag har utvecklat en sofistikerad sprinkleranläggning. Företaget har för närvarande en andel på 40 % av marknaden för sprinkleranläggningar. När företaget började sälja den sofistikerade sprinklern hade det en marknadsandel på 20 % med en äldre produkt. Installationen av den nya sprinklertypen beror på vilken typ av byggnad som den installeras i och på byggnadens användning (t.ex. kontor, kemisk fabrik eller sjukhus). Företaget har auktoriserat ett antal återförsäljare som ska sälja och installera den sofistikerade sprinklern. Varje återförsäljare var tvungen att utbilda sina anställda om de allmänna och särskilda kraven för att installera den sofistikerade sprinklern till en särskild kundkategori. För att säkerställa att återförsäljarna skulle specialisera sig tilldelade företaget varje återförsäljare en exklusiv kundkategori och förbjöd aktiv försäljning till de andra återförsäljarnas exklusiva kundkategorier. Efter fem år kommer alla ensamåterförsäljare att tillåtas att aktivt sälja till alla kundkategorier, vilket innebär att systemet med exklusiv tilldelning av kunder upphör. Leverantören kan då också börja sälja till nya återförsäljare. Marknaden är ganska dynamisk, med två nya aktörer och ett antal tekniska innovationer. Konkurrenterna har marknadsandelar på mellan 5 % och 25 %, och uppgraderar också sina produkter.

Eftersom exklusiviteten har en begränsad varaktighet och bidrar till att säkerställa att återförsäljarna kan få avkastning på sina investeringar och koncentrera sina inledande försäljningssatsningar till en viss kundkategori för att lära sig branschen, och eftersom de eventuella konkurrenshämmande effekterna ter sig begränsade på en dynamisk marknad, är det sannolikt att villkoren i artikel 101.3 i fördraget uppfyll.

4.6.2.   Selektiva distributionssystem

4.6.2.1.   Definition av selektiva distributionssystem

| (143) | I ett selektivt distributionssystem, såsom definierat i artikel 1.1 g i förordning (EU) 2022/720, åtar sig leverantören att, antingen direkt eller indirekt, sälja avtalsvarorna eller avtalstjänsterna endast till återförsäljare som valts ut på grundval av särskilda kriterier. Dessa återförsäljare förbinder sig att inte sälja sådana varor eller tjänster till icke auktoriserade återförsäljare inom det område som leverantören har reserverat för att använda systemet. |
| --- | --- |

(143)

| (144) | De kriterier som används av leverantören för att välja återförsäljare kan vara kvalitativa eller kvantitativa, eller både och. Kvantitativa kriterier begränsar direkt antalet återförsäljare, till exempel genom att föreskriva ett fast antal återförsäljare. Kvalitativa kriterier begränsar indirekt antalet återförsäljare genom att införa villkor som inte kan uppfyllas av alla återförsäljare, t.ex. avseende utbudet av produkter som ska säljas, utbildningen av försäljningspersonalen, den service som ska erbjudas vid försäljningsstället eller annonseringen och presentationen av produkterna. Kvalitativa kriterier kan avse uppnåendet av hållbarhetsmål, t.ex. avseende klimatförändringar, miljöskydd eller begränsad användning av naturresurser. Leverantörerna skulle till exempel kunna kräva att återförsäljarna tillhandahåller laddningstjänster eller återvinningsmöjligheter vid deras försäljningsställen eller att de säkerställer att varorna levereras på ett hållbart sätt, t.ex. med lastcykel i stället för med motorfordon. |
| --- | --- |

(144)

| (145) | Selektiva distributionssystem är jämförbara med exklusiva distributionssystem på så sätt att de begränsar antalet auktoriserade återförsäljare och möjligheterna till återförsäljning. Den huvudsakliga skillnaden mellan de två typerna av distributionssystem har att göra med den typ av skydd som återförsäljaren får. I ett exklusivt distributionssystem skyddas återförsäljaren mot aktiv försäljning från områden utanför återförsäljarens exklusiva område, medan återförsäljaren i ett selektivt distributionssystem skyddas mot aktiv och passiv försäljning av icke auktoriserade återförsäljare. |
| --- | --- |

(145)

4.6.2.2.   Tillämpning av artikel 101 i fördraget på selektiva distributionssystem

| (146) | Bland de möjliga riskerna för konkurrensen i selektiva distributionssystem finns minskad inommärkeskonkurrens och, särskilt om en kumulativ effekt uppstår, utestängning av vissa typer av återförsäljare, såväl som en försvagning av konkurrensen och ett underlättande av samverkan mellan leverantörerna eller köparna till följd av begränsningen av antalet köpare. |
| --- | --- |

(146)

| (147) | För att bedöma ett selektivt distributionssystems förenlighet med artikel 101 i fördraget är det först nödvändigt att fastställa huruvida systemet omfattas av artikel 101.1. För detta ändamål är det nödvändigt att göra åtskillnad mellan rent kvalitativ selektiv distribution och kvantitativ selektiv distribution. |
| --- | --- |

(147)

| (148) | Rent kvalitativ selektiv distribution kan falla utanför tillämpningsområdet för artikel 101.1 i fördraget, förutsatt att de tre villkor som fastslogs av Europeiska unionens domstol i Metrodomen (83) (Metrokriterierna) uppfylls. Skälet till detta är att om dessa kriterier är uppfyllda kan det antas att den begränsning av inommärkeskonkurrensen som förknippas med selektiv distribution kompenseras av en förbättring av mellanmärkeskonkurrensen (84). |
| --- | --- |

(148)

| (149) | De tre Metrokriterierna kan sammanfattas som följer: för det första måste egenskaperna hos varorna eller tjänsterna i fråga göra att ett selektivt distributionssystem är nödvändigt. Detta innebär att ett sådant system, med beaktande av den berörda produktens egenskaper, måste utgöra ett berättigat krav för att bevara produktens kvalitet och säkerställa att den används på rätt sätt. Användningen av selektiv distribution kan till exempel vara berättigad för högkvalitativa eller tekniskt avancerade produkter (85) eller för lyxvaror (86). Kvaliteten på sådana varor beror inte bara på de ingående materialens egenskaper, utan även på den aura av lyx som omger dem. Det kan därför, för att bevara varornas kvalitet, vara nödvändigt att etablera ett selektivt distributionssystem som säkerställer att varorna visas på ett sätt som bidrar till upprätthållandet av denna aura av lyx (87). För det andra måste återförsäljarna väljas ut på grundval av objektiva kvalitativa kriterier som är desamma för alla potentiella återförsäljare och som inte får tillämpas på ett diskriminerande sätt. För det tredje får de fastställda kriterierna inte gå utöver vad som är nödvändigt (88). |
| --- | --- |

(149)

| (150) | Bedömningen av huruvida Metrokriterierna är uppfyllda kräver inte bara en övergripande bedömning av det selektiva distributionsavtalet i fråga, utan också en separat analys av varje potentiellt begränsande klausul i avtalet (89). Detta innebär i synnerhet en bedömning av huruvida den begränsande klausulen i fråga är lämplig mot bakgrund av det syfte som eftersträvas med det selektiva distributionssystemet och huruvida klausulen går utöver vad som är nödvändigt för att uppnå detta syfte (90). Särskilt allvarliga begränsningar uppfyller inte kraven i denna proportionalitetsbedömning. Omvänt kan det till exempel vara proportionerligt för en leverantör av lyxvaror att förbjuda sina auktoriserade återförsäljare att använda onlinebaserade marknadsplatser, under förutsättning att detta inte indirekt hindrar att internet används på ett effektivt sätt av den auktoriserade återförsäljaren för att sälja varorna till särskilda områden eller kunder (91). Ett sådant förbud mot användning av onlinebaserade marknadsplatser skulle inte begränsa försäljningen till särskilda områden eller kunder om den auktoriserade återförsäljaren fortsatt får driva sin egen nätbutik och annonsera på nätet för att öka medvetenheten om sin onlinebaserade verksamhet och locka till sig potentiella kunder (92). I en situation som denna faller den begränsande klausulen, om den är proportionerlig, utanför tillämpningsområdet för artikel 101.1 i fördraget och ingen ytterligare analys är nödvändig. |
| --- | --- |

(150)

| (151) | Oavsett om kvalitativa och/eller kvantitativa selektiva distributionsavtal uppfyller Metrokriterierna kan avtalen omfattas av undantaget i artikel 2.1 i förordning (EU) 2022/720, under förutsättning att både leverantörens och köparens marknadsandel inte överstiger 30 % och avtalet inte innehåller någon särskilt allvarlig begränsning (93). Möjligheten att omfattas av undantaget går inte förlorad om selektiv distribution kombineras med andra vertikala begränsningar som inte är särskilt allvarliga, som exempelvis en konkurrensklausul enligt definitionen i artikel 1.1 f i förordning (EU) 2022/720. Undantaget i artikel 2.1 i förordning (EU) 2022/720 är tillämpligt oberoende av den berörda produktens art och urvalskriteriernas beskaffenhet. Dessutom är leverantören inte skyldig att offentliggöra sina urvalskriterier (94). |
| --- | --- |

(151)

| (152) | Om ett avtal om selektiv distribution vilket omfattas av gruppundantaget avsevärt begränsar konkurrensen på leverantörs- eller återförsäljarnivå och inte skapar några effektivitetsvinster som uppväger begränsningens verkningar, till exempel på grund av att urvalskriterierna inte är kopplade till produktens särdrag eller inte är nödvändiga för att förbättra distributionen av produkten, kan rätten att omfattas av gruppundantaget återkallas. |
| --- | --- |

(152)

4.6.2.3.   Vägledning om den individuella bedömningen av selektiva distributionsavtal

| (153) | Utanför tillämpningsområdet för förordning (EU) 2022/270 har den marknadsställning som leverantören och dennes konkurrenter innehar stor betydelse för bedömningen av eventuella konkurrenshämmande effekter, eftersom förlusten av inommärkeskonkurrens i princip endast är problematisk om mellanmärkeskonkurrensen är begränsad (95). Ju starkare ställning leverantören har, framför allt om tröskelvärdet på 30 % överskrids, desto större är riskerna för konkurrensen till följd av förlusten av inommärkeskonkurrens. En annan viktig faktor är antalet selektiva distributionsnätverk på samma relevanta marknad. Om selektiv distribution endast tillämpas av en leverantör på marknaden har kvantitativ selektiv distribution i allmänhet inte några konkurrenshämmande effekter. I praktiken tillämpas selektiv distribution emellertid ofta av flera leverantörer på en viss marknad (kumulativ effekt). |
| --- | --- |

(153)

| (154) | I ett fall med kumulativ effekt måste hänsyn tas till vilken marknadsställning de leverantörer som tillämpar selektiv distribution innehar. Om selektiv distribution används av en majoritet av de ledande leverantörerna på en marknad kan detta leda till utestängning av vissa typer av återförsäljare, t.ex. lågprisdetaljister. Risken för att effektivare återförsäljare utestängs från marknaden är större vid selektiv distribution än vid exklusiv distribution, eftersom försäljning till icke auktoriserade återförsäljare begränsas i ett system med selektiv distribution. Denna begränsning är avsedd att ge selektiva distributionssystem en avskärmad karaktär där endast de auktoriserade återförsäljare som uppfyller kriterierna har tillgång till produkten, samtidigt som icke auktoriserade återförsäljare inte har möjlighet att skaffa leveranser. Följaktligen är selektiv distribution särskilt väl ägnad att användas för att undvika att lågprisdetaljister (oavsett om dessa säljer i vanliga butiker eller enbart online) pressar ned såväl tillverkarens som de auktoriserade återförsäljarnas marginaler. Utestängning av sådana distributionsformat, oavsett om den beror på kumulativ användning av selektiv distribution eller på att selektiv distribution används av en leverantör som ensam har en marknadsandel som överstiger 30 %, försämrar konsumenternas möjligheter att utnyttja de specifika fördelar som dessa distributionsformat erbjuder, t.ex. i form av lägre priser, större insyn och lättare tillgång till produkten. |
| --- | --- |

(154)

| (155) | Om enskilda selektiva distributionsnätverk omfattas av undantaget i förordning (EU) 2022/720 kan det bli aktuellt att återkalla gruppundantaget eller att inte tillämpa förordning (EU) 2022/720 om dessa nätverk skapar kumulativa konkurrenshämmande effekter. Det är dock osannolikt att sådana kumulativa konkurrenshämmande effekter uppstår om den totala marknadsandel som omfattas av selektiv distribution inte överstiger 50 %. Det är inte heller troligt att konkurrensproblem uppstår om marknadstäckningen överstiger 50 % men den sammanlagda marknadsandelen för de fem största leverantörerna inte överstiger 50 %. Om både de fem största leverantörernas marknadsandel och den andel av marknaden som omfattas av selektiv distribution överstiger 50 %, kan bedömningen variera beroende på om alla de fem största leverantörerna tillämpar selektiv distribution eller inte. Ju starkare ställning de konkurrenter som inte tillämpar selektiv distribution har, desto mindre sannolikt är det att andra återförsäljare utestängs. Konkurrensproblem kan uppstå om alla de fem största leverantörerna tillämpar selektiv distribution. Detta blir sannolikt fallet om de avtal som ingåtts av de största leverantörerna innehåller kvantitativa urvalskriterier som direkt begränsar antalet auktoriserade återförsäljare eller om de kvalitativa kriterier som tillämpas utestänger vissa distributionsformat, såsom krav på en eller flera fysiska butiker eller på tillhandahållande av särskilda tjänster som i normala fall endast kan tillhandahållas i ett visst distributionsformat. |
| --- | --- |

(155)

| (156) | Det är i allmänhet osannolikt att villkoren i artikel 101.3 i fördraget uppfylls om de selektiva distributionssystem som bidrar till den kumulativa effekten utestänger nya återförsäljare från marknaden som kan sälja produkterna i fråga, särskilt lågprisdetaljister och återförsäljare som enbart säljer on line och som erbjuder konsumenterna lägre priser, vilket begränsar återförsäljningen, till förmån för vissa befintliga kanaler och till nackdel för slutkonsumenterna. Mer indirekta former av kvantitativ selektiv distribution, till exempel i form av en kombination av rent kvalitativa urvalskriterier och en förpliktelse för återförsäljarna att köpa produkter till ett visst minimivärde värde varje år, orsakar sannolikt mindre negativa nettoeffekter, i synnerhet om minimivärdet i fråga inte utgör en betydande del av återförsäljarens totala omsättning av den ifrågavarande typen av produkter och begränsningarna inte går utöver vad som är nödvändigt för att leverantören ska kunna få avkastning på sin avtalsspecifika investering och/eller uppnå stordriftsfördelar i distributionen. En leverantör med en marknadsandel som inte överstiger 5 % anses i allmänhet inte bidra väsentligt till en kumulativ effekt. |
| --- | --- |

(156)

| (157) | Inträdeshinder är främst relevanta om icke auktoriserade återförsäljare utestängs från marknaden. Inträdeshinder kan vara betydande om selektiv distribution tillämpas av tillverkare av märkesvaror, eftersom det ofta krävs mycket tid och stora investeringar för att återförsäljare som inte ingår i det selektiva distributionssystemet ska kunna lansera sina egna varumärken eller hitta andra konkurrerande leveranskällor. |
| --- | --- |

(157)

| (158) | Köparstyrka kan öka risken för samverkan mellan återförsäljare. Återförsäljare med en stark marknadsställning kan förmå leverantörerna att tillämpa urvalskriterier som gör att nya och mer effektiva återförsäljare inte får tillgång till marknaden. Köparstyrka kan följaktligen avsevärt inverka på analysen av de eventuella konkurrenshämmande effekterna till följd av selektiv distribution. Mer effektiva återförsäljare kan utestängas från marknaden om en stark detaljistorganisation ålägger leverantören urvalskriterier i syfte att begränsa distributionen till de egna medlemmarnas fördel. |
| --- | --- |

(158)

| (159) | I enlighet med artikel 5.1 c i förordning (EU) 2022/720 får leverantören varken direkt eller indirekt ålägga de auktoriserade återförsäljarna en skyldighet att inte sälja varumärken från särskilda konkurrerande leverantörer. Avsikten med denna bestämmelse är att förhindra horisontell samverkan bland ledande leverantörer i syfte att utesluta vissa varumärken genom att skapa en selektiv grupp av varumärken. Det är osannolikt att en sådan skyldighet berättigar till undantag om den sammanlagda marknadsandelen för de fem största leverantörerna är lika med eller överstiger 50 %, såvida det inte är så att ingen av de leverantörer som ålägger en sådan skyldighet hör till de fem största leverantörerna på marknaden. |
| --- | --- |

(159)

| (160) | Konkurrensproblem i samband med utestängning av andra leverantörer kommer i allmänhet inte att uppstå så länge andra leverantörer inte hindras från att använda samma återförsäljare, vilket kan ske till exempel om selektiv distribution kombineras med märkesexklusivitet. Vid användning av ett tätt nätverk av auktoriserade återförsäljare eller i händelse av en kumulativ effekt kan kombinationen av selektiv distribution och konkurrensklausuler medföra en risk för att andra leverantörer utestängs. I detta fall gäller vägledningen avseende märkesexklusivitet i avsnitt 8.2.1. Om selektiv distribution inte kombineras med en konkurrensklausul kan utestängning av konkurrerande leverantörer från marknaden fortfarande vara ett problem. Detta är fallet om de ledande leverantörerna inte enbart tillämpar rent kvalitativa urvalskriterier, utan även ålägger sina återförsäljare vissa ytterligare skyldigheter, såsom skyldigheten att reservera ett visst minimiutrymme på hyllorna för leverantörens produkter eller säkerställa att återförsäljarens försäljning av leverantörens produkter uppnår en viss minimiandel av återförsäljarens totala omsättning. Det är osannolikt att ett sådant problem uppstår om den marknadsandel som omfattas av selektiv distribution inte överstiger 50 %, eller, om denna täckningsgrad överskrids, om de fem största leverantörerna har en marknadsandel som inte överstiger 50 %. |
| --- | --- |

(160)

| (161) | Det är viktigt att bedöma marknadens dynamik, eftersom en ökande efterfrågan, ny teknik och förändringar i marknadsställning kan innebära att sannolikheten för negativa effekter är mindre än på mogna marknader. |
| --- | --- |

(161)

| (162) | Selektiv distribution kan vara effektiv om den leder till inbesparade logistikkostnader tack vare stordriftsfördelar i fråga om transporter, vilket kan vara fallet oberoende av produkternas art (se punkt (16) (g)). Denna typ av effektivitetsvinst är dock vanligen endast marginell i system med selektiv distribution. För att bedöma om selektiv distribution är motiverad för att lösa ett problem med snålskjuts mellan återförsäljare (se punkt 16 (b)), eller för att bidra till att skapa eller upprätthålla ett varumärkes image (se punkt 16 (h)), är produktens art av betydelse. I allmänhet är det mer sannolikt att användningen av selektiv distribution för att uppnå dessa typer av effektivitetsvinster är motiverad i fråga om nya produkter, komplexa produkter eller produkter vars egenskaper är svåra att bedöma innan de konsumeras (så kallade erfarenhetsprodukter) eller till och med efter att de har konsumerats (så kallade trovärdighetsprodukter). Selektiv distribution kombinerad med en lokaliseringsklausul, i syfte att skydda en auktoriserad återförsäljare mot konkurrens från andra auktoriserade återförsäljare som öppnar en butik i närheten, kan framför allt uppfylla villkoren i artikel 101.3 i fördraget om kombinationen är nödvändig för att skydda betydande och avtalsspecifika investeringar som den auktoriserade återförsäljaren gjort (se punkt 16 (e)). För att säkerställa att den minst konkurrenshämmande begränsningen används är det viktigt att bedöma om samma effektivitetsvinster kan uppnås till en jämförbar kostnad, exempelvis genom att införa enbart servicekrav. |
| --- | --- |

(162)

| (163) | Följande är ett exempel på kvantitativ selektiv distribution:
  På en marknad för kapitalvaror säljer tillverkare A, som är marknadsledande med en marknadsandel på 35 %, sin produkt till konsumenterna genom ett selektivt distributionssystem. Det finns flera villkor för tillträde till systemet: Butiken måste anställa utbildad personal och tillhandahålla service före försäljningen. Det måste finnas en särskild avdelning i butiken för försäljning av produkten och liknande högteknologiprodukter. Butiken är skyldig att tillhandahålla ett brett sortiment av leverantörens produkter och att ställa ut dem på ett tilltalande sätt. Dessutom begränsas antalet återförsäljare som kan beviljas tillträde till systemet direkt genom fastställandet av ett högsta antal återförsäljare per antal invånare i varje region eller tätort. Tillverkare A har sex konkurrenter på denna marknad. Tillverkarna B, C och D är de viktigaste konkurrenterna, med marknadsandelar på 25 %, 15 % respektive 10 %, medan övriga tillverkare har mindre marknadsandelar. A är den enda tillverkaren som använder selektiv distribution. De selektiva distributörerna av varumärke A tillhandahåller alltid ett fåtal konkurrerande varumärken. Konkurrerande varumärken säljs emellertid även allmänt i butiker som inte ingår i A:s selektiva distributionssystem. Det finns flera olika distributionskanaler: varumärkena B och C säljs till exempel i de flesta av de butiker som A har valt ut, men också i andra butiker som tillhandahåller service av hög kvalitet samt i stormarknader. Varumärke D säljs i huvudsak i butiker med en hög servicenivå. Den tekniska utvecklingen är förhållandevis snabb på denna marknad, och de ledande leverantörerna upprätthåller en hög kvalitetsimage för sina produkter genom reklam.
  På denna marknad är täckningsgraden för selektiv distribution 35 %. Mellanmärkeskonkurrensen påverkas inte direkt av A:s selektiva distributionssystem. Inommärkeskonkurrensen för varumärke A är visserligen begränsad, men konsumenterna kan vända sig till återförsäljare som håller en låg servicenivå eller har låga priser och köpa varumärkena B och C, som har samma kvalitetsimage som A. Det finns dessutom återförsäljare av andra märken som håller en hög servicenivå, eftersom det inte finns någon begränsning av de auktoriserade återförsäljarnas rätt att sälja konkurrerande varumärken, och den kvantitativa begränsningen för antalet återförsäljare av varumärke A hindrar inte andra återförsäljare som håller en hög servicenivå från att sälja konkurrerande varumärken. I detta fall är det sannolikt att villkoren i artikel 101.3 i fördraget är uppfyllda, dels med tanke på servicekraven och de effektivitetsvinster som dessa sannolikt skapar, dels med tanke på den begränsade inverkan på inommärkeskonkurrensen. |
| --- | --- |

(163)

På en marknad för kapitalvaror säljer tillverkare A, som är marknadsledande med en marknadsandel på 35 %, sin produkt till konsumenterna genom ett selektivt distributionssystem. Det finns flera villkor för tillträde till systemet: Butiken måste anställa utbildad personal och tillhandahålla service före försäljningen. Det måste finnas en särskild avdelning i butiken för försäljning av produkten och liknande högteknologiprodukter. Butiken är skyldig att tillhandahålla ett brett sortiment av leverantörens produkter och att ställa ut dem på ett tilltalande sätt. Dessutom begränsas antalet återförsäljare som kan beviljas tillträde till systemet direkt genom fastställandet av ett högsta antal återförsäljare per antal invånare i varje region eller tätort. Tillverkare A har sex konkurrenter på denna marknad. Tillverkarna B, C och D är de viktigaste konkurrenterna, med marknadsandelar på 25 %, 15 % respektive 10 %, medan övriga tillverkare har mindre marknadsandelar. A är den enda tillverkaren som använder selektiv distribution. De selektiva distributörerna av varumärke A tillhandahåller alltid ett fåtal konkurrerande varumärken. Konkurrerande varumärken säljs emellertid även allmänt i butiker som inte ingår i A:s selektiva distributionssystem. Det finns flera olika distributionskanaler: varumärkena B och C säljs till exempel i de flesta av de butiker som A har valt ut, men också i andra butiker som tillhandahåller service av hög kvalitet samt i stormarknader. Varumärke D säljs i huvudsak i butiker med en hög servicenivå. Den tekniska utvecklingen är förhållandevis snabb på denna marknad, och de ledande leverantörerna upprätthåller en hög kvalitetsimage för sina produkter genom reklam.

På denna marknad är täckningsgraden för selektiv distribution 35 %. Mellanmärkeskonkurrensen påverkas inte direkt av A:s selektiva distributionssystem. Inommärkeskonkurrensen för varumärke A är visserligen begränsad, men konsumenterna kan vända sig till återförsäljare som håller en låg servicenivå eller har låga priser och köpa varumärkena B och C, som har samma kvalitetsimage som A. Det finns dessutom återförsäljare av andra märken som håller en hög servicenivå, eftersom det inte finns någon begränsning av de auktoriserade återförsäljarnas rätt att sälja konkurrerande varumärken, och den kvantitativa begränsningen för antalet återförsäljare av varumärke A hindrar inte andra återförsäljare som håller en hög servicenivå från att sälja konkurrerande varumärken. I detta fall är det sannolikt att villkoren i artikel 101.3 i fördraget är uppfyllda, dels med tanke på servicekraven och de effektivitetsvinster som dessa sannolikt skapar, dels med tanke på den begränsade inverkan på inommärkeskonkurrensen.

| (164) | Följande är ett exempel på selektiv distribution med kumulativa effekter:





  På en marknad för en viss sportartikel finns det sju tillverkare, som har följande marknadsandelar: 25 %, 20 %, 15 %, 15 %, 10 %, 8 % respektive 7 %. De fem största tillverkarna distribuerar sina produkter genom selektiv distribution, medan de två minsta använder olika typer av distributionssystem, vilket leder till en täckningsgrad för selektiv distribution på 85 %. Kriterierna för tillträde till det selektiva distributionssystemet är lika hos alla tillverkare: Distributörerna ska ha en eller flera fysiska butiker. Butikerna måste ha utbildad personal och tillhandahålla service före försäljningen. Det måste finnas en särskild avdelning i butiken för försäljning av produkten, och en minsta storlek för denna avdelning anges. Det krävs dessutom att butiken saluför ett brett sortiment av varumärket i fråga och ställer ut produkten på ett tilltalande sätt, butiken måste ligga vid ett affärsstråk, och försäljningen av denna typ av produkt måste utgöra minst 30 % av butikens totala omsättning. I allmänhet auktoriseras samma återförsäljare för alla fem varumärken. De två tillverkare som inte använder selektiv distribution säljs vanligen via mindre specialiserade återförsäljare med lägre servicenivå. Marknaden är stabil, såväl på utbuds- som efterfrågesidan, det finns en stark produktdifferentiering, och varumärkesimagen är viktig. De fem marknadsledarna har stark varumärkesimage, som förvärvats genom reklam och sponsring, medan de två mindre tillverkarna tillämpar en strategi med billigare produkter, utan stark varumärkesimage.
  På denna marknad har lågprisdetaljister och återförsäljare som endast är verksamma online inte tillgång till de fem ledande varumärkena. Skälet är att kravet på att produkten ska utgöra minst 30 % av återförsäljarnas verksamhet, kriterierna för hur produkten ska ställas ut och regeln om service före försäljning utesluter de flesta lågprisdetaljister från nätverket av auktoriserade återförsäljare. Kravet att återförsäljare ska ha en eller flera fysiska butiker innebär dessutom att återförsäljare som enbart säljer online utestängs från nätverket. Därför har konsumenterna inget annat val än att köpa de fem ledande varumärkena i butiker med hög servicenivå och höga priser. Detta leder till minskad mellanmärkeskonkurrens bland de fem ledande varumärkena. Att de två minsta varumärkena kan köpas i butiker med låg servicenivå och låga priser kompenserar inte detta, eftersom de fem marknadsledarna har en mycket starkare varumärkesimage. Mellanmärkeskonkurrensen begränsas också av förekomsten av multipla återförsäljare. Även om det förekommer en viss grad av inommärkeskonkurrens och antalet återförsäljare inte är direkt begränsat, är tillträdeskriterierna tillräckligt strikta för att antalet återförsäljare av de fem ledande varumärkena ska förbli litet inom de olika områdena.
  Effektivitetsvinsterna i samband med sådana kvantitativa selektiva distributionssystem är små: Produkten är inte särskilt komplex och motiverar inte en särskilt hög servicenivå. Om tillverkarna inte kan visa att deras selektiva distributionssystem medför tydliga effektivitetsvinster är det troligt att rätten att omfattas av gruppundantaget måste återkallas på grund av förekomsten av kumulativa konkurrenshämmande effekter som leder till färre valmöjligheter och högre priser för konsumenterna. |
| --- | --- |

(164)

På en marknad för en viss sportartikel finns det sju tillverkare, som har följande marknadsandelar: 25 %, 20 %, 15 %, 15 %, 10 %, 8 % respektive 7 %. De fem största tillverkarna distribuerar sina produkter genom selektiv distribution, medan de två minsta använder olika typer av distributionssystem, vilket leder till en täckningsgrad för selektiv distribution på 85 %. Kriterierna för tillträde till det selektiva distributionssystemet är lika hos alla tillverkare: Distributörerna ska ha en eller flera fysiska butiker. Butikerna måste ha utbildad personal och tillhandahålla service före försäljningen. Det måste finnas en särskild avdelning i butiken för försäljning av produkten, och en minsta storlek för denna avdelning anges. Det krävs dessutom att butiken saluför ett brett sortiment av varumärket i fråga och ställer ut produkten på ett tilltalande sätt, butiken måste ligga vid ett affärsstråk, och försäljningen av denna typ av produkt måste utgöra minst 30 % av butikens totala omsättning. I allmänhet auktoriseras samma återförsäljare för alla fem varumärken. De två tillverkare som inte använder selektiv distribution säljs vanligen via mindre specialiserade återförsäljare med lägre servicenivå. Marknaden är stabil, såväl på utbuds- som efterfrågesidan, det finns en stark produktdifferentiering, och varumärkesimagen är viktig. De fem marknadsledarna har stark varumärkesimage, som förvärvats genom reklam och sponsring, medan de två mindre tillverkarna tillämpar en strategi med billigare produkter, utan stark varumärkesimage.

På denna marknad har lågprisdetaljister och återförsäljare som endast är verksamma online inte tillgång till de fem ledande varumärkena. Skälet är att kravet på att produkten ska utgöra minst 30 % av återförsäljarnas verksamhet, kriterierna för hur produkten ska ställas ut och regeln om service före försäljning utesluter de flesta lågprisdetaljister från nätverket av auktoriserade återförsäljare. Kravet att återförsäljare ska ha en eller flera fysiska butiker innebär dessutom att återförsäljare som enbart säljer online utestängs från nätverket. Därför har konsumenterna inget annat val än att köpa de fem ledande varumärkena i butiker med hög servicenivå och höga priser. Detta leder till minskad mellanmärkeskonkurrens bland de fem ledande varumärkena. Att de två minsta varumärkena kan köpas i butiker med låg servicenivå och låga priser kompenserar inte detta, eftersom de fem marknadsledarna har en mycket starkare varumärkesimage. Mellanmärkeskonkurrensen begränsas också av förekomsten av multipla återförsäljare. Även om det förekommer en viss grad av inommärkeskonkurrens och antalet återförsäljare inte är direkt begränsat, är tillträdeskriterierna tillräckligt strikta för att antalet återförsäljare av de fem ledande varumärkena ska förbli litet inom de olika områdena.

Effektivitetsvinsterna i samband med sådana kvantitativa selektiva distributionssystem är små: Produkten är inte särskilt komplex och motiverar inte en särskilt hög servicenivå. Om tillverkarna inte kan visa att deras selektiva distributionssystem medför tydliga effektivitetsvinster är det troligt att rätten att omfattas av gruppundantaget måste återkallas på grund av förekomsten av kumulativa konkurrenshämmande effekter som leder till färre valmöjligheter och högre priser för konsumenterna.

4.6.3.   Franchising

| (165) | Franchiseavtal innehåller licenser avseende immateriella rättigheter, särskilt rättigheter till varumärken eller logtyper och know-how för användning och distribution av varor eller tjänster. Förutom licensen avseende immateriella rättigheter tillhandahåller franchisegivaren vanligen kommersiellt och tekniskt stöd till franchisetagaren under avtalets löptid. Licensen och stödet utgör integrerade delar av den affärsidé som omfattas av franchiseavtalet. Franchisegivaren erhåller normalt ersättning i form av en franchiseavgift för användningen av affärsidén i fråga. Franchising kan möjliggöra för franchisegivaren att med begränsade investeringar etablera ett enhetligt distributionsnät för sina produkter. Förutom tillhandahållandet av affärsidén innehåller franchiseavtal normalt en kombination av olika vertikala begränsningar avseende de distribuerade produkterna, t.ex. selektiv distribution och/eller konkurrensklausuler. |
| --- | --- |

(165)

| (166) | Franchising (med undantag av industriella franchiseavtal) har vissa särskilda egenskaper, däribland användningen av ett enhetligt företagsnamn, enhetliga affärsmetoder (inklusive licensiering av immateriella rättigheter) och betalningen av royaltyer i utbyte mot de förmåner som beviljas. Mot bakgrund av dessa särdrag kan bestämmelser som är helt nödvändiga för att franchisesystem ska kunna fungera anses falla utanför tillämpningsområdet för artikel 101.1 i fördraget. Detta gäller till exempel begränsningar som förhindrar att franchisetagaren använder den know-how och det stöd som tillhandahålls av franchisegivaren på ett sätt som gynnar franchisegivarens konkurrenter (96) och konkurrensklausuler med avseende på de varor eller tjänster som köps av franchisetagaren och som är nödvändiga för att upprätthålla franchisenätets gemensamma identitet och rykte. I det sistnämnda fallet är konkurrensklausulens varaktighet irrelevant, under förutsättning att den inte har längre varaktighet än själva franchiseavtalet. |
| --- | --- |

(166)

| (167) | Franchiseavtal kan omfattas av undantaget i artikel 2.1 i förordning (EU) 2022/720 om varken leverantörens eller köparens marknadsandel överstiger 30 %. Särskild vägledning om beräkningen av marknadsandelar i samband med franchising tillhandahålls i punkt (174). Den licensiering av immateriella rättigheter som ingår i franchiseavtal behandlas i punkterna (71)–(87). Vertikala begränsningar som ingår i franchiseavtal kommer att bedömas enligt de principer som är tillämpliga på det distributionssystem som närmast motsvarar det specifika franchiseavtalet. Till exempel ska ett franchiseavtal som ger upphov till ett avskärmat nätverk där franchisetagarna är förbjudna att sälja till icke-franchisetagare bedömas enligt de principer som är tillämpliga på selektiv distribution. Franchiseavtal som inte ger upphov till ett avskärmat nätverk, men som ger territoriell ensamrätt och skydd mot aktiv försäljning av andra franchisetagare, måste i stället bedömas enligt principerna för exklusiv distribution. |
| --- | --- |

(167)

| (168) | Franchiseavtal som inte omfattas av förordning (EU) 2022/720 kräver en individuell bedömning enligt artikel 101 i fördraget. Vid denna bedömning bör hänsyn tas till det faktum att ju viktigare överföringen av know-how är, desto mer sannolikt är det att de vertikala begränsningarna leder till effektivitetsvinster och/eller är nödvändiga för att skydda berörd know-how och därmed uppfyller villkoren i artikel 101.3 i fördraget. |
| --- | --- |

(168)

| (169) | Följande är ett exempel på franchising:





  En tillverkare har utvecklat ett nytt format för försäljning av sötsaker i så kallade fun shops, där sötsakerna kan färgas på konsumentens begäran. Tillverkaren har utvecklat de maskiner som används för att färga sötsakerna och framställer även färgvätskorna själv. Vätskans kvalitet och färskhet har avgörande betydelse för framställningen av goda sötsaker. Tillverkaren hade framgång med sina sötsaker genom ett antal egna försäljningsställen som alla drevs under samma handelsnamn och med likartad image (t.ex. gemensam butiksinredning och reklam). För att öka försäljningen har tillverkaren lanserat ett franchisesystem. För att säkerställa en enhetlig produktkvalitet och butiksimage åläggs franchisetagarna att köpa sötsakerna, vätskorna och färgningsmaskinen av tillverkaren, bedriva verksamhet under samma handelsnamn, betala en franchiseavgift, bidra till den gemensamma reklamen och säkerställa att den driftshandledning som utarbetats av franchisegivaren förblir konfidentiell. Dessutom får franchisetagarna endast sälja sötsakerna från överenskomna lokaler, och endast till slutanvändare eller andra franchisetagare. De får inte sälja andra sötsaker i sina butiker. Franchisegivaren åtar sig att inte utse någon annan franchisetagare och att inte driva ett försäljningsställe inom ett visst område som omfattas av franchiseavtalet. Franchisegivaren är också skyldig att uppdatera och vidareutveckla sina produkter, utformningen av butikerna och driftshandledningen samt att göra dessa förbättringar tillgängliga för alla franchisetagare. Franchiseavtalen ingås för en tioårsperiod.
  Återförsäljare av sötsaker köper in sina sötsaker på en nationell marknad, antingen hos nationella tillverkare som tillgodoser den nationella smaken eller hos grossister som importerar sötsaker från utländska tillverkare parallellt med att de säljer nationella tillverkares sötsaker. På denna marknad konkurrerar franchisegivarens sötsaker med ett antal nationella och internationella produkter, vilka i vissa fall tillverkas av stora diversifierade livsmedelsföretag. Franchisegivarens andel av marknaden för maskiner som färgar livsmedel understiger 10 %. Franchisegivaren har en andel på 30 % av marknaden för sötsaker som säljs till detaljister. Det finns många försäljningsställen för sötsaker, däribland tobakshandlare, livsmedelsbutiker, kafeterior och särskilda godisbutiker.
  De flesta skyldigheter som ingår i franchiseavtalen kan anses vara nödvändiga för att skydda immateriella rättigheter eller upprätthålla franchisenätets gemensamma identitet och rykte och faller därför utanför tillämpningsområdet för artikel 101.1 i fördraget. Begränsningarna av försäljningen (dvs. tilldelningen av ett avtalsområde och selektiv distribution) utgör incitament för franchisetagarna att investera i franchisekonceptet och färgningsmaskinen, och bidrar till att upprätthålla den gemensamma identiteten, vilket uppväger förlusten av inommärkeskonkurrens. Den konkurrensklausul som utesluter andra godismärken från butikerna under avtalets hela löptid ger franchisegivaren möjlighet att hålla butikerna enhetliga och hindrar konkurrenter från att dra nytta av franchisegivarens handelsnamn. Med tanke på det stora antalet försäljningsställen som står till förfogande för andra sötsakstillverkare leder detta inte till någon allvarlig utestängning. I den mån franchiseavtalen omfattas av artikel 101.1 i fördraget är det därmed sannolikt att de uppfyller villkoren i artikel 101.3. |
| --- | --- |

(169)

En tillverkare har utvecklat ett nytt format för försäljning av sötsaker i så kallade fun shops, där sötsakerna kan färgas på konsumentens begäran. Tillverkaren har utvecklat de maskiner som används för att färga sötsakerna och framställer även färgvätskorna själv. Vätskans kvalitet och färskhet har avgörande betydelse för framställningen av goda sötsaker. Tillverkaren hade framgång med sina sötsaker genom ett antal egna försäljningsställen som alla drevs under samma handelsnamn och med likartad image (t.ex. gemensam butiksinredning och reklam). För att öka försäljningen har tillverkaren lanserat ett franchisesystem. För att säkerställa en enhetlig produktkvalitet och butiksimage åläggs franchisetagarna att köpa sötsakerna, vätskorna och färgningsmaskinen av tillverkaren, bedriva verksamhet under samma handelsnamn, betala en franchiseavgift, bidra till den gemensamma reklamen och säkerställa att den driftshandledning som utarbetats av franchisegivaren förblir konfidentiell. Dessutom får franchisetagarna endast sälja sötsakerna från överenskomna lokaler, och endast till slutanvändare eller andra franchisetagare. De får inte sälja andra sötsaker i sina butiker. Franchisegivaren åtar sig att inte utse någon annan franchisetagare och att inte driva ett försäljningsställe inom ett visst område som omfattas av franchiseavtalet. Franchisegivaren är också skyldig att uppdatera och vidareutveckla sina produkter, utformningen av butikerna och driftshandledningen samt att göra dessa förbättringar tillgängliga för alla franchisetagare. Franchiseavtalen ingås för en tioårsperiod.

Återförsäljare av sötsaker köper in sina sötsaker på en nationell marknad, antingen hos nationella tillverkare som tillgodoser den nationella smaken eller hos grossister som importerar sötsaker från utländska tillverkare parallellt med att de säljer nationella tillverkares sötsaker. På denna marknad konkurrerar franchisegivarens sötsaker med ett antal nationella och internationella produkter, vilka i vissa fall tillverkas av stora diversifierade livsmedelsföretag. Franchisegivarens andel av marknaden för maskiner som färgar livsmedel understiger 10 %. Franchisegivaren har en andel på 30 % av marknaden för sötsaker som säljs till detaljister. Det finns många försäljningsställen för sötsaker, däribland tobakshandlare, livsmedelsbutiker, kafeterior och särskilda godisbutiker.

De flesta skyldigheter som ingår i franchiseavtalen kan anses vara nödvändiga för att skydda immateriella rättigheter eller upprätthålla franchisenätets gemensamma identitet och rykte och faller därför utanför tillämpningsområdet för artikel 101.1 i fördraget. Begränsningarna av försäljningen (dvs. tilldelningen av ett avtalsområde och selektiv distribution) utgör incitament för franchisetagarna att investera i franchisekonceptet och färgningsmaskinen, och bidrar till att upprätthålla den gemensamma identiteten, vilket uppväger förlusten av inommärkeskonkurrens. Den konkurrensklausul som utesluter andra godismärken från butikerna under avtalets hela löptid ger franchisegivaren möjlighet att hålla butikerna enhetliga och hindrar konkurrenter från att dra nytta av franchisegivarens handelsnamn. Med tanke på det stora antalet försäljningsställen som står till förfogande för andra sötsakstillverkare leder detta inte till någon allvarlig utestängning. I den mån franchiseavtalen omfattas av artikel 101.1 i fördraget är det därmed sannolikt att de uppfyller villkoren i artikel 101.3.

5.   MARKNADSDEFINITION OCH BERÄKNING AV MARKNADSANDELAR

5.1.   Tillkännagivandet om definitionen av relevant marknad (marknadsdefinitionen)

| (170) | I tillkännagivandet om definitionen av relevant marknad (tillkännagivandet om marknadsdefinition) finns vägledning om de regler och kriterier och det underlag som kommissionen använder när den behandlar frågor som gäller marknadsdefinition. Vid tillämpning av artikel 101 i fördraget på vertikala avtal bör därför den relevanta marknaden definieras på grundval av denna vägledning, respektive eventuell framtida vägledning avseende definitionen av relevant marknad i unionens konkurrenslagstiftning, inbegripet eventuell vägledning som kan komma att ersätta tillkännagivandet om definitionen av marknad. I dessa riktlinjer behandlas endast specifika frågor som uppkommer i samband med tillämpningen av förordning (EU) 2022/720 och som inte tas upp i tillkännagivandet om marknadsdefinition. |
| --- | --- |

(170)

5.2.   Beräkningen av marknadsandelar enligt förordning (EU) 2022/720

| (171) | Enligt artikel 3 i förordning (EU) 2022/720 är både leverantörens och köparens marknadsandelar avgörande för att fastställa om gruppundantaget är tillämpligt. För att förordning (EU) 2022/720 ska vara tillämplig får varken leverantörens marknadsandel på den marknad där leverantören säljer avtalsvarorna eller avtalstjänsterna till köparen eller köparens marknadsandel på den marknad där köparen köper avtalsvarorna eller avtalstjänsterna överstiga 30 %. Avtal mellan små och medelstora företag kräver i allmänhet inte att marknadsandelarna beräknas (se punkt (28)). |
| --- | --- |

(171)

| (172) | De vertikala begränsningarna i distributionsledet gäller vanligen inte bara försäljningen av varor eller tjänster mellan leverantör och köpare, utan även deras återförsäljning. Eftersom det vanligtvis råder konkurrens mellan olika distributionsformer definieras marknader i allmänhet inte efter vilken distributionsform som används, dvs. exklusiv distribution , selektiv distribution eller fri distribution. I sektorer där leverantörer vanligen säljer en portfölj av varor eller tjänster kan hela portföljen avgöra definitionen av den relevanta marknaden om portföljerna, och inte de enskilda varor eller tjänster som de innehåller, betraktas som utbytbara av köparna. |
| --- | --- |

(172)

| (173) | Om ett vertikalt avtal omfattar tre parter som var och en är verksam i olika handelsled får deras respektive marknadsandel inte överstiga 30 % om förordning (EU) 2022/720 ska gälla. I artikel 3.2 i förordningen anges att om ett företag (det första företaget) inom ramen för ett flerpartsavtal köper de varor eller tjänster som omfattas av avtalet från ett företag som är part i avtalet och säljer varorna eller tjänsterna till ett annat företag som också är part i avtalet, är förordningen endast tillämplig om det första företaget varken som köpare eller leverantör har en marknadsandel som överstiger tröskelvärdet på 30 %. Om till exempel en tillverkare, en grossist (eller en sammanslutning av detaljister) och en detaljist ingår ett avtal som innehåller en konkurrensklausul, får tillverkarens och grossistens (eller detaljistsammanslutningens) marknadsandelar i respektive handelsled inte överstiga 30 %, och grossistens (eller detaljistsammanslutningens) och detaljistens marknadsandel i respektive handelsled får inte överstiga 30 % på deras respektive inköpsmarknader, om avtalet ska omfattas av det undantag som föreskrivs i artikel 2.1 i förordningen. |
| --- | --- |

(173)

| (174) | Om det vertikala avtalet, utöver bestämmelser om leverans av avtalsvaror eller avtalstjänster, även innehåller bestämmelser om immateriella rättigheter (t.ex. angående användningen av leverantörens varumärke) som hjälper köparen att saluföra varorna eller tjänsterna, är leverantörens marknadsandel på den marknad där leverantören säljer varorna eller tjänsterna relevant för tillämpningen av förordning (EU) 2022/720. Om en franchisegivare inte levererar varor eller tjänster för återförsäljning, utan tillhandahåller ett paket av varor och tjänster i kombination med bestämmelser om immateriella rättigheter som tillsammans utgör den affärsmetod som omfattas av franchisen, måste franchisegivaren ta hänsyn till sin marknadsandel i egenskap av leverantör av en affärsmetod för tillhandahållandet av specifika varor eller tjänster till slutanvändare. För det ändamålet måste franchisegivaren beräkna sin marknadsandel på den marknad där affärsmetoden utnyttjas, det vill säga den marknad där franchisetagarna utnyttjar affärsmetoden för att tillhandahålla varor eller tjänster till slutanvändare. Franchisegivaren måste därför basera sin marknadsandel på värdet av de varor eller tjänster som dennes franchisetagare tillhandahåller på den marknaden. På en sådan marknad kan franchisegivarens konkurrenter omfatta aktörer som tillhandahåller andra affärsmetoder som omfattas av franchise, men även leverantörer av utbytbara varor eller tjänster som inte använder sig av franchising. Till exempel skulle en franchisegivare på en marknad för snabbmatstjänster, om en sådan marknad fanns och utan att det påverkar marknadsdefinitionen, vara tvungen att beräkna sin marknadsandel på grundval av de relevanta försäljningssiffrorna för franchisegivarens franchisetagare på den marknaden. |
| --- | --- |

(174)

5.3.   Beräkning av marknadsandelar enligt förordning (EU) 2022/720

| (175) | Såsom fastställs i artikel 8 a i förordning (EU) 2022/720 ska leverantörens och köparens marknadsandelar i princip beräknas på grundval av värdeuppgifter, med beaktande av alla inkomstkällor som genererats genom försäljningen av varorna eller tjänsterna. Om värdeuppgifter inte finns tillgängliga kan väl underbyggda uppskattningar göras på grundval av annan tillförlitlig marknadsinformation, t.ex. volymuppgifter. |
| --- | --- |

(175)

| (176) | Intern produktion, det vill säga produktion eller leverans av varor eller tjänster i mellanledet för leverantörens egen användning, kan vara relevant för konkurrensanalysen i vissa fall, men den beaktas inte vid marknadsdefinitionen eller vid beräkningen av marknadsandelar enligt förordning (EU) 2022/720. Enligt artikel 8 c i förordningen ska emellertid marknadsdefinitionen och beräkningen av marknadsandelar i scenarier med dubbel återförsäljning omfatta leverantörens försäljning av egna varor genom vertikalt integrerade återförsäljare och agenter (97). Integrerade återförsäljare är anknutna företag i den mening som avses i artikel 1.2 i förordningen. |
| --- | --- |

(176)

6.   TILLÄMPNING AV FÖRORDNING (EU) 2022/720

6.1.   Särskilt allvarliga begränsningar enligt förordning (EU) 2022/720

| (177) | Artikel 4 i förordning (EU) 2022/720 innehåller en förteckning över särskilt allvarliga begränsningar. Dessa är kraftiga begränsningar av konkurrensen som i de flesta fall bör förbjudas på grund av den skada som de orsakar konsumenterna. Om ett vertikalt avtal omfattar en eller flera särskilt allvarliga begränsningar utesluts hela avtalet från tillämpningsområdet för förordning (EU) 2022/720. |
| --- | --- |

(177)

| (178) | De särskilt allvarliga begränsningar som förtecknas i artikel 4 i förordning (EU) 2022/720 gäller för vertikala avtal om handel inom unionen. Därför kan ett vertikalt avtal som gäller export utanför unionen eller import/återimport från länder utanför unionen inte anses ha till syfte att märkbart begränsa konkurrensen inom unionen och kan inte i sig anses påverka handeln mellan medlemsstaterna (98). |
| --- | --- |

(178)

| (179) | Särskilt allvarliga begränsningar i den mening som avses i artikel 4 i förordning (EU) 2022/720 har i allmänhet till syfte att begränsa konkurrensen i den mening som avses i artikel 101.1 i fördraget (99). Begränsningar som har till syfte att begränsa konkurrensen är olika typer av samordnade förfaranden mellan företag som redan till sin natur kan anses vara skadliga för den normala konkurrensen (100). Europeiska unionens domstol har slagit fast att vissa typer av samordnade förfaranden mellan företag uppvisar en tillräcklig grad av skadlighet för konkurrensen för att det ska anses vara onödigt att bedöma deras effekter (101). Om ett begränsande syfte konstateras måste det berörda vertikala avtalet bedömas individuellt. Särskilt allvarliga begränsningar är däremot en kategori av begränsningar som enligt förordning (EU) 2022/720 i allmänhet antas leda till nettoskada för konkurrensen. Vertikala avtal som innehåller sådana särskilt allvarliga begränsningar kan därför inte omfattas av det undantag som föreskrivs i artikel 2.1 i förordning (EU) 2022/720. |
| --- | --- |

(179)

| (180) | Särskilt allvarliga begränsningar faller emellertid inte nödvändigtvis inom tillämpningsområdet för artikel 101.1 i fördraget. Om en särskilt allvarlig begränsning som anges i artikel 4 i förordning (EU) 2022/720 är objektivt nödvändig för genomförandet av ett visst vertikalt avtal, till exempel för att säkerställa efterlevnad av ett allmänt förbud mot att sälja farliga ämnen till vissa kunder av säkerhets- eller hälsoskäl, faller det avtalet undantagsvis utanför tillämpningsområdet för artikel 101.1 i fördraget. Av ovanstående följer att kommissionen kommer att tillämpa följande principer vid bedömningen av ett vertikalt avtal:






  (a) | Om en särskilt allvarlig begränsning i den mening som avses i artikel 4 i förordning (EU) 2022/720 ingår i ett vertikalt avtal omfattas det avtalet sannolikt av tillämpningsområdet för artikel 101.1 i fördraget. |
| --- | --- | --- |

(180)

(a)

Om en särskilt allvarlig begränsning i den mening som avses i artikel 4 i förordning (EU) 2022/720 ingår i ett vertikalt avtal omfattas det avtalet sannolikt av tillämpningsområdet för artikel 101.1 i fördraget.

| (b) | Ett avtal som omfattar en särskilt allvarlig begränsning i den mening som avses i artikel 4 i förordning (EU) 2022/720 uppfyller sannolikt inte villkoren i artikel 101.3 i fördraget. |
| --- | --- |

(b)

Ett avtal som omfattar en särskilt allvarlig begränsning i den mening som avses i artikel 4 i förordning (EU) 2022/720 uppfyller sannolikt inte villkoren i artikel 101.3 i fördraget.

| (181) | Ett företag har möjlighet att i ett enskilt ärende visa att det rör sig om konkurrensfrämjande effekter enligt artikel 101.3 i fördraget (102). För detta ändamål måste företaget visa att effektivitetsvinster sannolikt kommer att uppstå och att effektivitetsvinsterna sannolikt är ett resultat av att en särskilt allvarlig begränsning har införts i avtalet, liksom att övriga villkor i artikel 101.3 i fördraget är uppfyllda. Om detta är fallet kommer kommissionen att bedöma de negativa effekter på konkurrensen som sannolikt är resultatet av att ha infört en särskilt allvarlig begränsning i avtalet, innan den gör sin slutgiltiga bedömning av huruvida villkoren i artikel 101.3 i fördraget är uppfyllda. |
| --- | --- |

(181)

| (182) | Exemplen i punkterna (183) och (184) är avsedda att visa hur kommissionen kommer att tillämpa de principer som anges ovan. |
| --- | --- |

(182)

| (183) | Följande är ett exempel på korsvisa leveranser mellan auktoriserade återförsäljare:





  I fråga om selektiva distributionssystem får korsvisa leveranser mellan auktoriserade återförsäljare i regel inte begränsas (se punkt (237)). Begränsningar av aktiv försäljning kan emellertid under vissa omständigheter uppfylla villkoren i artikel 101.3 i fördraget. Detta kan till exempel vara fallet om auktoriserade grossister i olika geografiska områden måste investera i marknadsföringsåtgärder inom det område där de distribuerar avtalsvarorna eller avtalstjänsterna för att stödja de auktoriserade återförsäljarnas försäljning och det inte är praktiskt genomförbart att specificera de marknadsföringsåtgärder som krävs som en avtalsenlig skyldighet i avtalet. |
| --- | --- |

(183)

I fråga om selektiva distributionssystem får korsvisa leveranser mellan auktoriserade återförsäljare i regel inte begränsas (se punkt (237)). Begränsningar av aktiv försäljning kan emellertid under vissa omständigheter uppfylla villkoren i artikel 101.3 i fördraget. Detta kan till exempel vara fallet om auktoriserade grossister i olika geografiska områden måste investera i marknadsföringsåtgärder inom det område där de distribuerar avtalsvarorna eller avtalstjänsterna för att stödja de auktoriserade återförsäljarnas försäljning och det inte är praktiskt genomförbart att specificera de marknadsföringsåtgärder som krävs som en avtalsenlig skyldighet i avtalet.

| (184) | Följande är ett exempel på verklig testning:





  Vid verklig testning av en ny produkt inom ett begränsat område eller inom en begränsad kundgrupp, eller vid en successiv introduktion av en ny produkt, kan de återförsäljare som auktoriseras för att sälja den nya produkten på testmarknaden, eller de som deltar i den eller de första omgångarna av den successiva introduktionen, åläggas begränsningar när det gäller aktiv försäljning utanför testmarknaden eller på de marknader eller till de kundgrupper där produkten ännu inte har introducerats. Sådana begränsningar kan falla utanför tillämpningsområdet för artikel 101.1 i fördraget under den period som krävs för testningen eller introduktionen av produkten. |
| --- | --- |

(184)

Vid verklig testning av en ny produkt inom ett begränsat område eller inom en begränsad kundgrupp, eller vid en successiv introduktion av en ny produkt, kan de återförsäljare som auktoriseras för att sälja den nya produkten på testmarknaden, eller de som deltar i den eller de första omgångarna av den successiva introduktionen, åläggas begränsningar när det gäller aktiv försäljning utanför testmarknaden eller på de marknader eller till de kundgrupper där produkten ännu inte har introducerats. Sådana begränsningar kan falla utanför tillämpningsområdet för artikel 101.1 i fördraget under den period som krävs för testningen eller introduktionen av produkten.

6.1.1.   Upprätthållande av detaljhandelspriser

| (185) | De särskilt allvarliga begränsningar som fastställs i artikel 4 a i förordning (EU) 2022/720 gäller vertikal prisstyrning, dvs. avtal som direkt eller indirekt syftar till att begränsa köparens möjligheter att bestämma sitt försäljningspris, däribland avtal som syftar till att fastställa ett fast eller lägsta försäljningspris som köparen ska iaktta (103). Ett krav på att köparen ska fastställa sitt försäljningspris inom ett visst intervall anses vara vertikal prisstyrning i den mening som avses i artikel 4 a i förordningen. |
| --- | --- |

(185)

| (186) | Vertikal prisstyrning kan tillämpas genom direkta metoder. Detta gäller för avtalsbestämmelser eller samordnade förfaranden som direkt fastställer det pris som köparen måste ta ut av sina kunder (104), eller som gör att leverantören kan fastställa återförsäljningspriset, eller som förbjuder köparen att sälja under en viss prisnivå. Begränsningen är även uppenbar om leverantören begär en prisökning och köparen tillgodoser begäran. |
| --- | --- |

(186)

| (187) | Vertikal prisstyrning kan även tillämpas genom indirekta metoder, däribland incitament att använda ett minimipris eller negativa incitament att avvika från ett minimipris. Följande exempel är en icke uttömmande förteckning över sådana indirekta metoder:






  (a) | Avtal som fastställer återförsäljningsmarginaler. |
| --- | --- | --- |

(187)

(a)

Avtal som fastställer återförsäljningsmarginaler.

| (b) | Avtal som fastställer de största rabatter som återförsäljaren får bevilja från en föreskriven prisnivå. |
| --- | --- |

(b)

Avtal som fastställer de största rabatter som återförsäljaren får bevilja från en föreskriven prisnivå.

| (c) | Avtal om att leverantören ska bevilja rabatter eller återbetala reklamkostnader med villkor om att en viss prisnivå ska hållas. |
| --- | --- |

(c)

Avtal om att leverantören ska bevilja rabatter eller återbetala reklamkostnader med villkor om att en viss prisnivå ska hållas.

| (d) | Avtal om införande av lägsta annonserade priser (minimum advertised prices, MAP) som förbjuder återförsäljaren att annonsera om priser under en nivå som fastställs av leverantören. |
| --- | --- |

(d)

Avtal om införande av lägsta annonserade priser (minimum advertised prices, MAP) som förbjuder återförsäljaren att annonsera om priser under en nivå som fastställs av leverantören.

| (e) | Koppling av föreskrivna återförsäljningspriser till konkurrenternas återförsäljningspriser. |
| --- | --- |

(e)

Koppling av föreskrivna återförsäljningspriser till konkurrenternas återförsäljningspriser.

| (f) | Hot, skrämsel, varningar, straff, förseningar eller avbrott i leveranser eller avtalsuppsägningar om en viss prisnivå inte iakttas. |
| --- | --- |

(f)

Hot, skrämsel, varningar, straff, förseningar eller avbrott i leveranser eller avtalsuppsägningar om en viss prisnivå inte iakttas.

| (188) | Enligt artikel 4 a i förordning (EU) 2022/720 betraktas det inte som en särskilt allvarlig begränsning om leverantören inför ett högsta återförsäljningspris eller ett rekommenderat återförsäljningspris. Om leverantören kombinerar ett sådant högsta pris eller ett sådant rekommenderat återförsäljningspris med incitament att tillämpa en viss prisnivå eller negativa incitament att sänka försäljningspriset kan detta emellertid utgöra vertikal prisstyrning. Detta skulle till exempel vara fallet om leverantören ersätter reklamkostnader som uppstått för köparen på villkor att köparen inte avviker från det högsta återförsäljningspriset eller det rekommenderade återförsäljningspriset. Ett exempel på ett negativt incitament att sänka försäljningspriset kan vara om leverantören hotar att avbryta leveranserna om köparen avviker från det högsta eller rekommenderade återförsäljningspriset. |
| --- | --- |

(188)

| (189) | Även om lägsta annonserade priser i princip inte hindrar återförsäljaren från att sälja till ett pris som är lägre än det annonserade priset avskräcker de återförsäljaren från att sätta ett lägre försäljningspris genom att begränsa dennes möjligheter att informera potentiella kunder om tillgängliga rabatter. Därmed undanröjs en viktig parameter för priskonkurrens mellan återförsäljare. Vid tillämpningen av artikel 4 a i förordning (EU) 2022/720 kommer lägsta annonserade priser därför att behandlas som en indirekt metod för vertikal prisstyrning. |
| --- | --- |

(189)

| (190) | Direkta eller indirekta metoder för vertikal prisstyrning kan göras effektivare om de kombineras med åtgärder som syftar till att identifiera vilka återförsäljare som sänker priserna, t.ex. införande av prisövervakningssystem eller en skyldighet för återförsäljare att rapportera andra medlemmar i distributionsnätet som avviker från standardprisnivån. |
| --- | --- |

(190)

| (191) | Prisövervakning används allt flitigare inom e-handeln, där både leverantörer och återförsäljare många gånger använder programvara för prisövervakning (105). Sådan programvara ökar pristransparensen på marknaden och gör att tillverkarna effektivt kan spåra återförsäljningspriserna i sina distributionsnät (106). Den gör även att återförsäljarna kan spåra konkurrenternas priser. Prisövervakning och prisrapportering betraktas emellertid inte i sig som vertikal prisstyrning. |
| --- | --- |

(191)

| (192) | Inom ramen för ett agentavtal är det vanligen huvudmannen som fastställer försäljningspriset, eftersom det är huvudmannen som bär de kommersiella och finansiella riskerna i samband med försäljningen. Om avtalet inte uppfyller villkoren för att kategoriseras som ett agentavtal som faller utanför tillämpningsområdet för artikel 101.1 i fördraget (se framför allt punkterna (30)–(34) i dessa riktlinjer) kommer emellertid varje direkt eller indirekt skyldighet som förhindrar eller begränsar agentens möjligheter att dela sin ersättning med kunden, oavsett om ersättningen är fast eller rörlig, att betraktas som en särskilt allvarlig begränsning i den mening som avses i artikel 4 a i förordning (EU) 2022/720 (107). Agenten bör därför ha rätt att sänka det faktiska pris som betalas av kunden utan att minska huvudmannens inkomster (108). |
| --- | --- |

(192)

| (193) | Ett fullgörandeavtal innebär att leverantören ingår ett vertikalt avtal med en köpare i syfte att verkställa (fullgöra) ett leverantörsavtal som tidigare ingåtts mellan leverantören och en specifik kund. Om leverantören väljer det företag som ska tillhandahålla fullgörandetjänsterna är leverantörens införande av ett återförsäljningspris inte att betrakta som vertikal prisstyrning. I sådana fall är det återförsäljningspris som införts i fullgörandeavtalet inte någon begränsning av konkurrensen när det gäller tillhandahållandet av varorna eller tjänsterna till kunden eller av konkurrensen i samband med tillhandahållandet av fullgörandetjänsterna. Detta gäller till exempel om en kund köper varor från ett företag som är verksamt i onlineplattformsekonomin och som drivs av en grupp av oberoende återförsäljare under ett gemensamt varumärke och om det företaget fastställer priset för försäljning av varorna och vidarebefordrar beställningar till återförsäljarna för fullgörande (109). Om det däremot är kunden som väljer vilket företag som ska tillhandahålla fullgörandetjänsterna kan leverantörens införande av ett återförsäljningspris begränsa konkurrensen när det gäller tillhandahållandet av fullgörandetjänsterna. I sådana fall kan införandet av ett återförsäljningspris betraktas som vertikal prisstyrning. |
| --- | --- |

(193)

| (194) | Artikel 4 a i förordning (EU) 2022/720 är fullt tillämplig i onlineplattformsekonomin. Om ett företag tillhandahåller onlinebaserade förmedlingstjänster i den mening som avses i artikel 1.1 e i förordningen är företaget leverantör av dessa tjänster, och därför är artikel 4 a i förordningen tillämplig på begränsningar som införts av företaget för köpare av de onlinebaserade förmedlingstjänsterna med avseende på försäljningspriset för varor eller tjänster som säljs via de onlinebaserade förmedlingstjänsterna. Även om detta inte hindrar en leverantör av onlinebaserade förmedlingstjänster från att ge användarna av tjänsterna incitament att sälja sina varor eller tjänster till ett konkurrenskraftigt pris eller sänka sina priser, är införandet av ett fast eller lägsta pris för de transaktioner som leverantören av onlinebaserade förmedlingstjänster förmedlar en särskilt allvarlig begränsning i den mening som avses i artikel 4 a i förordning (EU) 2022/720. |
| --- | --- |

(194)

| (195) | Europeiska unionens domstol har vid flera tillfällen fastslagit att vertikal prisstyrning är en begränsning som har till syfte att begränsa konkurrensen i den mening som avses i artikel 101.1 i fördraget (110). Såsom anges i punkterna (179)–(181) innebär emellertid klassificeringen av en begränsning som en särskilt allvarlig begränsning eller en begränsning som har till syfte att begränsa konkurrensen inte att detta i sig strider mot artikel 101 i fördraget. Om företag anser att vertikal prisstyrning är effektivitetsfrämjande i ett enskilt fall kan de göra gällande effektivitetsvinster enligt artikel 101.3 i fördraget. |
| --- | --- |

(195)

| (196) | Vertikal prisstyrning kan begränsa inommärkeskonkurrensen och/eller mellanmärkeskonkurrensen på olika sätt:






  (a) | Vertikal prisstyrning kan underlätta samverkan mellan leverantörer genom att öka pristransparensen på marknaden, vilket gör det lättare att upptäcka om en leverantör genom att sänka priset avviker från den jämvikt som uppnåtts genom samverkanen. Denna negativa effekt är mer sannolik på marknader med fler möjligheter till samverkan, t.ex. om leverantörerna bildar ett begränsat oligopol och en betydande del av marknaden omfattas av vertikala prisstyrningsavtal. |
| --- | --- | --- |

(196)

(a)

Vertikal prisstyrning kan underlätta samverkan mellan leverantörer genom att öka pristransparensen på marknaden, vilket gör det lättare att upptäcka om en leverantör genom att sänka priset avviker från den jämvikt som uppnåtts genom samverkanen. Denna negativa effekt är mer sannolik på marknader med fler möjligheter till samverkan, t.ex. om leverantörerna bildar ett begränsat oligopol och en betydande del av marknaden omfattas av vertikala prisstyrningsavtal.

| (b) | Vertikal prisstyrning kan underlätta samverkan mellan köpare i distributionsledet, i synnerhet om den drivs av köparna. Starka eller välorganiserade köpare kan vara i stånd till att tvinga eller övertyga en eller flera av sina leverantörer att fastställa sina återförsäljningspriser över den nivå som råder vid normala konkurrensförhållanden och på så sätt hjälpa köparna att nå eller stabilisera den jämvikt som uppnåtts genom samverkanen. Vertikal prisstyrning fungerar som ett åtagande för återförsäljarna att inte avvika från den jämvikt som uppnåtts med hjälp av samverkan genom rabatterade priser. |
| --- | --- |

(b)

Vertikal prisstyrning kan underlätta samverkan mellan köpare i distributionsledet, i synnerhet om den drivs av köparna. Starka eller välorganiserade köpare kan vara i stånd till att tvinga eller övertyga en eller flera av sina leverantörer att fastställa sina återförsäljningspriser över den nivå som råder vid normala konkurrensförhållanden och på så sätt hjälpa köparna att nå eller stabilisera den jämvikt som uppnåtts genom samverkanen. Vertikal prisstyrning fungerar som ett åtagande för återförsäljarna att inte avvika från den jämvikt som uppnåtts med hjälp av samverkan genom rabatterade priser.

| (c) | I vissa fall kan vertikal prisstyrning även försvaga konkurrensen mellan tillverkare och/eller mellan detaljister, särskilt om tillverkarna använder samma återförsäljare för att distribuera sina produkter och alla eller många av dem tillämpar vertikal prisstyrning. |
| --- | --- |

(c)

I vissa fall kan vertikal prisstyrning även försvaga konkurrensen mellan tillverkare och/eller mellan detaljister, särskilt om tillverkarna använder samma återförsäljare för att distribuera sina produkter och alla eller många av dem tillämpar vertikal prisstyrning.

| (d) | Vertikal prisstyrning kan minska marginalpressen för leverantören, särskilt om en tillverkare har ett åtagandeproblem, dvs. om det ligger i tillverkarens intresse att sänka priset som tas ut av efterföljande återförsäljare. I en sådan situation kan tillverkaren föredra att gå med på vertikal prisstyrning , för att få hjälp att åta sig att inte sänka priset till efterföljande återförsäljare och för att minska sin egen marginalpress. |
| --- | --- |

(d)

Vertikal prisstyrning kan minska marginalpressen för leverantören, särskilt om en tillverkare har ett åtagandeproblem, dvs. om det ligger i tillverkarens intresse att sänka priset som tas ut av efterföljande återförsäljare. I en sådan situation kan tillverkaren föredra att gå med på vertikal prisstyrning , för att få hjälp att åta sig att inte sänka priset till efterföljande återförsäljare och för att minska sin egen marginalpress.

| (e) | Genom att motverka priskonkurrens mellan återförsäljare kan vertikal prisstyrning förebygga eller förhindra införande och utbyggnad av nya eller mer effektiva distributionsformat, vilket därmed begränsar innovationen i distributionsledet. |
| --- | --- |

(e)

Genom att motverka priskonkurrens mellan återförsäljare kan vertikal prisstyrning förebygga eller förhindra införande och utbyggnad av nya eller mer effektiva distributionsformat, vilket därmed begränsar innovationen i distributionsledet.

| (f) | Vertikal prisstyrning kan genomföras av en leverantör med marknadsinflytande för att utestänga mindre konkurrenter från marknaden. Den ökade marginal som vertikal prisstyrning kan medföra för återförsäljare kan ge dem incitament att gynna leverantörens varumärke framför konkurrerande varumärken när de ger råd till kunderna, även om det inte ligger i kundernas intresse, eller föranleda dem att inte sälja de konkurrerande varumärkena överhuvudtaget. |
| --- | --- |

(f)

Vertikal prisstyrning kan genomföras av en leverantör med marknadsinflytande för att utestänga mindre konkurrenter från marknaden. Den ökade marginal som vertikal prisstyrning kan medföra för återförsäljare kan ge dem incitament att gynna leverantörens varumärke framför konkurrerande varumärken när de ger råd till kunderna, även om det inte ligger i kundernas intresse, eller föranleda dem att inte sälja de konkurrerande varumärkena överhuvudtaget.

| (g) | Den direkta effekten av vertikal prisstyrning är att inommärkeskonkurrensen avseende pris elimineras genom att vissa eller alla återförsäljare förhindras från att sänka sina försäljningspriser för det berörda varumärket, vilket leder till en prisökning för varumärket. |
| --- | --- |

(g)

Den direkta effekten av vertikal prisstyrning är att inommärkeskonkurrensen avseende pris elimineras genom att vissa eller alla återförsäljare förhindras från att sänka sina försäljningspriser för det berörda varumärket, vilket leder till en prisökning för varumärket.

| (197) | Vertikal prisstyrning kan emellertid även leda till effektivitetsvinster, i synnerhet om den drivs av leverantören. Företag som hävdar att vertikal prisstyrning medför effektivitetsvinster måste kunna styrka detta med konkreta bevis och visa att alla villkor i artikel 101.3 är uppfyllda i det enskilda fallet (111). Nedan ges fyra exempel på sådana effektivitetsvinster.






  (a) | När en tillverkare lanserar en ny produkt kan vertikal prisstyrning vara ett effektivt sätt att förmå återförsäljarna att ta större hänsyn till tillverkarens intressen i samband med marknadsföring av produkten. Artikel 101.3 i fördraget kräver även att det inte finns några realistiska och mindre begränsande alternativa metoder för att ge återförsäljarna incitament att marknadsföra produkten. För att uppfylla det kravet kan leverantörerna, till exempel, visa att det inte är genomförbart i praktiken att genom avtal ålägga alla köpare krav på effektiv marknadsföring. Under sådana omständigheter kan införandet av fasta försäljningspriser eller minimipriser under en begränsad period för att underlätta lanseringen av den nya produkten på det hela taget anses vara konkurrensfrämjande. |
| --- | --- | --- |

(197)

(a)

När en tillverkare lanserar en ny produkt kan vertikal prisstyrning vara ett effektivt sätt att förmå återförsäljarna att ta större hänsyn till tillverkarens intressen i samband med marknadsföring av produkten. Artikel 101.3 i fördraget kräver även att det inte finns några realistiska och mindre begränsande alternativa metoder för att ge återförsäljarna incitament att marknadsföra produkten. För att uppfylla det kravet kan leverantörerna, till exempel, visa att det inte är genomförbart i praktiken att genom avtal ålägga alla köpare krav på effektiv marknadsföring. Under sådana omständigheter kan införandet av fasta försäljningspriser eller minimipriser under en begränsad period för att underlätta lanseringen av den nya produkten på det hela taget anses vara konkurrensfrämjande.

| (b) | Fasta återförsäljningspriser, och inte bara högsta återförsäljningspriser, kan vara nödvändiga för att organisera en koordinerad kortvarig lågpriskampanj (oftast 2–6 veckor), framför allt i ett distributionssystem där leverantören tillämpar ett enhetligt distributionsformat, t.ex. ett franchisesystem. I ett sådant fall, och med tanke på dess tillfälliga karaktär, kan införandet av fasta återförsäljningspriser på det hela taget anses vara konkurrensfrämjande. |
| --- | --- |

(b)

Fasta återförsäljningspriser, och inte bara högsta återförsäljningspriser, kan vara nödvändiga för att organisera en koordinerad kortvarig lågpriskampanj (oftast 2–6 veckor), framför allt i ett distributionssystem där leverantören tillämpar ett enhetligt distributionsformat, t.ex. ett franchisesystem. I ett sådant fall, och med tanke på dess tillfälliga karaktär, kan införandet av fasta återförsäljningspriser på det hela taget anses vara konkurrensfrämjande.

| (c) | Ett lägsta återförsäljningspris eller ett lägsta annonserat pris kan användas för att förhindra att en särskild återförsäljare använder en leverantörs produkt som lockvara. Om en distributör regelbundet säljer en produkt under grossistpriset kan detta skada varumärkets image och över tid reducera den totala efterfrågan på produkten och undergräva leverantörens incitament att investera i kvalitet och varumärkesimage. Att hindra en viss återförsäljare från att sälja under grossistpriset genom att ålägga denne ett riktat lägsta återförsäljningspris eller lägsta annonserat pris kan då på det hela taget anses vara konkurrensfrämjande. |
| --- | --- |

(c)

Ett lägsta återförsäljningspris eller ett lägsta annonserat pris kan användas för att förhindra att en särskild återförsäljare använder en leverantörs produkt som lockvara. Om en distributör regelbundet säljer en produkt under grossistpriset kan detta skada varumärkets image och över tid reducera den totala efterfrågan på produkten och undergräva leverantörens incitament att investera i kvalitet och varumärkesimage. Att hindra en viss återförsäljare från att sälja under grossistpriset genom att ålägga denne ett riktat lägsta återförsäljningspris eller lägsta annonserat pris kan då på det hela taget anses vara konkurrensfrämjande.

| (d) | I vissa situationer kan den extra marginal som den vertikala prisstyrningen ger göra det möjligt för detaljister att erbjuda kompletterande service före försäljning, särskilt i fråga om komplexa produkter. Om tillräckligt många kunder använder sig av dessa tjänster för att välja en produkt, men sedan köper produkten till ett lägre pris hos detaljister som inte erbjuder sådana tjänster (och därför inte har de kostnaderna), är det möjligt att detaljister som håller en hög servicenivå begränsar eller upphör med dessa tjänster, vilket ökar efterfrågan på leverantörens produkt. Leverantören måste visa att det finns risk för snålskjuts i återförsäljarledet, att fasta eller lägsta försäljningspriser skapar tillräckliga incitament för investeringar i service före försäljning och att det inte finns någon realistisk och mindre begränsande alternativ metod för att förhindra sådan snålskjuts. I denna situation är sannolikheten för att den vertikala prisstyrningen kommer att anses vara konkurrensfrämjande högre om konkurrensen mellan leverantörerna är hård, och om leverantören har begränsat marknadsinflytande. |
| --- | --- |

(d)

I vissa situationer kan den extra marginal som den vertikala prisstyrningen ger göra det möjligt för detaljister att erbjuda kompletterande service före försäljning, särskilt i fråga om komplexa produkter. Om tillräckligt många kunder använder sig av dessa tjänster för att välja en produkt, men sedan köper produkten till ett lägre pris hos detaljister som inte erbjuder sådana tjänster (och därför inte har de kostnaderna), är det möjligt att detaljister som håller en hög servicenivå begränsar eller upphör med dessa tjänster, vilket ökar efterfrågan på leverantörens produkt. Leverantören måste visa att det finns risk för snålskjuts i återförsäljarledet, att fasta eller lägsta försäljningspriser skapar tillräckliga incitament för investeringar i service före försäljning och att det inte finns någon realistisk och mindre begränsande alternativ metod för att förhindra sådan snålskjuts. I denna situation är sannolikheten för att den vertikala prisstyrningen kommer att anses vara konkurrensfrämjande högre om konkurrensen mellan leverantörerna är hård, och om leverantören har begränsat marknadsinflytande.

| (198) | Användningen av rekommenderade återförsäljningspriser eller högsta återförsäljningspriser kan omfattas av undantaget i artikel 2.1 i förordning (EU) 2022/720 om marknadsandelen för varje part i avtalet inte överstiger tröskelvärdet på 30 %, och förutsatt att det lägsta eller fasta försäljningspriset inte införs till följd av press eller incitament från någon av parterna enligt vad som anges i punkterna (187) och (188). I punkterna (199)–(201) ges vägledning om bedömningen av rekommenderade eller högsta återförsäljningspriser när marknadsandelströskeln överskrids. |
| --- | --- |

(198)

| (199) | De risker för konkurrenshämmande verkningar som förknippas med rekommenderade och högsta återförsäljningspriser är, för det första, att de kan bli ett riktmärke för återförsäljare som kan komma att följas av alla återförsäljare eller av majoriteten av dem. För det andra kan de försvaga konkurrensen eller underlätta samverkan mellan leverantörer. |
| --- | --- |

(199)

| (200) | En viktig faktor vid bedömningen av eventuella konkurrenshämmande effekter av rekommenderade och högsta återförsäljningspriser är leverantörens marknadsställning. Ju starkare marknadsställning leverantören har, desto större är risken att ett rekommenderat eller högsta återförsäljningspris leder till en mer eller mindre enhetlig tillämpning av den prisnivån av återförsäljarna, eftersom de kan ha svårt att avvika från det pris som de uppfattar som det återförsäljningspris som föredras av en så viktig leverantör. |
| --- | --- |

(200)

| (201) | Om rekommenderade eller högsta återförsäljningspriser leder till märkbara konkurrenshämmande effekter är det nödvändigt att bedöma om de uppfyller villkoren för det undantag som föreskrivs i artikel 101.3 i fördraget. När det gäller högsta återförsäljningspriser kan det vara särskilt relevant att undvika ”dubbel marginalisering” (112). Ett högsta återförsäljningspris kan även bidra till att säkerställa att leverantörens varumärke konkurrerar mer effektivt med andra varumärken som distribueras av samma återförsäljare, däribland produkter under eget varumärke. |
| --- | --- |

(201)

6.1.2.   Särskilt allvarliga begränsningar enligt artikel 4 b, c, d och e i förordning (EU) 2022/720

6.1.2.1.   Klassificering som en särskilt allvarlig begränsning enligt artikel 4 b, c, d och e i förordning (EU) 2022/720

| (202) | I artikel 4 b, c och d i förordning (EU) 2022/720 finns en förteckning över särskilt allvarliga begränsningar och undantag som är tillämpliga på olika typer av distributionssystem: exklusiv distribution, selektiv distribution respektive fri distribution. De särskilt allvarliga begränsningar som anges i artikel 4 b, c i och d i förordning (EU) 2022/720 avser avtal som, direkt eller indirekt, enskilt eller i kombination med andra faktorer under parternas kontroll, syftar till att begränsa det område inom vilket eller de kunder till vilka köparen eller dennes kunder får sälja avtalsvarorna eller avtalstjänsterna. I artikel 4 c ii och iii i förordning (EU) 2022/720 föreskrivs att i ett selektivt distributionssystem är begränsningar av korsvisa leveranser mellan de medlemmar i det selektiva distributionssystemet som är verksamma i samma eller olika handelsled, och begränsningar av aktiv eller passiv försäljning till slutanvändare av medlemmar i det selektiva distributionssystemet som är verksamma i detaljhandelsledet, särskilt allvarliga begränsningar. Artikel 4 b, c och d i förordningen är tillämplig oavsett vilken försäljningskanal som används, till exempel oberoende av om försäljningen sker offline eller online. |
| --- | --- |

(202)

| (203) | I artikel 4 e i förordning (EU) 2022/720 föreskrivs att ett vertikalt avtal som, direkt eller indirekt, enskilt eller i kombination med andra faktorer under parternas kontroll, syftar till att förhindra att internet används på ett effektivt sätt av köparen eller dennes kunder för att sälja avtalsvaror eller avtalstjänster till särskilda områden eller kunder är en särskilt allvarlig begränsning. Ett vertikalt avtal som innehåller en eller flera begränsningar av onlineförsäljning eller onlinemarknadsföring (113) som i faktisk mening hindrar köparen från att använda internet för att sälja avtalsvarorna eller avtalstjänsterna har åtminstone till syfte att begränsa passiv försäljning till slutanvändare som önskar handla på nätet och som befinner sig utanför köparens fysiska handelsområde (114). Sådana avtal omfattas därför av artikel 4 e i förordning (EU) 2022/720. Detsamma gäller vertikala avtal som inte innehåller ett direkt förbud, men som har till syfte att förhindra att internet används på ett effektivt sätt av en köpare eller dennes kunder för att sälja avtalsvarorna eller avtalstjänsterna till särskilda områden eller kunder. Detta är till exempel fallet för vertikala avtal som har till syfte att avsevärt minska den sammanlagda onlineförsäljningen av avtalsvarorna eller avtalstjänsterna, eller att begränsa slutanvändarnas möjligheter att köpa avtalsvarorna eller avtalstjänsterna online. Detta gäller även vertikala avtal som syftar till att förhindra att köparen använder en eller flera specifika onlinemarknadsföringskanaler, t.ex. sökmotorer (115) eller prisjämförelsetjänster, eller förhindra att köparen inrättar eller använder en egen onlinebutik (116). Bedömningen av huruvida en begränsning är särskilt allvarlig i den mening som avses i artikel 4 e i förordning (EU) 2022/720 kan grundas på begränsningens innehåll och sammanhang, men den får inte bero på marknadsspecifika omständigheter eller de individuella särdragen hos parterna i det vertikala avtalet. |
| --- | --- |

(203)

| (204) | De särskilt allvarliga begränsningar som avses i punkt (202) kan vara en följd av direkta skyldigheter, t.ex. skyldigheten att inte sälja till vissa områden eller kunder, eller skyldigheten att hänvisa beställningar från sådana kunder till andra återförsäljare. De kan även vara en följd av att leverantören vidtar indirekta åtgärder för att förmå köparen att inte sälja till sådana kunder, däribland genom att






  (a) | införa krav på att köparen ska begära ett förhandsgodkännande från leverantören för att få sälja till sådana kunder (117), |
| --- | --- | --- |

(204)

(a)

införa krav på att köparen ska begära ett förhandsgodkännande från leverantören för att få sälja till sådana kunder (117),

| (b) | avbryta eller minska utbetalningen av bonusar eller rabatter om köparen säljer till sådana kunder (118) eller bevilja kompensationsbetalningar till köparen om denne slutar att sälja till sådana kunder, |
| --- | --- |

(b)

avbryta eller minska utbetalningen av bonusar eller rabatter om köparen säljer till sådana kunder (118) eller bevilja kompensationsbetalningar till köparen om denne slutar att sälja till sådana kunder,

| (c) | avbryta leveransen av produkter om köparen säljer till sådana kunder, |
| --- | --- |

(c)

avbryta leveransen av produkter om köparen säljer till sådana kunder,

| (d) | begränsa eller minska de volymer som levereras, t.ex. så att volymerna motsvarar efterfrågan från kunder i vissa områden eller efterfrågan från vissa kundgrupper, |
| --- | --- |

(d)

begränsa eller minska de volymer som levereras, t.ex. så att volymerna motsvarar efterfrågan från kunder i vissa områden eller efterfrågan från vissa kundgrupper,

| (e) | hota med att häva det vertikala avtalet (119) eller inte förnya det om köparen säljer till sådana kunder, |
| --- | --- |

(e)

hota med att häva det vertikala avtalet (119) eller inte förnya det om köparen säljer till sådana kunder,

| (f) | ta ut ett högre pris av återförsäljaren för produkter som ska säljas till sådana kunder (120), |
| --- | --- |

(f)

ta ut ett högre pris av återförsäljaren för produkter som ska säljas till sådana kunder (120),

| (g) | begränsa köparens andel av försäljningen till sådana kunder, |
| --- | --- |

(g)

begränsa köparens andel av försäljningen till sådana kunder,

| (h) | hindra köparen från att använda flera språk på förpackningarna eller vid marknadsföring av produkterna (121), |
| --- | --- |

(h)

hindra köparen från att använda flera språk på förpackningarna eller vid marknadsföring av produkterna (121),

| (i) | leverans av en annan produkt i utbyte mot att köparen avslutar sin försäljning till sådana kunder, |
| --- | --- |

(i)

leverans av en annan produkt i utbyte mot att köparen avslutar sin försäljning till sådana kunder,

| (j) | betala köparen för att sluta sälja till sådana kunder, |
| --- | --- |

(j)

betala köparen för att sluta sälja till sådana kunder,

| (k) | införa en skyldighet för köparen att föra över vinsterna från sådana kunder till leverantören (122), |
| --- | --- |

(k)

införa en skyldighet för köparen att föra över vinsterna från sådana kunder till leverantören (122),

| (l) | utesluta produkter som vidaresäljs utanför köparens geografiska område, eller produkter som säljs inom köparens område av köpare i andra områden, från en EU-omfattande garantiservice som betalas av leverantören (123). |
| --- | --- |

(l)

utesluta produkter som vidaresäljs utanför köparens geografiska område, eller produkter som säljs inom köparens område av köpare i andra områden, från en EU-omfattande garantiservice som betalas av leverantören (123).

| (205) | Åtgärder som gör att en tillverkare kan kontrollera vart varorna levereras, t.ex. med hjälp av unika etiketter, särskilda språkkluster eller serienummer eller hot om genomförande av kontroller för att verifiera att köparen uppfyller andra krav (124) är inte konkurrensbegränsningar i sig. De kan emellertid anses utgöra en del av en särskilt allvarlig begränsning av köparens försäljning om de används av leverantören för att styra vart varorna ska levereras, t.ex. om de används i kombination med ett eller flera av de förfaranden som anges i punkterna (203) och (204). |
| --- | --- |

(205)

| (206) | Utöver de direkta och indirekta begränsningar som avses i punkterna (202)–(204) kan särskilt allvarliga begränsningar som är specifikt knutna till onlineförsäljning på liknande sätt vara en följd av direkta eller indirekta skyldigheter. Vid sidan av ett direkt förbud mot att använda internet för att sälja avtalsvarorna eller avtalstjänsterna är följande exempel på skyldigheter som indirekt syftar till att förhindra att internet används på ett effektivt sätt av köparen för att sälja avtalsvarorna eller avtalstjänsterna till särskilda områden eller kunder i den mening som avses i artikel 4 e i förordning (EU) 2022/720:






  (a) | Krav på att köparen ska hindra kunder i ett annat geografiskt område från att gå in på dennes webbplats eller onlinebutik eller se till att kunderna automatiskt omdirigeras till tillverkarens eller en annan återförsäljares onlinebutik. Införande av en skyldighet för köparen att erbjuda länkar till leverantörens onlinebutik eller andra återförsäljares onlinebutiker är emellertid inte en särskilt allvarlig begränsning (125). |
| --- | --- | --- |

(206)

(a)

Krav på att köparen ska hindra kunder i ett annat geografiskt område från att gå in på dennes webbplats eller onlinebutik eller se till att kunderna automatiskt omdirigeras till tillverkarens eller en annan återförsäljares onlinebutik. Införande av en skyldighet för köparen att erbjuda länkar till leverantörens onlinebutik eller andra återförsäljares onlinebutiker är emellertid inte en särskilt allvarlig begränsning (125).

| (b) | Krav på att köparen ska avbryta konsumenternas onlinetransaktioner om deras kortuppgifter visar en adress som inte ligger inom köparens geografiska område (126). |
| --- | --- |

(b)

Krav på att köparen ska avbryta konsumenternas onlinetransaktioner om deras kortuppgifter visar en adress som inte ligger inom köparens geografiska område (126).

| (c) | Krav på att köparen endast ska sälja de varor eller tjänster som omfattas av avtalet från en fysisk plats eller i fysisk närvaro av specialutbildad personal (127). |
| --- | --- |

(c)

Krav på att köparen endast ska sälja de varor eller tjänster som omfattas av avtalet från en fysisk plats eller i fysisk närvaro av specialutbildad personal (127).

| (d) | Krav på att köparen ska inhämta leverantörens förhandsgodkännande innan enskilda försäljningstransaktioner genomförs online. |
| --- | --- |

(d)

Krav på att köparen ska inhämta leverantörens förhandsgodkännande innan enskilda försäljningstransaktioner genomförs online.

| (e) | Förbud mot att köparen använder leverantörens varumärken eller märkesnamn på sin webbplats eller i sin onlinebutik. |
| --- | --- |

(e)

Förbud mot att köparen använder leverantörens varumärken eller märkesnamn på sin webbplats eller i sin onlinebutik.

| (f) | Förbud mot att köparen inrättar eller driver en eller flera onlinebutiker, oavsett om onlinebutiken ligger på köparens egen server eller på en tredjepartsserver (128). |
| --- | --- |

(f)

Förbud mot att köparen inrättar eller driver en eller flera onlinebutiker, oavsett om onlinebutiken ligger på köparens egen server eller på en tredjepartsserver (128).

| (g) | Förbud mot att köparen använder en hel onlinemarknadsföringskanal, t.ex. sökmotorer (129) eller prisjämförelsetjänster, eller begränsningar som indirekt förbjuder användning av en hel onlinemarknadsföringskanal, t.ex. en skyldighet att inte använda leverantörens varumärken eller märkesnamn för att optimera sökresultaten i sökmotorer eller en begränsning av tillhandahållandet av prisrelaterad information till prisjämförelsetjänster. Sådana begränsningar har till syfte att förhindra att internet används på ett effektivt sätt av köparen för att sälja avtalsvarorna eller avtalstjänsterna till särskilda områden eller kunder, eftersom de begränsar köparens möjligheter att rikta in sig på kunder utanför köparens fysiska handelsområde, informera dem om sina erbjudanden och locka dem till sin onlinebutik eller andra försäljningskanaler. Förbud mot att använda särskilda prisjämförelsetjänster eller sökmotorer är i regel inte en särskilt allvarlig begränsning, eftersom köparen kan använda andra tjänster för onlinemarknadsföring för att öka medvetenheten om sin försäljningsverksamhet på internet. Ett förbud mot att använda de vanligaste reklamtjänsterna i en viss onlinemarknadsföringskanal kan emellertid utgöra en särskilt allvarlig begränsning, om de övriga tjänsterna i onlinemarknadsföringskanalen inte kan locka kunder till köparens onlinebutik. |
| --- | --- |

(g)

Förbud mot att köparen använder en hel onlinemarknadsföringskanal, t.ex. sökmotorer (129) eller prisjämförelsetjänster, eller begränsningar som indirekt förbjuder användning av en hel onlinemarknadsföringskanal, t.ex. en skyldighet att inte använda leverantörens varumärken eller märkesnamn för att optimera sökresultaten i sökmotorer eller en begränsning av tillhandahållandet av prisrelaterad information till prisjämförelsetjänster. Sådana begränsningar har till syfte att förhindra att internet används på ett effektivt sätt av köparen för att sälja avtalsvarorna eller avtalstjänsterna till särskilda områden eller kunder, eftersom de begränsar köparens möjligheter att rikta in sig på kunder utanför köparens fysiska handelsområde, informera dem om sina erbjudanden och locka dem till sin onlinebutik eller andra försäljningskanaler. Förbud mot att använda särskilda prisjämförelsetjänster eller sökmotorer är i regel inte en särskilt allvarlig begränsning, eftersom köparen kan använda andra tjänster för onlinemarknadsföring för att öka medvetenheten om sin försäljningsverksamhet på internet. Ett förbud mot att använda de vanligaste reklamtjänsterna i en viss onlinemarknadsföringskanal kan emellertid utgöra en särskilt allvarlig begränsning, om de övriga tjänsterna i onlinemarknadsföringskanalen inte kan locka kunder till köparens onlinebutik.

| (207) | I motsats till de begränsningar som avses i punkt (204) kan leverantörens krav på köparen med avseende på det sätt på vilket avtalsvarorna eller avtalstjänsterna ska säljas omfattas av det undantag som föreskrivs i artikel 2.1 i förordning (EU) 2022/720, oavsett vilken typ av distributionssystem som används. Framför allt kan leverantören införa olika kvalitetskrav. I ett selektivt distributionssystem kan leverantören till exempel införa krav på minsta tillåtna storlek eller utseende på köparens butik (t.ex. med avseende på inredning, möbler, design, belysning och golvbeläggning) eller presentation av produkten (t.ex. minsta antal produkter av varumärket som ska visas eller minsta utrymme mellan produkterna) (130). |
| --- | --- |

(207)

| (208) | På liknande sätt får leverantören införa krav på köparen när det gäller det sätt på vilket avtalsvarorna eller avtalstjänsterna sska säljas online. Begränsningar av användningen av särskilda kanaler för onlineförsäljning, t.ex. onlinebaserade marknadsplatser, eller införande av kvalitetsstandarder för onlineförsäljning kan i regel omfattas av undantaget i artikel 2.1 i förordning (EU) 2022/720, oavsett vilken typ av distributionssystem som används, under förutsättning att de inte indirekt har till syfte att förhindra att internet används på ett effektivt sätt av köparen för att sälja avtalsvarorna eller avtalstjänsterna till särskilda områden eller kunder. Begränsningar av onlineförsäljning har i allmänhet inte något sådant syfte om köparen har rätt att driva sin egen onlinebutik (131) och marknadsföra online (132). I sådana fall hindras inte köparen från att använda internet på ett effektivt sätt för att sälja avtalsvarorna eller avtalstjänsterna . Följande är exempel på krav avseende onlineförsäljning som kan omfattas av undantaget i artikel 2.1 i förordningen:






  (a) | Krav som är avsedda att säkerställa kvaliteten eller ett visst utseende på köparens onlinebutik. |
| --- | --- | --- |

(208)

(a)

Krav som är avsedda att säkerställa kvaliteten eller ett visst utseende på köparens onlinebutik.

| (b) | Krav angående presentationen av de avtalsvarorna eller avtalstjänsterna i onlinebutiken (t.ex. minsta antal artiklar som visas, det sätt på vilket leverantörens varumärken eller märkesnamn visas). |
| --- | --- |

(b)

Krav angående presentationen av de avtalsvarorna eller avtalstjänsterna i onlinebutiken (t.ex. minsta antal artiklar som visas, det sätt på vilket leverantörens varumärken eller märkesnamn visas).

| (c) | Ett direkt eller indirekt förbud mot användning av onlinebaserade marknadsplatser (133). |
| --- | --- |

(c)

Ett direkt eller indirekt förbud mot användning av onlinebaserade marknadsplatser (133).

| (d) | Krav på att köparen ska driva en eller flera fysiska butiker eller utställningshallar, t.ex. som ett villkor för att bli medlem av leverantörens selektiva distributionssystem. |
| --- | --- |

(d)

Krav på att köparen ska driva en eller flera fysiska butiker eller utställningshallar, t.ex. som ett villkor för att bli medlem av leverantörens selektiva distributionssystem.

| (e) | Krav på att köparen ska sälja en absolut minsta mängd av avtalsvarorna eller avtalstjänsterna offline (i värde eller volym, men inte som andel av den totala försäljningen) för att säkerställa att de fysiska butikerna drivs på ett effektivt sätt. Detta krav kan vara samma för alla köpare eller fastställas på olika nivåer för varje köpare på grundval av objektiva kriterier, t.ex. köparens storlek i förhållande till andra köpare eller köparens geografiska placering. |
| --- | --- |

(e)

Krav på att köparen ska sälja en absolut minsta mängd av avtalsvarorna eller avtalstjänsterna offline (i värde eller volym, men inte som andel av den totala försäljningen) för att säkerställa att de fysiska butikerna drivs på ett effektivt sätt. Detta krav kan vara samma för alla köpare eller fastställas på olika nivåer för varje köpare på grundval av objektiva kriterier, t.ex. köparens storlek i förhållande till andra köpare eller köparens geografiska placering.

| (209) | Krav på att köparen ska betala ett annat grossistpris för produkter som säljs online än för produkter som säljs offline (dubbel prissättning) kan omfattas av undantaget i artikel 2.1 i förordning (EU) 2022/720, eftersom det kan skapa incitament till eller belöna en lämplig nivå av investeringar i försäljningskanaler online eller offline, under förutsättning att det inte syftar till att begränsa försäljningen till vissa områden eller kunder såsom anges i artikel 4 b, c och d i förordning (EU) 2022/720 (134). Om skillnaden i grossistpris har till syfte att förhindra att internet används på ett effektivt sätt av köparen för att sälja avtalsvarorna eller avtalstjänsterna till särskilda områden eller kunder är kravet emellertid en särskilt allvarlig begränsning i den mening som avses i artikel 4 e i förordning (EU) 2022/720. Detta skulle i synnerhet vara fallet om skillnaden i grossistpris gör att onlineförsäljningen blir olönsam eller ekonomiskt ohållbar (135), eller om dubbel prissättning används för att begränsa mängden produkter som görs tillgängliga för köparen för försäljning online (136). Omvänt kan dubbel prissättning omfattas av undantaget i artikel 2.1 i förordning (EU) 2022/720 om skillnaden i grossistpris står i rimligt förhållande till de investeringar och kostnader som köparen ådrar sig för att kunna sälja i varje kanal. På liknande sätt kan leverantören ta ut ett annat grossistpris för produkter som ska säljas genom en kombination av offline- och onlinekanaler om prisskillnaden motiveras av investeringar eller kostnader i samband med den typen av distribution. Parterna kan komma överens om en lämplig metod för att genomföra dubbel prissättning, såsom exempelvis avstämning av konton i efterhand på grundval av verklig försäljning. |
| --- | --- |

(209)

| (210) | Begränsningar av onlinemarknadsföring kan omfattas av undantaget i artikel 2.1 i förordning (EU) 2022/720, förutsatt att de inte syftar till att förhindra att köparen använder en hel onlinemarknadsföringskanal. Följande är exempel på begränsningar av onlinemarknadsföring som kan omfattas av undantaget:






  (a) | Krav på att onlinemarknadsföringen uppfyller vissa kvalitetsstandarder eller omfattar ett visst innehåll eller viss information. |
| --- | --- | --- |

(210)

(a)

Krav på att onlinemarknadsföringen uppfyller vissa kvalitetsstandarder eller omfattar ett visst innehåll eller viss information.

| (b) | Krav på att köparen inte använder tjänster från vissa leverantörer av onlineamarknadsföring som inte uppfyller vissa kvalitetsstandarder. |
| --- | --- |

(b)

Krav på att köparen inte använder tjänster från vissa leverantörer av onlineamarknadsföring som inte uppfyller vissa kvalitetsstandarder.

| (c) | Krav på att köparen inte använder leverantörens varumärke i domännamnet på sin onlinebutik. |
| --- | --- |

(c)

Krav på att köparen inte använder leverantörens varumärke i domännamnet på sin onlinebutik.

6.1.2.2.   Skillnad mellan aktiv försäljning och passiv försäljning

| (211) | I artikel 4 i förordning (EU) 2022/720 görs åtskillnad mellan begränsningar av aktiv försäljning och begränsningar av passiv försäljning inom ramen för exklusiva distributionssystem. Artikel 1.1 l och m i förordning (EU) 2022/720 innehåller definitioner av aktiv och passiv försäljning. |
| --- | --- |

(211)

| (212) | I artikel 1.1 m i förordning (EU) 2022/720 fastställs, när det gäller försäljning till kunder i ett exklusivt tilldelat område eller en exklusivt tilldelad kundgrupp, att försäljning till kunder som inte har sökts upp aktivt av försäljaren är passiv försäljning. Till exempel är inrättandet av en onlinebutik en form av passiv försäljning, eftersom det är ett sätt att ge potentiella kunder möjlighet att nå säljaren. Driften av en onlinebutik kan få effekter som sträcker sig utanför säljarens fysiska handelsområde, bland annat genom att möjliggöra för kunder i andra områden eller kundgrupper att göra inköp online. Sådana inköp (inbegripet leveransen av produkterna) utgör emellertid passiv försäljning, under förutsättning att säljaren inte aktivt söker upp den specifika kunden eller det område eller den kundgrupp som kunden tillhör. Detsamma gäller om en kund väljer att hålla sig automatiskt underrättad av säljaren och denna information leder till försäljning. Likaså är användning av sökmotoroptimering, dvs. verktyg eller teknik som förbättrar onlinebutikens synlighet eller rangordning i sökmotorer, eller erbjudande om en app i en appbutik, i princip sätt att ge potentiella kunder möjlighet att nå säljaren och räknas därmed som former av passiv försäljning. |
| --- | --- |

(212)

| (213) | Omvänt fastställs i artikel 1.1 l i förordning (EU) 2022/720, när det gäller försäljning till kunder i ett exklusivt tilldelat område eller till en exklusivt tilldelad kundgrupp , att ett erbjudande i en onlinebutik om ett annat språkalternativ än det språk som vanligen används i det område där återförsäljaren är etablerad som regel är en indikation på att säljaren inriktar sig på det område där språket vanligen talas och därmed utgör aktiv försäljning (137). Om en onlinebutik har engelska som språkalternativ är detta emellertid inte någon indikation på att säljaren riktar sig till engelsktalande länder, eftersom engelska förstås och talas allmänt i hela unionen. På liknande sätt betraktas inrättandet av en onlinebutik med en toppdomän som motsvarar ett annat område än det där säljaren är etablerad som en form av aktiv försäljning till det området, medan en onlinebutik med ett allmänt och icke landsspecifikt domännamn är en form av passiv försäljning. |
| --- | --- |

(213)

| (214) | Enligt artikel 1.1 l i förordning (EU) 2022/720 är försäljning aktiv om den är en följd av aktiv kundkontakt genom besök, brev, e-post, samtal eller andra former av direkt kommunikation. Riktad annonsering eller marknadsföring är en form av aktiv försäljning. Tjänster för onlinemarknadsföring ger ofta säljaren möjlighet att välja vilka områden eller kundkategorier onlinemarknadsföringen ska täcka. Detta gäller till exempel annonsering i sökmotorer och annan annonsering online, exempelvis på webbplatser, i appbutiker eller i sociala medier, under förutsättning att marknadsföringstjänsten gör det möjligt för annonsören att rikta in sig på kunder utifrån deras särskilda egenskaper, däribland deras geografiska plats eller personliga profil. Om säljaren däremot riktar onlinemarknadsföringen till kunder i sitt eget område eller sin egen kundgrupp, och det inte går att förhindra att kunder i andra områden eller kundgrupper tar del av den, är det en form av passiv försäljning. Exempel på sådan allmän annonsering är sponsrat innehåll på en webbplats tillhörande en lokal eller nationell dagstidning, vilket alla besökare kan komma åt, eller användning av prisjämförelsetjänster med allmänna och icke landsspecifika domännamn. Om sådan allmän annonsering görs på språk som inte vanligen används i säljarens område eller på webbplatser med en toppdomän som motsvarar områden utanför säljarens område, utgör det i stället aktiv försäljning till dessa andra områden. |
| --- | --- |

(214)

| (215) | Deltagande i offentlig upphandling är en form av passiv försäljning, oavsett vilken typ av förfarande som används (t.ex. öppet förfarande, selektivt förfarande etc.). Denna klassificering är förenlig med syftena med lagstiftningen om offentlig upphandling, bl.a. att underlätta inommärkeskonkurrens. Därför är ett vertikalt avtal som begränsar en köpares möjligheter att delta i offentlig upphandling en särskilt allvarlig begränsning i den mening som avses i artikel 4 b, c och d i förordning (EU) 2022/720. Likaså är besvarande av en anbudsinfordran som utfärdats av ett icke-offentligt organ en form av passiv försäljning. En sådan anbudsinfordran är en form av spontan förfrågan från en kund riktad till flera potentiella säljare, och därför är lämnande av ett anbud som svar på en anbudsinfordran från ett icke-offentligt organ en form av passiv försäljning. |
| --- | --- |

(215)

6.1.2.3.   Särskilt allvarliga begränsningar med avseende på specifika distributionssystem

| (216) | I artikel 4 b, c och d i förordning (EU) 2022/720 finns en förteckning över särskilt allvarliga begränsningar och undantag som är tillämpliga beroende på vilken typ av distributionssystem som används av leverantören, dvs. exklusiv distribution , selektiv distribution eller fri distribution. |
| --- | --- |

(216)

6.1.2.3.1.   Om leverantören använder ett exklusivt distributionssystem

| (217) | Den särskilt allvarliga begränsning som fastställs i artikel 4 b i förordning (EU) 2022/720 gäller avtal som, direkt eller indirekt, har till syfte att begränsa det område inom vilket, eller de kunder till vilka, en köpare som har tilldelats ett exklusivt område eller en exklusiv kundgrupp aktivt eller passivt får sälja avtalsvarorna eller avtalstjänsterna. |
| --- | --- |

(217)

| (218) | Det finns fem undantag till den särskilt allvarliga begränsning som fastställs i artikel 4 b i förordning (EU) 2022/720. |
| --- | --- |

(218)

| (219) | För det första innebär artikel 4 b i i förordning (EU) 2022/720 att leverantören får begränsa ensamåterförsäljarens aktiva försäljning till ett område eller en kundgrupp som tilldelats exklusivt till högst fem köpare eller som förbehållits leverantören. För att bevara deras investeringsincitament måste leverantören skydda sina ensamåterförsäljare mot aktiv försäljning, däribland riktad onlinemarknadsföring, till deras exklusiva område eller till deras exklusiva kundgrupp av alla leverantörens övriga köpare. |
| --- | --- |

(219)

| (220) | Ensamåterförsäljarnas investeringsincitament kan även undergrävas av aktiv försäljning av kunder till leverantörens övriga köpare. Enligt artikel 4 b i i förordning (EU) 2022/720 kan leverantören därför kräva att övriga köpare begränsar sina direkta kunders aktiva försäljning till områden eller till kundgrupper som leverantören exklusivt har tilldelat andra återförsäljare eller förbehållit sig själv. Leverantören får emellertid inte kräva att dessa övriga köpare överför begränsningen av aktiv försäljning till kunder längre ner i distributionskedjan. |
| --- | --- |

(220)

| (221) | Leverantören får kombinera tilldelningen av ett exklusivt område och en exklusiv kundgrupp genom att till exempel utse en ensamåterförsäljare för en viss kundgrupp i ett specifikt område. |
| --- | --- |

(221)

| (222) | Skyddet av exklusivt tilldelade områden eller kundgrupper är inte absolut. För att förhindra uppdelning av marknaden får passiv försäljning till sådana områden eller kundgrupper inte begränsas. Artikel 4 b i förordning (EU) 2022/720 är endast tillämplig på begränsningar som införs gentemot köparen. Leverantören får därför själv godta begränsningar av försäljning, både online och offline, till det exklusiva området eller till vissa eller alla kunder som tillhör en exklusiv kundgrupp. Begränsningar av passiv försäljning till slutanvändare kan dock under vissa omständigheter vara ogiltiga i enlighet med artikel 6.2 i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2018/302 (138). |
| --- | --- |

(222)

| (223) | För det andra innebär artikel 4 b ii i förordning (EU) 2022/720 att en leverantör som använder ett exklusivt distributionssystem i ett visst område och ett selektivt distributionssystem i ett annat område får begränsa sina ensamåterförsäljares aktiva eller passiva försäljning till icke auktoriserade återförsäljare i det område där leverantören redan använder ett selektivt distributionssystem eller som leverantören har reserverat för användning av ett sådant system. Leverantören får även kräva att ensamåterförsäljarna på liknande sätt begränsar sina kunders möjligheter att bedriva aktiv och passiv försäljning till icke auktoriserade återförsäljare i områden där leverantören använder ett selektivt distributionssystem eller som leverantören har reserverat i detta syfte. Möjligheten att överföra begränsningar av aktiv och passiv försäljning till aktörer längre ner i distributionskedjan i detta scenario är avsedd att skydda de selektiva distributionssystemens slutna karaktär. |
| --- | --- |

(223)

| (224) | För det tredje ger artikel 4 b iii i förordning (EU) 2022/720 en leverantör möjlighet att begränsa etableringsorten för den köpare till vilken leverantören har tilldelat ett exklusivt område eller en exklusiv kundgrupp (lokaliseringsklausul). Det innebär att leverantören får kräva att köparen begränsar sina försäljningsställen och lagerlokaler till en viss adress, en viss plats eller ett visst område. När det gäller mobila försäljningsställen får avtalet ange ett område utanför vilket försäljningsstället inte får drivas. En återförsäljares inrättande och användning av en onlinebutik likställs emellertid inte med öppnande av ett fysiskt försäljningsställe och kan därmed inte begränsas (139). |
| --- | --- |

(224)

| (225) | För det fjärde ger artikel 4 b iv i förordning (EU) 2022/720 en leverantör möjlighet att begränsa aktiv och passiv försäljning av en exklusiv grossist till slutanvändare, så att leverantören kan hålla grossistledet och detaljistledet åtskilda. Detta undantag innefattar en möjlighet för leverantören att tillåta att grossisten säljer till vissa slutanvändare (t.ex. några få stora kunder) samtidigt som och samtidigt förbjuda försäljning till alla övriga slutanvändare förbjuds (140). |
| --- | --- |

(225)

| (226) | För det femte innebär artikel 4 b v i förordning (EU) 2022/720 att en leverantör kan begränsa möjligheten för en ensamåterförsäljare att aktivt eller passivt sälja komponenter för införlivande till sådana konkurrenter till leverantören som skulle använda dem för att tillverka samma typ av varor som de som tillverkas av leverantören. Med komponent avses alla mellanprodukter, och med införlivande avses all användning av insatsvaror för att producera varor. |
| --- | --- |

(226)

6.1.2.3.2.   Om leverantören använder ett selektivt distributionssystem

| (227) | Den särskilt allvarliga begränsning som fastställs i artikel 4 c i i förordning (EU) 2022/720 gäller avtal som, direkt eller indirekt, har till syfte att begränsa det område inom vilket, eller de kunder till vilka, medlemmarna i ett selektivt distributionssystem (auktoriserade återförsäljare) aktivt eller passivt får sälja avtalsvarorna eller avtalstjänsterna. Detta inbegriper begränsningar av aktiv eller passiv försäljning till slutanvändare som en leverantör ålägger auktoriserade återförsäljare som är verksamma i detaljistledet. |
| --- | --- |

(227)

| (228) | Det finns fem undantag till den särskilt allvarliga begränsning som fastställs i artikel 4 c i i förordning (EU) 2022/720. |
| --- | --- |

(228)

| (229) | Det första undantaget gäller begränsningar av auktoriserade återförsäljares möjligheter att sälja utanför det selektiva distributionssystemet. Det gör att leverantören kan begränsa aktiv försäljning, däribland riktad onlinemarknadsföring, av auktoriserade återförsäljare till andra områden eller kundgrupper som tilldelats exklusivt till andra återförsäljare eller förbehållits leverantören. Leverantören får även kräva att den auktoriserade återförsäljaren inför sådana tillåtna begränsningar av aktiv försäljning för återförsäljarens direkta kunder. Skyddet av sådana exklusivt tilldelade områden eller kundgrupper är emellertid inte absolut, eftersom leverantören inte får begränsa passiv försäljning inom sådana områden eller till sådana kundgrupper. |
| --- | --- |

(229)

| (230) | Det andra undantaget innebär att leverantören kan begränsa möjligheten för de auktoriserade återförsäljarna och deras kunder att bedriva aktiv eller passiv försäljning till icke auktoriserade återförsäljare i ett område där leverantören använder ett selektivt distributionssystem. |
| --- | --- |

(230)

| (231) | Det tredje undantaget innebär att leverantören kan införa en lokaliseringsklausul för sina auktoriserade återförsäljare, för att hindra dem från att bedriva sin verksamhet från andra lokaler eller öppna nya försäljningsställen på andra platser. Det innebär att rätten att omfattas av gruppundantaget i förordning (EU) 2022/720 inte återkallas om återförsäljaren samtycker till att begränsa sina försäljningsställen och lagerlokaler till en viss adress, en viss plats eller ett visst område. När det gäller mobila försäljningsställen får avtalet ange ett område utanför vilket försäljningsstället inte får drivas. Återförsäljarens inrättande och användning av en onlinebutik likställs emellertid inte med öppnande av ett fysiskt försäljningsställe och kan därmed inte begränsas (141). |
| --- | --- |

(231)

| (232) | Det fjärde undantaget ger leverantören möjlighet att begränsa aktiv och passiv försäljning av en auktoriserad grossist till slutanvändare, så att leverantören kan hålla grossistledet och detaljistledet åtskilda. Detta undantag medför att leverantören kan tillåta att grossisten säljer till vissa slutanvändare (t.ex. några få stora kunder) och samtidigt förbjuda försäljning till alla övriga slutanvändare (142). |
| --- | --- |

(232)

| (233) | Det femte undantaget innebär att leverantören kan begränsa möjligheten för en auktoriserad återförsäljare att aktivt eller passivt sälja komponenter för införlivande till sådana konkurrenter till leverantören som skulle använda dem för att tillverka samma typ av varor som de som tillverkas av leverantören. Med komponent avses alla mellanprodukter, och med införlivande avses all användning av insatsvaror för att producera varor. |
| --- | --- |

(233)

| (234) | Den särskilt allvarliga begränsning som fastställs i artikel 4 c iii i förordning (EU) 2022/720 gäller begränsning av aktiv eller passiv försäljning till slutanvändare av medlemmar i ett selektivt distributionsnät som är verksamma i detaljhandelsledet. Detta innebär att leverantören inte får begränsa sina auktoriserade återförsäljares försäljning till slutanvändare, eller till inköpsagenter som agerar på uppdrag av slutanvändarna, såvida inte slutanvändarna befinner sig i ett område eller tillhör en kundgrupp som exklusivt har tilldelats en annan återförsäljare eller förbehållits leverantören i ett område där leverantören använder ett exklusivt distributionssystem(se artikel 4 c i 1 i förordningen och punkt (229)). Detta utesluter emellertid inte möjligheten att förbjuda de auktoriserade återförsäljarna att bedriva verksamhet från en icke auktoriserad etableringsort (se artikel 4 c i 3 i förordningen och punkt (231) i dessa riktlinjer). |
| --- | --- |

(234)

| (235) | En leverantör som använder ett selektivt distributionssystem får välja sina auktoriserade återförsäljare på grundval av kvalitativa och/eller kvantitativa kriterier. Varje kvalitativt kriterium måste i regel fastställas för både online- och offlinekanaler. Med tanke på att kanalerna för onlineförsäljning och offlineförsäljning har olika egenskaper får en leverantör som använder ett selektivt distributionssystem emellertid införa kriterier för onlineförsäljning för sina auktoriserade återförsäljare som inte är likvärdiga med de som införts för försäljning i fysiska butiker, under förutsättning att de krav som införts för onlineförsäljning inte indirekt syftar till att förhindra att internet används på ett effektivt sätt av köparen för att sälja avtalsvarorna eller avtalstjänsterna till särskilda områden eller kunder. En leverantör får till exempel införa krav för att säkerställa kvalitetsstandarder för onlineförsäljning, däribland krav på att inrätta och driva en nätbaserad kundservice, täcka kostnaderna för kunder som lämnar tillbaka inköpta produkter eller använda säkra betalningssystem. På liknande sätt får en leverantör fastställa olika kriterier för hållbar utveckling av kanalerna för onlineförsäljning och offlineförsäljning. En leverantör kan till exempel kräva miljövänliga försäljningsställen eller användning av cykelleveranser. |
| --- | --- |

(235)

| (236) | Kombinationen av selektiv distribution och exklusiv dstribution inom samma område kan inte omfattas av undantaget i artikel 2.1 i förordning (EU) 2022/720, inte ens när leverantören använder exklusiv distribution på grossistnivå och selektiv distribution på detaljistnivå. Skälet är att en sådan kombination skulle kräva att de auktoriserade återförsäljarna godtar särskilt allvarliga begränsningar i den mening som avses i artikel 4 b eller c i förordning (EU) 2022/720, t.ex. begränsningar av aktiv försäljning till områden eller kunder som inte har tilldelats exklusivt, begränsningar av aktiv eller passiv försäljning till slutanvändare (143) eller begränsningar av korsvisa leveranser mellan auktoriserade återförsäljare (144). Leverantören får emellertid förbinda sig att endast leverera till vissa auktoriserade återförsäljare t.ex. i vissa delar av det område där det selektiva distributionssystemet används, eller att inte bedriva någon direkt försäljning i det området (145). Enligt det tredje undantaget till artikel 4 c i i förordning (EU) 2022/720 får leverantören också införa en lokaliseringsklausul för sina auktoriserade återförsäljare. |
| --- | --- |

(236)

| (237) | Den särskilt allvarliga begränsning som anges i artikel 4 c ii i förordning (EU) 2022/720 avser en begränsning av korsvisa leveranser mellan auktoriserade återförsäljare i ett selektivt distributionssystem. Detta innebär att leverantören inte får förhindra aktiv eller passiv försäljning mellan sina auktoriserade återförsäljare, vilka måste få fortsätta att köpa in avtalsprodukterna från andra auktoriserade återförsäljare inom nätverket som bedriver verksamhet i samma eller andra handelsled (146). Selektiv distribution kan således inte kombineras med vertikala begränsningar som syftar till att tvinga återförsäljare att endast köpa in avtalsprodukterna från en viss källa. Det innebär även att leverantören i ett selektivt distributionssystem inte får begränsa de auktoriserade grossisternas försäljning till auktoriserade återförsäljare. |
| --- | --- |

(237)

6.1.2.3.3.   Om leverantören använder ett fritt distributionssystem

| (238) | Den särskilt allvarliga begränsning som fastställs i artikel 4 d i förordning (EU) 2022/720 gäller avtal eller samordnade förfaranden som, direkt eller indirekt, har till syfte att begränsa det område inom vilket, eller de kunder till vilka, en köpare i ett fritt distributionssystem aktivt eller passivt får sälja avtalsvarorna eller avtalstjänsterna (147). |
| --- | --- |

(238)

| (239) | Det finns fem undantag till den särskilt allvarliga begränsning som fastställs i artikel 4 d i förordning (EU) 2022/720. |
| --- | --- |

(239)

| (240) | För det första innebär artikel 4 d i i förordning (EU) 2022/720 att leverantören får begränsa aktiv försäljning, däribland riktad onlinemarknadsföring, som bedrivs av köparen i områden eller till kundgrupper som exklusivt tilldelats andra köpare eller förbehållits leverantören. Leverantören får även kräva att köparen inför sådana tillåtna begränsningar av aktiv försäljning för köparens direkta kunder. Skyddet av sådana exklusivt tilldelade områden eller kundgrupper är emellertid inte absolut, eftersom leverantören inte får begränsa passiv försäljning i sådana områden eller till sådana kundgrupper. |
| --- | --- |

(240)

| (241) | För det andra innebär artikel 4 d ii i förordning (EU) 2022/720 att leverantören får begränsa köparens möjligheter och kräva att köparen begränsar sina kunders möjligheter att aktivt eller passivt sälja till icke auktoriserade återförsäljare i ett område där leverantören använder ett selektivt distributionssystem eller som leverantören har reserverat för användning av ett sådant system. Begränsningen kan omfatta aktiv eller passiv försäljning i alla handelsled. |
| --- | --- |

(241)

| (242) | För det tredje kan leverantören, enligt artikel 4 d iii i förordning (EU) 2022/720, införa en lokaliseringsklausul för att begränsa köparens etableringsort. Det innebär att leverantören får kräva att köparen begränsar sina försäljningsställen och lagerlokaler till en viss adress, en viss plats eller ett visst område. När det gäller mobila försäljningsställen får avtalet ange ett område utanför vilket försäljningsstället inte får drivas. Köparens inrättande och användning av en onlinebutik likställs emellertid inte med öppnande av ett fysiskt försäljningsställe och kan därmed inte begränsas (148). |
| --- | --- |

(242)

| (243) | För det fjärde ger artikel 4 d iv i förordning (EU) 2022/720 leverantören möjlighet att begränsa en grossists aktiva och passiva försäljning till slutanvändare, så att leverantören kan hålla grossistledet och detaljistledet åtskilda. Detta undantag gör att leverantören kan tillåta grossisten att sälja till vissa slutanvändare (t.ex. några få stora kunder) och samtidigt förbjuda grossisten från att sälja till andra slutanvändare (149). |
| --- | --- |

(243)

| (244) | För det femte innebär artikel 4 d v i förordning (EU) 2022/720 att leverantören kan begränsa möjligheten för en köpare att aktivt eller passivt sälja komponenter för införlivande till sådana konkurrenter till leverantören som skulle använda dem för att tillverka samma typ av varor som de som tillverkas av leverantören. Med komponent avses alla mellanprodukter, och med införlivande avses all användning av insatsvaror för att producera varor. |
| --- | --- |

(244)

6.1.3.   Begränsningar av försäljningen av reservdelar

| (245) | Den särskilt allvarliga begränsning som anges i artikel 4 f i förordning (EU) 2022/720 gäller avtal som hindrar eller begränsar slutanvändares, självständiga reparatörers, grossisters och tjänsteleverantörers tillgång till reservdelar direkt från reservdelstillverkaren. Ett avtal mellan en reservdelstillverkare och en köpare som införlivar reservdelarna i sina egna produkter (t.ex. tillverkare av originalutrustning) får varken direkt eller indirekt hindra eller begränsa reservdelstillverkarens försäljning av dessa reservdelar till slutanvändare, självständiga reparatörer, grossister eller tjänsteleverantörer. Indirekta begränsningar kan framför allt uppstå om reservdelstillverkaren åläggs begränsningar när det gäller att tillhandahålla teknisk information och särskild utrustning som är nödvändig för att slutanvändare, självständiga reparatörer eller tjänsteleverantörer ska kunna använda reservdelarna. Avtalet får emellertid innehålla begränsningar av leveranserna av reservdelar till de reparatörer eller tjänsteleverantörer som tillverkaren av originalutrustning har anförtrott reparation eller underhåll av sina egna produkter. Detta innebär även att tillverkaren av originalutrustning kan kräva att medlemmar i det egna reparations- och servicenätet köper reservdelar från tillverkaren av originalutrustning själv eller från andra medlemmar i dess selektiva distributionssystem, om ett sådant system används. |
| --- | --- |

(245)

6.2.   Begränsningar som är uteslutna från förordning (EU) 2022/720

| (246) | Enligt artikel 5 i förordning (EU) 2022/720 utesluts vissa skyldigheter som ingår i vertikala avtal från gruppundantaget, oavsett om de tröskelvärden för marknadsandelar som fastställs i artikel 3.1 i förordningen överskrids eller inte. I artikel 5 i förordningen fastställs framför allt skyldigheter för vilka det inte kan antas med tillräcklig visshet att de uppfyller villkoren i artikel 101.3 i fördraget. Det finns emellertid inte någon presumtion om att de skyldigheter som anges i artikel 5 i förordningen omfattas av artikel 101.1 i fördraget eller att de inte uppfyller villkoren i artikel 101.3 i fördraget. Det faktum att dessa skyldigheter utesluts från gruppundantaget innebär endast att de är föremål för en individuell bedömning enligt artikel 101 i fördraget. Till skillnad från artikel 4 i förordning (EU) 2022/720 är uteslutningen av en skyldighet från gruppundantaget enligt artikel 5 i förordningen dessutom begränsad till den specifika skyldigheten, under förutsättning att skyldigheten i fråga kan avskiljas från resten av det vertikala avtalet. I sådana fall omfattas den återstående delen av det vertikala avtalet fortfarande av gruppundantaget. |
| --- | --- |

(246)

6.2.1.   Konkurrensklausuler med en giltighetstid som överstiger fem år

| (247) | Enligt artikel 5.1 a i förordning (EU) 2022/720 är konkurrensklausuler med en giltighetstid som överstiger fem år uteslutna från gruppundantaget. Enligt definitionen i artikel 1.1 f i förordning (EU) 2022/720 är konkurrensklausuler arrangemang som gör att köparen måste göra minst 80 % av sina totala inköp av avtalsvarorna eller avtalstjänsterna och av varor eller tjänster som är utbytbara med dessa under föregående kalenderår hos leverantören eller hos ett annat företag som leverantören utsett. Detta innebär att köparen hindras från att köpa in konkurrerande varor eller tjänster eller att sådana inköp begränsas till mindre än 20 % av köparens totala inköp. Om det inte finns några relevanta uppgifter om köparens inköp under kalenderåret före ingåendet av det vertikala avtalet får köparens bästa uppskattning av de totala årliga behoven användas i stället. Verkliga inköpsuppgifter bör emellertid användas så fort de finns tillgängliga. |
| --- | --- |

(247)

| (248) | Konkurrensklausuler kan inte omfattas av gruppundantaget om deras varaktighet är obegränsad eller överstiger fem år. Konkurrensklausuler som underförstått fortsätter att gälla efter femårsperiodens utgång kan omfattas av gruppundantaget under förutsättning att köparen kan omförhandla eller avsluta det vertikala avtal där klausulen ingår med en rimlig uppsägningstid och till en rimlig kostnad, så att köparen på ett effektivt sätt kan byta leverantör när femårsperioden har löpt ut. Om det vertikala avtalet exempelvis innehåller en konkurrensklausul med en varaktighet på fem år, och om leverantören ger köparen ett lån, får återbetalningen av lånet inte hindra köparen från att säga upp konkurrensklausulen i slutet av femårsperioden. På liknande sätt gäller att om leverantören tillhandahåller köparen utrustning som inte är avtalsspecifik, bör köparen ha möjlighet att överta utrustningen till marknadsvärdet när konkurrensklausulen löper ut. |
| --- | --- |

(248)

| (249) | Enligt artikel 5.2 i förordning (EU) 2022/720 gäller konkurrensklausulernas begränsning på fem år inte om köparen säljer avtalsvarorna eller avtalstjänsterna från lokaler och mark som ägs av leverantören eller som leverantören hyr av en tredje part som inte har någon anknytning till köparen. I sådana fall får konkurrensklausulen tillämpas under en längre tidsperiod, under förutsättning att den inte överstiger den period under vilken köparen besitter lokalerna. Orsaken till detta undantag är att det i regel är orimligt att vänta sig att en leverantör ska tillåta att konkurrerande produkter säljs från lokaler och mark som ägs av leverantören utan dennes tillstånd. I analogi med detta gäller samma principer om köparen bedriver sin verksamhet på ett rörligt försäljningsställe som leverantören äger eller hyr av en tredje part som inte har någon anknytning till köparen. Konstruerade ägandeförhållanden, t.ex. om återförsäljaren överför sin äganderätt till mark och lokaler till leverantören endast för en begränsad period i syfte att kringgå begränsningen på fem år, kan inte omfattas av detta undantag. |
| --- | --- |

(249)

6.2.2.   Konkurrensklausuler som gäller efter att avtalet har löpt ut

| (250) | Enligt artikel 5.1 b i förening med artikel 5.3 i förordning (EU) 2022/720 omfattas konkurrensklausuler som gäller för köparen efter att avtalet har löpt ut inte av gruppundantaget, såvida inte samtliga av följande villkor är uppfyllda:






  (a) | Klausulen är oundgängligen nödvändig för att skydda know-how som leverantören har överfört till köparen. |
| --- | --- | --- |

(250)

(a)

Klausulen är oundgängligen nödvändig för att skydda know-how som leverantören har överfört till köparen.

| (b) | Klausulen är begränsad till det försäljningsställe varifrån köparen har bedrivit verksamhet under avtalsperioden. |
| --- | --- |

(b)

Klausulen är begränsad till det försäljningsställe varifrån köparen har bedrivit verksamhet under avtalsperioden.

| (c) | Klausulen är begränsad till en period på högst ett år. |
| --- | --- |

(c)

Klausulen är begränsad till en period på högst ett år.

| (251) | Ifrågavarande know-how måste vara hemlig, väsentlig och identifierad i den mening som avses i artikel 1.1 j i förordning (EU) 2022/720, och den måste framför allt omfatta information som är viktig och till nytta för köparen när det gäller användning, försäljning eller återförsäljning av avtalsvarorna eller avtalstjänsterna. |
| --- | --- |

(251)

6.2.3.   Konkurrensklausuler som ålagts medlemmar i ett selektivt distributionssystem

| (252) | I artikel 5.1 c i förordning (EU) 2022/720 behandlas försäljning av konkurrerande varor eller tjänster i ett selektivt distributionssystem. Det undantag som föreskrivs genom artikel 2.1 i förordningen är tillämpligt på kombinationen av selektiv distribution och en konkurrensklausul som ålägger auktoriserade återförsäljare att inte sälja konkurrerande varumärken. Om leverantören hindrar sina auktoriserade återförsäljare, antingen direkt eller indirekt, från att köpa produkter för återförsäljning från en eller flera specifika konkurrerande leverantörer, är en sådan klausul emellertid utesluten från gruppundantaget. Skälen till detta är att undvika en situation där ett antal leverantörer som använder samma försäljningsställen inom ett selektivt distributionssystem hindrar en eller flera specifika konkurrenter från att använda dessa försäljningsställen för att distribuera sina produkter. Ett sådant scenario skulle kunna leda till en utestängning av en konkurrerande leverantör genom en form av kollektiv bojkott. |
| --- | --- |

(252)

6.2.4.   Plattformsöverskridande paritetsklausuler på detaljistnivå

| (253) | Det fjärde begränsning som är utesluten från gruppundantaget enligt artikel 5.1 d i förordning (EU) 2022/720 är plattformsöverskridande paritetsklausuler på detaljistnivå, vilka införs av leverantörer av onlinebaserade förmedlingstjänster, nämligen direkta eller indirekta klausuler som innebär att köpare av dessa tjänster inte får erbjuda, sälja eller återförsälja varor eller tjänster till slutanvändare enligt mer gynnsamma villkor via konkurrerande onlinebaserade förmedlingstjänster. Villkoren kan gälla priser, lager eller tillgänglighet eller det kan röra sig om andra försäljnings. En paritetsklausul på detaljistnivå kan vara resultatet av en avtalsklausul eller andra direkta eller indirekta åtgärder, däribland användning av differentierad prissättning eller incitament vars tillämpning beror på de villkor enligt vilka köparen av de onlinebaserade förmedlingstjänsterna erbjuder varor eller tjänster till slutanvändare via konkurrerande onlinebaserade förmedlingstjänster. Om leverantören av onlinebaserade förmedlingstjänster till exempel erbjuder bättre synlighet för köparens varor eller tjänster på leverantörens webbplats, eller tillämpar en lägre provisionssats beroende på om köparen garanterar villkorsparitet i förhållande till konkurrerande leverantörer av sådana tjänster, utgör detta en pattformsöverskridande paritetsklausul på detaljistnivå. |
| --- | --- |

(253)

| (254) | Alla andra typer av paritetsklausuler kan omfattas av undantaget i artikel 2.1 i förordning (EU) 2022/720. Detta gäller till exempel






  (a) | paritetsklausuler på detaljistnivå avseende kanaler för direktförsäljning för köpare av onlinebaserade förmedlingstjänster (s.k. snäva paritetsklausuler), |
| --- | --- | --- |

(254)

(a)

paritetsklausuler på detaljistnivå avseende kanaler för direktförsäljning för köpare av onlinebaserade förmedlingstjänster (s.k. snäva paritetsklausuler),

| (b) | paritetsklausuler som avser de villkor enligt vilka varor eller tjänster erbjuds till företag som inte är slutanvändare, |
| --- | --- |

(b)

paritetsklausuler som avser de villkor enligt vilka varor eller tjänster erbjuds till företag som inte är slutanvändare,

| (c) | paritetsklausuler som avser de villkor enligt vilka tillverkare, grossister eller detaljister köper varor eller tjänster som insatsvaror (s.k. klausuler om mest gynnade kunder). |
| --- | --- |

(c)

paritetsklausuler som avser de villkor enligt vilka tillverkare, grossister eller detaljister köper varor eller tjänster som insatsvaror (s.k. klausuler om mest gynnade kunder).

| (255) | I avsnitt 8.2.5 ges vägledning för bedömningen av paritetsklausuler i enskilda fall där förordning (EU) 2022/720 inte är tillämplig. |
| --- | --- |

(255)

7.   ÅTERKALLELSE OCH ICKE-TILLÄMPNING

7.1.   Återkallelse av rätten att omfattas av förordning (EU) 2022/720

| (256) | Såsom anges i artikel 6.1 i förordning (EU) 2022/720 får kommissionen återkalla rätten att omfattas av förordning (EU) 2022/720 enligt artikel 29.1 i förordning (EG) nr 1/2003 om den anser att ett vertikalt avtal, på vilket förordning (EU) 2022/720 är tillämplig, i ett enskilt fall har vissa effekter som är oförenliga med artikel 101 i fördraget. Om ett vertikalt avtal i ett enskilt fall har effekter som i enlighet med artikel 6.2 i förordning (EU) 2022/720 är oförenliga med artikel 101.3 i fördraget inom en medlemsstats territorium, eller en del därav, som uppvisar alla kännetecken på en avgränsad geografisk marknad, får även konkurrensmyndigheten i den medlemsstaten återkalla rätten att omfattas av förordning (EU) 2022/720 enligt artikel 29.2 i förordning (EG) nr 1/2003. I artikel 29 i förordning (EG) nr 1/2003 anges inte medlemsstaternas domstolar, vilka därför inte har befogenhet att återkalla rätten att omfattas av förordning (EU) 2022/720 (150), såvida inte den berörda domstolen är en utsedd konkurrensmyndighet i en medlemsstat enligt artikel 35 i förordning (EG) nr 1/2003. |
| --- | --- |

(256)

| (257) | Kommissionen och de nationella konkurrensmyndigheterna får återkalla rätten att omfattas av förordning (EU) 2022/720 i två scenarier. För det första får de återkalla rätten att omfattas av förordning (EU) 2022/720 om ett vertikalt avtal som omfattas av tillämpningsområdet för artikel 101.1 i fördraget i sig självt har effekter på den relevanta marknaden som är oförenliga med artikel 101.3 i fördraget. För det andra får de , såsom anges i skäl 20 i förordning (EU) 2022/720, återkalla rätten att omfattas av förordningen om det vertikala avtalet har dessa effekter i kombination med liknande avtal som ingåtts med konkurrerande leverantörer eller köpare. Detta beror på att parallella nät av liknande vertikala avtal kan få kumulativa konkurrensbegränsande effekter som är oförenliga med artikel 101.3 i fördraget. Begränsningen av tillträdet till den relevanta marknaden och begränsningen av konkurrensen på denna marknad är exempel på kumulativa effekter som kan motivera en återkallelse av rätten att omfattas av förordning (EU) 2022/720 (151). |
| --- | --- |

(257)

| (258) | Parallella nät av vertikala avtal ska betraktas som liknande om de innehåller samma typ av begränsningar som ger liknande effekter på marknaden. Sådana kumulativa effekter kan till exempel uppstå vid användning av paritetsklausuler på detaljistnivå, selektiv distribution eller konkurrensklausuler. |
| --- | --- |

(258)

| (259) | När det gäller paritetsklausuler på detaljistnivå avseende kanaler för direktförsäljning (snäva paritetsklausuler på detaljistnivå) föreskrivs i artikel 6 i förordning (EU) 2022/720 att rätten att omfattas av förordningen kan återkallas i enlighet med artikel 29 i förordning (EG) nr 1/2003, i synnerhet om den relevanta marknaden för tillhandahållande av onlinebaserade förmedlingstjänster är starkt koncentrerad och konkurrensen mellan leverantörerna av sådana tjänster begränsas av den kumulativa effekten av parallella nät av liknande avtal som begränsar möjligheterna för köpare av onlinebaserade förmedlingstjänster att erbjuda, sälja eller återförsälja varor eller tjänster till slutanvändare på förmånligare villkor i sina kanaler för direktförsäljning. Ytterligare vägledning om detta scenario finns i avsnitt 8.2.5.2. |
| --- | --- |

(259)

| (260) | När det gäller selektiv distribution kan en situation med tillräckligt liknande parallella nät förekomma om vissa leverantörer på en viss marknad tillämpar rent kvalitativ selektiv distribution, medan andra leverantörer tillämpar kvantitativ selektiv distribution med liknande effekter på marknaden. Sådana kumulativa effekter kan även uppstå om parallella selektiva distributionsnät på en viss marknad tillämpar kvalitativa kriterier som utestänger återförsäljare. Under sådana förhållanden måste det vid bedömningen tas hänsyn till de konkurrenshämmande effekter som kan hänföras till varje enskilt nät av avtal. Återkallelsen av rätten att omfattas av förordning (EU) 2022/720 får vid behov begränsas till särskilda kvalitativa kriterier eller särskilda kvantitativa kriterier som exempelvis begränsar antalet auktoriserade återförsäljare. |
| --- | --- |

(260)

| (261) | Det är enbart de företag som i betydande utsträckning bidrar till en konkurrenshämmande kumulativ effekt som kan hållas ansvariga för denna effekt. Avtal som ingås mellan företag som inte bidrar till den kumulativa effekten i betydande utsträckning omfattas inte av artikel 101.1 i fördraget (152). Därmed är de inte föremål för återkallelseförfarandet (153). |
| --- | --- |

(261)

| (262) | Enligt artikel 29.1 i förordning (EG) nr 1/2003 får kommissionen återkalla rätten att omfattas av förordning (EU) 2022/720 på eget initiativ eller på grundval av ett klagomål. Detta innebär att de nationella konkurrensmyndigheterna kan begära att kommissionen återkallar rätten att omfattas av förordning (EU) 2022/720 i ett visst fall, utan att det påverkar tillämpningen av bestämmelserna om fördelning av ärenden och stöd inom det europeiska konkurrensnätverket (154), och utan att det påverkar deras egen återkallelsebefogenhet enligt artikel 29.2 i förordning (EG) nr 1/2003. Om minst tre nationella konkurrensmyndigheter begär att kommissionen ska tillämpa artikel 29.1 i förordning (EG) nr 1/2003 i ett visst fall kommer kommissionen att diskutera ärendet inom ramen för det europeiska konkurrensnätverket. I det sammanhanget kommer kommissionen att ta största möjliga hänsyn till synpunkterna från de nationella konkurrensmyndigheter som har begärt att kommissionen ska återkalla rätten att omfattas av förordning (EU) 2022/720, för att inom rimlig tid komma fram till en slutsats om huruvida villkoren för en återkallelse är uppfyllda i det enskilda fallet. |
| --- | --- |

(262)

| (263) | Det följer av artikel 29.1 och 29.2 i förordning (EG) nr 1/2003 att kommissionen har exklusiv behörighet att återkalla rätten att omfattas av förordning (EU) 2022/720 i hela unionen, eftersom den kan återkalla rätten att omfattas av förordning (EU) 2022/720 när det gäller vertikala avtal som begränsar konkurrensen på en relevant geografisk marknad som är större än en enda medlemsstats territorium, medan en nationell konkurrensmyndighet endast får återkalla rätten att omfattas av förordningen på medlemsstatens territorium. |
| --- | --- |

(263)

| (264) | En enskild nationell konkurrensmyndighets återkallelsebefogenhet gäller därför fall där den relevanta marknaden omfattar en enda medlemsstat, eller en region som uteslutande är belägen i en medlemsstat, eller en del därav. I ett sådant fall har konkurrensmyndigheten i den aktuella medlemsstaten befogenhet att återkalla rätten att omfattas av förordning (EU) 2022/720 när det gäller ett vertikalt avtal som har effekter som är oförenliga med artikel 101.3 i fördraget på den nationella eller regionala marknaden. Detta är en parallell behörighet, eftersom artikel 29.1 i förordning (EG) nr 1/2003 även ger kommissionen befogenhet att återkalla rätten att omfattas av förordning (EU) 2022/720 på en nationell eller regional marknad, förutsatt att det vertikala avtalet i fråga kan påverka handeln mellan medlemsstater. |
| --- | --- |

(264)

| (265) | Om flera enskilda nationella eller regionala marknader berörs kan flera behöriga nationella konkurrensmyndigheter återkalla rätten att omfattas av förordning (EU) 2022/720 parallellt. |
| --- | --- |

(265)

| (266) | Det framgår av artikel 29.1 i förordning (EG) nr 1/2003 att kommissionen, om den återkallar rätten att omfattas av förordning (EU) 2022/720, har bevisbördan för att, för det första, det vertikala avtalet i fråga begränsar konkurrensen i den mening som avses i artikel 101.1 i fördraget (155). För det andra måste kommissionen visa att avtalet har effekter som är oförenliga med artikel 101.3 i fördraget, vilket innebär att avtalet inte uppfyller ett eller flera av de fyra villkoren i artikel 101.3 i fördraget (156). Enligt artikel 29.2 i förordning (EG) nr 1/2003 ska samma krav tillämpas om en nationell konkurrensmyndighet återkallar rätten att omfattas av förordning (EU) 2022/720 på den egna medlemsstatens territorium. När det gäller skyldigheten att visa att det andra kravet är uppfyllt krävs enligt artikel 29 att den behöriga konkurrensmyndigheten styrker att minst ett av de fyra villkoren i artikel 101.3 i fördraget inte är uppfyllt (157). |
| --- | --- |

(266)

| (267) | Om kraven i artikel 29.1 i förordning (EG) nr 1/2003 är uppfyllda får kommissionen återkalla rätten att omfattas av förordning (EU) 2022/720 i ett enskilt fall. En sådan återkallelse, och de krav härför som anges i detta avsnitt, måste särskiljas från de slutsatser som dras i ett kommissionsbeslut om överträdelse enligt kapitel III i förordning (EG) nr 1/2003. En återkallelse kan dock kombineras med till exempel ett konstaterande av en överträdelse och ett beslut om korrigerande åtgärder, och även med interimistiska åtgärder (158). |
| --- | --- |

(267)

| (268) | Om kommissionen återkallar rätten att omfattas av förordning (EU) 2022/720 enligt artikel 29.1 i förordning (EG) nr 1/2003 har återkallelsen endast ex nunc-effekter, vilket innebär att de berörda avtalens status som undantagna förblir opåverkad under den period som föregår det datum då återkallelsen träder i kraft. Vid en återkallelse enligt artikel 29.2 i förordning (EG) nr 1/2003 ska den berörda nationella konkurrensmyndigheten även beakta sina skyldigheter enligt artikel 11.4 i förordning (EG) nr 1/2003, särskilt skyldigheten att underrätta kommissionen om alla relevanta planerade beslut. |
| --- | --- |

(268)

7.2.   Icke-tillämpning av förordning (EU) 2022/720

| (269) | I enlighet med artikel 1a i förordning nr 19/65/EEG och med stöd av artikel 7 i förordning (EU) 2022/720 får kommissionen, genom en förordning, förklara att förordning (EU) 2022/720 inte ska tillämpas på parallella nät av liknande vertikala begränsningar om dessa nät omfattar mer än 50 % av en relevant marknad. En sådan förordning riktas inte mot enskilda företag, utan gäller alla företag vars avtal uppfyller villkoren som fastställs i en förordning antagen med stöd av artikel 7 i förordning (EU) 2022/720. Vid bedömningen av behovet av att anta en sådan förordning kommer kommissionen att överväga om en individuell återkallelse skulle vara en lämpligare åtgärd. Antalet konkurrerande företag som bidrar till en kumulativ effekt på en relevant marknad och antalet geografiska marknader inom unionen som påverkas är två aspekter som är särskilt relevanta för bedömningen. |
| --- | --- |

(269)

| (270) | Kommissionen kommer att överväga att anta en förordning med stöd av artikel 7 i förordning (EU) 2022/720 om det är sannolikt att liknande begränsningar som omfattar mer än 50 % av den relevanta marknaden märkbart begränsar tillträdet till marknaden eller konkurrensen på den. Detta kan särskilt vara fallet om parallella selektiva distributionsnät som omfattar mer än 50 % av en marknad riskerar att avskärma marknaden genom urvalskriterier som inte är nödvändiga med hänsyn till de aktuella varornas eller tjänsternas beskaffenhet, eller som diskriminerar vissa typer av distribution av sådana varor eller tjänster. Vid beräkningen av huruvida marknadstäckningsgraden överstiger eller understiger 50 % ska hänsyn tas till varje enskilt nät av vertikala avtal som innehåller begränsningar eller kombinationer av begränsningar som ger liknande effekter på marknaden. Enligt artikel 7 i förordning (EU) 2022/720 är kommissionen emellertid inte skyldig att anta en sådan förordning om marknadstäckningsgraden på 50 % överskrids. |
| --- | --- |

(270)

| (271) | En förordning som antas i enlighet med artikel 7 i förordning (EU) 2022/720 medför att förordning (EU) 2022/720 inte längre är tillämplig på de begränsningar och de marknader som berörs, och att artikel 101.1 och 101.3 i fördraget därför ska tillämpas fullt ut. |
| --- | --- |

(271)

| (272) | Varje förordning som antas med stöd av artikel 7 i förordning (EU) 2022/720 ska ha ett tydligt tillämpningsområde. Kommissionen måste därför först definiera en eller flera relevanta produktmarknader och geografiska marknader och därefter fastställa vilka typer av vertikala begränsningar som inte längre ska omfattas av förordning (EU) 2022/720. När det gäller den sistnämnda aspekten får kommissionen anpassa förordningens tillämpningsområde till de konkurrensproblem som den är avsedd att åtgärda. Till exempel får kommissionen vid fastställandet av marknadstäckningsgraden på 50 % ta hänsyn till alla parallella nät av avtal som endast rör ett enda varumärke och samtidigt begränsa tillämpningsområdet för förordningen som den antar med stöd av artikel 7 i förordning (EU) 2022/720 till konkurrensklausuler som överskrider en viss giltighetstid. Således kan avtal med kortare giltighetstid eller avtal av mindre begränsande natur förbli opåverkade, eftersom de leder till en lägre grad av utestängning. Om företag på en viss marknad använder selektiv distribution i kombination med ytterligare begränsningar, såsom konkurrensklausuler eller kvantitetsbegränsningar, kan en förordning som antas med stöd av artikel 7 i förordning (EU) 2022/720 endast avse dessa ytterligare begränsningar. Om det är lämpligt kan kommissionen även ange den marknadsandel som, på den specifika marknaden, kan betraktas som otillräcklig för att ett enskilt företag ska kunna bidra på ett betydande sätt till den kumulativa effekten. |
| --- | --- |

(272)

| (273) | Enligt artikel 1a i förordning nr 19/65/EEG ska en förordning som antas med stöd av artikel 7 i förordning (EU) 2022/720 ange en övergångsperiod på minst sex månader innan den börjar gälla. Den perioden ska göra det möjligt för de berörda företagen att anpassa sina vertikala avtal på ett lämpligt sätt. |
| --- | --- |

(273)

| (274) | En förordning som antas med stöd av artikel 7 i förordning (EU) 2022/720 påverkar inte de berörda avtalens status som undantagna under perioden innan den förordningen börjar gälla. |
| --- | --- |

(274)

8.   TILLSYNSPOLICY I ENSKILDA FALL

8.1.   Analysstruktur

| (275) | Om det gruppundantag som föreskrivs genom förordning (EU) 2022/720 inte är tillämpligt på ett vertikalt avtal är det nödvändigt att bedöma om det vertikala avtalet, i det enskilda fallet, omfattas av artikel 101.1 i fördraget och om villkoren i artikel 101.3 i fördraget i sådana fall är uppfyllda. Under förutsättning att de inte innehåller begränsningar som har till syfte att begränsa konkurrensen, i synnerhet särskilt allvarliga begränsningar i den mening som avses i artikel 4 i förordning (EU) 2022/720, finns det inte någon presumtion om att vertikala avtal som inte omfattas av förordning (EU) 2022/720 omfattas av artikel 101.1 i fördraget eller inte uppfyller villkoren i artikel 101.3 i fördraget. Sådana avtal kräver en individuell bedömning. Avtal som inte begränsar konkurrensen i den mening som avses i artikel 101.1 i fördraget eller som uppfyller villkoren i artikel 101.3 i fördraget är giltiga och kan upprätthållas av domstol. |
| --- | --- |

(275)

| (276) | Enligt artikel 1.2 i förordning (EG) nr 1/2003 behöver företag inte anmäla sina vertikala avtal för att omfattas av ett individuellt undantag enligt artikel 101.3 i fördraget. Om kommissionen gör en individuell granskning är det kommissionen som ska visa att det vertikala avtalet i fråga begränsar konkurrensen i den mening som avses i artikel 101.1 i fördraget. Företag som åberopar bestämmelserna i artikel 101.3 i fördraget har bevisbördan för att villkoren i bestämmelserna är uppfyllda. Om sannolika konkurrenshämmande effekter påvisas kan företagen anföra skäl för att det är fråga om effektivitetsvinster och förklara varför ett visst distributionssystem är nödvändigt för att föra över förväntade fördelar till konsumenterna utan att sätta konkurrensen ur spel. Kommissionen kommer därefter att avgöra om avtalet uppfyller villkoren i artikel 101.3 i fördraget. |
| --- | --- |

(276)

| (277) | Bedömningen av om ett vertikalt avtal har till resultat att konkurrensen begränsas görs genom att jämföra situationen på den relevanta marknaden med de vertikala begränsningarna med den situation som skulle råda om det vertikala avtalet inte innehöll de vertikala begränsningarna. Vid bedömning av enskilda fall får kommissionen ta hänsyn till både faktiska och sannolika effekter. För att vertikala avtal ska ha till resultat att konkurrensen begränsas måste de påverka den faktiska eller potentiella konkurrensen i en sådan omfattning att negativa effekter på priser, produktion, innovation, utbud av varor och tjänster samt varornas eller tjänsternas kvalitet kan förväntas med en rimlig grad av sannolikhet på den relevanta marknaden. De negativa effekterna på konkurrensen måste vara märkbara (159). Märkbara konkurrenshämmande effekter är mer sannolika om minst en av avtalsparterna har eller erhåller en viss grad av marknadsinflytande och om avtalet bidrar till att skapa, upprätthålla eller förstärka detta marknadsinflytande, eller ger avtalsparterna möjlighet att utnyttja den. Marknadsinflytande är förmågan att upprätthålla priser som ligger över den nivå som råder vid normala konkurrensförhållanden eller att under en inte obetydlig tid låta produktionen i form av produktkvantitet, produktkvalitet och produktutbud eller innovation ligga under den nivå som råder vid normala konkurrensförhållanden. Det krävs i regel en mindre grad av marknadsinflytande för att konstatera en begränsning av konkurrensen i den mening som avses i artikel 101.1 i fördraget än för att konstatera att det föreligger en dominerande ställning enligt artikel 102 i fördraget. |
| --- | --- |

(277)

8.1.1.   Relevanta faktorer för bedömningen enligt artikel 101.1 i fördraget

| (278) | Vid bedömningen av enskilda vertikala avtal mellan företag med marknadsandelar över tröskelvärdet på 30 % genomför kommissionen en fullständig konkurrensanalys. Följande faktorer är särskilt relevanta för att fastställa om ett vertikalt avtal förorsakar en märkbar begränsning av konkurrensen i den mening som avses i artikel 101.1 i fördraget:






  (a) | Avtalets art. |
| --- | --- | --- |

(278)

(a)

Avtalets art.

| (b) | Parternas marknadsställning. |
| --- | --- |

(b)

Parternas marknadsställning.

| (c) | Konkurrenternas marknadsställning (tidigare och senare handelsled). |
| --- | --- |

(c)

Konkurrenternas marknadsställning (tidigare och senare handelsled).

| (d) | Den marknadsställning som innehas av köparna av avtalsvarorna eller avtalstjänsterna. |
| --- | --- |

(d)

Den marknadsställning som innehas av köparna av avtalsvarorna eller avtalstjänsterna.

| (e) | Inträdeshinder. |
| --- | --- |

(e)

Inträdeshinder.

| (f) | Det led i produktions- eller distributionskedjan som påverkas. |
| --- | --- |

(f)

Det led i produktions- eller distributionskedjan som påverkas.

| (g) | Produktens beskaffenhet. |
| --- | --- |

(g)

Produktens beskaffenhet.

| (h) | Marknadens dynamik. |
| --- | --- |

(h)

Marknadens dynamik.

| (279) | Andra relevanta faktorer kan också beaktas: |
| --- | --- |

(279)

| (280) | Enskilda faktorers betydelse kan variera beroende på omständigheterna i ärendet. Om parterna till exempel har en stor marknadsandel är det i allmänhet ett tecken på marknadsinflytande. Om inträdeshindren är låga kan marknadsinflytandet emellertid vara tillräckligt begränsat genom faktiska eller potentiella marknadsinträden. Det är därför inte möjligt att ge bestämda allmänna regler för betydelsen av enskilda faktorer. |
| --- | --- |

(280)

| (281) | Vertikala avtal kan vara utformade på många olika sätt. Av den orsaken är det viktigt att analysera avtalets art genom att fastställa vilka begränsningar det innehåller, begränsningarnas varaktighet och hur stor andel av den totala försäljningen på marknaden (i senare handelsled) som påverkas av begränsningarna. Det kan vara nödvändigt att gå djupare än till de villkor som uttryckligen fastställs i avtalet. Förekomsten av underförstådda begränsningar kan framgå av det sätt på vilket parterna tillämpar avtalet och de incitament de ställs inför. |
| --- | --- |

(281)

| (282) | Parternas marknadsställning ger en uppfattning om leverantörens, köparens eller båda parternas eventuella marknadsinflytande. Ju större deras marknadsandel är, desto större är sannolikt deras marknadsinflytande. Detta gäller framför allt om marknadsandelen återspeglar kostnadsfördelar eller andra konkurrensfördelar jämfört med konkurrenterna. Sådana konkurrensfördelar kan till exempel vara resultat av att ha varit först på marknaden (bästa affärsläget etc.)att inneha viktiga patent, att ha en överlägsen teknik, att ha ett ledande varumärke eller att ha en överlägsen portfölj. Graden av produktdifferentiering kan också vara en relevant indikator på förekomsten av marknadsinflytande. Varumärkesprofilering tenderar att öka produktdifferentieringen och minska produktens utbytbarhet, vilket leder till minskad efterfrågeelasticitet och en ökad möjlighet för prishöjningar. |
| --- | --- |

(282)

| (283) | Konkurrenternas marknadsställning är också viktig. Ju starkare konkurrenternas marknadsställning och ju fler konkurrenterna är, desto mindre är risken för att parterna individuellt kommer att kunna utnyttja sitt marknadsinflytande och utestänga konkurrenter eller försvaga konkurrensen. Det är även viktigt att bedöma om det finns effektiva och lägliga motstrategier som konkurrenterna sannolikt skulle använda. Om antalet företag på marknaden är förhållandevis litet och deras marknadsställningar (t.ex. i fråga om storlek, kostnader och FoU-potential) är jämförbara kan vertikala begränsningar emellertid öka risken för samverkan. Fluktuerande eller snabbt föränderliga marknadsandelar är i allmänhet ett tecken på stark konkurrens. |
| --- | --- |

(283)

| (284) | Den marknadsställning som innehas av avtalsparternas kunder i senare handelsled ger en fingervisning om huruvida en eller flera kunder har någon köparmakt. Det är kundens andel av inköpsmarknaden som är det primära tecknet på en sådan köparmakt. Den marknadsandelen speglar hur viktig kundernas efterfrågan är för de eventuella leverantörerna. Andra indikatorer är kundens ställning på den återförsäljningsmarknad där kunden är aktiv, däribland faktorer som en stor geografisk spridning av kundens försäljningsställen, egna varumärken och kundens varumärkesimage hos slutanvändarna. Under vissa omständigheter kan köparmakt förhindra att ett annars problematiskt vertikalt avtal skadar konsumenterna. Detta gäller särskilt när starka kunder har förmåga och incitament att föra in nya leveranskällor på marknaden vid en liten men bestående höjning av relativpriserna. |
| --- | --- |

(284)

| (285) | Inträdeshindren mäts efter hur mycket etablerade företag kan höja sitt pris över den nivå som råder vid normala konkurrensförhållanden utan att locka till nytt inträde på marknaden. Som en allmän regel kan inträdeshindren sägas vara låga om ett faktiskt inträde som förhindrar eller urholkar de etablerade företagens utövande av marknadsinflytande sannolikt kommer att inträffa inom ett eller två år. Inträdeshinder kan förekomma på leverantörsnivå eller köparnivå eller på båda nivåerna. Inträdeshinder kan vara följden av en mängd olika faktorer, såsom skalfördelar och stordriftsfördelar (inklusive nätverkseffekter från mångsidiga företag), offentliga regleringar (särskilt då de inför exklusiva rättigheter), statligt stöd, importtariffer, immateriella rättigheter, ägande av resurser för vilka tillgången är begränsad (t.ex. på grund av naturliga begränsningar), essentiella faciliteter, fördelen av att vara först på marknaden samt konsumenternas varumärkeslojalitet som skapats genom intensiv reklam under en längre tid. Frågan om huruvida vissa av dessa omständigheter bör betraktas som inträdeshinder beror framför allt på om de medför oåterkalleliga kostnader. Oåterkalleliga kostnader är kostnader som är nödvändiga för att träda in på eller bedriva verksamhet på en marknad, men som inte kan återfås när företaget i fråga lämnar marknaden. Reklamkostnader för att bygga upp konsumentlojalitet är vanligen oåterkalleliga om inte ett företag som lämnar marknaden antingen kan sälja sitt varumärke eller använda det någon annanstans utan förlust. Om inträdet kräver höga oåterkalleliga kostnader kan hotet om hård konkurrens från de etablerade aktörerna efter inträdet avskräcka från inträde, eftersom potentiella nya aktörer inte kan rättfärdiga risken att förlora sina oåterkalleliga investeringar. |
| --- | --- |

(285)

| (286) | Vertikala begränsningar kan också utgöra ett inträdeshinder genom att försvåra tillträdet till marknaden och utestänga (potentiella) konkurrenter. En konkurrensklausul som knyter återförsäljare till en leverantör kan till exempel ha en betydande utestängningseffekt om etablering av egna återförsäljare medför oåterkalleliga kostnader för den potentiella nya aktören. |
| --- | --- |

(286)

| (287) | Produktions- eller distributionsledet är kopplat till skillnaden mellan mellanprodukter och slutprodukter. Mellanprodukter säljs till företag för att användas som insatsvaror i produktionen av andra varor eller tjänster och kan i allmänhet inte kännas igen i slutprodukten eller tjänsten i slutledet. Köpare av mellanprodukter är i regel upplysta kunder som kan bedöma kvaliteten och som därför är mindre beroende av varumärkesimagen. Slutprodukter säljs, direkt eller indirekt, till slutanvändare, vilka ofta förlitar sig mer på varumärke och image. |
| --- | --- |

(287)

| (288) | Produktens beskaffenhet spelar roll vid bedömning av både de sannolika negativa och de sannolika positiva effekterna av vertikala begränsningar, i synnerhet för slutprodukter. Vid bedömningen av de sannolika negativa effekterna är det viktigt att fastställa om varorna eller tjänsterna som säljs på den relevanta marknaden är mer eller mindre likartade eller snarare differentierade (160), om produkten är dyr och tar en stor del av konsumentens budget i anspråk eller om den är billig, och om produkten är ett engångsinköp eller om den köps flera gånger. |
| --- | --- |

(288)

| (289) | Den relevanta marknadens dynamik måste bedömas noggrant. På vissa dynamiska marknader kan de potentiella negativa effekterna av vissa vertikala begränsningar vara oproblematiska, eftersom konkurrensen mellan varumärken från dynamiska och innovativa konkurrenter kan fungera som ett tillräckligt hinder. I andra fall kan emellertid vertikala begränsningar ge en etablerad aktör på en dynamisk marknad en varaktig konkurrensfördel och därmed medföra långsiktiga effekter för konkurrensen. Detta kan vara fallet om en vertikal begränsning hindrar konkurrenterna från att dra nytta av nätverkseffekter, eller om en marknad är benägen att tippa. |
| --- | --- |

(289)

| (290) | Andra faktorer kan också vara relevanta för bedömningen. Dessa faktorer kan särskilt omfatta följande:






  (a) | Förekomsten av kumulativa effekter till följd av det faktum att marknaden täcks av liknande vertikala begränsningar som införts av andra leverantörer eller köpare. |
| --- | --- | --- |

(290)

(a)

Förekomsten av kumulativa effekter till följd av det faktum att marknaden täcks av liknande vertikala begränsningar som införts av andra leverantörer eller köpare.

| (b) | Om avtalet är ”påtvingat” (dvs. de flesta av begränsningarna eller skyldigheterna gäller endast en avtalspart) eller ”överenskommet” (båda avtalsparterna godtar begränsningarna eller skyldigheterna). |
| --- | --- |

(b)

Om avtalet är ”påtvingat” (dvs. de flesta av begränsningarna eller skyldigheterna gäller endast en avtalspart) eller ”överenskommet” (båda avtalsparterna godtar begränsningarna eller skyldigheterna).

| (c) | Lagstiftningen. |
| --- | --- |

(c)

Lagstiftningen.

| (d) | Beteenden som kan tyda på eller underlätta samverkan, såsom prisledarskap, förhandsanmälda prisändringar och prisdiskussioner, prisstelhet vid alltför stor kapacitet, prisdiskriminering och tidigare samverkan. |
| --- | --- |

(d)

Beteenden som kan tyda på eller underlätta samverkan, såsom prisledarskap, förhandsanmälda prisändringar och prisdiskussioner, prisstelhet vid alltför stor kapacitet, prisdiskriminering och tidigare samverkan.

8.1.2.   Relevanta faktorer för bedömningen enligt artikel 101.3 i fördraget

| (291) | Vertikala avtal som begränsar konkurrensen i den mening som avses i artikel 101.1 i fördraget kan även ge konkurrensfrämjande effekter i form av effektivitetsvinster, vilka kan uppväga deras konkurrenshämmande effekter. Bedömningen av effektivitetsvinster i förhållande till konkurrenshämmande effekter sker inom ramen för artikel 101.3 i fördraget, vilken innehåller ett undantag från det förbud som fastställs i artikel 101.1 i fördraget. För att detta undantag ska vara tillämpligt måste det vertikala avtalet uppfylla följande fyra kumulativa villkor:






  (a) | Avtalet måste medföra objektiva ekonomiska fördelar. |
| --- | --- | --- |

(291)

(a)

Avtalet måste medföra objektiva ekonomiska fördelar.

| (b) | Konsumenterna måste få en skälig andel av de vinster som uppnås genom avtalet (161). |
| --- | --- |

(b)

Konsumenterna måste få en skälig andel av de vinster som uppnås genom avtalet (161).

| (c) | Konkurrensbegränsningarna måste vara nödvändiga för att uppnå dessa vinster. |
| --- | --- |

(c)

Konkurrensbegränsningarna måste vara nödvändiga för att uppnå dessa vinster.

| (d) | Avtalet får inte ge parterna möjlighet att sätta konkurrensen ur spel för en väsentlig del av varorna eller produkterna i fråga (162). |
| --- | --- |

(d)

Avtalet får inte ge parterna möjlighet att sätta konkurrensen ur spel för en väsentlig del av varorna eller produkterna i fråga (162).

| (292) | Enligt artikel 101.3 i fördraget görs bedömningen av vertikala avtal i det sammanhang där de faktiskt förekommer (163) och på grundval av sakförhållandena vid en viss tidpunkt. Bedömningen kan ändras om det sker betydande förändringar av sakförhållandena. Det undantag som föreskrivs i artikel 101.3 i fördraget gäller så länge de fyra villkoren är uppfyllda och upphör att gälla när så inte längre är fallet (164). Vid tillämpning av artikel 101.3 i fördraget i enlighet med dessa principer måste hänsyn tas till de investeringar som avtalsparterna gör, samt den tid det tar och de begränsningar som krävs för att sätta i verket och tjäna in en effektivitetsfrämjande investering. |
| --- | --- |

(292)

| (293) | Det första villkoret i artikel 101.3 i fördraget är att de objektiva fördelarna ska bedömas vad gäller eventuella effektivitetsvinster som det vertikala avtalet ger upphov till. I detta hänseende kan vertikala avtal ofta bidra till effektivitetsvinster, vilket förklaras i avsnitt 2.1, genom att avtalsparterna kan förbättra sitt sätt att driva kompletterande verksamhet. |
| --- | --- |

(293)

| (294) | Det andra villkoret i artikel 101.3 i fördraget är att konsumenterna ska få en skälig andel av vinsterna. Detta innebär att konsumenterna av de varor eller tjänster som köps och/eller (återför)säljs enligt det vertikala avtalet åtminstone måste kompenseras för avtalets negativa effekter (165). Med andra ord måste effektivitetsvinsterna helt uppväga den negativa inverkan som det vertikala avtalet sannolikt har på priser, produktion och andra relevanta faktorer. |
| --- | --- |

(294)

| (295) | För det tredje kommer kommissionen, vid bedömningen av om begränsningen är nödvändig enligt artikel 101.3 i fördraget, framför allt att undersöka om en enskild begränsning gör det möjligt att producera, köpa eller (återför)sälja avtalsvarorna eller avtalstjänsterna på ett effektivare sätt än vad som skulle ha varit fallet utan begränsningen i fråga. Vid denna bedömning måste hänsyn tas till marknadsvillkoren och den verklighet som avtalsparterna ställs inför. Företag som åberopar undantaget i artikel 101.3 i fördraget behöver inte överväga hypotetiska och teoretiska alternativ. De måste emellertid förklara och visa varför alternativ som förefaller mer realistiska och betydligt mindre begränsande inte skulle ge samma effektivitetsvinster. Om ett alternativ som förefaller vara realistiskt ur kommersiell synvinkel och mindre begränsande skulle leda till att avsevärda effektivitetsvinster går förlorade anses begränsningen i fråga vara nödvändig. |
| --- | --- |

(295)

| (296) | Enligt det fjärde villkoret i artikel 101.3 i fördraget får det vertikala avtalet inte ge avtalsparterna möjlighet att sätta konkurrensen ur spel för en väsentlig del av de berörda varorna eller tjänsterna. Detta förutsätter en analys av det återstående konkurrenstrycket på marknaden och avtalets inverkan på sådana återstående konkurrenskällor. När detta villkor tillämpas är det nödvändigt att ta hänsyn till förhållandet mellan artikel 101.3 i fördraget och artikel 102 i fördraget. Enligt fast rättspraxis får tillämpningen av artikel 101.3 i fördraget inte hindra tillämpning av artikel 102 i fördraget (166). Eftersom artiklarna 101 och 102 i fördraget båda syftar till att upprätthålla en effektiv konkurrens på marknaden, måste artikel 101.3 i konsekvensens namn tolkas så att den hindrar att undantagsregeln tillämpas på begränsande vertikala avtal som utgör missbruk av dominerande ställning (167). Det vertikala avtalet får inte sätta den effektiva konkurrensen ur spel genom att undanröja alla eller de flesta av källorna till faktisk eller potentiell konkurrens. Konkurrensen mellan företag är en nödvändig drivkraft för att åstadkomma ekonomisk effektivitet, däribland dynamiska effektivitetsvinster i form av innovation. Utan konkurrens har det dominerande företaget inte tillräckligt med incitament för att fortsätta att skapa och vidareföra effektivitetsvinster. Ett begränsande avtal som upprätthåller, skapar eller stärker en marknadsställning som börjar närma sig en monopolställning kan i regel inte motiveras med att det även leder till effektivitetsvinster. |
| --- | --- |

(296)

8.2.   Analys av särskilda vertikala begränsningar

| (297) | Avsnitt 6 innehåller vägledning om bedömningen av vertikala begränsningar som utgör särskilt allvarliga begränsningar i den mening som avses i artikel 4 i förordning (EU) 2022/720, eller uteslutna begränsningar i den mening som avses i artikel 5 i förordning (EU) 2022/720. I följande punkter ges vägledning om andra specifika vertikala begränsningar. När det gäller vertikala begränsningar som inte specifikt tas upp i dessa riktlinjer kommer kommissionen att bedöma dem som vertikala begränsningar i enlighet med samma principer med beaktande av relevanta faktorer, enligt vad som anges i detta avsnitt 8. |
| --- | --- |

(297)

8.2.1.   Varumärkesexklusivitet

| (298) | Kategorin varumärkesexklusivitet omfattar avtal vars huvudsyfte är att köparen ska vara skyldig eller förmås att koncentrera sina beställningar av en viss produkt till en enda leverantör. Detta krav återfinns bland annat i konkurrens- och kvantitetsbegränsningsklausuler som avtalas med köparen. Ett avtal med konkurrensklausuler grundar sig på en skyldighet eller ett incitament som leder till att köparen gör mer än 80 % av sina inköp på en viss marknad från en enda leverantör. Detta innebär inte att köparen är tvungen att köpa direkt från leverantören, utan att köparen faktiskt inte får köpa, sälja eller införliva konkurrerande varor eller tjänster. Kvantitetsbegränsningar som åläggs köparen är en lindrigare form av konkurrensklausul där incitament eller skyldigheter som avtalas mellan leverantören och köparen innebär att den sistnämnda i stor utsträckning koncentrerar sina inköp till en enda leverantör. Kvantitetsbegränsningar kan exempelvis utgöras av krav på inköp av en minimikvantitet, krav på lagerhållning eller icke-linjär prissättning, t.ex. system med villkorade rabatter eller en tvådelad tariff (ett fast pris plus ett pris per enhet). En så kallad engelsk klausul som kräver att köparen rapporterar eventuella bättre anbud och som endast tillåter att köparen godtar sådana anbud om leverantören inte ger ett lika fördelaktigt anbud, kan väntas ha samma effekt som märkesexklusivitet , särskilt om köparen måste avslöja vem som avger det bättre anbudet. |
| --- | --- |

(298)

| (299) | De konkurrenshämmande effekter som varumärkesexklusivitet akan ge upphov till är utestängning från marknaden av konkurrerande leverantörer och potentiella leverantörer, försvagning av konkurrensen, underlättande av samverkan på leverantörsnivå i händelse av kumulativ användning och, i det fallet att köparen är en återförsäljare, minskad konkurrens mellan varumärken i butikerna. Sådana begränsande effekter har en direkt inverkan på mellanmärkeskonkurrensen. |
| --- | --- |

(299)

| (300) | Avtal om varumärkesexklusivitet kan omfattas av det undantag som föreskrivs i artikel 2.1 i förordning (EU) 2022/720, om varken leverantörens eller köparens marknadsandel överstiger 30 % och om konkurrensklausulens giltighetstid inte överstiger fem år. Såsom anges i punkt (248) kan avtal om varumärkesexklusivitet som underförstått fortsätter att gälla efter femårsperiodens utgång omfattas av gruppundantaget under förutsättning att köparen kan omförhandla eller avsluta avtalet med en rimlig uppsägningstid och till en rimlig kostnad, så att köparen på ett effektivt sätt kan byta leverantör när femårsperioden har löpt ut. Om dessa villkor inte uppfylls måste avtalet om varumärkesexklusivitet bedömas individuellt. |
| --- | --- |

(300)

| (301) | Avtal avseende varumärkesexklusivitet kan framför allt leda till konkurrenshämmande utestängning om det, utan avtalet, skulle utövas ett betydande konkurrenstryck av konkurrenter som antingen ännu inte finns på marknaden när avtalet ingås, eller som inte har förmåga att konkurrera om den fullständiga efterfrågan från kunderna. Konkurrenterna kanske inte kan konkurrera om en enskild kunds hela efterfrågan på grund av att leverantören i fråga är en oundviklig handelspartner för åtminstone en del av efterfrågan på marknaden, till exempel för att dess varumärke är ett ”måste” som föredras av många konsumenter eller för att de andra leverantörerna har sådana kapacitetsbegränsningar att en viss del av efterfrågan endast kan tillhandahållas av leverantören i fråga (168). Leverantörens marknadsställning är således av stor betydelse för bedömningen av eventuella konkurrenshämmande effekter av avtal ommärkesexklusivitet. |
| --- | --- |

(301)

| (302) | För det fall konkurrenterna kan konkurrera på lika villkor om varje enskild kunds hela efterfrågan är det i regel inte sannolikt att skyldigheter i ett avtal om varumärkesexklusivitet som ålagts av en enskild leverantör begränsar konkurrensen på ett märkbart sätt, om inte kundernas möjligheter att byta leverantör försvåras på grund av avtalets giltighetstid och marknadstäckning. Ju större andel av sin marknadsandel som en leverantör säljer inom ramen för ett avtal om varumärkesexklusivitet och ju längre avtalet gäller, desto större än sannolikheten för betydande utestängning. Sannolikheten för att avtal om varumärkesexklusivitet ska leda till konkurrenshämmande utestängning ökar om det är företag med dominerande ställning som ingår avtalen. |
| --- | --- |

(302)

| (303) | Konkurrenternas marknadsställning är viktig vid bedömningen av leverantörens marknadsinflytande. Så länge konkurrenterna är tillräckligt många och starka kan inga betydande konkurrenshämmande effekter väntas. En utestängning av konkurrenter är inte särskilt sannolik om de har motsvarande marknadsställningar och kan erbjuda lika attraktiva produkter. I ett sådant fall kan utestängning av potentiella nya aktörer emellertid förekomma om ett antal stora leverantörer ingår avtal om varumärkesexklusivitet med ett stort antal köpare på den relevanta marknaden (en situation med kumulativ effekt). Detta är också en situation där avtal om varumärkesexklusivitet kan underlätta samverkan mellan konkurrerande leverantörer. Om dessa avtal var för sig omfattas av det undantag som föreskrivs i förordning (EU) 2022/720 kan det vara nödvändigt att återkalla rätten att omfattas av gruppundantaget för att hantera en sådan negativ kumulativ konkurrenshämmande effekt. En bunden marknadsandel på mindre än 5 % anses i allmänhet inte bidra till en sådan kumulativ effekt på ett märkbart sätt. |
| --- | --- |

(303)

| (304) | Om den största leverantören har en marknadsandel under 30 %, och de fem största leverantörerna har en sammanlagd marknadsandel under 50 %, är det osannolikt att ett enda företag eller flera företag tillsammans orsakar en konkurrenshämmande effekt. I sådana fall, om en potentiell ny aktör inte kan komma in på marknaden på ett lönsamt sätt, beror det sannolikt på andra faktorer än avtal om varumärkesexklusivitet, t.ex. konsumenternas preferenser. |
| --- | --- |

(304)

| (305) | För att avgöra om konkurrenshämmande utestängning sannolikt kommer att uppstå är det nödvändigt att bedöma inträdeshindrens omfattning. Det är osannolikt att utestängning utgör ett verkligt problem om det är relativt lätt för konkurrerande leverantörer att skapa sina egna integrerade distributionsnätverk eller hitta alternativa återförsäljare för sin produkt. |
| --- | --- |

(305)

| (306) | Motverkande köparmakt är relevant, eftersom köpare med en stark ställning på marknaden inte så lätt låter sig utestängas från tillgången till konkurrerande varor eller tjänster. Mer generellt kan leverantören, för att övertyga kunderna om att godta avtal om varumärkesexklusivitet, tvingas att helt eller delvis ersätta dem för den konkurrensförlust som uppstår på grund av exklusiviteten. Om sådan ersättning ges kan det ligga i en kunds enskilda intresse att ingå ett avtal om varumärkesexklusivitet med leverantören. Det skulle dock vara fel att av detta dra slutsatsen att alla avtal om varumärkesexklusivitet sammantaget är till fördel för kunderna på den marknaden och för konsumenterna. Det är särskilt osannolikt att konsumenterna överlag skulle få några fördelar om avtalen om varumärkesexklusivitet sammantaget har effekten att hindra konkurrerande företag från att komma in på marknaden eller utvidga sin verksamhet. |
| --- | --- |

(306)

| (307) | Slutligen är produktions- eller distributionsledet relevant. Utestängning är mindre sannolik när det gäller en mellanprodukt. Om leverantören av en mellanprodukt inte har en dominerande ställning har de konkurrerande leverantörerna fortfarande tillgång till en betydande andel av efterfrågan. Varumärkesexklusivitet kan emellertid leda till konkurrenshämmande utestängningseffekter under den nivå där en dominerande ställning uppstår, om en situation med kumulativ effekt föreligger. Det är osannolikt att en konkurrenshämmande kumulativ effekt uppstår så länge mindre än 50 % av marknaden är uppbunden. |
| --- | --- |

(307)

| (308) | Om avtalet gäller leverans av en slutprodukt i grossistledet är det till stor del typen av grossistverksamhet och inträdeshindren i grossistledet som avgör sannolikheten för att konkurrensproblem kommer att uppstå. Det finns ingen verklig risk för konkurrenshämmande utestängning om konkurrerande tillverkare lätt kan etablera sitt eget grossistsystem. Huruvida inträdeshindren är låga beror delvis på vilken typ av grossistsystem leverantören effektivt kan etablera. På en marknad där grossistverksamhet kan bedrivas effektivt med endast den produkt som berörs av avtalet (t.ex. glass) kan tillverkaren ha förmåga och incitament att, vid behov, inrätta ett eget grossistsystem, vilket innebär att tillverkaren sannolikt inte kommer att utestängas från marknaden. På en marknad där det är mer effektivt att sälja ett helt produktsortiment i parti (t.ex. frysta livsmedel) är det däremot inte effektivt för en tillverkare som endast säljer en produkt att starta en egen grossistverksamhet. Utan tillgång till etablerade grossister kommer tillverkaren sannolikt att utestängas från marknaden. I sådana fall kan konkurrenshämmande effekter uppstå. En kumulativ konkurrenshämmande effekt kan dessutom uppstå om flera leverantörer binder upp de flesta tillgängliga grossisterna. |
| --- | --- |

(308)

| (309) | När det gäller slutprodukter är det i allmänhet mer sannolikt att utestängning förekommer på detaljistnivå, med tanke på de betydande inträdeshindren för de flesta tillverkare som vill öppna försäljningsställen enbart för sina egna produkter. Dessutom är det på detaljistnivå som avtal om varumärkesexklusivitet kan leda till minskad mellanmärkeskonkurrens i butikerna. Av dessa skäl kan betydande konkurrenshämmande effekter uppkomma när det gäller slutprodukter på detaljistnivå, med beaktande av alla övriga relevanta faktorer, om en leverantör som inte har en dominerande ställning binder upp 30 % eller mer av den relevanta marknaden. För ett företag med dominerande ställning kan även en ringa uppbunden marknadsandel leda till betydande konkurrenshämmande effekter. |
| --- | --- |

(309)

| (310) | En kumulativ utestängningseffekt kan även uppstå på detaljistnivå. Om alla leverantörer har marknadsandelar under 30 % är en kumulativ utestängningseffekt osannolik om den uppbundna andelen av marknaden är mindre än 40 %, och det är därför osannolikt att gruppundantaget återkallas i ett sådant fall. Denna siffra kan vara högre om hänsyn tas till andra faktorer, såsom antalet konkurrenter eller inträdeshinder. Om några av företagen har marknadsandelar över det tröskelvärde som fastställs i artikel 3 i förordning (EU) 2022/720, men inget företag har en dominerande ställning, är en kumulativ utestängningseffekt osannolik om den totala uppbundna marknadsandelen understiger 30 %. |
| --- | --- |

(310)

| (311) | Om köparen bedriver sin verksamhet i lokaler och på mark som ägs av leverantören, eller som leverantören hyr av en tredje part utan anknytning till köparen, finns det begränsade möjligheter att vidta effektiva motåtgärder för att hantera en eventuell utestängningseffekt till följd av ett avtal om varumärkesexklusivitet. I det fallet är det osannolikt att kommissionen ingriper under den nivå där en dominerande ställning uppstår. |
| --- | --- |

(311)

| (312) | Inom vissa sektorer kan det vara svårt att sälja fler än ett varumärke i en och samma lokal. I sådana fall kan den bästa lösningen på ett utestängningsproblem vara att begränsa avtalens giltighetstid. |
| --- | --- |

(312)

| (313) | Om varumärkesexklusivitet ger upphov till märkbara begränsande effekter är det nödvändigt att bedöma om avtalet medför effektivitetsvinster som uppfyller villkoren i artikel 101.3 i fördraget. När det gäller konkurrensklausuler kan de effektivitetsvinster som beskrivs i punkt 16 b (snålskjuts mellan leverantörer), punkt 16 e och f (hold-up-problem) och punkt 16 i (imperfektioner på kapitalmarknaden) vara särskilt relevanta. |
| --- | --- |

(313)

| (314) | När det gäller de effektivitetsvinster som beskrivs i punkt 16 b, e och i kan kvantitetsbegränsningar som åläggs köparen vara ett mindre begränsande alternativ. Omvänt kan en konkurrensklausul vara det enda möjliga sättet att uppnå den effektivitetsvinst som beskrivs i punkt 16 f (hold-up-problem i samband med överföring av know-how). |
| --- | --- |

(314)

| (315) | Om leverantören gör avtalsspecifika investeringar, enligt beskrivningen i punkt 16 e, kommer en konkurrensklausul eller en kvantitetsbegränsning för den period under vilken investeringarna avskrivs i regel att uppfylla villkoren i artikel 101.3 i fördraget. I händelse av stora avtalsspecifika investeringar kan det vara motiverat med en konkurrensklausul som gäller längre än fem år. En avtalsspecifik investering skulle till exempel kunna föreligga när leverantören installerar eller anpassar utrustning, om utrustningen senare endast kan användas för att tillverka komponenter för en viss köpare. Allmänna eller marknadsspecifika investeringar i (extra) kapacitet är vanligen inte avtalsspecifika investeringar. Om en leverantör skapar ny kapacitet med direkt koppling till den verksamhet som bedrivs av en viss köpare, t.ex. om ett företag som tillverkar konservburkar i metall som skapar ny kapacitet för konservburkstillverkning i eller i närheten av en livsmedelsproducents konservfabrik, kan den nya kapaciteten emellertid endast bli lönsam om produktionen är inriktad på just den kunden, varvid investeringen skulle anses avtalsspecifik. |
| --- | --- |

(315)

| (316) | Konkurrensklausuler kan även användas för att hantera ett hold-up-problem för investeringar som syftar till att uppfylla hållbarhetsmål. Till exempel kan ett hold-up-problem uppstå om en energileverantör står inför en ökad efterfrågan på förnybar energi (169) och vill investera i ett vattenkraftverk eller en vindkraftpark. Leverantören är kanske endast villig att påta sig den långsiktiga investeringsrisken om ett tillräckligt antal köpare är villiga att åta sig att köpa förnybar energi under en längre period. Sådana vertikala avtal med köpare kan vara konkurrensfrämjande, eftersom den långvariga konkurrensklausulen kan vara nödvändig för att investeringen ska ske över huvud taget eller för att den ska ske i den planerade utsträckningen eller inom den planerade tidsramen. Därför kan en sådan konkurrensklausul uppfylla villkoren i artikel 101.3 i fördraget, om leverantörens investering har en lång avskrivningsperiod som överstiger de fem år som fastställs i artikel 5.1 a i förordning (EU) 2022/720 (170). |
| --- | --- |

(316)

| (317) | Om leverantören ger köparen ett lån eller utrustning som inte är avtalsspecifik utgör detta i regel inte i sig en effektivitetsvinst som uppfyller villkoren i artikel 101.3 i fördraget, om avtalet ger upphov till konkurrenshämmande utestängningseffekter. I händelse av imperfektioner på kapitalmarknaden kan det vara effektivare för en leverantör än för en bank att tillhandahålla ett lån (se punkt 16 i). I sådana fall bör lånet emellertid tillhandahållas på det minst begränsande sätt som är möjligt, och köparen bör i allmänhet inte hindras från att säga upp avtalet och återbetala det utestående beloppet av lånet när som helst och utan dröjsmålsränta. |
| --- | --- |

(317)

| (318) | Överföring av väsentlig know-how, i den mening som avses i punkt 16 f, motiverar i allmänhet en konkurrensklausul under leveransavtalets hela löptid, såsom exempelvis i samband med franchising. |
| --- | --- |

(318)

| (319) | Följande är ett exempel på en konkurrensklausul:





  Marknadsledaren på en nationell marknad för en impulsköpsprodukt, med en marknadsandel på 40 %, säljer största delen av sina produkter (90 %) via bundna återförsäljare (motsvarande en bunden marknadsandel på 36 %). De vertikala avtalen ålägger återförsäljarna att endast köpa av marknadsledaren under minst fyra år. Marknadsledaren är särskilt starkt företrädd i mer tätbefolkade områden, exempelvis i huvudstaden. Marknadsledaren har tio konkurrenter, men vissa konkurrenters produkter finns endast tillgängliga på vissa platser, och alla har en betydligt mindre marknadsandel, som högst 12 %. Dessa tio konkurrenter säljer tillsammans till ytterligare 10 % på marknaden via försäljningsställen som är knutna till dem. Det finns en stark varumärkes- och produktdifferentiering på marknaden. Marknadsledaren har de starkaste varumärkena. Det är bara marknadsledaren som genomför regelbundna nationella reklamkampanjer och förser sina bundna återförsäljare med särskilda lagerutrymmen för sin produkt.
  Detta leder till en situation där sammanlagt 46 % (36 % + 10 %) av marknaden är avskärmad för potentiella nya aktörer och för etablerade företag som inte har försäljningsställen knutna till sig. Potentiella nya aktörer möter ännu högre inträdeshinder i de tätbefolkade områdena, där utestängningen är ännu effektivare, även om det är i dessa områden som de skulle vilja träda in på marknaden. På grund av en stark varumärkes- och produktdifferentiering och höga sökkostnader i relation till priset på produkten leder avsaknaden av konkurrens mellan varumärken i butikerna dessutom till en ytterligare ekonomisk förlust för konsumenterna. De eventuella effektivitetsvinsterna av ensamrätten till försäljningsställen, vilka enligt marknadsledaren härrör från lägre transportkostnader och ett eventuellt hold-up-problem avseende lagerutrymmena, är begränsade och uppväger inte de negativa konkurrenseffekterna. Effektivitetsvinsterna är begränsade, eftersom transportkostnaderna är relaterade till kvantitet och inte exklusivitet, samtidigt som lagerutrymmena inte inbegriper någon särskild know-how och inte är varumärkesspecifika. I detta fall är det osannolikt att villkoren i artikel 101.3 i fördraget är uppfyllda. |
| --- | --- |

(319)

Marknadsledaren på en nationell marknad för en impulsköpsprodukt, med en marknadsandel på 40 %, säljer största delen av sina produkter (90 %) via bundna återförsäljare (motsvarande en bunden marknadsandel på 36 %). De vertikala avtalen ålägger återförsäljarna att endast köpa av marknadsledaren under minst fyra år. Marknadsledaren är särskilt starkt företrädd i mer tätbefolkade områden, exempelvis i huvudstaden. Marknadsledaren har tio konkurrenter, men vissa konkurrenters produkter finns endast tillgängliga på vissa platser, och alla har en betydligt mindre marknadsandel, som högst 12 %. Dessa tio konkurrenter säljer tillsammans till ytterligare 10 % på marknaden via försäljningsställen som är knutna till dem. Det finns en stark varumärkes- och produktdifferentiering på marknaden. Marknadsledaren har de starkaste varumärkena. Det är bara marknadsledaren som genomför regelbundna nationella reklamkampanjer och förser sina bundna återförsäljare med särskilda lagerutrymmen för sin produkt.

Detta leder till en situation där sammanlagt 46 % (36 % + 10 %) av marknaden är avskärmad för potentiella nya aktörer och för etablerade företag som inte har försäljningsställen knutna till sig. Potentiella nya aktörer möter ännu högre inträdeshinder i de tätbefolkade områdena, där utestängningen är ännu effektivare, även om det är i dessa områden som de skulle vilja träda in på marknaden. På grund av en stark varumärkes- och produktdifferentiering och höga sökkostnader i relation till priset på produkten leder avsaknaden av konkurrens mellan varumärken i butikerna dessutom till en ytterligare ekonomisk förlust för konsumenterna. De eventuella effektivitetsvinsterna av ensamrätten till försäljningsställen, vilka enligt marknadsledaren härrör från lägre transportkostnader och ett eventuellt hold-up-problem avseende lagerutrymmena, är begränsade och uppväger inte de negativa konkurrenseffekterna. Effektivitetsvinsterna är begränsade, eftersom transportkostnaderna är relaterade till kvantitet och inte exklusivitet, samtidigt som lagerutrymmena inte inbegriper någon särskild know-how och inte är varumärkesspecifika. I detta fall är det osannolikt att villkoren i artikel 101.3 i fördraget är uppfyllda.

| (320) | Följande är ett exempel på kvantitetsbegränsning:





  Tillverkare X innehar en marknadsandel på 40 % och säljer 80 % av sina produkter genom avtal i vilka det anges att återförsäljaren måste göra minst 75 % av sina inköp av produkttypen hos tillverkare X. X erbjuder i sin tur finansiering och utrustning till förmånliga priser. Avtalen har en löptid på fem år, och lånet ska återbetalas i lika stora avbetalningar. Efter de två första åren har köparna dock möjlighet att säga upp avtalet med en uppsägningstid på sex månader, om de återbetalar det utestående lånebeloppet och tar över utrustningen till tillgångarnas marknadsvärde. När femårsperioden har löpt ut blir utrustningen köparens egendom. Det finns tolv konkurrerande producenter. De flesta är små, och den största har en marknadsandel på 20 %. Dessa producenter har ingått liknande avtal med varierande varaktighet. De producenter som har marknadsandelar under 10 % har ofta ingått avtal med längre löptider och mindre fördelaktiga uppsägningsvillkor. De avtal som ingåtts av tillverkare X innebär att 25 % av inköpen kan levereras av konkurrenter. Under de senaste tre åren har två nya tillverkare trätt in på marknaden och tillsammans vunnit en marknadsandel på omkring 8 %, delvis genom att ta över lånen för ett antal återförsäljare, som i gengäld ingått avtal med tillverkarna.
  Tillverkare X har en uppbunden marknadsandel på 24 % (0,75 × 0,80 × 40 %). Övriga tillverkare har en bunden marknadsandel på omkring 25 %. Detta innebär att omkring 49 % av marknaden är avskärmad för potentiella nya aktörer och etablerade aktörer som inte har försäljningsställen knutna till sig under åtminstone de första två åren av leveransavtalens giltighetstid. Det verkar som att återförsäljarna ofta har svårigheter att beviljas banklån och att de i allmänhet är för små för att uppbringa kapital på annat sätt, t.ex. genom att emittera aktier. Dessutom kan tillverkare X visa att en koncentration av försäljningen till ett begränsat antal återförsäljare gör det möjligt för denne att planera sin försäljning och spara transportkostnader. Mot bakgrund av å ena sidan de effektivitetsvinster som genereras av inköpsavtalet och å andra sidan den andel på 25 % av tillverkare X:s avtal som inte är bunden, den verkliga möjligheten att säga upp avtalen i förtid, de nya tillverkarnas inträde på marknaden och det faktum att omkring hälften av återförsäljarna inte är uppbundna, är det sannolikt att den kvantitetsbegränsning på 75 % som tillämpas av tillverkare X uppfyller villkoren i artikel 101.3 i fördraget. |
| --- | --- |

(320)

Tillverkare X innehar en marknadsandel på 40 % och säljer 80 % av sina produkter genom avtal i vilka det anges att återförsäljaren måste göra minst 75 % av sina inköp av produkttypen hos tillverkare X. X erbjuder i sin tur finansiering och utrustning till förmånliga priser. Avtalen har en löptid på fem år, och lånet ska återbetalas i lika stora avbetalningar. Efter de två första åren har köparna dock möjlighet att säga upp avtalet med en uppsägningstid på sex månader, om de återbetalar det utestående lånebeloppet och tar över utrustningen till tillgångarnas marknadsvärde. När femårsperioden har löpt ut blir utrustningen köparens egendom. Det finns tolv konkurrerande producenter. De flesta är små, och den största har en marknadsandel på 20 %. Dessa producenter har ingått liknande avtal med varierande varaktighet. De producenter som har marknadsandelar under 10 % har ofta ingått avtal med längre löptider och mindre fördelaktiga uppsägningsvillkor. De avtal som ingåtts av tillverkare X innebär att 25 % av inköpen kan levereras av konkurrenter. Under de senaste tre åren har två nya tillverkare trätt in på marknaden och tillsammans vunnit en marknadsandel på omkring 8 %, delvis genom att ta över lånen för ett antal återförsäljare, som i gengäld ingått avtal med tillverkarna.

Tillverkare X har en uppbunden marknadsandel på 24 % (0,75 × 0,80 × 40 %). Övriga tillverkare har en bunden marknadsandel på omkring 25 %. Detta innebär att omkring 49 % av marknaden är avskärmad för potentiella nya aktörer och etablerade aktörer som inte har försäljningsställen knutna till sig under åtminstone de första två åren av leveransavtalens giltighetstid. Det verkar som att återförsäljarna ofta har svårigheter att beviljas banklån och att de i allmänhet är för små för att uppbringa kapital på annat sätt, t.ex. genom att emittera aktier. Dessutom kan tillverkare X visa att en koncentration av försäljningen till ett begränsat antal återförsäljare gör det möjligt för denne att planera sin försäljning och spara transportkostnader. Mot bakgrund av å ena sidan de effektivitetsvinster som genereras av inköpsavtalet och å andra sidan den andel på 25 % av tillverkare X:s avtal som inte är bunden, den verkliga möjligheten att säga upp avtalen i förtid, de nya tillverkarnas inträde på marknaden och det faktum att omkring hälften av återförsäljarna inte är uppbundna, är det sannolikt att den kvantitetsbegränsning på 75 % som tillämpas av tillverkare X uppfyller villkoren i artikel 101.3 i fördraget.

8.2.2.   Exklusiv leverans

| (321) | Exklusiv leverans avser begränsningar som gör leverantören skyldig eller förmår leverantören att sälja avtalsprodukter endast eller huvudsakligen till en köpare, antingen i allmänhet eller för ett visst användningsområde. Sådana begränsningar kan ha formen av ett exklusivt leverantörsavtal som ålägger leverantören att endast sälja till en köpare för återförsäljning eller ett visst användningsområde. De kan till exempel även ha formen av kvantitetsbegränsningar för leverantören, där en leverantör och en köpare kommer överens om incitament som gör att leverantören koncentrerar sin försäljning till i huvudsak den köparen. Med exklusiv leverans av mellanprodukter avses ofta leveranser för industriella ändamål. |
| --- | --- |

(321)

| (322) | Exklusiva leverantörsavtal kan omfattas av det gruppundantag som föreskrivs i förordning (EU) 2022/720 om varken leverantörens eller köparens marknadsandel överstiger 30 %, även i kombination med andra vertikala begränsningar som inte är särskilt allvarliga, t.ex. konkurrensklausuler. I återstoden av detta avsnitt 8.2.2 ges vägledning för bedömningen av exklusiva leverantörsavtal i enskilda fall där tröskelvärdet för marknadsandelar överskrids. |
| --- | --- |

(322)

| (323) | Den största risken för en snedvridning av konkurrensen när det gäller exklusiv leverans består i konkurrenshämmande utestängning av andra köpare. Det finns en likhet med de möjliga effekterna av exklusiv distribution, särskilt om ensamåterförsäljaren blir ensam köpare för en hel marknad (se särskilt punkt (130). Köparens marknadsandel på inköpsmarknaden i tidigare handelsled är naturligtvis viktig för att bedöma vilka möjligheter köparen har att framtvinga exklusiv leverans som utestänger andra köpare från tillgången till leveranser. Betydelsen av köparens ställning i senare handelsled är emellertid den viktigaste faktorn för att avgöra om ett konkurrensproblem kan komma att uppstå. Om köparen inte har något marknadsinflytande i senare handelsled kan inga märkbara negativa effekter förväntas för konsumenterna. Negativa effekter kan uppstå om köparens marknadsandel i senare handelsled och i tidigare handelsled på inköpsmarknaden överstiger 30 %. Om köparens marknadsandel i tidigare handelsled inte överstiger 30 % kan betydande utestängningseffekter fortfarande uppstå, särskilt om köparens marknadsandel i senare handelsled överstiger 30 % och det exklusiva leverantörsavtalet gäller ett visst användningsområde för avtalsprodukterna. Om en köpare har en dominerande ställning i senare handelsled kan en eventuell skyldighet att endast eller huvudsakligen leverera produkter till den dominerande köparen lätt få betydande konkurrenshämmande effekter. |
| --- | --- |

(323)

| (324) | Förutom köparens marknadsställning i tidigare och senare handelsled är det även viktigt att ta hänsyn till det exklusiva leverantörsavtalets omfattning och varaktighet. Ju större andel av leveranserna som är bunden och ju längre tid det exklusiva leverantörsavtalet varar, desto mer betydande blir sannolikt utestängningseffekten. Exklusiva leverantörsavtal med kortare varaktighet än fem år som ingås av företag som inte har en dominerande ställning förutsätter i allmänhet en avvägning mellan konkurrensfrämjande och konkurrenshämmande effekter, medan avtal med längre löptid än fem år för de flesta typer av investeringar inte är nödvändiga för att uppnå de påstådda effektivitetsvinsterna, eller så är effektivitetsvinsterna inte tillräckliga för att uppväga utestängningseffekterna av sådana långfristiga exklusiva leverantörsavtal. |
| --- | --- |

(324)

| (325) | De konkurrerande köparnas marknadsställning i tidigare handelsled på inköpsmarknaden är också viktig, eftersom det är sannolikt att exklusiva leverantörsavtal kommer att utestänga konkurrerande köpare av konkurrenshämmande orsaker, t.ex. på grund av ökade kostnader, om de är betydligt mindre än den avskärmande köparen. Utestängning av konkurrerande köpare är inte särskilt sannolik om dessa konkurrenter har köparmakt som motsvarar den köpande avtalspartens och kan erbjuda leverantören motsvarande försäljningsmöjligheter. I ett sådant fall kan utestängning endast drabba potentiella nya aktörer som kanske inte kan säkra leveranser om ett antal stora köpare samtidigt ingår exklusiva leverantörsavtal med de flesta av leverantörerna på marknaden. En sådan kumulativ utestängningseffekt kan leda till att rätten att omfattas av gruppundantaget i förordning (EU) 2022/720 återkallas. |
| --- | --- |

(325)

| (326) | Förekomsten av inträdeshinder på leverantörsnivå, såväl som deras storlek, är relevanta för att bedöma om utestängning föreligger. I den mån det är effektivt för konkurrerande köpare att tillhandahålla varorna eller tjänsterna själva via vertikal integration i tidigare handelsled, är det osannolikt att utestängningen är ett problem. |
| --- | --- |

(326)

| (327) | Leverantörernas motverkande marknadsinflytande bör också beaktas, eftersom viktiga leverantörer inte lättvindigt kommer att låta en köpare skära av dem från alternativa köpare. Utestängning är därför främst en risk om leverantörerna är svaga och köparna starka. Om leverantörerna är starka kan exklusiva leverantörsavtal förekomma i kombination med konkurrensklausuler. För sådana kombinationer är det även nödvändigt att hänvisa till vägledningen om märkesexklusivitet . Om avtalsspecifika investeringar förekommer på båda sidor (hold-up-problem) kan kombinationen av exklusiva leverantörsavtal och konkurrensklausuler ofta vara berättigad, särskilt under den nivå där en dominerande ställning uppstår. |
| --- | --- |

(327)

| (328) | Slutligen är produktions- eller distributionsledet och produktens karaktär relevanta för bedömningen av eventuella utestängningseffekter. Konkurrenshämmande utestängning är mindre sannolik i fråga om mellanprodukter, eller om produkten är homogen. För det första har en utestängd tillverkare som använder en viss insatsvara i allmänhet större flexibilitet att tillgodose efterfrågan från sina kunder än en grossist eller återförsäljare som måste tillgodose efterfrågan från slutkonsumenterna, för vilka varumärkena kan spela en viktig roll. För det andra betyder förlusten av en möjlig leveranskälla mindre för de utestängda köparna i fråga om homogena produkter än i fråga om en heterogen produkt som förekommer i olika sorter och kvaliteter. I fråga om slutprodukter i form av märkesvaror eller differentierade mellanprodukter där inträdeshinder förekommer kan exklusiva leverantörsavtal ge märkbara konkurrenshämmande effekter om de konkurrerande köparna är relativt små jämfört med den utestängande köparen, även om den sistnämnda inte har en dominerande ställning i senare handelsled. |
| --- | --- |

(328)

| (329) | Effektivitetsvinster kan förväntas om ett hold-up-problem föreligger (punkt (16) (e) och (f)), och sådana effektivitetsvinster är mer sannolika i fråga om mellanprodukter än i fråga om slutprodukter. Andra effektivitetsvinster är mindre sannolika. Det verkar inte sannolikt att exklusiv leverans kan motiveras av eventuella stordriftsfördelar inom distributionen (punkt (16) (g)). |
| --- | --- |

(329)

| (330) | Om ett hold-up-problem föreligger, och framför allt om det förekommer stordriftsfördelar inom distributionen, skulle kvantitetsbegränsningar som åläggs leverantören, såsom krav på minimileveranser, mycket väl kunna utgöra ett mindre begränsande alternativ. |
| --- | --- |

(330)

| (331) | Följande är ett exempel på ett exklusiv leverans:





  På en marknad för en viss typ av komponent (marknad för mellanprodukter) kommer leverantör A överens med köpare B om att ta fram en ny version av komponenten, med hjälp av egen know-how och betydande investeringar i nya maskiner och med stöd av specifikationer från köpare B. Köpare B kommer att behöva göra betydande investeringar för att integrera den nya komponenten. Det avtalas att leverantör A endast ska leverera den nya produkten till köpare B under en femårsperiod från och med den dag då marknadsintroduktionen äger rum. Köpare B åläggs att endast köpa den nya produkten av leverantör A under samma femårsperiod. Både A och B kan fortsätta att köpa respektive sälja andra versioner av komponenten på annat håll. Köpare B:s marknadsandel i tidigare handelsled för komponenter och i senare handelsled för slutprodukter är 40 %. Marknadsandelen för leverantör A är 35 %. Det finns två andra komponentleverantörer med en marknadsandel på omkring 20–25 % samt ett antal små leverantörer.
  Med tanke på de betydande investeringarna av båda parterna är det sannolikt att avtalet uppfyller villkoren i artikel 101.3 i fördraget med hänsyn till effektivitetsvinsterna och den begränsade utestängningseffekten. Andra köpare är utestängda från en viss version av en produkt som tillhandahålls av en leverantör med en marknadsandel på 35 %, men andra komponentleverantörer skulle kunna utveckla liknande nya produkter. Utestängningen av en del av köpare B:s efterfrågan från andra leverantörer är begränsad till högst 40 % av marknaden. |
| --- | --- |

(331)

På en marknad för en viss typ av komponent (marknad för mellanprodukter) kommer leverantör A överens med köpare B om att ta fram en ny version av komponenten, med hjälp av egen know-how och betydande investeringar i nya maskiner och med stöd av specifikationer från köpare B. Köpare B kommer att behöva göra betydande investeringar för att integrera den nya komponenten. Det avtalas att leverantör A endast ska leverera den nya produkten till köpare B under en femårsperiod från och med den dag då marknadsintroduktionen äger rum. Köpare B åläggs att endast köpa den nya produkten av leverantör A under samma femårsperiod. Både A och B kan fortsätta att köpa respektive sälja andra versioner av komponenten på annat håll. Köpare B:s marknadsandel i tidigare handelsled för komponenter och i senare handelsled för slutprodukter är 40 %. Marknadsandelen för leverantör A är 35 %. Det finns två andra komponentleverantörer med en marknadsandel på omkring 20–25 % samt ett antal små leverantörer.

Med tanke på de betydande investeringarna av båda parterna är det sannolikt att avtalet uppfyller villkoren i artikel 101.3 i fördraget med hänsyn till effektivitetsvinsterna och den begränsade utestängningseffekten. Andra köpare är utestängda från en viss version av en produkt som tillhandahålls av en leverantör med en marknadsandel på 35 %, men andra komponentleverantörer skulle kunna utveckla liknande nya produkter. Utestängningen av en del av köpare B:s efterfrågan från andra leverantörer är begränsad till högst 40 % av marknaden.

8.2.3.   Begränsningar av användningen av onlinebaserade marknadsplatser

| (332) | Onlinebaserade marknadsplatser sammanför säljare och potentiella kunder i syfte att möjliggöra direktköp och fungerar i regel som leverantörer av onlinebaserade förmedlingstjänster. Onlinetjänster som inte erbjuder någon direkt köpfunktion, utan omdirigerar kunderna till andra webbplatser där varor och tjänster kan köpas, betraktas som reklamplattformar vid tillämpning av dessa riktlinjer och inte som onlinebaserade marknadsplatser (171). |
| --- | --- |

(332)

| (333) | Onlinebaserade marknadsplatser har blivit en viktig försäljningskanal för leverantörer och detaljister, som får tillgång till ett stort antal kunder, såväl som för slutanvändare. Onlinebaserade marknadsplatser kan ge detaljister möjlighet att börja sälja online med lägre startinvesteringar. De kan även underlätta gränsöverskridande försäljning och öka synligheten, i synnerhet för små och medelstora säljare som inte har egna onlinebutiker eller inte är välkända för slutanvändarna. |
| --- | --- |

(333)

| (334) | Leverantörer kan vilja begränsa sina köpares användning av onlinebaserade marknadsplatser (172), t.ex. för att skydda varumärkesprofilen och varumärkespositioneringen, förhindra försäljning av förfalskade produkter, säkerställa tillräckliga tjänster före och efter försäljning eller se till att köparen upprätthåller en direkt relation med kunderna. Sådana begränsningar kan variera från ett totalt förbud mot användning av onlinebaserade marknadsplatser till begränsningar av användning av onlinebaserade marknadsplatser som inte uppfyller vissa kvalitetskrav. Leverantörerna får exempelvis förbjuda användning av marknadsplatser där produkterna säljs via auktion, eller kräva att köparna använder specialiserade marknadsplatser, för att säkerställa vissa kvalitetsstandarder för den miljö där deras varor eller tjänster kan säljas. Införandet av vissa kvalitetskrav kan i praktiken utgöra ett förbud mot användning av onlinebaserade marknadsplatser, om ingen marknadsplats kan uppfylla kraven. Det kan till exempel vara fallet om leverantören kräver att marknadsplatsens logotyp inte ska synas eller att domännamnet för en webbplats som används av detaljisten ska innehålla namnet på detaljistens företag. |
| --- | --- |

(334)

| (335) | Vertikala avtal som begränsar användningen av onlinebaserade marknadsplatser kan omfattas av det undantag som föreskrivs i artikel 2.1 i förordning (EU) 2022/720, under förutsättning att avtalet inte, direkt eller indirekt, har till syfte att förhindra att internet används på ett effektivt sätt av köparen för att sälja avtalsvarorna eller avtalstjänsterna till särskilda områden eller kunder, i den mening som avses i artikel 4 e i förordningen, och att leverantörens och köparens marknadsandelar inte överstiger de tröskelvärden som fastställs i artikel 3 i förordningen. |
| --- | --- |

(335)

| (336) | Såsom anges i avsnitt 6.1.2 avser en begränsning av eller ett förbud mot försäljning på onlinebaserade marknadsplatser det sätt på vilket köparen får bedriva nätförsäljning och begränsar inte försäljningen till ett visst territorium eller en viss kundgrupp. Även om en sådan begränsning eller ett sådant förbud begränsar användningen av en specifik kanal för onlineförsäljning har köparen fortfarande tillgång till andra kanaler för onlineförsäljning (173). Trots en begränsning av eller ett förbud mot försäljning på onlinebaserade marknadsplatser får köparen fortfarande sälja de varor eller tjänster som omfattas av avtalet via sin egen onlinebutik och andra onlinekanaler och köparen får även använda metoder för sökmotoroptimering eller annonsera online, däribland på tredjepartsplattformar, för att öka synligheten av köparens onlinebutik eller köparens andra försäljningskanaler. En sådan begränsning kan därför i princip omfattas av det undantag som föreskrivs i artikel 2.1 i förordning (EU) 2022/720. |
| --- | --- |

(336)

| (337) | I återstoden av detta avsnitt 8.2.3 ges vägledning för bedömningen av begränsningar av användningen av onlinebaserade marknadsplatser i enskilda fall när de tröskelvärden för marknadsandelar som fastställs i artikel 3 i förordning (EU) 2022/720 överskrids. |
| --- | --- |

(337)

| (338) | Begränsningar av användningen av onlinebaserade marknadsplatser avtalas ofta för selektiva distributionssystem. I avsnitt 4.6.2 fastställs de kriterier enligt vilka ett selektivt distributionssystem kan falla utanför tillämpningsområdet för artikel 101.1 i fördraget (174). I de fall där leverantören inte ingår något avtal med den onlinebaserade marknadsplatsen kan leverantören sakna möjlighet att kontrollera om den onlinebaserade marknadsplatsen uppfyller de villkor som dess auktoriserade återförsäljare måste uppfylla vid försäljning av de varor eller tjänster som omfattas av avtalet. I sådana fall kan en begränsning av eller ett förbud mot användning av onlinebaserade marknadsplatser vara en lämplig åtgärd som inte går utöver vad som är nödvändigt för att bevara kvaliteten och säkerställa en korrekt användning av avtalsvarorna eller avtalstjänsterna. Om en leverantör utser operatören av en onlinebaserad marknadsplats som medlem av sitt selektiva distributionssystem, eller, om leverantören begränsar användningen av onlinebaserade marknadsplatser för vissa auktoriserade återförsäljare men inte för andra, eller om leverantören begränsar användningen av en onlinebaserad marknadsplats, men själv använder den onlinebaserade marknadsplatsen för att sälja avtalsvarorna eller avtalstjänsterna, uppfyller begränsningarna av användningen av dessa onlinebaserade marknadsplatser sannolikt inte kraven på nödvändighet och lämplighet (175). |
| --- | --- |

(338)

| (339) | Om ett selektivt distributionssystem omfattas av artikel 101.1 i fördraget måste det vertikala avtalet och eventuella begränsningar av användningen av onlinebaserade marknadsplatser bedömas enligt artikel 101 i fördraget. |
| --- | --- |

(339)

| (340) | Den största risken för konkurrensen till följd av begränsningar av användningen av onlinebaserade marknadsplatser är en begränsning av inommärkeskonkurrensen i distributionsledet. Till exempel kan vissa auktoriserade återförsäljare, däribland små eller medelstora köpare, förlita sig på onlinebaserade marknadsplatser för att locka kunder. Begränsningar av användningen av onlinebaserade marknadsplatser kan beröva dessa köpare en potentiellt viktig försäljningskanal och minska det konkurrenstryck de utövar på andra auktoriserade återförsäljare. |
| --- | --- |

(340)

| (341) | För att bedöma de möjliga konkurrenshämmande effekterna av begränsningar av användningen av onlinebaserade marknadsplatser är det först och främst nödvändigt att bedöma graden av mellanmärkeskonkurrens, eftersom minskad inommärkeskonkurrens i sig sannolikt inte leder till några negativa effekter för konsumenterna, om mellanmärkeskonkurrensen är hård på leverantörs- och återförsäljarnivå (176). För detta ändamål bör hänsyn tas till leverantörens och leverantörens konkurrenters marknadsställning. För det andra måste hänsyn tas till typen och omfattningen av begränsningarna av användningen av onlinebaserade marknadsplatser. Till exempel är ett förbud mot all försäljning via onlinebaserade marknadsplatser mer begränsande än en begränsning av användningen av en del onlinebaserade marknadsplatser eller ett krav på att endast använda onlinebaserade marknadsplatser som uppfyller vissa kvalitativa kriterier. För det tredje bör hänsyn tas till den relativa betydelsen av de begränsade onlinebaserade marknadsplatserna som en försäljningskanal på de relevanta produktmarknaderna och geografiska marknaderna. Slutligen bör hänsyn tas till den kumulativa effekten av andra begränsningar av onlineförsäljning eller onlinemarknadsföring som införts av leverantören. |
| --- | --- |

(341)

| (342) | Såsom anges i punkt (334) kan begränsningar av användningen av onlinebaserade marknadsplatser leda till effektivitetsvinster, särskilt med koppling till säkerställandet av varumärkesskyddet, en viss nivå av tjänstekvalitet eller minskade möjligheter till förfalskning. I den utsträckning som begränsningarna omfattas av tillämpningsområdet för artikel 101.1 i fördraget måste bedömningen ta hänsyn till om sådana effektivitetsvinster kan uppnås genom mindre begränsande åtgärder, i enlighet med villkoren i artikel 101.3 i fördraget. Detta skulle till exempel kunna vara fallet om den onlinebaserade marknadsplatsen låter detaljisterna skapa sina egna märkesbutiker på marknadsplatsen och därmed utöva mer kontroll över det sätt på vilket deras varor eller tjänster säljs. Kvalitetsrelaterade motiveringar som åberopas av leverantören kommer sannolikt inte att uppfylla villkoren i artikel 101.3 i fördraget i följande situationer:






  (a) | Leverantören använder själv den onlinebaserade marknadsplats som köparen inte får använda. |
| --- | --- | --- |

(342)

(a)

Leverantören använder själv den onlinebaserade marknadsplats som köparen inte får använda.

| (b) | Leverantören inför begränsningen för vissa återförsäljare men inte för andra. |
| --- | --- |

(b)

Leverantören inför begränsningen för vissa återförsäljare men inte för andra.

| (c) | Operatören av den onlinebaserade marknadsplatsen är själv en auktoriserad medlem av det selektiva distributionssystemet. |
| --- | --- |

(c)

Operatören av den onlinebaserade marknadsplatsen är själv en auktoriserad medlem av det selektiva distributionssystemet.

8.2.4.   Begränsning av användningen av prisjämförelsetjänster

| (343) | Prisjämförelsetjänster (177), t.ex. webbplatser eller appar för prisjämförelser, ger säljare möjligheter att öka sin synlighet och skapa trafik till sin onlinebutik. De kan även ge potentiella kunder möjlighet att hitta detaljister, jämföra olika produkter och jämföra erbjudanden för samma produkt. Prisjämförelsetjänster ökar pristransparensen och kan även förstärka inommärkeskonkurrensen och mellanmärkeskonkurrensen på detaljistnivå vad gäller pris. |
| --- | --- |

(343)

| (344) | Till skillnad från onlinebaserade marknadsplatser har prisjämförelsetjänster vanligtvis inte någon köp- och säljfunktion, utan omdirigerar i stället kunderna till återförsäljarens onlinebutik där en direkt transaktion mellan kunden och återförsäljaren kan göras utanför prisjämförelsetjänsten. Prisjämförelsetjänster fungerar därför inte som en separat kanal för onlineförsäljning, utan snarare som en kanal för onlinemarknadsföring. |
| --- | --- |

(344)

| (345) | Leverantörer kan vilja begränsa användningen av prisjämförelsetjänster (178), t.ex. för att skydda sin varumärkesimage, eftersom prisjämförelsetjänster vanligtvis är inriktade på pris och inte alltid gör det möjligt för detaljisterna att särskilja sig genom andra funktioner, såsom sortiment eller kvaliteten på varorna eller tjänsterna som omfattas av avtalet. Andra skäl till att begränsa användningen av prisjämförelsetjänster kan vara att minska riskerna för förfalskning eller att skydda leverantörens affärsmodell, t.ex. om modellen bygger på egenskaper som specialisering eller kvalitet snarare än pris. |
| --- | --- |

(345)

| (346) | Begränsningar av användningen av prisjämförelsetjänster kan sträcka sig från ett direkt eller indirekt förbud till begränsningar på grundval av kvalitetskrav eller krav på att inkludera specifikt innehåll i de erbjudanden som marknadsförs i prisjämförelsetjänsten. Till exempel kan en begränsning av tillhandahållandet av prisinformation till prisjämförelsetjänsten, ett krav på att inhämta tillstånd från leverantören innan prisjämförelsetjänsten används eller en begränsning av användningen av leverantörens varumärke i prisjämförelsetjänsten utgöra ett förbud mot att använda prisjämförelsetjänster. |
| --- | --- |

(346)

| (347) | Begränsningar av användningen av prisjämförelsetjänster kan öka konsumenternas sökkostnader och därmed försvaga konkurrensen avseende detaljhandelspriset. De kan även begränsa köparens möjligheter att nå ut till potentiella kunder, informera dem om sina erbjudanden och hänvisa dem till sin onlinebutik. Såsom fastställs i punkt (203) innebär ett förbud mot användning av prisjämförelsetjänster att köparen hindras från att använda en hel onlinemarknadsföringskanal, vilket är en särskilt allvarlig begränsning i den mening som avses i artikel 4 e i förordning (EU) 2022/720. Ett förbud mot att använda prisjämförelsetjänster hindrar köparen från att sälja till kunder som befinner sig utanför köparens verksamhetsområde och som vill handla online. Det kan därför leda till en uppdelning av marknaden och minska inommärkeskonkurrensen. |
| --- | --- |

(347)

| (348) | Omvänt, om det vertikala avtalet förbjuder användning av prisjämförelsetjänster som är riktade till kunder inom ett område eller en kundgrupp som exklusivt tilldelats andra köpare eller som förbehållits leverantören, kan det omfattas av undantaget i artikel 2.1 i förordning (EU) 2022/720, enligt vad som anges i artikel 4 b i, 4 c l och 4 d i i förordningen när det gäller exklusiv distribution. En prisjämförelsetjänst kan till exempel anses vara riktad till ett exklusivt område om tjänsten använder ett språk som vanligen används i det området och inte i köparens område, eller om tjänsten använder en toppdomän med koppling till det exklusiva området. |
| --- | --- |

(348)

| (349) | Vertikala avtal som begränsar användningen av prisjämförelsetjänster, men som inte direkt eller indirekt förbjuder användning av alla prisjämförelsetjänster, till exempel genom ett krav på att prisjämförelsetjänsten ska uppfylla vissa kvalitetsstandarder, kan omfattas av undantaget i artikel 2.1 i förordning (EU) 2022/720. |
| --- | --- |

(349)

| (350) | Följande vägledning ges för bedömningen av vertikala avtal som begränsar användning av prisjämförelsetjänster och som inte omfattas av undantaget i artikel 2.1 i förordning (EU) 2022/720, till exempel på grund av att de tröskelvärden för marknadsandelar som fastställs i artikel 3 i förordningen överskrids. |
| --- | --- |

(350)

| (351) | Begränsningar av användningen av prisjämförelsetjänster införs ofta för selektiva distributionssystem. I avsnitt 4.6.2 fastställs de kriterier enligt vilka ett selektivt distributionssystem faller utanför tillämpningsområdet för artikel 101.1 i fördraget. Om begränsningar av användning av prisjämförelsetjänster används i ett selektivt distributionsavtal är det därför i första hand nödvändigt att bedöma om begränsningarna är ett lämpligt och proportionerligt sätt att upprätthålla kvaliteten eller säkerställa en korrekt användning av avtalsvarorna eller avtalstjänsterna. I detta avseende bör det noteras att prisjämförelsetjänster omdirigerar potentiella kunder till den auktoriserade återförsäljarens onlinebutik för slutförande av försäljningstransaktionen, och att leverantören vanligtvis kan utöva kontroll över den auktoriserade återförsäljarens onlinebutik genom urvalskriterierna och genom att införa krav i det selektiva distributionsavtalet. |
| --- | --- |

(351)

| (352) | Om begränsningar av användningen av prisjämförelsetjänster används i ett selektivt distributionsavtal som omfattas av artikel 101.1 i fördraget, eller i någon annan typ av distributionsavtal, är det nödvändigt att bedöma om begränsningarna har en märkbar begränsande effekt på konkurrensen i den mening som avses i artikel 101.1 i fördraget. Begränsningar av användningen av prisjämförelsetjänster som inte omfattas av det undantag som föreskrivs genom artikel 2.1 i förordning (EU) 2022/720 kan, framför allt, leda till en försvagning av priskonkurrensen eller en uppdelning av marknaderna, vilket i sista hand påverkar mellanmärkeskonkurrensen och inommärkeskonkurrensen. Sådana begränsningar kan till exempel minska priskonkurrensen genom att begränsa köparens möjligheter att informera potentiella kunder om lägre priser. Inommärkeskonkurrensen kan påverkas i särskilt hög grad om en leverantör endast inför begränsningarna för vissa av sina återförsäljare, eller om leverantören själv använder de prisjämförelsetjänster som omfattas av begränsningarna. Om köparnas möjligheter att använda sig av en potentiellt viktig onlinemarknadsföringskanal begränsas kan de endast utöva ett begränsat konkurrenstryck på leverantören eller andra återförsäljare som inte omfattas av denna begränsning. |
| --- | --- |

(352)

| (353) | Relevanta faktorer för bedömningen enligt artikel 101.1 i fördraget omfattar






  (a) | marknadsställningen för leverantören och leverantörens konkurrenter, |
| --- | --- | --- |

(353)

(a)

marknadsställningen för leverantören och leverantörens konkurrenter,

| (b) | prisjämförelsetjänsternas betydelse som marknadsföringskanal på den relevanta marknaden för försäljning av avtalsvarorna eller avtalstjänsterna, |
| --- | --- |

(b)

prisjämförelsetjänsternas betydelse som marknadsföringskanal på den relevanta marknaden för försäljning av avtalsvarorna eller avtalstjänsterna,

| (c) | begränsningarnas typ och omfattning samt den relativa betydelsen av den särskilda prisjämförelsetjänst vars användning är begränsad eller förbjuden, |
| --- | --- |

(c)

begränsningarnas typ och omfattning samt den relativa betydelsen av den särskilda prisjämförelsetjänst vars användning är begränsad eller förbjuden,

| (d) | huruvida leverantören även inför begränsningar av köparens möjligheter att använda andra former av onlinemarknadsföring. |
| --- | --- |

(d)

huruvida leverantören även inför begränsningar av köparens möjligheter att använda andra former av onlinemarknadsföring.

| (354) | Den kombinerade begränsande effekten av begränsningen av användningen av prisjämförelsetjänster och eventuella andra begränsningar av onlinemarknadsföring som införts av leverantören bör också beaktas. |
| --- | --- |

(354)

| (355) | Enligt vad som anges i punkt (345) kan begränsningar av användningen av prisjämförelsetjänster leda till effektivitetsvinster, särskilt med koppling till säkerställandet av varumärkesskyddet eller en viss nivå av tjänstekvalitet, eller minskade möjligheter till förfalskning. Enligt villkoren i artikel 101.3 i fördraget är det nödvändigt att bedöma om sådana effektivitetsvinster skulle kunna uppnås genom mindre begränsande åtgärder. Detta kan till exempel vara fallet om användning av prisjämförelsetjänster tillåts på villkor att tjänsten även tillhandahåller jämförelser eller recensioner med avseende på de berörda varornas eller tjänsternas kvalitet, nivån av kundtjänst som tillhandahålls av köparen eller andra funktioner som köparen erbjuder. Vid varje bedömning av kvalitetsrelaterade motiveringar enligt artikel 101.3 i fördraget bör hänsyn även tas till att försäljningen inte slutförs på prisjämförelsetjänstens webbplats, utan i köparens onlinebutik. |
| --- | --- |

(355)

8.2.5.   Paritetsklausuler

| (356) | Paritetsklausuler, ibland kallade mest gynnade-klausuler eller plattformsöverskridande paritetsavtal (across platform parity agreements), kräver att en säljare av varor eller tjänster erbjuder varorna eller tjänsterna till en annan part på villkor som inte är mindre fördelaktiga än de villkor som säljaren erbjuder vissa andra parter eller via vissa andra kanaler. Villkoren kan gälla priser, lager, tillgänglighet eller andra villkor för erbjudande eller försäljning. Paritetsklausulen kan ha formen av en avtalsklausul eller vara en följd av andra direkta eller indirekta åtgärder, såsom differentierade priser eller andra incitament vars tillämpning beror på de villkor enligt vilka säljaren erbjuder sina varor eller tjänster till andra parter eller via andra kanaler. |
| --- | --- |

(356)

| (357) | Paritetsklausuler på detaljistnivå avser de villkor enligt vilka varor eller tjänster erbjuds till slutanvändare. Dessa klausuler införs ofta av leverantörer av onlinebaserade förmedlingstjänster (t.ex. onlinebaserade marknadsplatser eller prisjämförelsetjänster) gentemot köparna av deras förmedlingstjänster (t.ex. företag som säljer via förmedlingsplattformen). |
| --- | --- |

(357)

| (358) | Paritetsklausuler på detaljistnivå avser diverse andra kanaler för försäljning eller annonsering. Till exempel avser plattformsöverskridande paritetsklausuler på detaljistnivå de villkor som erbjuds via konkurrerande onlinebaserade förmedlingstjänster (konkurrerande plattformar). Så kallade snäva paritetsklausuler på detaljistnivå avser de villkor som erbjuds i kanaler för direktförsäljning som används av säljare av varor eller tjänster. Vissa paritetsklausuler på detaljistnivå avser de villkor som erbjuds i alla andra försäljningskanaler (s.k. breda paritetsklausuler på detaljistnivå). |
| --- | --- |

(358)

| (359) | Med undantag av plattformsöverskridande paritetsklausuler på detaljistnivå i den mening som avses i artikel 5.1 d i förordning (EU) 2022/720 kan alla typer av paritetsklausuler i vertikala avtal omfattas av undantaget i artikel 2.1 i förordningen. Följande vägledning tillhandahålls för bedömningen av de plattformsöverskridande paritetsklausuler på detaljistnivå som avses i artikel 5.1 d i förordning (EU) 2022/720 och för andra typer av paritetsklausuler i de fall då gruppundantaget inte är tillämpligt. |
| --- | --- |

(359)

8.2.5.1.   Plattformsöverskridande paritetsklausuler på detaljistnivå

| (360) | Paritetsklausuler på detaljistnivå som förmår en köpare av onlinebaserade förmedlingstjänster att inte erbjuda, sälja eller återförsälja varor eller tjänster till slutanvändare till mer fördelaktiga villkor via konkurrerande onlinebaserade förmedlingstjänster, i den mening som avses i artikel 5.1 d i förordning (EU) 2022/720, kan med större sannolikhet skapa konkurrenshämmande effekter än andra typer av paritetsklausuler. Denna typ av paritetsklausul på detaljistnivå kan begränsa konkurrensen på följande sätt:






  (a) | Den kan försvaga konkurrensen och underlätta samverkan mellan leverantörer av onlinebaserade förmedlingstjänster. I synnerhet är det mer sannolikt att en leverantör som inför denna typ av paritetsklausul kommer att kunna höja priset eller sänka kvaliteten på sina förmedlingstjänster utan att förlora marknadsandelar. Oavsett priset eller kvaliteten på leverantörens tjänster är säljare av varor eller tjänster som väljer att använda leverantörens plattform skyldiga att erbjuda villkor på plattformen som är minst lika fördelaktiga som de villkor som de erbjuder på konkurrerande plattformar. |
| --- | --- | --- |

(360)

(a)

Den kan försvaga konkurrensen och underlätta samverkan mellan leverantörer av onlinebaserade förmedlingstjänster. I synnerhet är det mer sannolikt att en leverantör som inför denna typ av paritetsklausul kommer att kunna höja priset eller sänka kvaliteten på sina förmedlingstjänster utan att förlora marknadsandelar. Oavsett priset eller kvaliteten på leverantörens tjänster är säljare av varor eller tjänster som väljer att använda leverantörens plattform skyldiga att erbjuda villkor på plattformen som är minst lika fördelaktiga som de villkor som de erbjuder på konkurrerande plattformar.

| (b) | Den kan förhindra tillträde eller expansion för nya eller mindre leverantörer av onlinebaserade förmedlingstjänster genom att begränsa deras möjligheter att erbjuda köpare och slutanvändare differentierade kombinationer av priser och tjänster. |
| --- | --- |

(b)

Den kan förhindra tillträde eller expansion för nya eller mindre leverantörer av onlinebaserade förmedlingstjänster genom att begränsa deras möjligheter att erbjuda köpare och slutanvändare differentierade kombinationer av priser och tjänster.

| (361) | Vid bedömningen av denna typ av paritetsklausul bör hänsyn tas till följande faktorer:






  (a) | Marknadsställningen för den leverantör av onlinebaserade förmedlingstjänster som inför klausulen och den leverantörens konkurrenter. |
| --- | --- | --- |

(361)

(a)

Marknadsställningen för den leverantör av onlinebaserade förmedlingstjänster som inför klausulen och den leverantörens konkurrenter.

| (b) | Andelen köpare av de relevanta onlinebaserade förmedlingstjänsterna som omfattas av klausulen. |
| --- | --- |

(b)

Andelen köpare av de relevanta onlinebaserade förmedlingstjänsterna som omfattas av klausulen.

| (c) | Det s.k. homing-beteendet hos köparna av de onlinebaserade förmedlingstjänsterna och hos slutanvändarna (hur många konkurrerande plattformar för onlinebaserade förmedlingstjänster som de använder sig av). |
| --- | --- |

(c)

Det s.k. homing-beteendet hos köparna av de onlinebaserade förmedlingstjänsterna och hos slutanvändarna (hur många konkurrerande plattformar för onlinebaserade förmedlingstjänster som de använder sig av).

| (d) | Förekomsten av hinder för inträde på den relevanta marknaden för tillhandahållande av onlinebaserade förmedlingstjänster. |
| --- | --- |

(d)

Förekomsten av hinder för inträde på den relevanta marknaden för tillhandahållande av onlinebaserade förmedlingstjänster.

| (e) | Betydelsen av de direktförsäljningskanaler som köparna av de onlinebaserade förmedlingstjänsterna använder i vilken utsträckning dessa köpare kan ta bort sina produkter från de plattformar som erbjuds av leverantörerna av onlinebaserade förmedlingstjänster (de-listing). |
| --- | --- |

(e)

Betydelsen av de direktförsäljningskanaler som köparna av de onlinebaserade förmedlingstjänsterna använder i vilken utsträckning dessa köpare kan ta bort sina produkter från de plattformar som erbjuds av leverantörerna av onlinebaserade förmedlingstjänster (de-listing).

| (362) | De begränsande effekterna av plattformsöverskridande paritetsklausuler på detaljistnivå har generellt sett större inverkan om de används av en eller flera ledande leverantörer av onlinebaserade förmedlingstjänster. Om dessa leverantörer har en liknande affärsmodell kommer paritetsklausulerna sannolikt att minska utrymmet för avbrott i modellen. Denna typ av klausul kan även ge marknadsledaren möjlighet att bevara sin ställning gentemot mindre leverantörer. |
| --- | --- |

(362)

| (363) | Andelen köpare av de relevanta onlinebaserade förmedlingstjänsterna som omfattas av paritetsklausuler på detaljistnivå och homing-beteendet hos dessa köpare är viktiga faktorer, eftersom de kan tyda på att leverantörens paritetsklausuler begränsar konkurrensen när det gäller en andel av efterfrågan som överstiger leverantörens marknadsandel. En leverantör av onlinebaserade förmedlingstjänster kan till exempel inneha en andel på 20 % av de totala transaktioner som görs med hjälp av sådana tjänster, medan de köpare gentemot vilka leverantören ålägger plattformsöverskridande paritetsklausuler på detaljistnivå kan stå för mer än 50 % av de totala plattformstransaktionerna, eftersom dessa köpare använder sig av flera plattformar. I sådana fall kan leverantörens paritetsklausuler begränsa konkurrensen med avseende på mer än hälften av den totala relevanta efterfrågan. |
| --- | --- |

(363)

| (364) | Köpare av onlinebaserade förmedlingstjänster använder ofta flera plattformar (multi-homing) för att nå konsumenter som endast använder en plattform och inte växlar mellan plattformar (single-homing). Multi-homing av köpare uppmuntras genom plattformsaffärsmodeller genom vilka köparen endast behöver betala för att använda sig av den onlinebaserade förmedlingstjänsten när tjänsten leder till en transaktion. Såsom förklaras i punkt (363) kan multi-homing av köpare av onlinebaserade förmedlingstjänster öka andelen total efterfrågan på sådana tjänster som påverkas av en leverantörs paritetsklausuler. Single-homing av slutanvändare kan betyda att varje leverantör av onlinebaserade förmedlingstjänster kontrollerar tillgången till en viss grupp av slutanvändare. Detta kan öka leverantörens förhandlingskraft och dess förmåga att införa paritetsklausuler på detaljistnivå. |
| --- | --- |

(364)

| (365) | Marknader för tillhandahållande av onlinebaserade förmedlingstjänster kännetecknas ofta av betydande hinder för inträde och expansion, vilket kan förvärra de negativa effekterna av paritetsklausuler på detaljistnivå. Dessa marknader innebär ofta positiva indirekta nätverkseffekter. Nya eller mindre tillhandahållare av sådana tjänster kan ha svårt att locka till sig köpare på grund av att deras plattformar ger tillgång till för få slutanvändare. Om slutanvändarna är slutkonsumenter kan även varumärkeslojalitet, single-homing och inlåsningsstrategier från utsedda leverantörer av förmedlingstjänster skapa inträdeshinder. |
| --- | --- |

(365)

| (366) | Köpare av onlinebaserade förmedlingstjänster får även sälja sina varor eller tjänster direkt till slutanvändare. Sådana direktförsäljningar kan göra det svårare för leverantörer av onlinebaserade förmedlingstjänster att höja priserna på sina tjänster. Av det skälet är det nödvändigt att bedöma om sådana direktförsäljningskanaler även omfattas av paritetsklausuler på detaljistnivå, hur stor andel av försäljningen av relevanta varor eller tjänster som sker via direktförsäljningskanalerna och via de onlinebaserade förmedlingstjänsterna, samt hur utbytbara de två typerna av försäljningskanaler är för säljarna och köparna av de varor eller tjänster som förmedlas. |
| --- | --- |

(366)

| (367) | Plattformsöverskridande paritetsklausuler på detaljistnivå kan ge upphov till märkbara begränsande effekter om de införs för köpare som utgör en betydande andel av den totala efterfrågan på de relevanta onlinebaserade förmedlingstjänsterna. Om en kumulativ konkurrenshämmande effekt uppstår kommer de begränsande effekterna som regel endast att tillskrivas paritetsklausulerna för de leverantörer vars marknadsandel överstiger 5 %. |
| --- | --- |

(367)

| (368) | Paritetsklausuler på detaljistnivå kan i princip även införas av detaljister med avseende på de villkor enligt vilka säljarens varor eller tjänster erbjuds till slutkonsumenter av konkurrerande detaljister. Om denna typ av paritetsklausul avser priset kommer det i allmänhet att krävas att den säljare av varor eller tjänster som godtar klausulen avtalar ett lägsta försäljningspris (vertikal prisstyrning) med de konkurrerande detaljister som säljaren handlar med. Vertikal prisstyrning är en särskilt allvarlig begränsning i den mening som avses i artikel 4 a i förordning (EU) 2022/720. Om företagen kan genomföra sådana paritetsklausuler på detaljistnivå i överensstämmelse med reglerna för vertikal prisstyrning, inbegripet om paritetsklausulen gäller andra villkor än priset, kan klausulerna omfattas av gruppundantaget. Om det tröskelvärde för marknadsandelar som fastställs i artikel 3.1 i förordningen överskrids är vägledningen i punkterna (360)–(367) analogt tillämplig. |
| --- | --- |

(368)

8.2.5.2.   Paritetsklausuler på detaljistnivå avseende direkta försäljningskanaler

| (369) | Paritetsklausuler på detaljistnivå som införs av leverantörer av onlinebaserade förmedlingstjänster med avseende på direkta försäljningskanaler hindrar köparna av tjänsterna från att erbjuda priser och villkor på sina direkta försäljningskanaler som är mer fördelaktiga än de villkor som de erbjuder på den plattform som används av den leverantör av onlinebaserade förmedlingstjänster som inför klausulen. Sådana klausuler kallas ofta ”snäva” paritetsklausuler på detaljistnivå. Snäva paritetsklausuler på detaljistnivå begränsar i princip inte möjligheterna för en köpare av onlinebaserade förmedlingstjänster att erbjuda bättre priser eller villkor via andra onlinebaserade förmedlingstjänster. Om köparen använder flera leverantörer av onlinebaserade förmedlingstjänster som tillämpar snäva paritetsklausuler på detaljistnivå kan dessa klausuler emellertid hindra köparen från att erbjuda villkor på sina direkta kanaler som är mer fördelaktiga än de villkor som köparen erbjuder på den dyraste förmedlingsplattformen. |
| --- | --- |

(369)

| (370) | Snäva paritetsklausuler på detaljistnivå eliminerar det tryck som utövas av köparens direkta försäljningskanaler. Om konkurrensen när det gäller tillhandahållandet av onlinebaserade förmedlingstjänster är begränsad kan dessa klausuler ge en leverantör av onlinebaserade förmedlingstjänster möjlighet att upprätthålla ett högre pris för sina tjänster, vilket kan leda till högre detaljhandelspriser på förmedlade varor eller tjänster. |
| --- | --- |

(370)

| (371) | Under vissa omständigheter, i synnerhet om antalet leverantörer av onlinebaserade förmedlingstjänster är begränsat, kan snäva paritetsklausuler på detaljistnivå påverka incitamenten för köparna av de onlinebaserade förmedlingstjänsterna att föra över prisändringar på förmedlingstjänsterna till sina detaljhandelspriser. Detta kan leda till en försvagning av konkurrensen mellan leverantörerna av onlinebaserade förmedlingstjänster som liknar effekten av plattformsöverskridande paritetsklausuler på detaljistnivå. |
| --- | --- |

(371)

8.2.5.3.   Bedömning av paritetsklausuler på detaljistnivå enligt artikel 101.3 i fördraget

| (372) | Om paritetsklausuler på detaljistnivå ger upphov till märkbara begränsande effekter måste eventuella motiveringar av effektivitetsvinster bedömas enligt artikel 101.3 i fördraget. Den vanligaste motiveringen för leverantörer av onlinebaserade förmedlingstjänster för användningen av paritetsklausuler på detaljistnivå är behovet att ta itu med snålskjutsproblem. Leverantören kan till exempel sakna incitament att investera i utveckling av sin plattform, i tjänster före försäljning eller i insatser för att främja efterfrågan om fördelarna med sådana investeringar i form av ökad försäljning tillfaller konkurrerande plattformar eller direkta försäljningskanaler som erbjuder samma varor eller tjänster till mer fördelaktiga villkor. |
| --- | --- |

(372)

| (373) | Bland de faktorer som är relevanta för bedömningen enligt artikel 101.3 i fördraget kan nämnas huruvida de investeringar som görs av leverantören av onlinebaserade förmedlingstjänster ger objektiva fördelar, dvs. om de tillför ett mervärde för slutanvändarna, huruvida risken för snålskjuts på tillhandahållarens investeringar är verklig och betydande samt huruvida den särskilda typen och omfattningen av paritetsklausulen är nödvändig för att uppnå de objektiva fördelarna. Den sannolika omfattningen av snålskjuts måste vara tillräcklig för att ha en betydande inverkan på incitamenten att investera i de onlinebaserade förmedlingstjänsterna. Bevis för den utsträckning i vilken användare av förmedlingstjänster (säljare och köpare) använder flera plattformar är särskilt relevant, men det är även nödvändigt att överväga om detta beteende påverkas av effekterna av paritetsklausuler. Om leverantören av onlinebaserade förmedlingstjänster eller den leverantörens konkurrenter bedriver sin verksamhet på andra jämförbara marknader utan användning av paritetsklausuler på detaljistnivå, eller med användning av mindre begränsande klausuler, kan detta tyda på att klausulerna inte är oundgängligen nödvändiga. Om tillhandahållandet av onlinebaserade förmedlingstjänster är kraftigt koncentrerat och om det finns betydande inträdeshinder kan behovet av att skydda den resterande konkurrensen uppväga potentiella effektivitetsvinster. Andra motiveringar som rör de allmänna fördelarna med förmedlingsplattformar, såsom sammanslagning av användarnas marknadsföringskostnader, ökad pristransparens eller lägre transaktionskostnader, kan endast uppfylla villkoren i artikel 101.3 i fördraget om leverantören av onlinebaserade förmedlingstjänster kan uppvisa ett direkt orsakssamband mellan de påstådda fördelarna och användningen av den särskilda typen av paritetsklausul. |
| --- | --- |

(373)

| (374) | I allmänhet är det mer sannolikt att snäva paritetsklausuler på detaljistnivå uppfyller villkoren i artikel 101.3 i fördraget än plattformsöverskridande paritetsklausuler på detaljistnivå. Detta beror främst på att deras begränsande effekter i allmänhet är mindre ingripande och därför mer sannolikt uppvägs av effektivitetsvinster. Dessutom kan risken för att säljare av varor eller tjänster åker snålskjuts via sina direkta försäljningskanaler vara högre, framför allt eftersom säljaren inte ådrar sig några plattformskostnader för sina direktförsäljningar. Om de snäva paritetsklausulerna på detaljistnivå inte skapar effektivitetsvinster i den mening som avses i artikel 101.3 i fördraget kan rätten att omfattas av gruppundantaget emellertid återkallas. Detta kan särskilt vara fallet om risken för snålskjuts är begränsad eller om de snäva paritetsklausulerna på detaljistnivå inte är oundgängligen nödvändiga för att uppnå effektivitetsvinsterna. I avsaknad av effektivitetsvinster är en återkallelse särskilt sannolik om snäva paritetsklausuler på detaljistnivå tillämpas av de tre största leverantörerna av onlinebaserade förmedlingstjänster på den relevanta marknaden och om dessa leverantörer har en sammanlagd marknadsandel som överstiger 50 %. I avsaknad av effektivitetsvinster kan även gruppundantaget återkallas, beroende på de särskilda omständigheterna, om köpare som står för en betydande andel av den totala relevanta efterfrågan på onlinebaserade förmedlingstjänster omfattas av snäva paritetsklausuler på detaljistnivå. Gruppundantaget kan återkallas med avseende på avtalen för alla leverantörer av onlinebaserade förmedlingstjänster vars snäva paritetsklausuler på detaljistnivå i hög utsträckning bidrar till den kumulativa konkurrenshämmande effekten, dvs. leverantörer med marknadsandelar som överstiger 5 %. |
| --- | --- |

(374)

| (375) | Följande är ett exempel på användning av snäva paritetsklausuler på detaljistnivå:





  I en viss medlemsstat beställs två tredjedelar av restaurangmåltiderna som levereras för konsumtion i hemmet via onlineplattformar och en tredjedel beställs direkt från restauranger. Plattformarna A, B, C och D genererar 25 %, 20 %, 20 % respektive 15 % av alla beställningar som görs via plattformar. Plattformarna A, B och C har varit verksamma i medlemsstaten i mellan tre och fem år, och andelen beställningar som görs via plattformar har växt under denna period. Plattform D har nyligen trätt in på marknaden. Plattformarna tar ut en provision av restaurangerna på 15–20 % per beställning. De flesta konsumenter som använder plattformarna använder antingen en eller två plattformar, medan merparten av restaurangerna använder två eller fler plattformar.
  Under de senaste tolv månaderna har alla plattformar infört en snäv paritetsklausul på detaljistnivå som innebär att restaurangerna inte får erbjuda lägre priser för beställningar som görs direkt online eller via telefon. Under samma period har tre av plattformarna höjt sin normala provisionssats. Plattformarna hävdar att den snäva paritetsklausulen på detaljistnivå är nödvändig för att förhindra att restaurangerna åker snålskjuts på deras investeringar, framför allt vad gäller utveckling av användarvänliga funktioner för sökning och jämförelse och säkra betaltjänster.
  Ingen av de tre största plattformarna har lagt till några nya funktioner eller tjänster eller gjort betydande förbättringar av sina tjänster under de senaste tolv månaderna. Det finns inga konkreta bevis för en märkbar risk för snålskjuts, t.ex. att en stor andel av konsumenterna skulle använda plattformarna för att söka efter och jämföra erbjudanden från olika restauranger och sedan beställa direkt från restaurangen. Det finns inte heller några bevis för att det påstådda hotet om snålskjuts skulle ha haft en negativ inverkan på plattformarnas tidigare investeringar i samband med att de utvecklade sina tjänster.
  Om slutsatsen är att den relevanta produktmarknaden består av tillhandahållande av plattformstjänster till restauranger, förefaller tillhandahållandet av dessa tjänster vara koncentrerat. Mot bakgrund av den senaste höjningen av plattformarnas provisionssatser och bristen på bevis för att det är fråga om effektivitetsvinster, kommer sannolikt rätten att omfattas av gruppundantaget att återkallas när det gäller restaurangavtalen för alla fyra plattformarna. |
| --- | --- |

(375)

I en viss medlemsstat beställs två tredjedelar av restaurangmåltiderna som levereras för konsumtion i hemmet via onlineplattformar och en tredjedel beställs direkt från restauranger. Plattformarna A, B, C och D genererar 25 %, 20 %, 20 % respektive 15 % av alla beställningar som görs via plattformar. Plattformarna A, B och C har varit verksamma i medlemsstaten i mellan tre och fem år, och andelen beställningar som görs via plattformar har växt under denna period. Plattform D har nyligen trätt in på marknaden. Plattformarna tar ut en provision av restaurangerna på 15–20 % per beställning. De flesta konsumenter som använder plattformarna använder antingen en eller två plattformar, medan merparten av restaurangerna använder två eller fler plattformar.

Under de senaste tolv månaderna har alla plattformar infört en snäv paritetsklausul på detaljistnivå som innebär att restaurangerna inte får erbjuda lägre priser för beställningar som görs direkt online eller via telefon. Under samma period har tre av plattformarna höjt sin normala provisionssats. Plattformarna hävdar att den snäva paritetsklausulen på detaljistnivå är nödvändig för att förhindra att restaurangerna åker snålskjuts på deras investeringar, framför allt vad gäller utveckling av användarvänliga funktioner för sökning och jämförelse och säkra betaltjänster.

Ingen av de tre största plattformarna har lagt till några nya funktioner eller tjänster eller gjort betydande förbättringar av sina tjänster under de senaste tolv månaderna. Det finns inga konkreta bevis för en märkbar risk för snålskjuts, t.ex. att en stor andel av konsumenterna skulle använda plattformarna för att söka efter och jämföra erbjudanden från olika restauranger och sedan beställa direkt från restaurangen. Det finns inte heller några bevis för att det påstådda hotet om snålskjuts skulle ha haft en negativ inverkan på plattformarnas tidigare investeringar i samband med att de utvecklade sina tjänster.

Om slutsatsen är att den relevanta produktmarknaden består av tillhandahållande av plattformstjänster till restauranger, förefaller tillhandahållandet av dessa tjänster vara koncentrerat. Mot bakgrund av den senaste höjningen av plattformarnas provisionssatser och bristen på bevis för att det är fråga om effektivitetsvinster, kommer sannolikt rätten att omfattas av gruppundantaget att återkallas när det gäller restaurangavtalen för alla fyra plattformarna.

8.2.5.4.   Paritetsklausuler i tidigare handelsled

| (376) | Plattformsöverskridande paritetsklausuler och snäva paritetsklausuler kan även införas av leverantörer av onlinebaserade förmedlingstjänster avseende de villkor enligt vilka varor eller tjänster erbjuds andra företag än slutanvändare (t.ex. detaljister). Denna typ av paritetsklausul kan omfattas av det undantag som föreskrivs genom artikel 2.1 i förordning (EU) 2022/720. I princip kan denna typ av paritetsklausul i tidigare handelsled begränsa konkurrensen avseende tillhandahållandet av onlinebaserade förmedlingstjänster på liknande sätt som paritetsklausuler på detaljistnivå. För att bedöma denna typ av paritetsklausul i tidigare handelsled är det emellertid även nödvändigt att ta hänsyn till konkurrensvillkoren i senare handelsled, dvs. mellan de företag som köper varor eller tjänster via den onlinebaserade förmedlingstjänsten. I de fall då gruppundantaget inte är tillämpligt kan den vägledning som ges i punkterna (360)–(374) tillämpas analogt. |
| --- | --- |

(376)

8.2.5.5.   Klausuler om mest gynnade kunder

| (377) | Paritetsklausuler kan även införas av tillverkare, grossister eller detaljister med avseende på de villkor enligt vilka de köper varor eller tjänster som insatsvaror från leverantörer. Denna typ av traditionell klausul om mest gynnade kunder har ingen direkt inverkan på de villkor enligt vilka de köpande företagen konkurrerar i senare handelsled. Det huvudsakliga problemet med paritetsklausuler som rör villkor enligt vilka varor eller tjänster köps som insatsvaror är att de kan minska incitamenten för leverantörer av insatsvaror att konkurrera och därmed höja priset på insatsvarorna. Relevanta faktorer för bedömningen av dessa klausuler innefattar den relativa storleken och marknadsinflytandet för leverantören och köparen som ingår paritetsavtalet, andelen av den relevanta marknad som omfattas av liknande klausuler och kostnaden för insatsvaran i fråga i förhållande till köparens totala kostnader. |
| --- | --- |

(377)

| (378) | Traditionella klausuler om mest gynnade kunder kan skapa effektivitetsvinster som uppfyller villkoren i artikel 101.3 i fördraget. Framför allt kan de ge parterna möjlighet att ingå långfristiga leveransavtal för att minimera transaktionskostnaderna. De kan även förhindra ett opportunistiskt beteende av leverantören och undanröja ett hold-up-problem för köparen, varigenom köparen till exempel kan avstå från att investera i eller lansera en ny produkt på grund av farhågor att leverantören av insatsvarorna kan sänka sitt pris för efterföljande köpare. Denna typ av effektivitetsvinst är mer sannolik när det gäller långfristiga avtal som inbegriper oåterkalleliga investeringar. |
| --- | --- |

(378)

8.2.6.   Förskottsbetalning för tillträde

| (379) | Förskottsbetalning för tillträde är fasta avgifter som leverantörer betalar till återförsäljare inom ramen för en vertikal förbindelse i början på en viss period för att få tillträde till deras distributionsnät och betala för tjänster som detaljisterna tillhandahåller leverantörerna. I denna kategori ingår flera metoder, t.ex. hyllavgifter (179), s.k. pay-to-stay-avgifter (180) och betalningar för att få tillgång till en distributörs reklamkampanjer. I detta avsnitt 8.2.6 ges vägledning för bedömningen av förskottsbetalning för tillträde i enskilda fall där det tröskelvärde för marknadsandelar som föreskrivs i artikel 3 i förordning (EU) 2022/720 överskrids. |
| --- | --- |

(379)

| (380) | Förskottsbetalningar för tillträde kan leda till konkurrenshämmande utestängning av andra återförsäljare. En hög avgift kan till exempel uppmuntra en leverantör att kanalisera en stor del av sin försäljningsvolym via en eller ett begränsat antal återförsäljare för att täcka kostnaderna för avgiften. I ett sådant fall kan förskottsbetalning för tillträde ha samma utestängningseffekt i efterföljande led som ett exklusivt leverantörsavtal. För att bedöma sannolikheten för denna typ av negativ effekt kan vägledningen för exklusiva leverantörsavtal tillämpas analogt (se särskilt punkterna (321)–(330)). |
| --- | --- |

(380)

| (381) | I undantagsfall kan förskottsbetalningar för tillträde leda till konkurrenshämmande utestängningseffekter i tidigare handelsled. Om återförsäljaren har en stark förhandlingsposition, eller om användningen av förskottsbetalning för tillträde är utbredd, kan sådana betalningar skapa större inträdeshinder för små leverantörer. För att bedöma sannolikheten för denna typ av negativ effekt kan vägledningen för avtal om märkesexklusivitet tillämpas analogt (se särskilt punkterna (298)–(318)). I bedömningen måste hänsyn även tas till om återförsäljaren i fråga säljer konkurrerande produkter under sitt eget varumärke. I sådana fall kan det även uppstå horisontella problem som leder till att gruppundantaget inte är tillämpligt enligt artikel 2.4 i förordning (EU) 2022/720 (se avsnitt 4.4.3). |
| --- | --- |

(381)

| (382) | Förutom eventuella utestängningseffekter kan förskottsbetalning för tillträde också minska konkurrensen och underlätta samverkan mellan återförsäljare. Förskottsbetalning för tillträde leder sannolikt till en höjning av leverantörens pris för avtalsprodukterna, eftersom leverantören måste täcka kostnaderna för sådana förskottsbetalningar. Högre leverantörspriser kan minska detaljisternas incitament att konkurrera med priset på marknaden i senare handelsled, samtidigt som återförsäljarnas vinster ökar till följd av förskottsbetalningarna. En sådan minskning av konkurrensen mellan återförsäljarna genom kumulativ användning av förskottsbetalning för tillträde uppstår i regel endast om distributionsmarknaden är starkt koncentrerad. |
| --- | --- |

(382)

| (383) | Användning av förskottsbetalningar för tillträde kan dock i många fall bidra till en effektiv tilldelning av hyllutrymme för nya produkter. När leverantörer lanserar nya produkter har återförsäljarna ofta mindre information än leverantören om huruvida produkten förväntas bli framgångsrik och om de, som en följd av detta, kan lagra produktkvantiteter under det optimala. Förskottsbetalning för tillträde kan användas för att minska denna asymmetri i information mellan leverantörer och återförsäljare genom att uttryckligen ge leverantörerna möjlighet att konkurrera om hyllutrymme. Återförsäljaren kan således få en förhandsvarning om vilka produkter som kan förväntas bli framgångsrika, eftersom en leverantör i allmänhet endast kommer att betala en förskottsbetalning för tillträde om denne anser att sannolikheten för att marknadsintroduktionen av produkten ska misslyckas är liten. |
| --- | --- |

(383)

| (384) | På grund av den asymmetri i information som nämns i föregående punkt kan leverantörer dessutom ha incitament att åka snålskjuts på återförsäljarens marknadsföringsinsatser för att introducera produkter som ligger under det optimala. Om en produkt inte blir framgångsrik kommer återförsäljarna att tvingas betala en del av kostnaderna för misslyckandet. Användningen av förskottsbetalning för tillträde kan hindra sådan snålskjuts genom att flytta risken för ett misslyckande tillbaka till leverantören, vilket därmed bidrar till ett optimalt antal produktlanseringar. |
| --- | --- |

(384)

8.2.7.   Kategoriförvaltningsavtal

| (385) | Kategoriförvaltningsavtal är avtal (181) enligt vilka återförsäljaren anförtror leverantören (kategorikaptenen) uppgiften att marknadsföra en kategori av produkter. Detta omfattar inte alltid bara leverantörens produkter, utan även produkter från leverantörens konkurrenter. Kategorikaptenen kan således påverka exempelvis var produkten placeras, hur den marknadsförs i butiken och vilka produkter som väljs till butiken. Kategoriförvaltningsavtal kan omfattas av undantaget enligt artikel 2.1 i förordning (EU) 2022/720 om varken kategorikaptenens eller återförsäljarens marknadsdelar överstiger 30 % och förutsatt att avtalet inte innehåller särskilt allvarliga begränsningar, t.ex. begränsningar av återförsäljarens möjligheter att bestämma försäljningspriset i den mening som avses i artikel 4 a i förordning (EU) 2022/720. |
| --- | --- |

(385)

| (386) | Kategoriförvaltningsavtal ger i allmänhet inte upphov till farhågor, men de kan snedvrida konkurrensen mellan leverantörerna och leda till konkurrenshämmande utestängning av andra leverantörer, om kategorikaptenen kan begränsa eller skada distributionen av konkurrerande leverantörers produkter. Återförsäljaren kommer i allmänhet inte att vara intresserad av att begränsa sitt produktsortiment. Om återförsäljaren också säljer konkurrerande produkter under sitt eget varumärke kan denne dock även ha incitament att utesluta vissa leverantörer. För att bedöma sannolikheten för en sådan utestängningseffekt i tidigare handelsled kan vägledningen för avtal om märkesexklusivitet tillämpas analogt (särskilt punkterna (298)–(318)). Vid denna bedömning bör hänsyn särskilt tas till kategoriförvaltningsavtalens marknadstäckning, den möjliga kumulativa användningen av sådana avtal och de konkurrerande leverantörernas och återförsäljarnas marknadsställning. |
| --- | --- |

(386)

| (387) | Kategoriförvaltningsavtal kan dessutom underlätta samverkan mellan återförsäljarna om samma leverantör fungerar som kategorikapten för alla eller de flesta av de konkurrerande återförsäljarna. Sådana avtal kan även underlätta samverkan mellan leverantörerna genom ökade möjligheter att utbyta känsliga marknadsuppgifter genom detaljister, t.ex. uppgifter om framtida prissättning, säljfrämjande åtgärder eller reklamkampanjer (182). Förordning (EU) 2022/720 omfattar inte sådana informationsutbyten mellan konkurrenter. Framför allt är vägledningen om informationsutbyte i punkterna (95)–(103) endast tillämplig på informationsutbyten inom ramen för de scenarier med dubbel återförsäljning som anges i artikel 2.4 i förordningen. Punkt (103), som innehåller en beskrivning av de försiktighetsåtgärder som företag kan vidta för att minimera risken för samverkan till följd av informationsutbyten i samband med dubbel återförsäljning, kan emellertid vara relevant genom analogi. |
| --- | --- |

(387)

| (388) | Användningen av kategoriförvaltningsavtal kan leda till effektivitetsvinster. Sådana avtal kan ge återförsäljare tillgång till leverantörens marknadsexpertis för en viss produktkategori och möjlighet att uppnå stordriftsfördelar, eftersom de garanterar att en optimal kvantitet av produkter finns tillgänglig i rätt tid. I allmänhet gäller att ju hårdare mellanmärkeskonkurrens och ju lägre byteskostnader för konsumenterna, desto större är de ekonomiska fördelarna med ett kategoriförvaltningsavtal. |
| --- | --- |

(388)

8.2.8.   Kopplingsförbehåll

| (389) | Kopplingsförbehåll avser situationer där kunder som köper en produkt (den kopplande produkten) också måste köpa en annan separat produkt (den kopplade produkten) från samma leverantör eller från någon som leverantören har utsett. Kopplingsförbehåll kan utgöra missbruk i den mening som avses i artikel 102 i fördraget (183). Kopplingsförbehåll kan även utgöra en vertikal begränsning i den mening som avses i artikel 101 i fördraget, om det leder till en skyldighet av typen märkesexklusivitet (se punkterna (298)–(318). Endast den sistnämnda situationen behandlas i dessa riktlinjer. |
| --- | --- |

(389)

| (390) | Huruvida produkterna betraktas som separata beror på kundernas efterfrågan. Två produkter är separata om ett betydande antal kunder utan kopplingsförbehåll skulle köpa, eller skulle ha köpt, den kopplande produkten utan att även köpa den kopplade produkten från samma leverantör, och det därmed vore möjligt att producera båda produkterna var för sig (184). Bevis på att två produkter är separata kan innefatta direkta bevis på att kunderna, om de får välja, köper den kopplande produkten och den kopplade produkten var för sig från olika leverantörer, eller indirekta bevis, t.ex. att det finns företag på marknaden som är specialiserade på att tillverka eller sälja den kopplade produkten utan den kopplande produkten (185), eller bevis på att företag med litet marknadsinflytande, särskilt på konkurrensutsatta marknader, tenderar att inte använda sig av kopplingsförbehåll eller kombinationserbjudanden för sådana produkter. Till exempel, eftersom kunderna vill köpa skor med snören och det inte är genomförbart för återförsäljarna att förse nya skor med snören som de själva har valt, har det blivit handelsbruk att skotillverkarna levererar skor med snören. Att sälja skor med skosnören utgör därför inte ett kopplingsförbehåll. |
| --- | --- |

(390)

| (391) | Kopplingsförbehåll kan leda till konkurrenshämmande utestängningseffekter på den kopplade marknaden, den kopplande marknaden eller båda marknaderna samtidigt. Utestängningseffekten beror på vilken procentandel av den totala marknaden för den kopplade produkten som omfattas av kopplingsförbehåll. När det gäller frågan om vad som kan betraktas som märkbara utestängningseffekter enligt artikel 101.1 i fördraget, kan analysen avseende märkesexklusivitet tillämpas. Kopplingsförbehåll innebär att det åtminstone finns en form av kvantitetsbegränsningar för köparen i förhållande till den kopplade produkten. Om en konkurrensklausul dessutom avtalas avseende den kopplade produkten ökar det den möjliga utestängningseffekten på marknaden för denna produkt. Kopplingsförbehållet kan leda till mindre konkurrens för kunder som är intresserade av att köpa den kopplade produkten men inte den kopplande produkten. Om det inte finns tillräckligt många kunder som enbart köper den kopplade produkten för att försörja leverantörens konkurrenter på den kopplade marknaden kan kopplingsförbehållet leda till att de kunderna får betala högre priser. Om den kopplade produkten utgör ett viktigt komplement för köpare av den kopplande produkten kan en minskning av antalet alternativa leverantörer av den kopplade produkten och därmed en minskad tillgång på den produkten försvåra inträdet på den kopplande marknaden. |
| --- | --- |

(391)

| (392) | Kopplingsförbehåll kan också direkt leda till högre priser än de som råder vid normala konkurrensförhållanden, särskilt i följande tre situationer. För det första, om den kopplande och den kopplade produkten i olika delar kan användas som insatsvaror i en produktionsprocess kan kunderna reagera på en höjning av priset på den kopplande produkten genom att öka efterfrågan på den kopplade produkten och samtidigt minska efterfrågan på den kopplande produkten. Genom att koppla samman de två produkterna kan leverantören försöka undvika att detta sker och därmed lyckas höja sina priser. För det andra kan kopplingsförbehållet möjliggöra prisdiskriminering beroende på hur kunden använder den kopplande produkten, t.ex. koppling av försäljningen av bläckpatroner till försäljningen av kopieringsapparater (mätning). För det tredje, när det gäller långfristiga avtal eller eftermarknader där den ursprungliga utrustningen har en lång ersättningstid, kan det vara svårt för kunderna att bedöma konsekvenserna av kopplingsförbehållet. |
| --- | --- |

(392)

| (393) | Kopplingsförbehåll kan omfattas av undantaget enligt artikel 2.1 i förordning (EU) 2022/720 om leverantörens marknadsandel, både på marknaden för den kopplade produkten och marknaden för den kopplande produkten, och köparens marknadsandel på de relevanta marknaderna i tidigare handelsled inte överstiger 30 %. Det kan kombineras med andra vertikala begränsningar som inte är särskilt allvarliga begränsningar i den mening som avses i förordningen, t.ex. konkurrensklausuler, kvantitetsbegränsningar i förhållande till den kopplande produkten eller exklusiva inköpsavtal. I återstoden av detta avsnitt 8.2.8 ges vägledning för bedömningen av kopplingsförbehåll i enskilda fall där tröskelvärdet för marknadsandelar överskrids. |
| --- | --- |

(393)

| (394) | Leverantörens marknadsställning på marknaden för den kopplande produkten är naturligtvis av central betydelse för bedömningen av eventuella konkurrenshämmande effekter. I allmänhet införs denna typ av avtal av leverantören. Leverantörens betydelse på marknaden för den kopplande produkten är det främsta skälet till att det kan vara svårt för en köpare att motsätta sig ett kopplingsförbehåll. |
| --- | --- |

(394)

| (395) | Vid bedömningen av leverantörens marknadsinflytande är det av vikt vilken marknadsställning leverantörens konkurrenter har på marknaden för den kopplande produkten. Så länge det finns tillräckligt många och starka konkurrenter kan det inte förväntas uppstå några konkurrenshämmande effekter, eftersom köparna har tillräckligt många alternativ för att köpa den kopplande produkten utan att köpa den kopplade produkten, förutsatt att andra leverantörer inte tillämpar liknande kopplingsförbehåll. Förekomsten av inträdeshinder på marknaden för den kopplande produkten är dessutom relevant för att fastställa vilken marknadsställning leverantören har. Om kopplingsförbehållet kombineras med en konkurrensklausul avseende den kopplande produkten förstärker detta leverantörens ställning avsevärt. |
| --- | --- |

(395)

| (396) | Köparmakt är av betydelse, eftersom det inte är lätt att tvinga stora köpare att acceptera kopplingsförbehåll utan att ge dem åtminstone en del av eventuella effektivitetsvinster. Kopplingsförbehåll som inte grundar sig på effektivitetsvinster utgör därför främst en risk om köparna inte har någon betydande köparmakt. |
| --- | --- |

(396)

| (397) | Om märkbara konkurrenshämmande effekter konstateras måste det bedömas huruvida villkoren i artikel 101.3 i fördraget är uppfyllda. Kopplingsförbehåll kan bidra till att ge effektivitetsvinster som uppkommer genom gemensam produktion eller distribution. Om den kopplade produkten inte tillverkas av leverantören kan en effektivitetsvinst också uppstå genom att leverantören köper in stora kvantiteter av denna produkt. För att kopplingsförbehåll ska uppfylla villkoren i artikel 101.3 i fördraget måste det emellertid visas att åtminstone delar av kostnadsminskningarna förs över till konsumenterna, vilket normalt inte är fallet om detaljisten regelbundet kan erhålla leveranser av samma eller motsvarande produkter till samma eller bättre villkor än de som erbjuds av den leverantör som tillämpar kopplingsförbehållet. En annan effektivitetsvinst kan uppkomma om kopplingsförbehållet bidrar till att säkerställa en viss enhetlighet och standardisering av kvaliteten (se punkt 16 h). Det måste dock visas att de positiva effekterna inte kan uppnås lika effektivt genom att leverantören kräver att köparen använder eller återförsäljer produkter som har en viss minimikvalitet, utan att kräva att köparen köper dem från leverantören eller någon som denne har utsett. Krav som gäller en viss minimikvalitet skulle normalt inte omfattas av artikel 101.1 i fördraget. Om leverantören av den kopplande produkten kräver att köparen ska köpa den kopplade produkten av utsedda leverantörer, t.ex. om det inte är möjligt att utarbeta minimikrav vad gäller kvalitet, kan detta falla utanför tillämpningsområdet för artikel 101.1 i fördraget, särskilt om leverantören av den kopplande produkten inte har någon direkt (ekonomisk) nytta av att utse leverantörerna av den kopplade produkten. |
| --- | --- |

(397)

---

(1)  Dessa riktlinjer ersätter kommissionens riktlinjer om vertikala begränsningar (EUT C 130, 19.5.2010, s. 1).

(2)  Kommissionens förordning (EU) 2022/720 av den 10 maj 2022 om tillämpningen av artikel 101.3 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt på grupper av vertikala avtal och samordnade förfaranden (EUT L 134, 11.5.2022, s. 4).

(3)  Se punkt (51).

(4)  Kommissionen kommer att fortsätta att övervaka användningen av förordning (EU) 2022/720 och dessa riktlinjer och kan komma att ändra detta tillkännagivande om det behövs på grund av den framtida utvecklingen.

(5)  Kommissionens tillkännagivande om definitionen av relevant marknad i gemenskapens konkurrenslagstiftning (EGT C 372, 9.12.1997, s. 5) eller eventuella framtida riktlinjer från kommissionen om definitionen av relevant marknad i unionens konkurrenslagstiftning, inbegripet eventuella riktlinjer som kan komma att ersätta tillkännagivandet om definitionen av en marknad.

(6)  Rådets förordning (EG) nr 1/2003 av den 16 december 2002 om tillämpning av konkurrensreglerna i artiklarna 81 och 82 i fördraget (EGT L 1, 4.1.2003, s. 1).

(7)  Ytterligare vägledning om definitionen av vertikalt avtal i den mening som avses i artikel 1.1 a i förordning (EU) 2022/720 finns i avsnitt 4.2 i dessa riktlinjer.

(8)  Se t.ex. domarna av den 21 februari 1973, Europemballage Corporation och Continental Can Company/kommissionen, mål 6/72, EU:C:1973:22, punkterna 25 och 26. av den 17 februari 2011, Konkurrensverket/TeliaSonera Sverige AB, mål C-52/09, EU:C:2011:83, punkterna 20–24, och av den 18 november 2021, SIA ”Visma Enterprise”/Konkurences padome, mål C-306/20, EU:C:2021:935, punkt 58 (mål C-306/20 – Visma Enterprise).

(9)  Se t.ex. domarna av den 13 juli 1966, Grundig-Consten och Grundig/Europeiska ekonomiska gemenskapens kommission, förenade målen 56 och 58/64, EU:C:1966:41; av den 30 juni 1966, Société Technique Minière/Maschinenbau Ulm, 56/65, EU:C:1966:38 (mål 56/65 – Société Technique Minière); och av den 14 juli 1994, Parker Pen/kommissionen, mål T-77/92, EU:T:1994:85 (mål T-77/92 – Parker Pen).

(10)  När det gäller tillämpningen av förordning (EU) 2022/720 definieras i artikel 1.1 b i förordningen en vertikal begränsning som ”en konkurrensbegränsning i ett vertikalt avtal som omfattas av artikel 101.1 i fördraget [kursivering tillagd]”. Ytterligare vägledning om vertikala avtal som i allmänhet inte omfattas av artikel 101.1 i fördraget finns i avsnitt 3 i dessa riktlinjer.

(11)  Meddelande från kommissionen – Tillkännagivande – Riktlinjer för tillämpningen av artikel 81.3 i fördraget (EUT C 101, 27.4.2004, s. 97), i vilket kommissionens gängse metod och tolkning av villkoren för att tillämpa artikel 101 i fördraget. och särskilt artikel 101.3. anges.

(12)  Se artikel 3.3 i fördraget om Europeiska unionen.

(13)  Se kommissionens meddelande av den 5 maj 2021Uppdatering av industristrategin 2020: en starkare inre marknad för EU:s återhämtning (COM(2021) 350 final).

(14)  Om unionsrätten innehåller definitioner av hållbarhet, digitalisering eller motståndskraft kan sådana definitioner beaktas vid bedömningen av vertikala avtal.

(15)  Se punkterna (144) och (316).

(16)  Dessa riktlinjer är inte tillämpliga på avtal mellan producenter av jordbruksprodukter som omfattas av artikel 210a i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1308/2013 av den 17 december 2013 om upprättande av en samlad marknadsordning för jordbruksprodukter och om upphävande av rådets förordningar (EEG) nr 922/72, (EEG) nr 234/79, (EG) nr 1037/2001 och (EG) nr 1234/2007 (EUT L 347, 20.12.2013, s. 671).

(17)  Riktlinjer för tillämpningen av artikel 101 i fördraget på horisontella samarbetsavtal (EUT C 11, 14.1.2011, s. 1).

(18)  Se t.ex. mål C-306/20 – Visma Enterprise, punkt 78.

(19)  Se punkt 25 i riktlinjerna för tillämpningen av artikel 101.3.

(20)  Detta kallas ibland ”problemet med dubbel marginalisering”.

(21)  Se arbetsdokumentet från kommissionens avdelningar – Evaluation of the Vertical Block Exemption Regulation, dokument SWD (2020) 172 final (ej översatt till svenska), 10 maj 2017, s. 31–42 och den däri nämnda utvärderingsstudien Rapport från kommissionen till rådet och Europaparlamentet av den 10 maj 2017, Slutlig rapport om utredningen av e-handelsbranschen, COM(2017) 229 final, punkt 11.

(22)  Om extra säljfrämjande åtgärder faktiskt är till fördel för konsumenterna totalt sett beror på om man genom dessa åtgärder lyckas informera och övertyga många nya kunder, eller om man främst når kunder som redan vet vad de vill köpa och för vilka de extra säljfrämjande åtgärderna endast innebär ett högre pris.

(23)  Se särskilt definitionen av konkurrensklausul i artikel 1.1 f i förordning (EU) 2022/720, vilken behandlas i avsnitt 6.2 i dessa riktlinjer, och vägledningen om avtal om märkesexklusivitet i avsnitt 8.2 i dessa riktlinjer.

(24)  När det gäller begreppen uttrycklig eller underförstådd samverkan, se domen av den 31 mars 1993, Ahlström Osakeyhtiö m.fl./kommissionen, förenade målen C-89/85, C-104/85, C-114/85, C-116/85, C-117/85 och C-125/85–C-129/85, EU:C:1993:120.

(25)  Se domen i mål C-306/20 – Visma Enterprise, punkt 78.

(26)  Kumulativa konkurrenshämmande effekter är just en sådan omständighet som kan motivera ett återkallande av rätten att omfattas av förordning (EU) 2022/720; se avsnitt 7.1 i dessa riktlinjer.

(27)  Se domen av den 13 december 2012, Expedia Inc./Autorité de la concurrence m.fl., C-226/11, EU:C:2012:795, punkterna 16 och 17 (mål C-226/11 – Expedia).

(28)  Kommissionens riktlinjer om begreppet påverkan på handeln i artiklarna 81 och 82 i fördraget (EUT C 101, 27.4.2004, s. 81).

(29)  Kommissionens tillkännagivande om avtal av mindre betydelse som inte märkbart begränsar konkurrensen enligt artikel 101.1 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt (EUT C 291, 30.8.2014, s. 1). Ytterligare vägledning finns i arbetsdokumentet från kommissionens avdelningar – Guidance on restrictions of competition ”by object” for the purpose of defining which agreements may benefit from the De Minimis Notice, SWD(2014) 198 final (ej översatt till svenska).

(30)  Se punkt 50 i riktlinjerna om påverkan på handeln.

(31)  Se punkt 52 i riktlinjerna om påverkan på handeln.

(32)  Se punkt 8 i tillkännagivandet om avtal av mindre betydelse, som även omfattar en marknadsandelsströskel för avtal mellan faktiska och potentiella konkurrenter, enligt vilken sådana avtal inte märkbart begränsar konkurrensen i den mening som avses i artikel 101.1 i fördraget om den sammanlagda marknadsandel som innehas av parterna i avtalet inte överstiger 10 % på någon av de relevanta marknader som påverkas av avtalet.

(33)  Se domen i mål C-226/11 – Expedia, punkterna 21–23 och 37, där det hänvisas till domen av den 9 juli 1969, Völk/Vervaecke, C-5/69, EU:C:1969:35. Se även domarna av den 6 maj 1971, Cadillon/Höss, C-1/71, EU:C:1971:47, och av den 28 April 1998, Javico/Yves Saint Laurent Parfums, C-306/96, EU:C:1998:173, punkterna 16 och 17 (mål C-306/96 - Javico/Yves Saint Laurent Parfums).

(34)  Se mål C-226/11 – Expedia, punkt 37.

(35)  Se punkt 8 i tillkännagivandet om avtal av mindre betydelse.

(36)  Se punkt 3 i tillkännagivandet om avtal av mindre betydelse. Se domen av den 8 juni 1995, Langnese-Iglo/kommissionen, T-7/93, EU:T:1995:98, punkt 98.

(37)  Enligt definitionen i bilagan till kommissionens rekommendation av den 6 maj 2003 om definitionen av mikroföretag samt små och medelstora företag (EUT L 124, 20.5.2003, s. 36).

(38)  Se domen av den 15 september 2005, DaimlerChrysler/kommissionen, mål T-325/01, EU:T:2005:322 (mål T-325/01 – DaimlerChrysler/kommissionen), domen av den 14 december 2006, Confederación Espanola de Empresarios de Estaciones de Servicio/CEPSA, mål C-217/05, EU:C:2006:784 och domen av den 11 september 2008, CEPSA Estaciones de Servicio SA/LV Tobar e Hijos SL, mål C-279/06, EU:C:2008:485.

(39)  Se avsnitt 3.2.2 i dessa riktlinjer när det gäller bestämmelser i agentavtal som fortfarande kan omfattas av artikel 101.1 i fördraget.

(40)  Se domen av den 1 oktober 1987, ASBL Vereniging van Vlaamse Reisbureaus/ASBL Sociale Dienst van de Plaatselijke en Gewestelijke Overheidsdiensten, 311/85, EU:C:1987:418, punkt 20.

(41)  Se även punkt (192). Inom ramen för ett agentavtal som omfattas av artikel 101.1 i fördraget måste agenten ha rätt att sänka det faktiska pris som betalas av kunden genom att dela sin ersättning med kunden.

(42)  Se domen av den 16 december 1975, ”Suiker Unie”/kommissionen, förenade målen 40–48, 50, 54–56, 111, 113 och 114/73, EU:C:1975:174, punkterna 537–557.

(43)  Se mål T-325/01, DaimlerChrysler/kommissionen, punkterna 100 och 113.

(44)  Kommissionens tillkännagivande av den 18 december 1978 om bedömning av vissa underleverantörsavtal med avseende på artikel 85.1 i EEG-fördraget (EGT C 1, 3.1.1979, s. 2).

(45)  Se punkt 2 i tillkännagivandet om underleverantörsavtal, vilken innehåller ytterligare förtydliganden, i synnerhet angående användningen av immateriella rättigheter och know-how.

(46)  Se punkt 3 i tillkännagivandet om underleverantörsavtal.

(47)  När det gäller undantagna begränsningar i den mening som avses i artikel 5 i förordning (EU) 2022/720, se avsnitt 6.2 i dessa riktlinjer.

(48)  Se domen i mål56/65, Société Technique Minière/ Maschinenbau Ulm, s. 249.

(49)  I enlighet med artikel 1.1 a i förordning (EU) 2022/720 omfattar begreppet vertikalt avtal i dessa riktlinjer även vertikala samordnade förfaranden, om inte annat anges.

(50)  Omvänt, om det finns ett vertikalt avtal i den mening som avses i artikel 101 i fördraget påverkar tillämpningen av förordning (EU) 2022/720 och dessa riktlinjer inte den möjliga parallella tillämpningen av artikel 102 i fördraget på detta vertikala avtal.

(51)  Se domen av den 14 januari 2021 i målet C-450/19, Konkurrens- och konsumentverket, EU:C:2021:10, punkt 21.

(52)  Se domen av den 13 juli 2006, kommissionen/Volkswagen AG, C-74/04 P, EU:C:2006:460, punkterna 39–42.

(53)  Se domen av den 26 oktober 2000, Bayer AG/kommissionen, T-41/96, EU:T:2000:242, punkt 120.

(54)  Se kommissionens beslut i AT.40428, Guess, skäl 97, med hänvisning till domen av den 11 januari 1990, Sandoz Prodotti Farmaceutici/kommissionen, C-277/87, EU:C:1990:6, punkt 2, och domen av den 9 juli 2009, Peugeot och Peugeot Nederland/kommissionen, T-450/05, EU:T:2009:262, punkterna 168–209.

(55)  Se även punkt (30).

(56)  Se artikel 1.1 b i Europaparlamentets och rådets direktiv (EU) 2015/1535 av den 9 september 2015 om ett informationsförfarande beträffande tekniska föreskrifter och beträffande föreskrifter för informationssamhällets tjänster (EUT L 241, 17.9.2015, s. 1).

(57)  Se även artikel 2.2 i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2019/1150 av den 20 juni 2019 om främjande av rättvisa villkor och transparens för företagsanvändare av onlinebaserade förmedlingstjänster (EUT L 186, 11.7.2019, s. 57).

(58)  Se t.ex. domen av den 19 december 2019, Airbnb Ireland, mål C-390/18, EU:C:2019:1112, punkterna 58–69.

(59)  Vägledningen i detta avsnitt 4 i dessa riktlinjer påverkar inte kategoriseringen av företag som är parter i avtal som inte omfattas av förordning (EU) 2022/720.

(60)  Den övre gränsen för årsomsättningen på 50 miljoner euro bygger på den övre gränsen för små och medelstora företags omsättning i artikel 2 i bilagan till kommissionens rekommendation 2003/361/EG.

(61)  Meddelande från kommissionen – Riktlinjer för tillämpningen av artikel 101 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt på avtal om tekniköverföring (EUT C 89, 28.3.2014, s. 3).

(62)  Kommissionens förordning (EU) nr 316/2014 av den 21 mars 2014 om tillämpningen av artikel 101.3 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt på grupper av avtal om tekniköverföring (EUT L 93, 28.3.2014, s. 17).

(63)  Punkterna (85)–(87) är analogt tillämpliga på andra typer av distributionsavtal som omfattar överföring av väsentlig know-how från leverantör till köpare.

(64)  Se domarna av den 30 januari 2020, Generics (UK) m.fl./Competition and Markets Authority, C-307/18, EU:C:2020:52, punkterna 36–45, och av den 25 mars 2021, H. Lundbeck A/S och Lundbeck Ltd/Europeiska kommissionen, mål C-591/16 P, EU:C:2021:243, punkterna 54–57.

(65)  Detta påverkar inte tillämpningen av tillkännagivandet om underleverantörsavtal, se punkt (47) i dessa riktlinjer.

(66)  Vägledningen i dessa riktlinjer påverkar inte tillämpningen av Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2016/679 av den 27 april 2016 om skydd för fysiska personer med avseende på behandling av personuppgifter och om det fria flödet av sådana uppgifter och om upphävande av direktiv 95/46/EG (allmän dataskyddsförordning) (EUT L 119, 4.5.2016, s. 1) och annan unionslagstiftning som är tillämplig på informationsutbytet i den mening som avses i punkt (97) i dessa riktlinjer.

(67)  Se punkt 31 i riktlinjerna för artikel 101.3.

(68)  Såvida inte annat anges omfattar exemplen information som överförs av leverantören eller köparen, oberoende av hur ofta detta sker och oberoende av huruvida informationen avser ett tidigare, nuvarande eller framtida handlande.

(69)  Se avsnitt 6.1.1 för ytterligare vägledning om vertikal prisstyrning och om indirekta metoder för användandet av sådan prisstyrning.

(70)  Till exempel på grund av att villkoren i artikel 2.4, artikel 2.5 eller artikel 3.1 i förordningen inte är uppfyllda.

(71)  Se kapitlet om informationsutbyte i de horisontella riktlinjerna och eventuella framtida versioner av de riktlinjerna.

(72)  Tillämpningen av artikel 2.6 i förordning (EU) X förutsätter att det vertikala avtal som ingåtts av leverantören av onlinebaserade förmedlingstjänster som bedriver hybridverksamhet inte betraktas som ett agentavtal som faller utanför tillämpningsområdet för artikel 101.1 i fördraget; se punkterna (46) och (63).

(73)  Se punkt (90).

(74)  Se punkt (26).

(75)  Kommissionens förordning (EU) nr 1217/2010 av den 14 december 2010 om tillämpningen av artikel 101.3 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt på vissa grupper av avtal om forskning och utveckling (EUT L 335, 18.12.2010, s. 36).

(76)  Kommissionens förordning (EU) nr 1218/2010 av den 14 december 2010 om tillämpningen av artikel 101.3 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt på vissa grupper av specialiseringsavtal (EUT L 335, 18.12.2010, s. 43).

(77)  Kommissionens förordning (EU) nr 461/2010 av den 27 maj 2010 om tillämpningen av artikel 101.3 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt på grupper av vertikala avtal och samordnade förfaranden inom motorfordonssektorn (EUT L 129, 28.5.2010, s. 52).

(78)  Se även avsnitten 6.1.2.3.1 och 6.1.2.3.2.

(79)  Se även avsnitt 6.1.2.3.3.

(80)  Se artikel 1.1 h i förordning (EU) 2022/720.

(81)  Se målet C-306/20, Visma Enterprise, punkt 78.

(82)  Ett exempel på detta är när leverantören auktoriserar en särskild återförsäljare att svara på anbudsinfordringar från offentliga myndigheter avseende it- eller kontorsutrustning.

(83)  Se domarna av den 25 oktober 1977, Metro/kommissionen, mål 26/76, EU:C:1977:167, punkterna 20 och 21 (mål C-26/76 - Metro/kommissionen), av den 11 december 1980, L’Oréal/De Nieuwe AMCK, C-31/80, EU:C:1980:289, punkterna 15 och 16 (mål C-31/80 – L’Oréal/De Nieuwe AMCK), av den 13 oktober 2011, Pierre Fabre Dermo-Cosmétique SAS/Président de l’Autorité de la concurrence, mål C-439/09, EU:C:2011:649, punkt 41 (mål C-439/09 – Pierre Fabre Dermo-Cosmétique), och av den 6 december 2017, Coty Germany GmbH/Parfümerie Akzente GmbH, mål C-230/16, EU:C:2017:941, punkt 24 (mål C-230/16 – Coty Germany).

(84)  Se mål C-26/76, Metro/kommissionen, punkterna 20–22 samt domarna av den 25 oktober 1983, AEG/kommissionen, C-107/82, EU:C:1983:293, punkterna 33, 34 och 73 (mål C-107/82 – AEG/kommissionen), av den 22 oktober 1986, Metro/kommissionen, C-75/84, EU:C:1986:399, punkt 45, och av den 12 december 1996, Leclerc/kommissionen, mål T-88/92, EU:T:1996:192, punkt 106.

(85)  Se mål C-26/76 - Metro/kommissionen och mål C-107/82 - AEG/kommissionen.

(86)  Se mål C-230/16, Coty Germany.

(87)  Se mål C-230/16, Coty Germany, punkterna 25–29.

(88)  Se mål C-26/76, Metro/kommissionen, punkterna 20 och 21, mål C-31/80 – L’Oréal/De Nieuwe AMCK, punkterna 15 och 16, mål C-107/82, AEG/kommissionen, punkt 35 samt domen av den 27 februari 1992, Vichy/kommissionen, mål T-19/91, EU:T:1992:28, punkt 65.

(89)  Se punkt (149).

(90)  Se mål C-230/16, Coty Germany, punkterna 43–58.

(91)  Se mål C-230/16, Coty Germany, särskilt punkt 67 och punkt (208) i dessa riktlinjer.

(92)  Se även punkt (208).

(93)  Se mål C-439/09, Pierre Fabre Dermo-Cosmétique, punkt 54, och avsnitt 6.1.2.3.2.

(94)  Se även analogt domen av den 14 juni 2012, C-158/11, Auto 24 SARL/Jaguar Land Rover France SAS, EU:C:2012:351, punkt 31.

(95)  Se mål C-306/20, Visma Enterprise, punkt 78.

(96)  Se domen av den 28 januari 1986, Pronuptia de Paris GmbH/Pronuptia de Paris Irmgard Schillgallis, C-161/84, EU:C:1986:41, punkt 16.

(97)  Vid tillämpning av denna bestämmelse beaktas inte den integrerade återförsäljarens eventuella försäljning av konkurrerande leverantörers varor eller tjänster.

(98)  Se målet C-306/96, Javico/Yves Saint Laurent Parfums, punkt 20.

(99)  Se arbetsdokumentet från kommissionens avdelningar Guidance on restrictions of competition ”by object” for the purpose of defining which agreements may benefit from the De Minimis Notice, 25 juni 2014, SWD(2014) 198 final, s. 4 (ej översatt till svenska).

(100)  Se domen av den 20 januari 2016, Toshiba Corporation/kommissionen, C-373/14 P, EU:C:2016:26, punkt 26.

(101)  Se domen av den 2 april 2020, Budapest Bank m.fl., C-228/18, EU:C:2020:265, punkterna 35–37 och där angiven rättspraxis.

(102)  Se särskilt punkt (16) (a)–(i) i dessa riktlinjer för en beskrivning av de typer av effektivitetsvinster som i allmänhet förknippas med vertikala begränsningar samt avsnitt 6.1.1 i dessa riktlinjer om vertikal prisstyrning. För en allmän vägledning om bedömningen av effektivitetsvinster, se även riktlinjerna för artikel 101.3.

(103)  Det bör noteras att vertikal prisstyrning kan kopplas till andra begränsningar, däribland horisontell samverkan i form av nav- och ekersystem (hub-and-spoke arrangements). Dessa behandlas i punkt 55 i de horisontella riktlinjerna.

(104)  Se t.ex. kommissionens beslut i AT.40428, Guess, skälen 84, 86 och 137.

(105)  Se slutrapporten om utredningen av e-handelsbranschen, punkterna 602–603.

(106)  Se kommissionens beslut i AT.40182 - Pioneer, skälen 136 och 155, AT.40469 - Denon & Marantz, skäl 95, AT.40181 - Philips, skäl 64, och AT.40465 - Asus, skäl 27.

(107)  Begränsningar av möjligheten för leverantörer av onlinebaserade förmedlingstjänster i den mening som avses i artikel 1.1 e i förordningen att dela sin ersättning för tillhandahållandet av onlinebaserade förmedlingstjänster är inte allvarliga begränsningar enligt artikel 4 a i förordningen, eftersom de inte begränsar köparens möjligheter att bestämma sitt försäljningspris. Se punkterna (64)–(67) i dessa riktlinjer, särskilt punkt (67) (a).

(108)  Se t.ex. kommissionens beslut i ärende nr IV/32.737, Eirpage, särskilt skäl 6.

(109)  Denna vägledning påverkar inte bedömningen av horisontella avtal mellan återförsäljare som upprättar och driver en sådan fullgörandemodell enligt artikel 101 i fördraget, med beaktande av vägledningen i de horisontella riktlinjerna.

(110)  Se domarna av den 3 juli 1985, Binon/AMP, C-243/83, EU:C:1985:284, punkt 44. av den 1 oktober 1987, VVR/Sociale Dienst van de Plaatselijke en Gewestelijke Overheidsdiensten, C-311/85, EU:C:1987:418, punkt 17; av den 19 april 1988, Erauw-Jacquery/La Hesbignonne, C-27/87, EU:C:1988:183, punkt 15.

(111)  Enligt artikel 2 i förordning (EG) nr 1/2003 ska det företag som hävdar att bestämmelserna i artikel 101.3 i fördraget är uppfyllda ha bevisbördan för att villkoren i den punkten i fördraget är uppfyllda.

(112)  Se i detta avseende punkterna (13) och (16).

(113)  Se även punkterna (204), (206) och (210) när det gäller olika typer av begränsningar av onlineförsäljning och onlinemarknadsföring.

(114)  Se även målet C-439/09, Pierre Fabre Dermo-Cosmétique, punkt 54.

(115)  Se även kommissionens beslut i AT.40428 , Guess, skälen 118–126.

(116)  Se målet C-439/09, Pierre Fabre Dermo-Cosmétique, punkterna 56 och 57, samt punkt (224) i dessa riktlinjer.

(117)  Se t.ex. mål T-77/92, Parker Pen/kommissionen, punkt 37.

(118)  Se t.ex. domen av den 9 juli 2009, Peugeot och Peugeot Nederland/kommissionen, T-450/05, EU:T:2009:262, punkt 47.

(119)  Se t.ex. domen av den 6 juli 2009, Volkswagen/kommissionen, T-62/98, EU:T:2000:180, punkt 44.

(120)  Se t.ex. kommissionens beslut i AT.40433, Film merchandise, skäl 54.

(121)  Se t.ex. kommissionens beslut i AT.40433, Film merchandise, skälen 52 och 53.

(122)  Se t.ex. kommissionens beslut i AT.40436, Nike, skäl 57, och kommissionens beslut i AT.40433, Film merchandise, skälen 61–63.

(123)  Se t.ex. kommissionens beslut i AT.37975, PO/Yamaha, skälen 111 och 112. Omvänt har ett avtal, enligt vilket leverantören har kommit överens med sina återförsäljare om att en återförsäljare som säljer till ett område som har tilldelats en annan återförsäljare ska betala en avgift till den andra återförsäljaren baserat på kostnaden för de tjänster som ska utföras, inte till syfte att begränsa återförsäljarnas försäljning utanför deras tilldelade områden (se domen av den 13 januari 2004, JCB Service/kommissionen, T-67/01, EU:T:2004:3, punkterna 136–145).

(124)  Se t.ex. kommissionens beslut i AT.40436, Nike, skälen 71 och 72, och i AT.40433, Film merchandise, skälen 65 och 66.

(125)  Artikel 3 i förordning (EU) 2018/302.

(126)  Artikel 5 i förordning (EU) 2018/302.

(127)  Se mål C-439/09, Pierre Fabre Dermo-Cosmétique, punkterna 36 och 37.

(128)  Se även punkt (203).

(129)  Se även kommissionens beslut i AT.40428 , Guess, skälen 118–126.

(130)  Fler exempel finns i slutrapporten om utredningen av e-handelsbranschen, punkt 241.

(131)  Se mål C-439/09, Pierre Fabre Dermo-Cosmétique, punkterna 56 och 57, samt punkt (224) i dessa riktlinjer.

(132)  Se även kommissionens beslut i AT.40428, Guess, skälen 118–126, och punkt 200 i dessa riktlinjer.

(133)  Se mål C-230/16, Coty Germany, punkterna 64–69, och avsnitt 8.2.3 i dessa riktlinjer.

(134)  Se även punkt (206) (g).

(135)  Se även punkt 203.

(136)  Se även punkt 208 e.

(137)  Se domen av den 7 december 2010, Peter Pammer/Reederei Karl Schlüter GmbH & Co. KG och Hotel Alpenhof GesmbH/Oliver Heller, förenade målen C-585/08 och C-144/09, EU:C:2010:740, punkt 93.

(138)  Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2018/302 av den 28 februari 2018 om åtgärder mot omotiverad geoblockering och andra former av diskriminering på grund av kunders nationalitet, bosättningsort eller etableringsort på den inre marknaden och om ändring av förordningarna (EG) nr 2006/2004 och (EU) 2017/2394 samt direktiv 2009/22/EG (EUT L 60I, 2.3.2018, s. 1).

(139)  Se mål C-439/09, Pierre Fabre Dermo-Cosmétique, punkterna 56 och 57.

(140)  Se även punkt (222) om förordning (EU) 2018/302.

(141)  Se målet C-439/09, Pierre Fabre Dermo-Cosmétique, punkterna 55–58.

(142)  Se även punkt (222) om förordning (EU) 2018/302.

(143)  Se punkt (227).

(144)  Se punkt (237).

(145)  Se även punkt (222) om förordning (EU) 2018/302.

(146)  Se t.ex. kommissionens beslut i AT.40428 , Guess, skälen 65–78.

(147)  Se även punkt (116).

(148)  Se målet C-439/09, Pierre Fabre Dermo-Cosmétique, punkterna 55–58.

(149)  Se även punkt (222) om förordning (EU) 2018/302.

(150)  Medlemsstaternas domstolar får inte heller ändra räckvidden för förordning (EU) 2022/720 genom att utöka dess tillämpningsområde till avtal som inte omfattas av förordningen. Varje sådan utvidgning, oavsett dess omfattning, skulle påverka det sätt på vilket kommissionen utövar sin lagstiftande behörighet (se domen av den 28 februari 1991, Stergios Delimitis/Henninger Bräu AG, C-234/89, EU:C:1991:91, punkt 46 (mål C-234/89, Delimitis).

(151)  En kumulativ utestängningseffekt kommer emellertid sannolikt inte att uppstå om de parallella näten av vertikala avtal omfattar mindre än 30 % av den relevanta marknaden; se punkt 10 i tillkännagivandet om avtal av mindre betydelse.

(152)  Enskilda leverantörer eller återförsäljare med en marknadsandel som inte överstiger 5 % anses i allmänhet inte bidra i betydande utsträckning till en kumulativ utestängningseffekt; se punkt 10 i tillkännagivandet om avtal av mindre betydelse och mål C-234/89 – Delimitis/Henninger Bräu, punkterna 24–27.

(153)  Bedömningen av ett sådant bidrag kommer att göras enligt kriterierna i avsnitt 8 när det gäller tillsynspolicyn i enskilda fall.

(154)  Se kapitel IV i förordning (EG) nr 1/2003.

(155)  Om ett vertikalt avtal inte omfattas av artikel 101.1 i fördraget, i enlighet med avsnitt 3 i dessa riktlinjer, kommer frågan om tillämpningen av förordning (EU) 2022/720 inte att uppstå, eftersom förordning (EU) 2022/720 syftar till att fastställa vilka kategorier av vertikala avtal som normalt uppfyller villkoren i artikel 101.3 i fördraget, vilket förutsätter att det vertikala avtalet omfattas av artikel 101.1 i fördraget.

(156)  Det räcker att kommissionen kan styrka att ett av de fyra villkoren i artikel 101.3 i fördraget inte är uppfyllt. Detta beror på att alla de fyra villkoren måste vara uppfyllda för att undantaget enligt artikel 101.3 ska kunna tillämpas.

(157)  Kravet enligt artikel 29 i förordning (EG) nr 1/2003 avseende den behöriga konkurrensmyndighetens bevisbörda följer av den situation där förordning (EU) 2022/720 inte är tillämplig och ett företag åberopar artikel 101.3 i fördraget i ett enskilt fall. I en sådan situation måste företaget, enligt artikel 2 i förordning (EG) nr 1/2003, visa att alla fyra villkor i artikel 101.3 i fördraget är uppfyllda. För detta ändamål måste företaget styrka sina påståenden; se t.ex. kommissionens beslut i AT.39226, Lundbeck, vilket fastställdes genom domarna av den 8 september 2016, Lundbeck/kommissionen, T-472/13, EU:T:2016:449, och av den 25 mars 2021, Lundbeck/kommissionen, C-591/16 P, EU:C:2021:243.

(158)  Kommissionen använde sin befogenhet att återkalla rätten att omfattas av tidigare tillämpliga gruppundantagsförordningar i sitt beslut av den 25 mars 1992 (interimistiska åtgärder) om ett förfarande enligt artikel 85 i EEG-fördraget i ärendet IV/34.072, Mars/Langnese och Schöller, vilka fastställdes genom domen av den 1 oktober 1998, Langnese-Iglo/kommissionen, C-279/95 P, EU:C:1998:447, och i dess beslut av den 4 december 1991 (interimistiska åtgärder) om ett förfarande enligt artikel 85 i EEG-fördraget i ärendet IV/33.157, Eco System/Peugeot.

(159)  Se avsnitt 3.1.

(160)  Se även punkt (282).

(161)  Såsom anges i punkt 84 i artikel 101.3 i riktlinjerna omfattar begreppet konsumenter i den mening som avses i artikel 101.3 i fördraget alla direkta eller indirekta användare av de produkter som omfattas av avtalet, inbegripet tillverkare som använder produkten som insatsvara, grossister, detaljhandlare och slutkonsumenter, dvs. fysiska personer som agerar i syften som inte omfattas av deras närings- eller yrkesverksamhet.

(162)  Se riktlinjerna för artikel 101.3.

(163)  Se domen i målet Ford/kommissionen, förenade målen 25/84 och 26/84, EU:C:1985:340, punkterna 24; artikel 101.3 i riktlinjerna, punkt 44.

(164)  Se t.ex. kommissionens beslut 1999/242/EG (ärende nr IV/36.237 – TPS) (EGT L 90, 2.4.1999, s. 6). På ett liknande sätt gäller förbudet i artikel 101.1 i fördraget endast så länge avtalet har ett begränsande syfte eller får begränsande effekter; se riktlinjerna för artikel 101.3, punkt 44.

(165)  Se punkt 85 i riktlinjerna för artikel 101.3.

(166)  Se domen av den 16 mars 2000, Compagnie Maritime Belge, de förenade målen C-395/96 P och C-396/96 P, EU:C:2000:132, punkt 130. På samma sätt hindrar tillämpningen av artikel 101.3 i fördraget inte tillämpningen av fördragets regler om fri rörlighet för varor, tjänster, personer och kapital. Dessa bestämmelser kan under vissa omständigheter tillämpas på avtal, beslut och samordnade förfaranden i den mening som avses i artikel 101.1 i fördraget. Se i detta avseende, domen av den 19 februari 2002, Wouters m.fl., C-309/99, EU:C:2002:98, punkt 120.

(167)  Se domen av den 10 juli 1990, Tetra Pak/kommissionen, T-51/89, EU:T:1990:41. Se även punkt 106 i riktlinjerna för artikel 101.3.

(168)  Se domen av den 23 oktober 2003, Van den Bergh Foods/Europeiska kommissionen, T-65/98, EU:T:2003:281, punkterna 104 och 156.

(169)  Se artikel 2.1 i Europaparlamentets och rådets direktiv (EU) 2018/2001 av den 11 december 2018 om främjande av användningen av energi från förnybara energikällor (EUT L 328, 21.12.2018, s. 82).

(170)  Andra EU-regler kan också vara tillämpliga på sådana investeringar i förnybar energi, däribland regler som följer av artikel 106.1 i fördraget, regler om statligt stöd och regler för den inre marknaden.

(171)  Se även punkt (343).

(172)  Se slutrapporten om utredningen av e-handelsbranschen, avsnitt 4.4.

(173)  Se målet C-230/16, Coty Germany, punkterna 64–69.

(174)  Se målet C-230/16, Coty Germany, punkterna 24–36.

(175)  Se även punkterna (147)–(150) i dessa riktlinjer och mål C-230/16, Coty Germany, punkterna 43–58.

(176)  Se mål C-306/20, Visma Enterprise, punkt 78.

(177)  Vid tillämpning av dessa riktlinjer avses med prisjämförelsetjänster sådana tjänster som inte erbjuder någon direkt köpfunktion. Tjänster där användarna kan slutföra köptransaktioner genom en köp- och säljfunktion klassificeras som onlinebaserade marknadsplatser vid tillämpning av dessa riktlinjer. Begränsningar av användningen av onlinebaserade marknadsplatser tas upp i avsnitt 8.2.3.

(178)  Se slutrapporten om utredningen av e-handelsbranschen, avsnitt B.4.5.

(179)  Fasta avgifter som tillverkare betalar till detaljister för att få tillgång till deras hyllutrymme.

(180)  En klumpsumma som betalas för att säkerställa att en befintlig produkt finns på hyllan under ytterligare en viss tid.

(181)  Ett avtal i den mening som avses i artikel 101 i fördraget kan även uppstå om kategorikaptenen utfärdar icke-bindande rekommendationer som systematiskt genomförs av återförsäljaren.

(182)  Se unionsdomstolarnas rättspraxis angående utbyte av information mellan konkurrenter, t.ex. domarna av den 10 november 2017, ICAP/kommissionen, T-180/15, EU:T:2017:795, punkt 57, av den 4 juni 2009, T-Mobile Netherlands m.fl., C-8/08, EU:C:2009:343, punkt 51, av den 19 mars 2015, Dole Food och Dole Fresh Fruit Europe/kommissionen, C-286/13 P, EU:C:2015:184, punkt 127, av den 21 januari 2016, Eturas UAB m.fl., C-74/14, EU:C:2016:42, punkterna 40–44, och av den 10 november 2017, ICAP/kommissionen, T-180/15, EU:T:2017:795, punkt 57.

(183)  Se domen av den 14 november 1996, Tetra Pak/kommissionen, C-333/94 P, EU:C:1996:436, punkt 37. Se även Meddelande från kommissionen – Vägledning om kommissionens prioriteringar vid tillämpningen av artikel 82 i EG-fördraget på företags missbruk av dominerande ställning genom utestängande åtgärder (EUT C 45, 24.2.2009, s. 7).

(184)  Se domen av den 17 september 2007, Microsoft/kommissionen, T-201/04, EU:T:2007:289, punkterna 917, 921 och 922.

(185)  Se domen av den 12 december 1991, Hilti/kommissionen, T-30/89, EU:T:1991:70, punkt 67.

---

Rådet

| 30.6.2022 | SV | Europeiska unionens officiella tidning | C 248/86 |
| --- | --- | --- | --- |

30.6.2022

SV

Europeiska unionens officiella tidning

C 248/86

---

Uttalande från kommissionen om exklusiv befogenhet beträffande förordning (EU) 2022/1031 Europaparlamentets och Rådets (1)

(2022/C 248/02)

Såsom bekräftas i domstolens yttrande 2/15 faller deltagandet i unionens upphandlingsförfaranden av tredjeländers ekonomiska aktörer, varor och tjänster inom ramen för den gemensamma handelspolitiken där, såsom uttryckligen anges i artikel 3.1 e i EUF-fördraget, unionen har exklusiv befogenhet. Följaktligen ska medlemsstaterna och deras upphandlande myndigheter och upphandlande enheter inte införa eller upprätthålla några lagstiftningsåtgärder eller andra allmänt tillämpliga åtgärder som styr tillträdet för ekonomiska aktörer, varor och tjänster från tredjeländer utöver dem som tillämpas i enlighet med denna förordning och annan unionslagstiftning.

---

(1)  Europaparlamentets och Rådets förordning (EU) 2022/1031 av den 23 juni 2022 om tillträdet för ekonomiska aktörer, varor och tjänster från tredjeländer till unionens marknader för offentlig upphandling och koncession och förfaranden till stöd för förhandlingar om tillträde för ekonomiska aktörer, varor och tjänster från unionen till tredjeländers marknader för offentlig upphandling och koncession (Instrumentet för internationell upphandling – IPI) (EUT L 173, 30.6.2022, s. 1).

---

III Förberedande akter

EUROPEISKA CENTRALBANKEN

| 30.6.2022 | SV | Europeiska unionens officiella tidning | C 248/87 |
| --- | --- | --- | --- |

30.6.2022

SV

Europeiska unionens officiella tidning

C 248/87

---

EUROPEISKA CENTRALBANKENS YTTRANDE

av den 27 april 2022

om ett förslag till Europaparlamentets och rådets direktiv om ändring av direktiv 2013/36/EU vad gäller tillsynsbefogenheter, sanktioner, filialer från tredjeland och risker avseende miljö, samhällsansvar och bolagsstyrning.

(CON/2022/16)

(2022/C 248/03)

Inledning och rättslig grund

Den 17 och den 21 januari 2022 mottog Europeiska centralbanken (ECB) en begäran från Europaparlamentet och Europeiska unionens råd om ett yttrande om ett förslag till Europaparlamentets och rådets direktiv om ändring av direktiv 2013/36/EU vad gäller tillsynsbefogenheter, sanktioner, filialer från tredjeland och risker avseende miljö, samhällsansvar och bolagsstyrning (1) (nedan kallat förslaget om ändringar av kapitalkravsdirektivet).

Förslaget om ändringar av kapitaltäckningsdirektivet är nära kopplat till ett annat förslag avseende vilket ECB erhållit en begäran om ett yttrande, nämligen förslaget till Europaparlamentets och rådets förordning om ändring av förordning (EU) nr 575/2013 vad gäller krav avseende kreditrisk, kreditvärdighetsjusteringsrisk, operativ risk, marknadsrisk och kapitalgolv (2) (tillsammans med förslaget om ändringar av kapitalkravsdirektivet nedan kallat kommissionens reformpaket för banksektorn).

ECB:s behörighet att avge ett yttrande grundas på artiklarna 127.4 och 282.5 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt eftersom förslaget ändring av CRD innehåller bestämmelser som har betydelse för ECB:s uppgifter i samband med tillsynen över kreditinstitut i enlighet med artikel 127.6 i fördraget samt Europeiska centralbankssystemets medverkan till ett smidigt genomförande av politiken för det finansiella systemets stabilitet i enlighet med artikel 127.5 i fördraget. I enlighet med artikel 17.5 första meningen i arbetsordningen för Europeiska centralbanken har detta yttrande antagits av ECB-rådet.

Allmänna kommentarer

ECB är mycket positiv till kommissionens reformpaket för banksektorn som kommer att genomföra viktiga aspekter av den globala reformagendan i unionslagstiftningen. Detta kommer att stärka EU:s enhetliga regelverk och avsevärt stärka reglerna på områden där tillsynsmyndigheterna har identifierat luckor som potentiellt skulle kunna leda till att vissa risker inte uppfattas eller övervakas i otillräcklig omfattning.

Genom att förbättra det sätt på vilket miljö-, samhällsansvars- eller bolagsstyrningsrisker (ESG-risker) hanteras med hjälp av strängare krav och genom att utvidga tillsynsmyndigheternas verktygslåda på detta område bidrar man till att säkerställa att instituten proaktivt utvecklar förbättrar sin riskhantering, vilket minskar sannolikheten för att enskilda institut och det finansiella systemet som helhet ackumulerar alltför stora risker.

Ett korrekt genomförande av kapitalgolvet kommer också att minska omotiverade riskviktsvariationer (3) och det är bra att risker inte räknas dubbelt i förhållande till andra krav, samtidigt som operativa svårigheter bör undvikas.

Harmoniserade bestämmelser för bedömningen av bankers direktörer och nyckelpersonal (lämplighetsbedömningar) kommer också att förbättra tillsynens effekt och främja en sund styrning.

En gemensam uppsättning regler för filialer till bankkoncerner från tredjeländer som är verksamma i medlemsstaterna kommer också att ersätta olikartade nationella strategier och stärka den inre marknaden.

En ytterligare harmonisering av nationella befogenheter i samband med förvärv av kvalificerade innehav, överföring av tillgångar eller skulder, fusioner eller uppdelningar, samt även sanktionssystemet, kommer att säkerställa konsekvens och stabilitet i regelverket.

ECB efterlyser samstämmighet mellan Europaparlamentets och rådets direktiv (EU) nr 2013/36 (4) (nedan kallat kapitalkravsdirektivet) och rådets förordning (EU) nr 1024/2013 (5), särskilt i frågor som rör tillsynens oberoende i allmänhet och intressekonflikter. För att begränsa eventuella intressekonflikter är det viktigt med en strikt men proportionell och flexibel strategi som gör det möjligt att ta vederbörlig hänsyn till varje enskild situation.

Slutligen kommer möjligheten för tillsynsmyndigheterna att återkalla en auktorisation för kreditinstitut som fallerar eller sannolikt kommer att fallera, men som inte uppfyller kraven för resolution på grund av att kriteriet om allmänintresse inte är uppfyllt, att underlätta för dessa banker att lämna marknaden under ordnade former (6).

I detta yttrande behandlas frågor av särskild betydelse för ECB, som har delats upp i de avsnitt som anges nedan.

1.   Risker avseende miljö, samhällsansvar och bolagsstyrning (ESG-risker))

1.1   Stöd för de föreslagna ändringarna

ECB är mycket positiv till kommissionens förslag om att skärpa kraven på ESG-risker för kreditinstitut och respektive mandat för behöriga myndigheter. ECB delar uppfattningen att ESG-risker kan få långtgående konsekvenser för stabiliteten för både enskilda institut och det finansiella systemet som helhet. Kommissionen har med rätta satt upp ambitiösa mål för EU:s anpassning till konsekvenserna av ESG-risker och dess övergång till en hållbar ekonomi, med specifika förändringar av dess produktionssystem under en begränsad tidsperiod. Strategin understryker att den europeiska gröna givens framgång beror på alla ekonomiska berörda aktörers bidrag och deras incitament för att uppnå våra mål. Finansinstituten måste därför införliva EU:s hållbarhetsmål i sina långsiktiga finansieringsstrategier och beslutsprocesser (7). Omställningen och de därmed förknippade riskerna påverkar nästan alla sektorer av ekonomin och har omfattande konsekvenser i alla regioner, och är dessutom beroende av strategier för minskade koldioxidutsläpp, förändringar i konsumenternas och investerarnas preferenser samt tekniska förändringar. Dessa omfattande konsekvenser kräver skräddarsydda strategier och förbättrad riskhanteringsförmåga för att säkerställa motståndskraften hos kreditinstitutens affärsmodeller på kort, medellång och lång sikt och för att undvika att alltför stora omställningsrisker byggs upp i deras portföljer. Det är därför av avgörande betydelse att kreditinstituten bevakar den risk som uppstår till följd av att deras portföljer inte stämmer överens med EU:s övergångsmål och istället sätter upp ambitiösa och konkreta tidsfrister, inbegripet mellanliggande milstolpar, för sin strategiska planering.

ECB stöder förslaget om att mer uttryckligen täcka ESG-risker i tillsynskraven, vilket kommer att bidra till att minimera de hot som dessa risker utgör för enskilda institut och den finansiella stabiliteten. Behovet av en förbättrad bankintern riskhantering och mer tillsyn över dessa risker har framhållits i ECB:s nyligen genomförda tillsynsbedömning. Den omfattande granskningen visade att inget institut är nära att fullt ut anpassa sin verksamhet till tillsynsförväntningarna avseende klimatrelaterade och miljömässiga risker och att instituten själva anser att 90 procent av deras rapporterade praxis endast delvis eller inte alls överensstämmer med ECB:s förväntningar på tillsynsområdet (8).

ECB uppmärksammar att klimatrelaterade och miljömässiga risker prioriteras framför faktorer som berör samhällsansvar och bolagsstyrning, även mot bakgrund av skillnaderna i metod. Klimatrelaterade och miljömässiga risker omfattar framför allt hot som härrör från den nödvändiga övergången till en mer hållbar ekonomi och anpassningen till ökande fysiska hot. Omställningsrisker och fysiska risker är speciella jämfört med andra tillsynsrisker och eftersom de byggs upp över tid krävs noggrann planering och tydliga begränsningsstrategier, samtidigt som det kan krävas beslutsamma och omedelbara kortsiktiga åtgärder för att mildra de långsiktiga effekterna.

ECB stöder det föreslagna kravet på kreditinstitut att utarbeta särskilda planer för att övervaka och hantera ESG-risker som uppstår på kort, medellång och lång sikt. Detta kommer att säkerställa att kreditinstitut mäter ESG-risker över längre tidsperioder och gör en noggrann bedömning av de strukturella förändringar som sannolikt kommer att ske inom de branscher som de är exponerade mot, i enlighet med de omställningsbanor som fastställs i EU:s rättsliga ram (9). Kravet på att utarbeta sådana planer kommer att öka förståelsen för de risker som det finansiella systemet är utsatt för. Dessutom kommer den att säkerställa att kreditinstitut proaktivt, även i förhållande till EU:s omställningsmål, ser över huruvida deras strategier i tillräcklig utsträckning tar hänsyn till ESG-relaterade aspekter och därigenom minskar anseenderisker eller risker som uppstår till följd av snabbt föränderliga stämningar på marknaden.

ECB är redo att samarbeta med EU-organ för att övervaka kreditinstitutens framsteg med att utveckla sina specifika planer (ny artikel 76.2) och betonar behovet av snabba åtgärder på detta område. ECB ser ett behov av att prioritera institutens motståndskraft och anpassning till de långsiktiga negativa effekterna som utgår från ESG-risker. Europeiska bankmyndighetens (EBA) föreslagna riktlinjer för innehållet i institutens planer (ny artikel 87a.5 b) kommer att vara särskilt viktiga i detta avseende, och ECB anser därför att dessa riktlinjer bör offentliggöras inom 12 månader. Omvänt förefaller en tidsfrist på 24 månader mer lämplig för de föreslagna riktlinjerna om minimistandarder och referensmetoder (ny artikel 87a.5 a).

En god intern riskhantering, inbegripet specifik planering, kommer också att underlätta behöriga myndigheters och makrotillsynsmyndigheters bedömning av ESG-risker. I samband med den ytterligare utformningen av kravet på att kreditinstituten ska hantera alla väsentliga risker genom att testa sin motståndskraft mot de långsiktiga negativa effekterna av klimatrelaterade och miljömässiga risker välkomnar ECB förstärkningen av de relaterade tillsynsbefogenheterna på ett sätt som är förenligt med det tidsperspektiv under vilket ESG-risker kan uppstå. Detta kommer att göra det möjligt för ECB att mer effektivt hantera ESG-risker, till att börja med klimatrelaterade och miljömässiga risker, som påverkar kreditinstitutets tillsynssituation (t.ex. kapital och likviditet) även på medellång till lång sikt (dvs. 5–10 år). Sådana krav kommer också att hjälpa makrotillsynsmyndigheterna att mildra de systemomfattande konsekvenserna av ESG-risker, särskilt genom att analysera deras systemaspekter, t.ex. genom klimatstresstester i hela ekonomin. Allt detta bör ge ECB bättre verktyg för att tillsammans med andra berörda myndigheter bidra till att förhindra att strandade tillgångar byggs upp i kreditinstitutens balansräkningar och säkerställa att mikrotillsynen och makrotillsynen kompletterar varandra.

När det gäller makrotillsynens verktygslåda välkomnar ECB också förtydligandet i ett skäl i förslaget om ändringar av kapitalkravsdirektivet att ramen för systemriskbufferten (SyRB) redan kan användas för att hantera olika typer av systemrisker, inbegripet risker i samband med klimatförändringar. I den mån risker i samband med klimatförändringar kan få allvarliga negativa konsekvenser för det finansiella systemet och den reala ekonomin i medlemsstaterna, kan en SyRB-värde införas för att minska dessa risker.

1.2   Motståndskraft mot långsiktiga negativa effekter som utgår från ESG-risker

När det gäller scenarier och metoder för att bedöma motståndskraften mot långsiktiga negativa konsekvenser av ESG-risker, särskilt klimatförändringar och miljöförstöring, vill ECB framhålla att de utmaningar som dessa innebär för finanssektorn endast kan bedömas och hanteras genom att integrera vetenskapliga analyser i det politiska beslutsfattandet. Bidrag från vetenskaplig forskning, enheter i den finansiella sektorn och miljöorgan kommer att spela en avgörande roll i detta avseende. ECB välkomnar kommissionens åtagande att stärka samarbetet mellan alla relevanta offentliga myndigheter, inklusive tillsynsmyndigheter, och att ett sådant samarbete syftar till att ”hjälpa till att fastställa mellanliggande mål för den finansiella sektorn” (10). Det skulle dock vara lämpligt att i skälen till förslaget om ändringar av kapitalkravsdirektivet påminna om åtagandet i punkt 5 c i Strategi för att finansiera omställningen till en hållbar ekonomi, (COM (2021) 390 final). Det är särskilt viktigt att betona att kommissionen har åtagit sig att stärka samarbetet med ECB, Europeiska systemrisknämnden, de europeiska tillsynsmyndigheterna och Europeiska miljöbyrån och att ett sådant samarbete är avsett att bidra till att fastställa delmål för finanssektorn, bättre förstå huruvida aktuella och framtida framsteg är tillräckliga och därmed underlätta för alla berörda offentliga myndigheter att vid behov samarbeta bättre kring gemensamma åtgärder. ECB skulle välkomna en hänvisning till ett sådant åtagande även inom ramen för det mandat som inrättas i den nya artikel 87a.5 c i kapitalkravsdirektivet.

2.   Kapitalgolv

ECB välkomnar att man inför ett kapitalgolv, som är en viktigt aspekt av Basel III-reformerna (11). ECB noterar att förslaget om ändringar av kapitalkravsdirektivet innehåller vissa mekanismer som styr samspelet mellan kapitalgolvet och fastställandet av i) tillsynskrav inom andra pelaren och ii) buffertar ur makrotillsynsperspektiv.

ECB instämmer i det övergripande målet att undvika dubbelräkning av risker inom ramen för mikrotillsyn och makrotillsyn och i syfte att säkerställa att respektive krav förblir lämpliga. När det gäller kraven i pelare 2 vill ECB understryka att det redan finns ett allmänt krav på att undvika dubbelräkning av risker och är redo att se till att ingen sådan dubbelräkning av risker sker inom dess ansvarsområde. När det gäller makrotillsynsbuffertar, som för närvarande används, tar dessa upp makrotillsynsrisker som skiljer sig från kapitalgolvets mål att minska risken för alltför stora variationer eller bristande jämförbarhet mellan riskvikter pga. att ett institut använder av interna modeller.

Dessutom kräver förslaget att det nominella beloppet för kraven i andra pelaren inte omedelbart ökar till följd av att ett institut blir bundet av kapitalgolvet. ECB instämmer i det underliggande målet och andemeningen i dessa bestämmelser om att neutralisera omotiverade aritmetiska effekter på kraven i andra pelaren till följd av införandet av kapitalgolvet och är redo att vidta de åtgärder som krävs för att neutralisera denna effekt.

Det är viktigt att de föreslagna mekanismerna respekterar befintlig tillsyns- och makrotillsynspraxis och undviker operativa svårigheter och administrativa bördor för behöriga myndigheter och makrotillsynsmyndigheter. Särskilt när det gäller kraven i andra pelaren anser ECB, som nämnts ovan, att behöriga myndigheter redan i det nuvarande regelverket fått i uppdrag att undvika dubbelräkning av risker och omotiverade ändringar av tillsynskraven, och att de riktlinjer som EBA utfärdat enligt artikel 107.3 i kapitalkravsdirektivet utgör en stabil rättslig grund för att inrätta en gemensam metod för att uppnå detta. Även om ECB därför inte ser behovet av att i lagstiftningen på nivå 1 permanent förankra hur kapitalgolvet bör beaktas när man fastställer kraven i andra pelaren, noterar ECB det specifika lagstiftningsförslaget i denna fråga och betonar behovet av att säkerställa att den föreslagna bestämmelsen – inbegripet den tillfälliga frysningen – inte permanent inkräktar på både den nuvarande strategin för andra pelaren och dess frekvens. ECB anser att den omedelbara neutraliseringen bör ske vid den tidpunkt då banken blir bunden av golvet. Under de påföljande åren kan eventuella nödvändiga justeringar göras inom ramen för den regelbundna tillsyns- och utvärderingsprocessen.

EU:s lagstiftare kan vilja ge EBA ett särskilt mandat att utarbeta riktlinjer för hur behöriga myndigheter bör hantera effekterna av kapitalgolvet när de fastställer kraven i andra pelaren, i enlighet med kommissionens förslag till förordning om ändring av förordning (EU) nr 575/2013 (artikel 465.1). Om EU:s lagstiftare vill införa en rättslig hänvisning till denna fråga har ECB också lagt fram förslag i det tekniska arbetsdokumentet om hur utkastet till förslag skulle kunna ändras för att respektera både den nuvarande strategin för andra pelaren och dess frekvens, samtidigt som den också uttryckligen reglerar samspelet mellan kapitalgolvet och kraven enligt andra pelaren i nivå 1-texten.

När det gäller SyRB hyser ECB stor oro när det gäller det föreslagna kravet på en obligatorisk översyn av kalibreringen, som inbegriper ett dynamiskt tak på bufferten som fryser denna till nivån som gällde före kapitalgolvets införande fram till dess att en översyn har slutförts och resultatet offentliggjorts.

Det finns tre skäl till denna oro.

För det första ökar den föreslagna obligatoriska översynen ramverkets komplexitet och den administrativa bördan, eftersom den innebär att myndigheterna skulle behöva se över kalibreringen av SyRB för varje individuellt kreditinstitut som blir bundet av kapitalgolvet. För det andra strider ett tillfälligt tak och en institutspecifik översyn av SyRB mot buffertens makrotillsynskaraktär och dess tillämpning på (del-) sektorer. Detta skulle leda till en omotiverad individuell behandling av ett enskilt kreditinstitut som påverkas av SyRB och blir bundet av kapitalgolvet. För det tredje innehåller kapitalkravsdirektivet redan tillräckliga bestämmelser för regelbunden översyn av kapitalbuffertar, vilket är tillräckligt för att säkerställa eventuella nödvändiga ändringar av de tillämpade räntesatserna.

ECB hyser liknande farhågor när det gäller det föreslagna kravet att se över kalibreringen av bufferten för andra systemviktiga institut (O-SII) när kapitalgolvet blir bindande. I likhet med översynen av SyRB ökar denna skyldighet att se över bufferten för andra systemviktiga institut regelverkets komplexitet och den administrativa bördan. Dessutom föreskriver kapitalkravsdirektivet redan en regelbunden översyn av bufferten för andra systemviktiga institut.

I stället för den föreslagna mekanismen för att se över SyRB när kapitalgolvet blir bindande för ett kreditinstitut, föreslår ECB att det införs ett uttryckligt förtydligande som anger att SyRB inte får användas för att hantera den risk som fångas upp av kapitalgolvet, oavsett om kapitalgolvet blir bindande för ett visst institut eller inte. Detta förtydligande bör helst införas som ett skäl, men skulle också kunna införas i en artikel i kapitalkravsdirektivet. Den bör ta itu med alla eventuella farhågor om att risker skulle kunna dubbelräknas enligt kapitalgolvet och SyRB. Samma resonemang och förtydligande skulle också kunna tillämpas när det gäller bufferten för andra systemviktiga institut.

3.   Lämplighet

3.1   Stöd för de föreslagna ändringarna

ECB välkomnar kommissionens förslag om att se över ramverket för lämplighetsbedömningar. Granskningen av lämpligheten hos ledamöter i kreditinstitutens styrelser är ett viktigt tillsynsverktyg som är nödvändigt för att förbättra styrningen av kreditinstituten. God styrning i kreditinstitut ökar deras motståndskraft mot en ogynnsam marknadsutveckling och är en viktig förutsättning för finansiell stabilitet. Inom ramen för sin tillsynsverksamhet ser ECB fortfarande ett stort behov av att täppa till luckor och höja ribban i fråga om kvaliteten på regelverket för styrning (12), och välkomnar därför den förstärkning av tillsynsmyndigheternas verktygslåda som kommissionen föreslår. Den aktuella ramverket för lämplighetsbedömningar är ett av de minst harmoniserade områdena inom tillsynslagstiftningen på grund av skillnaderna mellan den nationella lagstiftning som genomför kapitalkravsdirektivet. Dessa skillnader minskar effektiviteten i ECB:s lämplighetsbedömningar och har förhindrat att samma villkor gäller inom hela EU. Kommissionens förslag utgör ett stort steg framåt, eftersom de skulle säkerställa en mer konsekvent, effektiv och ändamålsenlig tillsyn av styrelseledamöter och ledande befattningshavare, med fokus på de viktigare tillsynsfrågorna. Detta gäller särskilt frågor som i) fastställande av tydliga tidsfrister och förfaranden för alla medlemsstater, ii) behovet av nya omständigheter för att bedöma förnyelsen av mandattiden, iii) obligatoriska förhandsbedömningar för de mest betydelsefulla instituten, iv) bedömning av ledande befattningshavare, v) strykning av undantag avseende entlediganden av VD/ordföranden från artikel 88 i kapitalkravsdirektivet och vi) kreditinstitutets ansvar för att se till att deras styrelseledamöter är lämpliga.

ECB anser att en lämplig nivå av proportionalitet bör ingå i det nya regelverket, vilket också skulle gynnas av en ännu mer proportionerlig strategi för lämplighetsbedömningar av de behöriga myndigheterna. Även om den föreslagna ramen i allmänhet redan har en väl avvägd strategi för lämplighetsbedömningar (bl.a. genom att begränsa förhandsbedömningar till stora institut) är ECB öppen för att ytterligare undersöka och diskutera olika sätt att säkerställa en lämplig nivå av proportionalitet i det nya regelverket. I synnerhet bidrar proportionalitet till att de behöriga myndigheterna kan inrikta sina resurser på de viktigaste bedömningarna.

Slutligen noterar ECB att de lämplighetsbedömningar i förväg som framgår av förslaget om ändringar av kapitalkravsdirektivet inte påverkar vissa organs lagstadgade rätt att utse företrädare till styrelser i enheter som står under tillsyn enligt nationell lagstiftning.

Trots det övergripande starka stödet för de föreslagna ändringarna lämnar ECB, både nedan och i det tekniska arbetsdokumentet, ett antal kommentarer om specifika aspekter.

3.2   Förtydligande av att den föreslagna förhandsbedömningen av lämpligheten endast är av processuell karaktär: Skäl 38 i förslaget om ändringar av kapitalkravsdirektivet

I skäl 38 betonas vikten av en lämplighetsbedömning av medlemmar i ledningsorganen för stora institut innan dessa medlemmar tillträder sin tjänst. Även om ECB starkt stöder den planerade proportionella förhandsbedömningen, skulle man kunna ytterligare förtydliga att de föreslagna bestämmelserna om förhandsbedömningen av lämpligheten främst är förfarandemässiga och inte påverkar vissa organs eller rättsliga enheters nationella lagstadgade rättigheter att utse företrädare till styrelser i enheter som står under tillsyn enligt nationell lagstiftning. ECB föreslår därför att det införs ett ytterligare förtydligande av skäl 38, som syftar till att försäkra medlemsstaterna om att eventuella lagstadgade rättigheter som grundar sig på tillämplig nationell lagstiftning inte ska påverkas av förslaget om ändringar av kapitalkravsdirektivet. Det bör dock finnas lämpliga skyddsmekanismer för att säkerställa dessa företrädares lämplighet, såsom en effektiv övervakning av ledningsorganets lämplighet som helhet (kollektiv lämplighet) samt uppföljningsåtgärder för att hantera potentiella intressekonflikter och frågor som rör tidsåtgång och erfarenhet.

3.3   Införande av en tidsfrist på 2 dagar för mottagningsbevis - de nya artiklarna91b.3 och 91d.3 i kapitalkravsdirektivet

Den föreslagna tidsfristen på endast 2 dagar för mottagningsbevis skulle i praktiken vara mycket svår att uppfylla för alla berörda behöriga myndigheter på grund av det mycket stora antalet ansökningar om lämplighetsbedömningar som inkommer och den omfattande dokumentation som måste kontrolleras. I de många fall där ansökan gäller flera personer som utnämts kan det hända att tillsynsmyndigheterna inte kan tillämpa denna tidsfrist. På det hela taget kan denna bestämmelse äventyra den fastställda tidsfristen för lämplighetsbedömningar.

ECB föreslår därför att tidsfristen på 2 dagar stryks.

3.4   Mandat att utveckla tekniska genomförandestandarder för standardformulär, mallar och förfaranden för tillhandahållande av information: de nya artiklarna 91b.10 och 91d.8 i kapitalkravsdirektivet

Det är Europeiska centralbankens ansvar att säkerställa att den gemensamma tillsynsmekanismen fungerar på ett effektivt och enhetligt sätt. I detta avseende har framsteg gjorts inom den gemensamma tillsynsmekanismen när det gäller konsekvent användning av formulär och it-lösningar för att behandla ansökningar om lämplighetsbedömningar. ECB understryker därför att de tekniska genomförandestandarderna bör vara förenliga med denna harmonisering och eventuellt skulle kunna fungera som hävstång för den infrastruktur som redan har utvecklats.

Mot bakgrund av ovanstående föreslår ECB att det i de relevanta bestämmelserna eller skälen införs en hänvisning som uppmuntrar EBA att bygga vidare på bästa befintliga praxis och verktyg när man utvecklar tekniska genomförandestandarder.

3.5   Förfarandemässiga konsekvenser om enheter som står under tillsyn inte fullgör skyldigheter och tidsfrister: de nya artiklarna 91b.7 och 91d.8 i kapitalkravsdirektivet

Tillsynsmyndigheternas befogenheter i de fall där enheter inte svarar på en begäran om ytterligare information inom den angivna tidsfristen omfattar inte de behöriga myndigheternas befogenhet att förklara att en ansökan är ofullständig och därför kräva att en ny ansökan lämnas in. ECB föreslår därför att det införs en ytterligare rättslig grund som gör det möjligt för de behöriga myndigheterna att fatta beslut om att en ansökan är ofullständig, vilket innebär att den måste lämnas in på nytt. Detta skulle säkerställa att det finns en konsekvens om tidsfristerna för tillhandahållande av ytterligare dokumentation eller information överskrids, utan att det påverkar enhetens möjlighet att lämna in en ny ansökan och därigenom inleda ett nytt förfarande.

Mot bakgrund av ovanstående föreslår ECB att en sådan ytterligare förfarandemässig konsekvens läggs till i de nya artiklarna 91b.4 och 91d.4 i kapitalkravsdirektivet.

3.6   Möjlighet att förlänga bedömningsperioden när information begärs från andra parter

De nya artiklarna 91b.4 och 91d.4 i kapitalkravsdirektivet gör det möjligt att förlänga bedömningsperioden om de behöriga myndigheterna begär ytterligare dokumentation eller information från enheter, men inte om dokumentation eller information begärs av andra parter, t.ex. rättsliga myndigheter och/eller andra tillsynsmyndigheter. Det senare är en mycket vanlig företeelse som ofta tar längre tid.

ECB föreslår därför att dessa bestämmelser ändras så att de även omfattar situationer där dokumentation eller information krävs från andra enheter/myndigheter.

3.7   Möjlighet för enheter att utföra den (interna) lämplighetsbedömningen av styrelsemedlemmar efter deras tillträde – ny artikel 91a.2 i kapitalkravsdirektivet

En ny artikel 91a.2 andra stycket i kapitalkravsdirektivet gör det möjligt att i brådskande fall utse ledamöter i ledningsorganet utan någon typ av lämplighetsbedömning. ECB är oroad över att denna möjlighet kan leda till att olämpliga kandidater utses, även på grund av den tvetydighet som ligger till grund för tolkningen av begreppen ”absolut nödvändigt” och ”omedelbart” som används i detta sammanhang.

ECB föreslår därför att enheter bör åläggas att utföra en lämplighetsbedömning innan ledamöterna i ledningsorganet tillträder sin post även i de mest exceptionella fallen. I ett sådant scenario kan det dock vara motiverat med en mindre omfattande bedömning, på villkor som specificeras i riktlinjer som utarbetas av EBA. Dessa riktlinjer skulle också ge vägledning i fall som kan betraktas som brådskande, dvs. när det är absolut nödvändigt att omedelbart ersätta styrelseledamöter.

4.   Krav avseende filialer från tredjeland

Harmoniseringen av regelverket avseende filialer från tredjeland är viktig för att skapa en heltäckande bild av den verksamhet som bedrivs av grupper från tredjeländer i EU, anpassa praxis inom EU och säkerställa lika villkor för grupper från tredjeländer i EU och europeiska kreditinstitut genom att undvika möjligheter till regelarbitrage, samtidigt som man inte hindrar grupper från tredjeländer från tillträde till EU:s finansmarknad genom att etablera filialer. ECB anser att det är viktigt att förse de relevanta behöriga myndigheterna med effektiva tillsynsverktyg. Harmoniseringen av regelverket avseende filialer från tredjeland är också ett tillfälle att anpassa EU:s krav till jämförbara standarder i andra större jurisdiktioner och upprätthålla den inre marknadens globala öppenhet.

Mot denna bakgrund välkomnar ECB de harmoniserade minimistandarderna för auktorisation och återkallande av tillstånd för filialer, samt för intern styrning och riskkontroller samt de ökade harmoniserade rapporteringskraven. ECB välkomnar också de behöriga myndigheternas befogenhet att kräva att filialer från tredjeland etablerar ett dotterbolag om dessa är systemviktiga, som inte bör initieras automatisktutan snarare av en tillsynsmekanism med öppet resultat när vissa tröskelvärden uppnås. Dessutom kommer det nya regelverket att möjliggöra en omfattande tillsyn genom ökat samarbete mellan tillsynsmyndigheter, till exempel genom att inkludera filialer från tredjeland i klass 1 i tillsynskollegierna. I detta avseende uppskattar ECB också kommissionens ansträngningar för att säkerställa att tillsynsmyndigheterna för andra enheter inom en grupp (dvs. dotterbolag) på lämpligt sätt involveras i de beslut som påverkar verksamhetsstrukturen för grupper från tredjeland i EU.

Därutöver stöder ECB förtydligandet att filialer från tredjeland endast får bedriva den verksamhet för vilken de har auktoriserats och endast inom territoriet för den medlemsstat som har beviljat denna auktorisation, och att det uttryckligen är förbjudet att bedriva sådan verksamhet över gränserna inom unionens territorium.

Utöver sitt starka stöd för förslaget föreslår ECB ändringar på följande områden.

För att säkerställa att den faktiska storleken på en filials verksamhet fångas upp och på så sätt undvika att grupper från tredjeländer använder särskilda bokföringsmetoder för att hålla sig under tröskelvärdena, är det viktigt att inte bara de tillgångar som bokförs i filialen beaktas, utan även de tillgångar som härrör från filialen men som bokförs på distans till en annan plats, i den mån detta anses genomförbart enligt den nya lagstiftningen. Trots att förslaget om ändringar av kapitalkravsdirektivet innehåller ett mandat för EBA att utveckla tekniska tillsynsstandarder för bokföringsarrangemang, anser ECB att det skulle vara mer effektivt att i själva kapitalkravsdirektivet inkludera ett direkt förtydligande av hur en filials tillgångar ska beräknas i syfte att bedöma tröskelvärden (t.ex. för klassificeringen av filialerna som klass 1 och för bedömningen av systemviktigheten).

Därutöver föreslår ECB att den aggregerade information om tillgångar och skulder som innehas eller bokförs av dotterföretag och filialer från tredjeland i unionen, som filialerna från tredjeland är skyldiga att rapportera till sin behöriga myndighet, också bör göras tillgänglig för de behöriga myndigheter som ansvarar för tillsynen av dotterföretagen till den gruppen från tredjeland. Detta förslag kommer att möjliggöra en omfattande översikt och analys av vilken närvaro grupper från tredjeländer har i Europa. I detta syfte föreslår ECB också att tillämpningsområdet för detta rapporteringskrav avseende tjänster som tillhandahålls av huvudföretaget utökas så att det även omfattar direkta gränsöverskridande investeringstjänster som grupper från tredjeländer tillhandahåller och sådana investeringstjänster som tillhandahålls av gruppen från tredjeland pga. kundinitierade kontakter.

5.   Direkt tillhandahållande av banktjänster i EU av företag i tredje land

5.1   Krav att etablera en filial för tillhandahållande av banktjänster av företag i tredjeland: ny artikel 21c i kapitalkravsdirektivet

ECB välkomnar förtydligandet i den nya artikeln 21c i kapitalkravsdirektivet att företag från tredje land, för att kunna tillhandahålla banktjänster inom unionen, antingen måste etablera en filial eller grunda ett dotterbolag unionens territorium, för att undvika oreglerad och okontrollerad verksamhet som skapar risker för den finansiella stabiliteten inom EU.

ECB anser dock att tillämpningsområdet för de grundläggande banktjänsterna som ingår i den nya artikeln 21c i kapitalkravsdirektivet är oklart. ECB uppmanar därför unionens lagstiftande organ att förtydliga ordalydelsen i den nya artikeln 21c i kapitalkravsdirektivet och särskilt att tillhandahålla en tydlig förteckning över grundläggande banktjänster som ingår i denna artikel, med beaktande även av befintliga krav i annan EU-lagstiftning som reglerar särskilda tjänster, t.ex. betaltjänster och elektroniska pengar, samt den nya artikelns inverkan på likviditeten på de globala finansmarknaderna.

6.   Tillsynsbefogenheter

ECB välkomnar förslaget om ändringar av kapitalkravsdirektivet vad gäller tillsynsbefogenheter eftersom de ytterligare harmoniserar tre typer av befogenheter, genom att kräva att den behöriga myndigheten bedömer i) förvärv av innehav i en finansiell eller icke-finansiell enhet, ii) betydande överföringar av tillgångar samt iii) fusioner eller delningar. De nuvarande skillnaderna i nationella befogenheter i dessa tre avseenden och det faktum att ECB för närvarande endast utövar sådana befogenheter när dessa finns tillgängliga enligt nationell lagstiftning leder till en snedvridning av konkurrensen och gör ECB:s tillsynsåtgärder inom den gemensamma tillsynsmekanismen mindre effektiva. En gemensam uppsättning regler om grundläggande tillsynsbefogenheter kommer samtidigt att främja harmonisering på den inre marknaden och öka tillsynens övergripande kvalitet och effektivitet. Det behövs ytterligare samordning mellan dessa nya tillsynsbefogenheter och de befogenheter som redan föreskrivs i kapitalkravsdirektivet. I detta syfte ger ECB några redaktionella rekommendationer i det tekniska arbetsdokumentet.

ECB välkomnar särskilt att kommissionen i sitt förslag beaktar behovet av att anpassa de befogenheter som föreskrivs i avdelning III, kapitlen 3, 4 och 5 i kapitalkravsdirektivet när det gäller förvärv av ett kvalificerat innehav i ett kreditinstitut och instituts förvärv av ett betydande innehav. Denna anpassning bör dock inte bara omfatta ett informationsutbyte mellan de behöriga myndigheterna, utan även ange förfarandet och tidpunkten för de relevanta förfaranden som genomförs samtidigt för samma transaktion.

Utöver denna förfarandetekniska anpassning bör en tydlig åtskillnad göras mellan begreppen ”kvalificerat innehav”, som bör inriktas på vilka effekter ett förvärv har för målinstitutet, och ”väsentligt förvärv” som bör inriktas på vilka effekter ett förvärv har för förvärvaren.

I linje med sin tidigare uttalade ståndpunkt (13) uppmuntrar ECB dessutom att man inkluderar ytterligare tillsynsbefogenheter när det gäller i) ändringar av kreditinstituts bolagsordning, ii) transaktioner med närstående parter och iii) väsentliga arrangemang avseende utkontraktering. Harmoniseringen av dessa befogenheter är nödvändig och skulle vara ytterligare ett steg mot ett enhetligt regelverk samtidigt som det minskar fragmenteringen av regelverket inom den gemensamma tillsynsmekanismen.

7.   Administrativa sanktioner

Förslaget om ändringar av kapitalkravsdirektivet speglar ECB:s ståndpunkt i frågan (14). Alla ansträngningar för att ytterligare harmonisera unionens befogenheter att sanktionera och kräva efterlevnad välkomnas, eftersom de kommer att främja ett effektivt genomförande av tillsynskraven inom unionen. Det bör särskilt noteras att de behöriga myndigheternas efterlevnadsbefogenheter förstärks genom att det införs en möjlighet att förelägga återkommande viten som ett nytt verkställighetsverktyg för att återställa efterlevnaden av tillsynskrav och att en sådan åtgärd inte påverkar möjligheten att därefter bestraffa överträdelsen. Det är därför viktigt att åtskillnaden mellan denna nya verkställighetsåtgärd, administrativa sanktioner och andra administrativa åtgärder enligt kapitalkravsdirektivet också omfattas av medlemsstaternas införlivande i sin nationella lagstiftning. ECB välkomnar också att förteckningen över överträdelser som är föremål för administrativa sanktioner utvidgas och att definitionen av ”total årsomsättning” förtydligas.

8.   Tillsynsmyndigheternas riktmärkning

ECB välkomnar de föreslagna ändringarna av artikel 78 i kapitalkravsdirektivet och särskilt det faktum att dessa ändringar utvidgar tillämpningsområdet för tillsynsmyndigheternas riktmärkning till modeller som används av kreditinstitut för att beräkna förväntade kreditförluster enligt IFRS 9. Detta är mycket viktigt för att säkerställa att de modeller som används av bl.a. kreditinstitut som inte har godkända interna modeller för att beräkna sina kapitalkrav för kreditrisk är robusta. Det faktum att den alternativa schablonmetoden för marknadsrisk inkluderas i tillsynsmyndigheternas riktmärkning välkomnas också som ett komplement till informationen från metoden med interna modeller och som ett ytterligare steg mot ett fullständigt genomförande av Basel market risk framework i EU.

ECB välkomnar också förslaget att ge EBA flexibilitet att genomföra en riktmärkning två gånger per år. ECB rekommenderar att EBA ges ännu större flexibilitet när det gäller att fastställa frekvensen för detta arbete. ECB föreslår också att arbetet definieras tydligare.

Slutligen föreslår ECB att instituten inte bör vara skyldiga att årligen lämna in resultaten av sina beräkningar till de behöriga myndigheterna, dvs. även under de år då EBA inte genomför någon riktmärkning. I stället föreslår ECB att frekvensen för inlämning och bedömning samordnas, vilket minskar rapporteringsbördan för instituten.

9.   Offentliggörande

ECB välkomnar målet för det nya integrerade nav som förvaltas av Europeiska bankmyndigheten för kreditinstituts offentliggörande av information inom den tredje pelaren, som syftar till att minska bördan för bankerna och underlätta användningen av information från den tredje pelaren för alla berörda parter. Tillsynsmyndigheterna kan gynnas av ett centraliserat nav för offentliggörande eftersom det skulle underlätta för dem att säkerställa kvaliteten på informationen inom tredje pelaren.

Förslaget är att tillämpa ett annat tillvägagångssätt när det gäller det kvantitativa offentliggörandet av små och icke-komplexa institut och större kreditinstitut. För små och icke-komplexa institut kommer EBA att använda tillsynsrapportering för att sammanställa motsvarande (kvantitativa) offentliggörande utifrån en fördefinierad kartläggning, medan EBA för större institut kommer att erhålla hela filen för offentliggörande ”i elektroniskt format” och för att sedan offentliggöra filerna samma dag som de erhållits. Det förefaller omotiverat att ha olika tillvägagångssätt. Samma metod för kvantitativa upplysningar skulle kunna tillämpas på alla kreditinstitut, oavsett storlek och komplexitet, i syfte att minska rapporteringsbördan för alla kreditinstitut. Tidsfristen för EBA:s offentliggörande av information inom den tredje pelaren i det centraliserade navet möjliggör heller inte någon avstämning mellan tillsynsrapportering och offentliggörande av information inom tredje pelaren, vilket kan medföra en extra arbetsbelastning för tillsynsmyndigheterna och skapa förvirring för investerare och andra användare av information inom tredje pelaren. Vissa kvalitativa och vissa kvantitativa offentliggöranden kan inte extraheras från tillsynsrapporteringen utifrån av en fördefinierad kartläggning. Denna fråga berör både små och icke-komplexa institut och andra institut. Därför bör förfarandet för att inlämna sådan information till EBA klargöras. Ytterligare överväganden om den planerade centraliserade navet för offentliggörande för tredje pelaren framgår av yttrande CON/2022/11.

I de fall där ECB rekommenderar att förslaget om ändringar av kapitalkravsdirektivet ska ändras anges ett specifikt förslag i ett separat tekniskt arbetsdokument som åtföljs av en förklaring. Det tekniska arbetsdokumentet finns på engelska på i EUR-Lex.

Utfärdat i Frankfurt am Main den 27 april 2022.

Christine LAGARDE

ECB:s ordförande

---

(1)  COM(2021) 663 final.

1

(2)  COM(2021) 664 final.

2

(3)  Vad gäller det allmänna genomförandet av kapitalgolvet se Europeiska centralbankens yttrande CON/2022/11 av den 24 mars 2022 om ett förslag till Europaparlamentets och rådets förordning om ändring av förordning (EU) nr 575/2013 vad gäller krav avseende kreditrisk, kreditvärdighetsjusteringsrisk, operativ risk, marknadsrisk och kapitalgolv. Alla ECB:s yttranden finns i EUR-Lex.

3

(4)  Europaparlamentets och rådets direktiv 2013/36/EU av den 26 juni 2013 om behörighet att utöva verksamhet i kreditinstitut och om tillsyn av kreditinstitut, om ändring av direktiv 2002/87/EG och om upphävande av direktiven 2006/48/EG och 2006/49/EG (EUT L 176, 27.6.2013, s. 338).

4

(5)  Rådets förordning (EU) nr 1024/2013 av den 15 oktober 2013 om tilldelning av särskilda uppgifter till Europeiska centralbanken i fråga om politiken för tillsyn över kreditinstitut (EUT L 287, 29.10.2013, s. 63).

5

(6)  Se särskilt ECB:s bidrag till Europeiska kommissionens riktade samråd om översynen av ramen för krishantering och insättningsgaranti, s. 9, som finns på ECB:s webbplats www.ecb.europa.eu

6

(7)  Se meddelande från kommissionen till Europaparlamentet, rådet, Europeiska ekonomiska och sociala kommittén samt regionkommittén av den 6 juli 2021 - Strategi för att finansiera omställningen till en hållbar ekonomi, COM(2021) 390 final, s. 14.

7

(8)  The state of climate and environmental risk management in the banking sector – Report on the supervisory review of banks’ approaches to manage climate and environmental risks, november 2021, tillgänglig på ECB:s webbplats www.ecb.europa.eu.

8

The state of climate and environmental risk management in the banking sector – Report on the supervisory review of banks’ approaches to manage climate and environmental risks

(9)  T.ex. Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2019/631 av den 17 april 2019 om fastställande av normer för koldioxidutsläpp för nya personbilar och för nya lätta nyttofordon och om upphävande av förordningarna (EG) nr 443/2009 och (EU) nr 510/2011 (EUT L 111, 25.4.2019, s. 13). Sådana standarder påverkar kreditinstituten direkt, via deras motparter, på kort, medellång och lång sikt.

9

(10)  Se meddelande från kommissionen till Europaparlamentet, rådet, Europeiska ekonomiska och sociala kommittén samt regionkommittén av den 6 juli 2021 - Strategi för att finansiera omställningen till en hållbar ekonomi, COM(2021) 390 final, s. 17.

10

(11)  Se även yttrande CON/2022/11, som innehåller mer detaljerade kommentarer om genomförandet av det kapitalgolvet, särskilt när det gäller dess tillämpningsnivå och övergångsarrangemang.

11

(12)  Deficiencies in management bodies’ steering capabilities are among the key vulnerabilities of credit institutions listed in the ECB’s supervisory priorities for 2022-2024, which will inform the supervisory review and examination process, finns på ECB:s webbplats www.ecb.europa.eu

12

Deficiencies in management bodies’ steering capabilities are among the key vulnerabilities of credit institutions listed in the ECB’s supervisory priorities for 2022-2024, which will inform the supervisory review and examination process

(13)  Se punkt 1.12.2 i Europeiska centralbankens yttrande CON/2017/46 av den 8 november 2017 om ändringar av unionens ramverk för kapitalkrav avseende kreditinstitut och värdepappersföretag (EUT C 34, 31.1.2018, s. 5).

13

(14)  Se punkt 1.15 i yttrande CON/2017/46.

14

---

IV Upplysningar

UPPLYSNINGAR FRÅN EUROPEISKA UNIONENS INSTITUTIONER, BYRÅER OCH ORGAN

Rådet

| 30.6.2022 | SV | Europeiska unionens officiella tidning | C 248/97 |
| --- | --- | --- | --- |

30.6.2022

SV

Europeiska unionens officiella tidning

C 248/97

---

Rådets slutsatser om hantering av den externa dimensionen av ett ständigt föränderligt hot med koppling till terrorism eller våldsbejakande extremism

(2022/C 248/04)

Inledning

| 1. | I linje med den strategiska kompassen för säkerhet och försvar, som godkändes av Europeiska rådet den 25 mars, konstaterar rådet att terrorism och våldsbejakande extremism, i alla dess former och oavsett ursprung, fortfarande utgör en stor utmaning i en strategisk miljö som redan påverkas av flera geopolitiska förändringar och ökande instabilitet. Det bekräftar därför sin orubbliga beslutsamhet att skydda EU-medborgarna mot dessa hot och att ge EU möjlighet att bli en starkare och mer kompetent säkerhetsgarant, och bekräftar samtidigt dess grundläggande värderingar och principer i enlighet med internationell rätt, särskilt internationell människorättslagstiftning och humanitär rätt. I detta syfte erkänner rådet behovet av ökat multilateralt engagemang och stärkt samarbete med strategiska internationella partner där det befrämjar EU:s intressen. |
| --- | --- |

1.

| 2. | I detta sammanhang erinrar rådet om att det i starkast möjliga ordalag fördömer Ryska federationens oprovocerade, oberättigade och olagliga militära aggression mot Ukraina som allvarligt strider mot internationell rätt och principerna i FN-stadgan och undergräver europeisk och global säkerhet och stabilitet. Rådet uttrycker allvarlig oro över de eventuella långsiktiga konsekvenser som denna aggression skulle kunna få för terroristhotet både inom EU och globalt. |
| --- | --- |

2.

| 3. | Rådet framhåller att den bedömning och de åtaganden som gjordes i rådets slutsatser av den 15 juni 2020 om EU:s yttre åtgärder för att förebygga och bekämpa terrorism och våldsbejakande extremism alltjämt är relevanta. Tillsammans med tidigare slutsatser från den 9 februari 2015 och den 19 juni 2017, och i linje med EU:s strategi för kampen mot terrorism från 2005, den europeiska säkerhetsagendan och EU:s globala strategi från 2016 samt strategin för EU:s säkerhetsunion av den 24 juli 2020 och EU-agendan för terrorismbekämpning av den 9 december 2020, utgör de en sund och konsekvent politisk ram för ett ambitiöst europeiskt engagemang på den globala arenan. |
| --- | --- |

3.

| 4. | De nya slutsatser som rådet antog i dag syftar därför till att säkerställa att den politiska vägledning som ligger till grund för våra gemensamma åtgärder även i fortsättningen är anpassad till de faktiska säkerhetsrisker som EU exponeras för. Därför är de inriktade på den senaste tidens betydelsefulla utveckling vad gäller själva hotets karaktär, men även vad gäller det globala sammanhang där EU verkar för att förebygga och bekämpa terrorism och våldsbejakande extremism. |
| --- | --- |

4.

Ett ständigt föränderligt internationellt terroristhot

| 5. | Rådet understryker att Daish, al-Qaida och deras anhängare fortsätter att utgöra det mest framträdande terroristhotet i världen. Trots förlusten av sin territoriella kontroll över delar av Irak och Syrien och trots de fortsatta och betydande angreppen mot dess ledning, har Daish avsiktligt återgått till underjordisk verksamhet samtidigt som man försöker att ytterligare destabilisera båda länderna, befria sina fängslade stridande, behålla sitt inflytande och sitt grepp om lokala anhängare, bevara sina finansieringskällor och slutligen återupprätta sin förmåga att skapa en hotbild. Mot denna bakgrund uppmanar rådet EU och dess medlemsstater att inrikta sig på att stärka sin övergripande strategi och upprätthålla ett orubbligt åtagande att bekämpa terrorism i Irak och Syrien, tillsammans med den globala koalitionen mot Daish och andra viktiga partner, samtidigt som man beslutsamt tar itu med det hot som utvidgningen av de båda terroristorganisationernas globala nätverk utgör. Rådet erinrar också om behovet av en politisk lösning på konflikten i Syrien i linje med FN:s säkerhetsråds resolution 2254. |
| --- | --- |

5.

| 6. | Rådet noterar att utbredningen av hotet om terrorism och våldsbejakande extremism är särskilt bekymmersamt i flera afrikanska regioner, bland annat i Sahel med risk för spridningseffekter till Västafrika och Guineabukten. Mot denna bakgrund bekräftar rådet sitt stöd för Afrikaledda initiativ som syftar till att sätta förebyggande åtgärder och skydd av civilbefolkningen i centrum för sina insatser mot terrorism, vilket framhölls vid det 6:e toppmötet mellan EU och AU i Bryssel den 17–18 februari 2022. Både Daish och al-Qaida har lyckats utnyttja säkerhetsmässiga, ekonomiska, sociala och styrningsrelaterade vakuum till förmån för sina lokala anhängares territoriella expansion. Rådet noterar med stor oro förändringen avseende demokratiska principer och rättsstatsprincipen i allt fler länder liksom den ökande militariseringen och spridningen av våldsamma aktörer i sårbara regioner. Mot denna bakgrund är rådet övertygat om att utplaceringen av påstått privata militära företag såsom den av Ryssland sponsrade Wagner-gruppen, som under förevändningen att bekämpa terrorism, ägnar sig åt plundring av lokala naturresurser, grovt kränker mänskliga rättigheter och förvärrar etniska spänningar, vilket på lång sikt måste tjäna Daishs, al-Qaidas och deras anknutna gruppers och organisationers intressen. |
| --- | --- |

6.

| 7. | Talibanernas övertagande i Afghanistan ger upphov till stor oro för EU i kampen mot terrorism, med en potentiell regional spridningseffekt och ett återuppvaknande av Daish i Khorasanprovinsen, som nu utgör det mest omedelbara terroristhotet i landet. Rådet uttrycker också på nytt sin djupa oro över talibanernas förbindelser med både kärnan i al-Qaida och dess regionala gren (al-Qaida på den indiska subkontinenten) och bedömer att dessa grupper sannolikt kommer att dra nytta av den nuvarande situationen på lång sikt för att få och säkra finansiering, bland annat genom att engagera sig i olika typer av olaglig handel, och locka till sig nya rekryter vilket skulle kunna leda till en förnyad förmåga att utgöra ett direkt hot mot europeiska intressen. Det erinrar om det otvetydiga kravet på att talibanerna ska bryta alla direkta och indirekta band till internationell terrorism och kommer att fortsätta att noga övervaka situationen i enlighet med de rådsslutsatser som antogs den 15 september 2021 och i enlighet med FN:s säkerhetsråds resolution 2593. Rådet noterar de åtgärder som rekommenderas i EU:s handlingsplan för terrorismbekämpning i Afghanistan och är berett att mobilisera alla relevanta verktyg som står till dess förfogande för att se till att Afghanistan inte på nytt blir en fristad för terroristorganisationer. |
| --- | --- |

7.

| 8. | Rådet framhåller att Daishs och al-Qaidas förmåga att locka till sig ett aldrig tidigare skådat antal anhängare världen över är en svår utmaning som måste bemötas. Trots de militära bakslag som båda organisationerna har drabbats av den senaste tiden utgör den fortsatta närvaron av många huvudsakligen lokala terroriststridande, men även utländska terroriststridande i många regioner, särskilt i Irak och Syrien, fortfarande en stor säkerhetsrisk. Rådet noterar att dessa grupper inte kan besegras varaktigt om inte denna fråga hanteras på lämpligt sätt och betonar att EU och dess medlemsstater måste vidareutveckla en övergripande strategi som syftar till att förhindra rekrytering av terroriststridande bland utsatta befolkningsgrupper, inbegripet ungdomar, genom att ta itu med humanitära, sociala och utvecklingsmässiga behov. Det understryker också behovet av att förhindra oupptäckta omplaceringar av terroriststridande och deras familjer, främja ansvarsskyldighet, fastställa skräddarsydda strategier för avradikalisering, rehabilitering och återanpassning, och vid behov säkerställa lämplig övervakning under och efter frihetsberövandet av dem som dömts för terrorism, samt erbjuda ökat stöd till de länder som i första hand påverkas av företeelsen med ”återvändande personer”. |
| --- | --- |

8.

| 9. | Rådet är medvetet om det växande hot som härrör från våldsbejakande högerextremism och terrorism, vilket utgör en allvarlig global utmaning för EU och dess medlemsstater. De transnationella förbindelserna mellan våldsbejakande högerextremistgrupper och enskilda personer omfattar inte längre enbart kommunikation på internet utan inbegriper nu även samordning, finansiering, rekrytering och gemensam operativ taktik. Rådet noterar dessutom ett växande antal våldshandlingar kopplade till våldsbejakande vänsterextremism och -terrorism som också kräver fortsatt noggrann övervakning. Det uppmanar därför till att främja en gemensam förståelse av hotet och stärka det internationella engagemanget i kampen mot politiskt motiverad våldsbejakande extremism och terrorism, bland annat på områdena motbudskap, informationsutbyte, kapacitetsuppbyggnad och spridning av bästa praxis, bland annat genom att utveckla kritiskt tänkande, digital kompetens och allmän säkerhet online samt genom att främja interkulturell dialog och tolerans genom utbildning på alla nivåer. |
| --- | --- |

9.

| 10. | Rådet uttrycker oro över det växande hotet från inhemsk terrorism och attacker som utförs av ensamma aktörer. Det noterar att globala terroristorganisationer medvetet har engagerat sig i en strategi som är inriktad på att inspirera individer som i de flesta fall inte har tidigare koppling till internationell terrorism och i huvudsak använder sig av rudimentära tillvägagångssätt, vilket gör det svårare att förhindra deras handlingar. Denna strategi har förstärkts under covid-19-pandemin som har ökat utsatta personers isolering och deras exponering för ofta snabb radikalisering, särskilt online. Rådet betonar därför behovet av att fortsätta insatserna för att utbyta analyser, upptäcka och förebygga radikalisering både online och offline. |
| --- | --- |

10.

| 11. | Rådet noterar med oro spridningen av våldsbejakande extremistiska ideologier som kan skapa grogrund för terrorism. Det framhåller behovet av att förhindra spridning och finansiering av alla typer av våldsbejakande extremistpropaganda, inbegripet våldsbejakande extremistisk islamistisk ideologi, som är oförenlig med de grundläggande rättigheter och friheter som är centrala för EU:s värden och principer. I detta syfte uppmanar rådet särskilt till att ta itu med utmaningen med icke-transparent finansiering från utländska aktörer som utövar oönskat inflytande på civila och religiösa organisationer inom EU och på global nivå. Det uppmanar också till att identifiera effektiva sätt att hantera hotet från organisationer, enskilda och enheter vars verksamhet direkt syftar till att radikalisera, indoktrinera och inspirera människor att utföra våldsamma handlingar och terroristhandlingar. |
| --- | --- |

11.

Missbruk av ny teknik för terroriständamål

| 12. | Rådet är medvetet om att ny teknik först och främst utgör en enorm möjlighet för EU:s ekonomi och samhälle och även kan underlätta EU:s insatser mot terrorism samt förebyggande och bekämpning av våldsbejakande extremism. Samtidigt betonar rådet också behovet av att ta hänsyn till legitima säkerhetsproblem som uppstår till följd av terroristaktörers potentiella missbruk av vissa av dessa verktyg, såsom 3D-utskrifter, obemannade luftfarkoster osv. I detta syfte uppmanar rådet EU att upprätthålla en övergripande flerpartsstrategi som omfattar ett starkt engagemang med partnerländer, multilaterala forum, den privata sektorn, den akademiska världen och ett meningsfullt deltagande av det civila samhället, inbegripet kvinnorättsorganisationer samt kvinno- och ungdomsledda organisationer. |
| --- | --- |

12.

| 13. | Rådet betonar den avgörande betydelsen av att bevara yttrandefriheten och andra grundläggande rättigheter, vilka spelar en central roll i demokratiska samhällen. Det erkänner att en betydande del av kampen mot radikalisering som leder till terrorism måste föras online, i en tid då internationella terroristorganisationer i hög grad använder digitala verktyg för att sprida propaganda, rekrytera och öka sitt inflytande på internet. Genom att anta förordningen om åtgärder mot spridning av terrorisminnehåll online och rättsakten om digitala tjänster har EU gått i bräschen för denna kamp, men den tekniska utvecklingen fortsätter att uppvisa sårbarheter som terroristgrupper tagit varje tillfälle i akt att utnyttja för att behålla sin närvaro online. Detta inbegriper skadlig cyberverksamhet genom missbruk av mindre plattformar, ofta baserat på blockkedjeteknik och decentraliserat internet, vilket gör det ännu svårare att upptäcka och i förekommande fall bekämpa olagligt innehåll. Mot denna bakgrund uppmanar rådet teknikindustrin och särskilt onlineplattformarna att, oavsett storlek, ta ett större ansvar för att förebygga och motverka spridningen online av terrorisminnehåll och våldsbejakande extremistiskt innehåll, inbegripet spridning med hjälp av algoritmisk förstärkning. |
| --- | --- |

13.

| 14. | Rådet bekräftar den avgörande betydelsen av att strypa finansieringen av terrorism, bland annat olaglig handel med till exempel kulturegendom, i enlighet med EU:s standarder och standarderna från arbetsgruppen för finansiella åtgärder (FATF). Rådet noterar också med oro den risk som är förknippad med att terrorister i ökad omfattning använder nya och anonyma betalningsformer som omfattar e-pengar, kryptotillgångar och blockkedjeteknik, mobila pengar samt förbetalda kort. Rådet uppmanar därför EU och dess medlemsstater att stödja partnerländerna när det gäller att öka efterlevnaden av EU:s och FATF:s krav och stärka insatserna för att ta itu med transaktionernas anonymitet, genom att spåra, upptäcka, bestraffa och effektivt avveckla tillhandahållare av olagliga penningöverföringstjänster. Rådet uppmuntrar därför till ett mer aktivt samarbete mellan finansteknikbranschen och finansunderrättelseenheter, brottsbekämpande myndigheter och rättsliga utredningsavdelningar. Rådet erkänner den viktiga roll som ideella organisationer spelar och betonar behovet av att inkludera dem som centrala partner i kampen mot våldsbejakande extremism. Det upprepar också vikten av att inte störa eller avskräcka från verksamheter från det civila samhällets sida och att se till att åtgärder för att bekämpa finansieringen av terrorism inte missbrukas så att de riktas mot eller kriminaliserar legitima humanitära aktörer eller människorättsförsvarare. Samtidigt uppmanar rådet medlemsstaterna att samarbeta fullt ut med ideella organisationer genom en riskbaserad strategi samt riktade och proportionella åtgärder för att förhindra eventuellt missbruk av och till fördel för terrorister. |
| --- | --- |

14.

Ett behov av att EU bekräftar sina grundläggande värden och principer

| 15. | Rådet beklagar den ökande politiseringen i kampen mot terrorism. Å ena sidan har terroristorganisationer i allt högre grad försökt dra nytta av svaga styrningssystem, särskilt i de mest sårbara länderna, för att tvinga fram sin dominans, locka till sig stöd från lokalbefolkningen och utge sig själva som mer legitima och effektiva alternativ till regeringarna. Å andra sidan undergrävs fortsatt det internationella samfundets förmåga att visa upp en enad front mot terrorism av i huvudsak auktoritära regimers oförställda försök att använda terrorismbekämpning som en förevändning för att uppnå egna politiska mål och på så sätt bidra till att förvärra polariseringen i multilaterala forum i denna fråga. Mot denna bakgrund betonar rådet behovet av att kraftfullt motverka alla försök till politisering i kampen mot terrorism, även i internationella forum. EU och dess medlemsstater kommer att sträva efter att bevara och främja en strategi som bygger på objektiva fakta och hotets utveckling, och samtidigt ta hänsyn till att ett övergripande förebyggande och bekämpande av terrorism kräver främjande av sunda, inkluderande och demokratiska styrningsmodeller som bygger på respekt för de mänskliga rättigheterna. |
| --- | --- |

15.

| 16. | Mot bakgrund av den ökande systemiska rivaliteten på den globala arenan bekräftar rådet med kraft sin övertygelse att demokrati, öppenhet, ansvarsskyldighet, jämställdhetsintegrering och efterlevnad av internationell rätt, inbegripet respekt för de mänskliga rättigheterna och rättsstatsprincipen, och internationell humanitär rätt är den enda hållbara reaktionen på terrorism och våldsbejakande extremism. Rådet noterar med stor oro att diktaturer samt militära och auktoritära regimer är på frammarsch i flera av de länder som drabbats hårdast av terrorism och att sådana styrningsmodeller har visat sig förvärra detta hot. EU och dess medlemsstater bör därför säkerställa att främjandet av och respekten för dessa grundläggande principer även i fortsättningen är hörnstenen i deras engagemang i både bilaterala och multilaterala sammanhang, och samtidigt stärka kopplingen mellan anslutningen till dessa värden och principer och det bistånd de ger eller är beredda att ge för att förebygga och bekämpa terrorism och våldsbejakande extremism i hela världen. |
| --- | --- |

16.

| 17. | Att bekämpa strafflöshet för gärningar som begås av terrorister och säkerställa erkännande och adekvat hjälp, stöd och ersättning till offren för terrorism är absolut avgörande för att säkerställa att terroristhot kan hanteras framgångsrikt på lång sikt. Rådet uppmanar därför till fortsatt kapacitetsuppbyggnad från EU:s sida i syfte att stärka partnernas förmåga att på lämpligt sätt utreda och lagföra terrorismärenden med vederbörlig respekt för de mänskliga rättigheterna och rättsstatsprincipen. Det erkänner den nyckelroll som offren för terrorism och deras familjer kan spela, bland annat i kampen mot terroristpropaganda, och betonar också behovet av att främja internationell solidaritet och se till att offren och deras familjer behandlas med värdighet och respekt. |
| --- | --- |

17.

| 18. | Rådet bekräftar sin övertygelse att terrorism och våldsbejakande extremism inte är oundvikligt. För att besegra dessa företeelser krävs en konsekvent och övergripande global insats som inte bara avser militära insatser, utan även omfattar civilt ledda insatser som inbegriper hela samhället, vilka syftar till att ta itu med de bakomliggande orsakerna till hotet, inbegripet socioekonomiska ojämlikheter, brist på god samhällsstyrning samt följderna av organiserad brottslighet och klimatförändringar. Att skydda kulturarvet kan också spela en viktig roll för att främja fred, demokrati, hållbar utveckling och förebyggande av terrorism, genom att verka för tolerans, dialog och ömsesidig förståelse. Rådet inser att denna globala insats bör ha en stark jämställdhetsorienterad dimension, i syfte att ta itu med effekterna av könsstereotyper och könsrelaterat våld på terrorism och våldsbejakande extremism, samtidigt som man säkerställer främjande av kvinnors aktiva och meningsfulla deltagande i insatserna för förebyggande och bekämpning av terrorism. Denna övergripande strategi bör bland annat omfatta humanitärt bistånd i de mest kritiska situationerna, stabiliseringsbistånd i länder som återhämtar sig efter en kris, utvecklingssamarbete och ökade investeringar i förebyggande och motverkande av våldsbejakande extremism genom stärkta partnerskap med lokala aktörer. Rådet är fortsatt fast beslutet att göra detta, men erinrar också om att det är viktigt med lokalt egenansvar och att det främsta ansvaret för denna kamp i första hand ligger hos regeringarna i de länder som står inför dessa hot. |
| --- | --- |

18.

| 19. | Rådet erkänner det kritiska arbete som utförs av internationella och icke-statliga humanitära aktörer för att ge livsviktigt bistånd till behövande befolkningsgrupper som drabbats av konflikter och instabilitet, och noterar att detta humanitära bistånd i slutändan bidrar till att förhindra att hotet blossar upp på nytt i områden som befriats från terroristorganisationers kontroll. Mot denna bakgrund bekräftar rådet sin övertygelse att politik för terrorismbekämpning och humanitära insatser som bygger på principerna om mänsklighet, opartiskhet, neutralitet och oberoende kan förstärka varandra ömsesidigt. I linje med de åtaganden som gjordes inom ramen för det europeiska forumet för humanitärt bistånd den 21–23 mars 2022 upprepar rådet sin beslutsamhet att skydda det humanitära utrymmet och anta konkreta åtgärder som syftar till att förhindra eventuella negativa effekter som terrorismbekämpningsåtgärder kan ha på principbaserade humanitära insatser, utan att undergräva integriteten i EU:s struktur för terrorismbekämpning. Dessa åtgärder bör bland annat omfatta konkreta lösningar för att underlätta ideella organisationers tillgång till finansiering, ta itu med svårigheter till följd av överdriven efterlevnad från den privata banksektorns sida och ge ytterligare vägledning till humanitära organisationer när det gäller deras rättigheter och skyldigheter enligt EU:s olika sanktionssystem för terrorismbekämpning. |
| --- | --- |

19.

| 20. | Rådet noterar att EU:s internationella engagemang mot terrorism och våldsbejakande extremism undergrävs av alltmer aggressiva kampanjer för informationsmanipulering, däribland desinformation, falska nyheter och spridning av konspirationsteorier, och konstaterar att framgångsrika åtgärder på detta område måste stödjas av strategisk kommunikation och genom att samhällets motståndskraft stärks. Det behövs därför en samordnad insats för att bättre beskriva och förklara EU:s viktigaste strategiska mål, förmedla positiva budskap och samarbeta med målgrupper i tredjeländer och för att motverka desinformation. |
| --- | --- |

20.

En utvidgad roll för EU i den globala kampen mot terrorism

| 21. | Med utgångspunkt i den strategiska kompassen för säkerhet och försvar betonar rådet att EU och dess medlemsstater måste stärka sitt internationella engagemang mot terrorism och våldsbejakande extremism genom att fullt ut utnyttja de instrument som står till deras förfogande för att bidra till ett adekvat kollektivt svar på terrorism och våldsbejakande extremism och se till att det motsvarar deras prioriteringar och värderingar, på grundval av full respekt för mänskliga rättigheter och internationell rätt. Även om hotens karaktär med nödvändighet medför en global dimension för detta engagemang, bör EU:s och dess medlemsstaters prioriteringar i första hand vägledas av de faktiska säkerhetsrisker som de exponeras för. De bör därför sträva efter att ägna särskild uppmärksamhet åt sitt nära grannskap, inbegripet Sahel, Nordafrika, Levanten och östra Medelhavet. Samarbetet med västra Balkan bör stärkas ytterligare, bland annat genom det fortsatta genomförandet av den gemensamma handlingsplanen mellan EU och västra Balkan för terrorismbekämpning. EU bör också ha fortsatt fokus på särskilda insatsområden där närvaron av internationella terroristorganisationer och våldsbejakande extremistorganisationer så småningom kan komma att utgöra ett direkt hot mot den europeiska säkerheten, inbegripet Centralasien och regionen Indiska oceanen/Stilla havet. |
| --- | --- |

21.

| 22. | Ett starkt och principbaserat bilateralt och multilateralt engagemang är ett centralt inslag i EU:s globala politik för terrorismbekämpning. I detta sammanhang framhåller rådet behovet av att eftersträva och upprätthålla ett intensivt samarbete med strategiska bilaterala partner och konstaterar att EU:s politiska dialoger om terrorismbekämpning och säkerhet är av avgörande betydelse. Det erkänner Förenta nationernas ledande roll på detta område och välkomnar EU:s insatser för att stärka sitt strategiska partnerskap med relevanta FN-organ. I linje med de överenskomna vägledande principer som också upprepades i den strategiska kompassen betonar rådet vidare behovet av att fördjupa det ömsesidigt förstärkande och fördelaktiga strategiska partnerskapet med Nato i samband med genomförandet av de gemensamma förklaringarna från Warszawa (2016) och Bryssel (2018), bland annat på områdena motståndskraft mot terrorism och våldsbejakande extremism samt kapacitetsuppbyggnad i partnerländerna. Rådet stöder dessutom ett mer varaktigt engagemang från EU:s sida gentemot internationella organisationer som deltar i kampen mot terrorism och våldsbejakande extremism, däribland OSSE, Europarådet, Interpol och flerpartsforum såsom EU:s internetforum och Christchurch-uppmaningen. |
| --- | --- |

22.

| 23. | Rådet inser behovet av att EU och dess medlemsstater stärker sin samordning och utvecklar ett strategiskt tillvägagångssätt som syftar till att stärka deras kollektiva förmåga att påverka dessa organisationers strategiska riktlinjer. Det välkomnar EU:s framgångsrika ansökan om att ingå i medordförandeskapet för det globala forumet för terrorismbekämpning, där EU kan bidra till att utforma agendan för internationell politik och praxis för terrorismbekämpning och främja EU:s värderingar på området terrorismbekämpning. Rådet noterar att detta bör leda till ökat stöd och strategiskt engagemang för denna organisation och de institutioner den har inspirerat (den globala fonden för samhällsengagemang och motståndskraft, Hedayah-centrumet och Internationella institutet för rättvisa och rättsstatlighet). EU bör också fortsätta att vara starkt engagerat i den globala koalitionen mot Daish, dess arbetsgrupper och den nyligen inrättade Africa Focus Group samt i koalitionen för Sahel, i syfte att genomföra en samordnad och övergripande strategi för att bekämpa terrorism och våldsbejakande extremism. Detta internationella engagemang bör också vägledas av behovet av att främja synergier mellan olika internationella, regionala och nationella initiativ som syftar till att bekämpa terrorism och våldsbejakande extremism och undvika dubbelarbete. |
| --- | --- |

23.

| 24. | Rådet välkomnar det värdefulla bidraget från nätverket av experter på terrorismbekämpning/säkerhetsfrågor som utplacerats vid utvalda EU-delegationer och noterar att detta nätverk har gjort det möjligt för EU att öka sin globala räckvidd, förbättra sin förmåga att göra mer exakta bedömningar av lokala situationer och upprätthålla det bilaterala och multilaterala engagemanget. Även om detta nätverk har fortsatt att expandera under den senaste tiden understryker rådet vikten av att se till att dess kapacitet stärks och att dess storlek utökas ytterligare för att kunna reagera på den geopolitiska utvecklingen och de strategiska behoven. Rådet välkomnar utrikestjänstens senaste insatser och diskussioner i detta avseende, bland annat vad gäller nätverkets geografiska räckvidd, mandat och samordning med medlemsstaternas åtgärder. |
| --- | --- |

24.

| 25. | Rådet erinrar också om det värdefulla bidraget från de civila GSFP-uppdragen, inom ramen för EU:s integrerade strategi och såsom betonas i den civila GSFP-pakten, inom ramen för deras respektive mandat, när det gäller att stärka säkerhetssektorn och rättsväsendet i värdländerna och bygga upp deras kapacitet att förebygga och bekämpa terrorism och våldsbejakande extremism på ett effektivt sätt och i överensstämmelse med rättsstatsprincipen. |
| --- | --- |

25.

Ett mer strategiskt utnyttjande av EU:s sanktionssystem för terrorismbekämpning

| 26. | Rådet erinrar om att sanktioner mot terrorism är ett kraftfullt verktyg för att stödja och genomföra EU:s utrikespolitik för terrorismbekämpning. Det välkomnar därför en ökad användning av dessa instrument för att kollektivt stödja beslutsamma och ambitiösa EU-åtgärder genom nya uppföranden på förteckningen, när så är relevant och möjligt, som återspeglar hotets utveckling och svarar mot uppkomsten av nya terroristaktörer.
  Att EU:s restriktiva åtgärder är förenliga med internationell rätt, särskilt internationell humanitär rätt, mänskliga rättigheter och grundläggande friheter, rättssäkerhet och rättsstatsprincipen, utgör hörnstenen för trovärdigheten och effektiviteten i EU:s sanktionspolitik. I detta sammanhang erinrar rådet om att de restriktiva åtgärderna är riktade, noggrant avvägda och proportionerliga i förhållande till de mål som de syftar till att uppnå. Rådet erkänner att sanktionernas roll måste vara förebyggande och åtar sig att i samband med regelbundna översyner fullt ut beakta de föränderliga omständigheterna och den faktiska situationen när det gäller det hot som de förtecknade enheterna och personerna utgör, och att uppdatera förteckningarna i enlighet med detta. Rådet välkomnar i detta hänseende alla åtgärder som vidtagits i denna riktning, bland annat det betydande bidraget från kontoret för FN:s ombudsman som, sedan det inrättades, har lett till mer rättvisa och insyn i FN:s sanktionssystem för Daish och al-Qaida.
  Rådet understryker de gemensamma fördelarna med samordning av uppförande på sanktionsförteckningar med andra internationella aktörer, däribland FN:s säkerhetsråd och tredjeländer. Vidare uppmuntrar det till ytterligare dialog och ökade insatser för att säkerställa en god förståelse av EU:s särskilda rättsliga och förfarandemässiga krav och förhindra politisk instrumentalisering av sanktioner mot terrorism. |
| --- | --- |

26.

Att EU:s restriktiva åtgärder är förenliga med internationell rätt, särskilt internationell humanitär rätt, mänskliga rättigheter och grundläggande friheter, rättssäkerhet och rättsstatsprincipen, utgör hörnstenen för trovärdigheten och effektiviteten i EU:s sanktionspolitik. I detta sammanhang erinrar rådet om att de restriktiva åtgärderna är riktade, noggrant avvägda och proportionerliga i förhållande till de mål som de syftar till att uppnå. Rådet erkänner att sanktionernas roll måste vara förebyggande och åtar sig att i samband med regelbundna översyner fullt ut beakta de föränderliga omständigheterna och den faktiska situationen när det gäller det hot som de förtecknade enheterna och personerna utgör, och att uppdatera förteckningarna i enlighet med detta. Rådet välkomnar i detta hänseende alla åtgärder som vidtagits i denna riktning, bland annat det betydande bidraget från kontoret för FN:s ombudsman som, sedan det inrättades, har lett till mer rättvisa och insyn i FN:s sanktionssystem för Daish och al-Qaida.

Rådet understryker de gemensamma fördelarna med samordning av uppförande på sanktionsförteckningar med andra internationella aktörer, däribland FN:s säkerhetsråd och tredjeländer. Vidare uppmuntrar det till ytterligare dialog och ökade insatser för att säkerställa en god förståelse av EU:s särskilda rättsliga och förfarandemässiga krav och förhindra politisk instrumentalisering av sanktioner mot terrorism.

Genomförande och uppföljning av slutsatserna

| 27. | Rådet uttrycker sitt starka stöd för ökade synergier mellan de interna och externa dimensionerna av EU:s åtgärder i kampen mot terrorism och våldsbejakande extremism. Det uppmanar också alla EU-institutioner och medlemsstater att göra en gemensam insats för att bidra till genomförandet av prioriteringarna och uppnåendet av de mål som anges ovan. Dessa politiska riktlinjer bör särskilt beaktas vid fastställandet av det framtida finansiella engagemanget med partnerländer och internationella organisationer. I detta syfte, och i linje med målet i den strategiska kompassen för säkerhet och försvar, välkomnar rådet att en översyn inleds av de EU-verktyg och EU-program som bidrar till att bygga upp partnernas kapacitet att bekämpa terrorism, i syfte att öka deras effektivitet. Denna översyn ska slutföras senast i början av 2023. |
| --- | --- |

27.

| 28. | Rådet anser att det är nödvändigt att regelbundet se över dessa slutsatser för att säkerställa att politiska och strategiska överväganden som vägleder EU:s yttre åtgärder mot terrorism och våldsbejakande extremism förblir anpassade till det faktiska hotet. |
| --- | --- |

28.

---

Europeiska kommissionen

| 30.6.2022 | SV | Europeiska unionens officiella tidning | C 248/104 |
| --- | --- | --- | --- |

30.6.2022

SV

Europeiska unionens officiella tidning

C 248/104

---

Eurons växelkurs (1)

29 juni 2022

(2022/C 248/05)

1 euro =

| | Valuta | Kurs |
| --- | --- | --- |
| USD | US-dollar | 1,0517 |
| JPY | japansk yen | 143,53 |
| DKK | dansk krona | 7,4392 |
| GBP | pund sterling | 0,86461 |
| SEK | svensk krona | 10,6848 |
| CHF | schweizisk franc | 1,0005 |
| ISK | isländsk krona | 139,90 |
| NOK | norsk krona | 10,3065 |
| BGN | bulgarisk lev | 1,9558 |
| CZK | tjeckisk koruna | 24,739 |
| HUF | ungersk forint | 394,28 |
| PLN | polsk zloty | 4,6869 |
| RON | rumänsk leu | 4,9419 |
| TRY | turkisk lira | 17,4998 |
| AUD | australisk dollar | 1,5256 |
| CAD | kanadensisk dollar | 1,3513 |
| HKD | Hongkongdollar | 8,2532 |
| NZD | nyzeeländsk dollar | 1,6871 |
| SGD | singaporiansk dollar | 1,4607 |
| KRW | sydkoreansk won | 1 364,02 |
| ZAR | sydafrikansk rand | 16,9295 |
| CNY | kinesisk yuan renminbi | 7,0382 |
| HRK | kroatisk kuna | 7,5285 |
| IDR | indonesisk rupiah | 15 612,61 |
| MYR | malaysisk ringgit | 4,6272 |
| PHP | filippinsk peso | 57,773 |
| RUB | rysk rubel | |
| THB | thailändsk baht | 36,925 |
| BRL | brasiliansk real | 5,5163 |
| MXN | mexikansk peso | 21,1375 |
| INR | indisk rupie | 83,0370 |

Valuta

Kurs

USD

US-dollar

1,0517

JPY

japansk yen

143,53

DKK

dansk krona

7,4392

GBP

pund sterling

0,86461

SEK

svensk krona

10,6848

CHF

schweizisk franc

1,0005

ISK

isländsk krona

139,90

NOK

norsk krona

10,3065

BGN

bulgarisk lev

1,9558

CZK

tjeckisk koruna

24,739

HUF

ungersk forint

394,28

PLN

polsk zloty

4,6869

RON

rumänsk leu

4,9419

TRY

turkisk lira

17,4998

AUD

australisk dollar

1,5256

CAD

kanadensisk dollar

1,3513

HKD

Hongkongdollar

8,2532

NZD

nyzeeländsk dollar

1,6871

SGD

singaporiansk dollar

1,4607

KRW

sydkoreansk won

1 364,02

ZAR

sydafrikansk rand

16,9295

CNY

kinesisk yuan renminbi

7,0382

HRK

kroatisk kuna

7,5285

IDR

indonesisk rupiah

15 612,61

MYR

malaysisk ringgit

4,6272

PHP

filippinsk peso

57,773

RUB

rysk rubel

THB

thailändsk baht

36,925

BRL

brasiliansk real

5,5163

MXN

mexikansk peso

21,1375

INR

indisk rupie

83,0370

---

(1)  Källa: Referensväxelkurs offentliggjord av Europeiska centralbanken.

---

UPPLYSNINGAR FRÅN MEDLEMSSTATERNA

| 30.6.2022 | SV | Europeiska unionens officiella tidning | C 248/105 |
| --- | --- | --- | --- |

30.6.2022

SV

Europeiska unionens officiella tidning

C 248/105

---

Meddelande från kommissionen i enlighet med artikel 16.4 i Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1008/2008 om gemensamma regler för tillhandahållande av lufttrafik i gemenskapen

Ändring av allmän trafikplikt för regelbunden lufttrafik

(Text av betydelse för EES)

(2022/C 248/06)

| Medlemsstat | Frankrike |
| --- | --- |
| Berörd flyglinje | Aurillac - Paris (Orly) |
| Datum då den allmänna trafikplikten ursprungligen trädde i kraft | 1 juni 2011 |
| Datum då ändringarna träder i kraft | 1 juni 2023 |
| Adress där texten och all annan relevant information och/eller dokumentation om den allmänna trafikplikten kan erhållas | Förordning av den 1 juni 2022 om ändring av den allmänna trafikplikten för lufttrafiken mellan Aurillac och Paris (Orly)
  NOR : TREA2215683A
  http://www.legifrance.gouv.fr/initRechTexte.do
  För mer information kontakta:





  Direction Générale de l’Aviation Civile |
| DTA/SDS1 |
| 50 rue Henry Farman |
| 75720 Paris Cedex 15 |
| FRANKRIKE |

Medlemsstat

Frankrike

Berörd flyglinje

Aurillac - Paris (Orly)

Datum då den allmänna trafikplikten ursprungligen trädde i kraft

1 juni 2011

Datum då ändringarna träder i kraft

1 juni 2023

Adress där texten och all annan relevant information och/eller dokumentation om den allmänna trafikplikten kan erhållas

Förordning av den 1 juni 2022 om ändring av den allmänna trafikplikten för lufttrafiken mellan Aurillac och Paris (Orly)

NOR : TREA2215683A

http://www.legifrance.gouv.fr/initRechTexte.do

För mer information kontakta:

Direction Générale de l’Aviation Civile

DTA/SDS1

50 rue Henry Farman

75720 Paris Cedex 15

FRANKRIKE

Tfn +33 158094321

---

| 30.6.2022 | SV | Europeiska unionens officiella tidning | C 248/106 |
| --- | --- | --- | --- |

30.6.2022

SV

Europeiska unionens officiella tidning

C 248/106

---

Meddelande från kommissionen i enlighet med artikel 16.4 i Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1008/2008 om gemensamma regler för tillhandahållande av lufttrafik i gemenskapen

Ändring av allmän trafikplikt för regelbunden lufttrafik

(Text av betydelse för EES)

(2022/C 248/07)

| Medlemsstat | Frankrike |
| --- | --- |
| Berörd flyglinje | Limoges (Bellegarde) – Paris (Orly) |
| Datum då den allmänna trafikplikten ursprungligen trädde i kraft | 4 augusti 2004 |
| Datum då ändringarna träder i kraft | 4 mars 2023 |
| Adress där texten och all annan relevant information och/eller dokumentation om den allmänna trafikplikten kan erhållas | Förordning av den 1 juni 2022 om ändring av den allmänna trafikplikten för lufttrafiken mellan Limoges och Paris (Orly)
  NOR : TREA2215686A
  http://www.legifrance.gouv.fr/initRechTexte.do
  För mer information kontakta:





  Direction Générale de l’Aviation Civile |
| DTA/SDS1 |
| 50 rue Henry Farman |
| 75720 Paris Cedex 15 |
| FRANKRIKE |

Medlemsstat

Frankrike

Berörd flyglinje

Limoges (Bellegarde) – Paris (Orly)

Datum då den allmänna trafikplikten ursprungligen trädde i kraft

4 augusti 2004

Datum då ändringarna träder i kraft

4 mars 2023

Adress där texten och all annan relevant information och/eller dokumentation om den allmänna trafikplikten kan erhållas

Förordning av den 1 juni 2022 om ändring av den allmänna trafikplikten för lufttrafiken mellan Limoges och Paris (Orly)

NOR : TREA2215686A

http://www.legifrance.gouv.fr/initRechTexte.do

För mer information kontakta:

Direction Générale de l’Aviation Civile

DTA/SDS1

50 rue Henry Farman

75720 Paris Cedex 15

FRANKRIKE

Tfn +33 158094321

---

V Yttranden

FÖRFARANDEN FÖR GENOMFÖRANDE AV DEN GEMENSAMMA HANDELSPOLITIKEN

Europeiska kommissionen

| 30.6.2022 | SV | Europeiska unionens officiella tidning | C 248/107 |
| --- | --- | --- | --- |

30.6.2022

SV

Europeiska unionens officiella tidning

C 248/107

---

Tillkännagivande om inledande av ett antidumpningsförfarande beträffande import av högstyrkegarn av polyestrar med ursprung i Folkrepubliken Kina, begränsat till Zhejiang Hailide New Material Co. Ltd, och om inledande av en översyn av de antidumpningsåtgärder som tillämpas på import av högstyrkegarn av polyestrar med ursprung i Folkrepubliken Kina

(2022/C 248/08)

Europeiska kommissionen (kommissionen) har tagit emot ett klagomål enligt artikel 5 i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2016/1036 av den 8 juni 2016 om skydd mot dumpad import från länder som inte är medlemmar i Europeiska unionen (1) (grundförordningen), i vilket det görs gällande att import av högstyrkegarn av polyestrar med ursprung i Folkrepubliken Kina som tillverkas av Zhejiang Hailide New Material Co. Ltd (den berörda exporterande tillverkaren), dumpas och därmed vållar eller bidrar till att vålla unionsindustrin väsentlig skada (2).

1.   Klagomål

Klagomålet ingavs den 16 maj 2022 av European Man-made Fibres Association (CIRFS eller klaganden) såsom företrädare för unionsindustrin för högstyrkegarn av polyestrar i den mening som avses i artikel 5.4 i grundförordningen.

En icke-konfidentiell version av klagomålet och av analysen som visar i vilken grad det finns stöd för klagomålet bland unionsproducenterna finns att tillgå i de ärendehandlingar som berörda parter kan begära att få ta del av. I avsnitt 6.6 i detta tillkännagivande ges information om hur tillgång fås till dessa ärendehandlingar.

2.   Undersökt produkt

Den produkt som är föremål för denna undersökning är högstyrkegarn av polyestrar, inte i detaljhandelsuppläggningar, inbegripet monofilament av syntetmaterial med en längdvikt av mindre än 67 decitex (utom sytråd och Z-tvinnat (flertrådigt) garn, avsett för framställning av sytråd, redo för färgning och slutbearbetning, löst lindad om en perforerad plasthylsa) (den undersökta produkten).

Alla berörda parter som önskar lämna uppgifter om produktdefinitionen ska göra detta inom tio dagar efter det att detta tillkännagivande offentliggjorts (3).

3.   Gällande åtgärder

De åtgärder som för närvarande är i kraft är en slutgiltig antidumpningstull som infördes genom kommissionens genomförandeförordning (EU) 2017/325 (4) av den 24 februari 2017, ändrad genom kommissionens genomförandeförordning (EU) 2017/1159 (5) av den 29 juni 2017. För närvarande pågår en översyn vid giltighetstidens utgång (6) av dessa åtgärder.

4.   Påstående om dumpning

Den produkt som enligt klagomålet dumpas är den undersökta produkten med ursprung i Folkrepubliken Kina (Kina eller det berörda landet) som för närvarande klassificeras enligt KN-nummer ex 5402 20 00 (Taric-nummer 5402 2000 10). Dessa KN-nummer och Taric-nummer nämns endast upplysningsvis och tullklassificeringen kan komma att ändras senare. Omfattningen av denna undersökning är begränsad till definitionen av den undersökta produkten i avsnitt 2.

Klaganden gjorde gällande att det inte är lämpligt att använda de inhemska priserna och kostnaderna i Kina, eftersom det föreligger betydande snedvridningar i den mening som avses i artikel 2.6a b i grundförordningen.

Till stöd för påståendet att det föreligger betydande snedvridningar hänvisade klaganden till den landsrapport från kommissionens avdelningar av den 20 december 2017 som beskriver de särskilda marknadsförhållandena i det berörda landet (7). Klaganden hävdade särskilt att tillverkningen och försäljningen av den undersökta produkten förefaller påverkas av snedvridningar på grund av statlig närvaro i allmänhet och mer specifikt inom den kemiska sektorn, av snedvridningar i avsnittet om råvaror (råvaror som används i produktionen av högstyrkegarn av polyestrar, som renad tereftalsyra och monoetylenglykol) och snedvridningar som beskrivs i kapitlen om allmänna snedvridningar med avseende på energi och arbetskraft.

Följaktligen grundas påståendet om dumpning i enlighet med artikel 2.6a a i grundförordningen på en jämförelse mellan ett konstruerat normalvärde på grundval av kostnader för produktion och försäljning som återspeglar icke snedvridna priser eller referensvärden och exportpriset (från fabrik) för den undersökta produkten vid försäljning på export till unionen.

Den dumpningsmarginal som beräknats på grundval av denna jämförelse är betydande för den berörda exporterande tillverkaren.

Mot bakgrund av tillgängliga uppgifter anser kommissionen att det i enlighet med artikel 5.9 i grundförordningen finns tillräcklig bevisning som tyder på att det inte är lämpligt att använda de inhemska priserna och kostnaderna i det berörda landet på grund av att det föreligger betydande snedvridningar som påverkar priser och kostnader. Det är följaktligen motiverat att inleda en undersökning på grundval av artikel 2.6a i grundförordningen.

Landsrapporten finns att tillgå i de ärendehandlingar som berörda parter kan begära att få ta del av samt på GD Handels webbplats (8).

5.   Påstående om skada och orsakssamband

Klaganden har lagt fram bevisning till stöd för att importen av den undersökta produkten från den berörda exporterande tillverkaren har ökat totalt sett, både i absoluta tal och uttryckt som marknadsandel.

Det framgår av den bevisning som lagts fram av klaganden att volymerna och priserna för den importerade undersökta produkten för den berörda exporterande tillverkaren bland annat har inverkat negativt på unionsindustrins priser och försäljningsvolym, vilket i sin tur har haft en väsentlig negativ inverkan på unionsindustrins ekonomiska situation, särskilt dess lönsamhetsnivå.

6.   Förfarande

Kommissionen har efter att ha informerat medlemsstaterna slagit fast att klagomålet har ingetts för unionsindustrins räkning och att bevisningen är tillräcklig för att motivera att ett förfarande inleds. Kommissionen inleder därför en undersökning enligt artikel 5 i grundförordningen.

Undersökningen begränsas till den berörda exporterande tillverkaren och eventuella närstående företag. Den berörda exporterande tillverkaren erhöll en antidumpningstullsats på noll efter den undersökning som ledde till införandet av antidumpningsåtgärder mot import av högstyrkegarn av polyestrar med ursprung i Kina (9). Denna exporterande tillverkare undantogs alltså från räckvidden för det förfarandet, inbegripet senare översyner av detta. Även en annan exporterande tillverkare, Hangzhou Zhanhong Chemical Fiber Co., Ltd, erhöll en antidumpningstullsats på noll efter den undersökning som ledde till införandet av de ovannämnda antidumpningsåtgärderna. Det verkar dock som om denna exporterande tillverkare inte längre existerar. Om kommissionen får bevis på motsatsen kommer Hangzhou Zhanhong Chemical Fiber Co., Ltd att omfattas av denna undersökning.

Syftet med undersökningen är att fastställa huruvida den undersökta produkten med ursprung i det berörda landet som tillverkas av den berörda exporterande tillverkaren dumpas och huruvida den dumpade importen har vållat eller bidragit till att vålla unionsindustrin skada.

Om så visar sig vara fallet kommer man att undersöka huruvida införandet av åtgärder skulle strida mot unionens intresse enligt artikel 21 i grundförordningen.

Kommissionen vill också göra parterna uppmärksamma på tillkännagivandet (10) om konsekvenserna av utbrottet av covid-19 för antidumpnings- och antisubventionsundersökningar, som kan vara tillämpligt på detta förfarande.

6.1.   
  Undersökningsperiod och skadeundersökningsperiod

Undersökningen av dumpning och skada omfattar perioden 1 januari 2021–31 december 2021 (undersökningsperioden). Undersökningen av de utvecklingstendenser som är relevanta för bedömningen av skada omfattar perioden från och med den 1 januari 2018 till och med slutet av undersökningsperioden (skadeundersökningsperioden).

6.2.   
  Synpunkter på klagomålet och inledandet av undersökningen

Alla berörda parter som önskar lämna synpunkter på klagomålet (inbegripet frågor som rör skada och orsakssamband) eller alla aspekter rörande inledandet av undersökningen (inklusive i vilken grad det finns stöd för klagomålet) ska lämna dessa inom 37 dagar efter det att detta tillkännagivande har offentliggjorts.

En begäran om att bli hörd rörande inledandet av undersökningen ska lämnas in inom 15 dagar efter det att detta tillkännagivande har offentliggjorts.

6.3.   
  Förfarande för fastställande av dumpning

Den berörda exporterande tillverkaren (11) uppmanas att delta i kommissionens undersökning.

6.3.1.   Undersökning av exporterande tillverkare

För att kommissionen ska få de uppgifter som den anser vara nödvändiga för sin undersökning kommer den att sända frågeformulär till den berörda exporterande tillverkaren och till myndigheterna i Kina.

Den berörda exporterande tillverkaren ska lämna in ett besvarat frågeformulär senast 37 dagar efter det att detta tillkännagivande har offentliggjorts.

Ett exemplar av det ovannämnda frågeformuläret för exporterande tillverkare finns att tillgå i de ärendehandlingar som berörda parter kan begära att få ta del av samt på GD Handels webbplats: https://tron.trade.ec.europa.eu/investigations/case-view?caseId=2613

6.3.2.   Ytterligare förfarande med avseende på det berörda landet där det föreligger betydande snedvridningar

Om inte annat följer av detta tillkännagivande uppmanas alla berörda parter att lämna synpunkter och uppgifter samt att lägga fram bevisning till stöd för dessa med avseende på tillämpningen av artikel 2.6a i grundförordningen. Dessa uppgifter och denna bevisning ska, om inget annat anges, ha inkommit till kommissionen inom 37 dagar efter det att detta tillkännagivande har offentliggjorts.

I synnerhet uppmanar kommissionen alla berörda parter att lämna synpunkter på de insatsvaror och nummer i Harmoniserade systemet (HS) som anges i klagomålet, föreslå ett eller flera lämpliga representativa länder samt identifiera tillverkare av den undersökta produkten i dessa länder. Dessa uppgifter och denna bevisning ska ha inkommit till kommissionen inom 15 dagar efter det att detta tillkännagivande har offentliggjorts.

I enlighet med artikel 2.6a e i grundförordningen kommer kommissionen kort efter inledandet att genom en notering i de ärendehandlingar som berörda parter kan begära att få ta del av underrätta parterna i undersökningen om vilka relevanta källor, inklusive i tillämpliga fall valet av ett lämpligt representativt tredjeland, som den avser att använda för att fastställa normalvärdet enligt artikel 2.6a i grundförordningen. I enlighet med artikel 2.6a e kommer parterna i undersökningen att ges en tidsfrist på tio dagar för att lämna synpunkter på noteringen.

För att kunna fatta ett slutgiltigt beslut vad gäller valet av ett lämpligt representativt tredjeland kommer kommissionen att undersöka om dessa tredjeländer har en ekonomisk utvecklingsnivå som är jämförbar med det berörda landets, som har tillverkning och försäljning av den undersökta produkten och där relevanta uppgifter finns lätt tillgängliga. Om det finns fler än ett sådant representativt tredjeland ska företräde där så är lämpligt ges till länder med en adekvat nivå av social trygghet och miljöskydd. Enligt de uppgifter som kommissionen har tillgång till är Turkiet ett möjligt representativt tredjeland.

I detta sammanhang uppmanar kommissionen den berörda exporterande tillverkaren att inom 15 dagar efter det att detta tillkännagivande har offentliggjorts lämna uppgifter om material (råmaterial och bearbetat material) och energi som använts vid tillverkningen av den undersökta produkten. Uppgifterna ska lämnas via TRON.tdi på följande adress: https://tron.trade.ec.europa.eu/tron/tdi/form/AD690_INFO_ON_INPUTS_FOR_EXPORTING_PRODUCER_FORM. Information om åtkomst till TRON finns i avsnitten 6.6 och 6.8.

Dessutom måste alla faktiska uppgifter för beräkningen av kostnader och priser i enlighet med artikel 2.6a a i grundförordningen lämnas inom 65 dagar efter det att tillkännagivandet har offentliggjorts. Sådana faktiska uppgifter bör uteslutande hämtas från offentliga källor som är lätt tillgängliga.

6.3.3.   Undersökning av icke-närstående importörer (12) (13)

Icke-närstående importörer som importerar den undersökta produkten från Kina till unionen uppmanas att delta i denna undersökning.

Eftersom ett stort antal icke-närstående importörer kan vara berörda av förfarandet, och för att det ska vara möjligt att slutföra undersökningen inom föreskriven tid, kan kommissionen komma att besluta att göra ett urval genom att endast låta ett begränsat antal icke-närstående importörer ingå i undersökningen (s.k. stickprovsförfarande). Stickprovsförfarandet kommer att genomföras i enlighet med artikel 17 i grundförordningen.

För att kommissionen ska kunna avgöra om ett stickprovsförfarande är nödvändigt och i så fall göra ett urval ombeds alla icke-närstående importörer, eller företrädare som agerar på deras vägnar, att lämna de uppgifter om sitt eller sina företag som anges i bilagan till detta tillkännagivande till kommissionen inom sju dagar efter det att detta tillkännagivande har offentliggjorts.

För att kommissionen ska få de uppgifter den anser vara nödvändiga för att göra ett urval bland de icke-närstående importörerna kan den även komma att kontakta alla kända intresseorganisationer för importörer.

Om det blir nödvändigt med ett stickprovsförfarande kan urvalet av importörer komma att baseras på den största representativa försäljningsvolym av den undersökta produkten i unionen som rimligen kan undersökas inom den tid som står till förfogande.

När kommissionen mottagit de uppgifter som är nödvändiga för att den ska kunna göra ett urval kommer den att underrätta berörda parter om sitt beslut vad gäller urvalet av importörer. Kommissionen kommer även att göra en notering i de ärendehandlingar som berörda parter kan begära att få ta del av rörande urvalets sammansättning. Eventuella synpunkter på urvalet måste ha inkommit inom tre dagar efter underrättelsen om urvalet.

För att kommissionen ska få de uppgifter som den anser vara nödvändiga för sin undersökning kommer den att tillhandahålla frågeformulär till de icke-närstående importörer som ingår i urvalet. Dessa parter ska, om inget annat anges, lämna in ett besvarat frågeformulär inom 30 dagar efter det att de har underrättats om urvalet.

Ett exemplar av frågeformuläret för importörer finns att tillgå i de ärendehandlingar som berörda parter kan begära att få ta del av samt på GD Handels webbplats: https://tron.trade.ec.europa.eu/investigations/case-view?caseId=2613.

6.4.   
  Förfarande för fastställande av skada och undersökning av unionsproducenter

Fastställandet av skada grundas på faktisk bevisning och inbegriper en objektiv granskning av den dumpade importens volym, dess inverkan på priserna på unionsmarknaden och dess inverkan på unionsindustrin. För att kommissionen ska kunna fastställa om unionsindustrin lidit skada uppmanas unionsproducenterna av den undersökta produkten att delta i kommissionens undersökning.

Eftersom ett stort antal unionsproducenter berörs av förfarandet, och för att det ska vara möjligt att slutföra undersökningen inom föreskriven tid, har kommissionen beslutat att göra ett urval genom att endast låta ett begränsat antal unionsproducenter ingå i undersökningen (s.k. stickprovsförfarande). Stickprovsförfarandet kommer att genomföras i enlighet med artikel 17 i grundförordningen.

Kommissionen har gjort ett preliminärt urval av unionsproducenter. Närmare uppgifter finns i de ärendehandlingar som berörda parter kan begära att få ta del av. Berörda parter uppmanas att lämna synpunkter på det preliminära urvalet. Dessutom ska övriga unionsproducenter, eller företrädare som agerar på deras vägnar, som anser att det finns skäl för att de bör ingå i urvalet kontakta kommissionen inom sju dagar efter det att detta tillkännagivande har offentliggjorts. Alla synpunkter på det preliminära urvalet ska, om inget annat anges, lämnas inom sju dagar efter det att detta tillkännagivande har offentliggjorts.

Kommissionen kommer att underrätta alla kända producenter och intresseorganisationer för unionsproducenter om vilka företag som slutligen valts ut att ingå i urvalet.

De unionsproducenter som ingår i urvalet ska, om inget annat anges, lämna in ett besvarat frågeformulär inom 30 dagar efter det att de har underrättats om urvalet.

Ett exemplar av frågeformuläret för exporterande unionstillverkare finns att tillgå i de ärendehandlingar som berörda parter kan begära att få ta del av samt på GD Handels webbplats: https://tron.trade.ec.europa.eu/investigations/case-view?caseId=2613

6.5.   
  Förfarande för bedömning av unionens intresse

Om dumpning och skada konstateras kommer det att fattas ett beslut i enlighet med artikel 21 om huruvida införandet av antidumpningsåtgärder skulle strida mot unionens intresse. Unionsproducenter, importörer och deras intresseorganisationer, användare och deras intresseorganisationer, fackföreningar samt konsumentorganisationer uppmanas att lämna uppgifter till kommissionen om huruvida införandet av åtgärder strider mot unionens intresse. Konsumentorganisationer som vill delta i undersökningen måste kunna visa att det finns ett objektivt samband mellan deras verksamhet och den undersökta produkten.

Uppgifter rörande bedömningen av unionens intresse ska, om inget annat anges, lämnas inom 37 dagar efter det att detta tillkännagivande har offentliggjorts. Dessa uppgifter kan lämnas antingen i valfritt format eller i ett frågeformulär utarbetat av kommissionen. Ett exemplar av frågeformulären, inklusive frågeformuläret för användare av den undersökta produkten, finns att tillgå i de ärendehandlingar som berörda parter kan begära att få ta del av samt på GD Handels webbplats:https://tron.trade.ec.europa.eu/investigations/case-view?caseId=2613. De uppgifter som lämnas enligt artikel 21 i grundförordningen kommer endast att beaktas om de vid inlämnandet åtföljs av styrkande handlingar.

6.6.   
  Berörda parter

Berörda parter, såsom exporterande tillverkare, unionsproducenter, importörer och deras intresseorganisationer, användare och deras intresseorganisationer, fackföreningar och konsumentorganisationer, som vill delta i undersökningen måste kunna visa att det finns ett objektivt samband mellan deras verksamhet och den undersökta produkten.

Exporterande tillverkare, unionsproducenter, importörer och intresseorganisationer som lämnat uppgifter i enlighet med de förfaranden som anges i avsnitten 6.3.1, 6.3.3, 6.4 och 6.5 kommer att anses vara berörda parter om det finns ett objektivt samband mellan deras verksamhet och den undersökta produkten.

Andra parter kommer att kunna delta i undersökningen som berörda parter först från och med det att de gett sig till känna och endast under förutsättning att det finns ett objektivt samband mellan deras verksamhet och den undersökta produkten. Att anses som en berörd part påverkar inte tillämpningen av artikel 18 i grundförordningen.

De ärendehandlingar som berörda parter kan begära att få ta del av finns att tillgå via TRON.tdi på följande adress: https://tron.trade.ec.europa.eu/tron/TDI. Följ anvisningarna på den sidan för att få tillgång (14).

6.7.   
  Möjlighet att bli hörd av kommissionens utredande avdelningar

Alla berörda parter kan begära att bli hörda av kommissionens utredande avdelningar.

Begäran om att bli hörd ska göras skriftligen och innehålla skälen till att parten önskar bli hörd samt en sammanfattning av de frågor den berörda parten önskar ta upp vid hörandet. Hörandet kommer endast att behandla de frågor som den berörda parten skriftligen angett på förhand.

Följande tidsramar gäller för höranden:

| — | Om hörandet ska äga rum innan tidsfristen för införandet av provisoriska åtgärder löper ut ska begäran göras inom 15 dagar efter det att detta tillkännagivande har offentliggjorts. Hörandet ska normalt sett äga rum inom 60 dagar efter det att detta tillkännagivande har offentliggjorts. |
| --- | --- |

—

Om hörandet ska äga rum innan tidsfristen för införandet av provisoriska åtgärder löper ut ska begäran göras inom 15 dagar efter det att detta tillkännagivande har offentliggjorts. Hörandet ska normalt sett äga rum inom 60 dagar efter det att detta tillkännagivande har offentliggjorts.

| — | Efter skedet med de provisoriska undersökningsresultaten ska en begäran göras inom fem dagar räknat från dagen för utlämnande av de provisoriska undersökningsresultaten eller informationsdokumentet. Hörandet ska normalt sett äga rum inom 15 dagar efter dagen för utlämnandet eller för utfärdandet av informationsdokumentet. |
| --- | --- |

—

Efter skedet med de provisoriska undersökningsresultaten ska en begäran göras inom fem dagar räknat från dagen för utlämnande av de provisoriska undersökningsresultaten eller informationsdokumentet. Hörandet ska normalt sett äga rum inom 15 dagar efter dagen för utlämnandet eller för utfärdandet av informationsdokumentet.

| — | I skedet med de slutgiltiga undersökningsresultaten ska begäran göras inom tre dagar efter dagen för det slutliga utlämnandet. Hörandet ska normalt sett äga rum inom den tidsfrist som fastställts för att lämna synpunkter på det slutliga utlämnandet. Om det förekommer ett ytterligare slutligt utlämnande ska en begäran göras omedelbart efter mottagandet av detta ytterligare slutliga utlämnande. Hörandet ska normalt sett äga rum inom tidsfristen för att lämna synpunkter på detta utlämnande. |
| --- | --- |

—

I skedet med de slutgiltiga undersökningsresultaten ska begäran göras inom tre dagar efter dagen för det slutliga utlämnandet. Hörandet ska normalt sett äga rum inom den tidsfrist som fastställts för att lämna synpunkter på det slutliga utlämnandet. Om det förekommer ett ytterligare slutligt utlämnande ska en begäran göras omedelbart efter mottagandet av detta ytterligare slutliga utlämnande. Hörandet ska normalt sett äga rum inom tidsfristen för att lämna synpunkter på detta utlämnande.

De angivna tidsfristerna påverkar inte kommissionens avdelningars rätt att bevilja höranden utanför tidsfristerna i de fall detta är motiverat eller kommissionens rätt att neka ett hörande i de fall detta är motiverat. Om kommissionen nekar en begäran om hörande ska den berörda parten underrättas om skälen till detta.

Höranden ska i princip inte användas till att lägga fram faktiska uppgifter som ännu inte förts till ärendehandlingarna. Berörda parter kan emellertid med hänsyn till god förvaltningspraxis och för att kommissionens avdelningar ska kunna göra framsteg i sin undersökning åläggas att lämna nya faktiska uppgifter efter ett hörande.

6.8.   
  Anvisningar för inlämnande av skriftliga inlagor och besvarade frågeformulär samt korrespondens

Uppgifter som lämnas in till kommissionen inom ramen för en undersökning avseende handelspolitiska skyddsåtgärder ska inte vara upphovsrättsskyddade. Innan berörda parter lämnar uppgifter och/eller data som omfattas av tredje parts upphovsrätt till kommissionen måste de begära särskilt tillstånd från upphovsrättsinnehavaren som uttryckligen tillåter a) kommissionen att använda dessa uppgifter och/eller dessa data för detta handelspolitiska skyddsförfarande, och b) att dessa uppgifter och/eller dessa data lämnas till de parter som berörs av undersökningen i en form som gör att de kan utöva sin rätt till försvar.

Alla skriftliga inlagor, inklusive sådana uppgifter som begärs i detta tillkännagivande, besvarade frågeformulär och korrespondens från de berörda parterna och för vilka de berörda parterna begär konfidentiell behandling ska vara märkta ”Sensitive” (15). Parter som lämnar uppgifter inom ramen för denna undersökning uppmanas att ange skälen till att de begär konfidentiell behandling.

Berörda parter som lämnar uppgifter märkta ”Sensitive” ska i enlighet med artikel 19.2 i grundförordningen även lämna en icke-konfidentiell sammanfattning av dessa uppgifter, vilken ska märkas ”For inspection by interested parties”. Sammanfattningarna ska vara tillräckligt detaljerade för att det ska vara möjligt att bilda sig en rimlig uppfattning om det väsentliga innehållet i de konfidentiella uppgifterna.

Om en part som lämnar konfidentiella uppgifter inte kan visa att begäran om konfidentiell behandling är välgrundad eller inte lämnar in en icke-konfidentiell sammanfattning i begärt format och av begärd kvalitet, kan kommissionen komma att lämna uppgifterna utan beaktande om det inte med hjälp av lämpliga källor på ett tillfredsställande sätt kan visas att uppgifterna är riktiga.

Berörda parter uppmanas att skicka alla inlagor och framställningar, även begäranden om registrering som berörd part, skannade fullmakter och intyganden, via TRON.tdi (https://tron.trade.ec.europa.eu/tron/TDI). Genom att använda TRON.tdi eller e-post godkänner de berörda parterna de regler som gäller för elektroniska inlagor i dokumentet ”KORRESPONDENS MED EUROPEISKA KOMMISSIONEN I ÄRENDEN SOM RÖR HANDELSPOLITISKA SKYDDSÅTGÄRDER” som finns på GD Handels webbplats: http://trade.ec.europa.eu/doclib/docs/2011/june/tradoc_148003.pdf. De berörda parterna måste uppge namn, adress, telefonnummer och giltig e-postadress (fungerande officiell företagsadress) och se till att e-posten läses varje dag. När kommissionen fått dessa kontaktuppgifter kommer all korrespondens att ske uteslutande via TRON.tdi eller e-post, såvida de berörda parterna inte uttryckligen ber att få alla dokument från kommissionen på annat sätt eller dokumentens art gör att rekommenderad post krävs. I det ovannämnda dokumentet finns närmare bestämmelser och information om korrespondens med kommissionen, inklusive de principer som gäller inlagor via TRON.tdi och e-post.

Kommissionens kontaktuppgifter:

| European Commission |
| --- |
| Directorate-General for Trade |
| Directorate G |
| Office: CHAR 04/039 |
| 1049 Bruxelles/Brussel |
| BELGIQUE/BELGIË |

European Commission

Directorate-General for Trade

Directorate G

Office: CHAR 04/039

1049 Bruxelles/Brussel

BELGIQUE/BELGIË

E-post: TRADE-AD690-HTYP-DUMPING@ec.europa.eu

TRADE-AD690-HTYP-INJURY@ec.europa.eu

7.   Tidsplan för undersökningen

I enlighet med artikel 6.9 i grundförordningen ska undersökningen normalt sett avslutas inom 13 månader och under alla omständigheter inom 14 månader efter det att detta tillkännagivande har offentliggjorts. I enlighet med artikel 7.1 i grundförordningen kan provisoriska åtgärder normalt sett införas senast sju månader, och under alla omständigheter senast åtta månader, efter det att detta tillkännagivande har offentliggjorts.

I enlighet med artikel 19a i grundförordningen ska kommissionen lämna information om planerat införande av provisoriska tullar fyra veckor innan provisoriska tullar införs. Berörda parter ska ha tre arbetsdagar på sig för att skriftligen lämna synpunkter på beräkningarnas riktighet.

När kommissionens avsikt är att inte införa provisoriska tullar utan att fortsätta undersökningen ska berörda parter fyra veckor före utgången av den tidsfrist för införandet av provisoriska tullar som anges i artikel 7.1 i grundförordningen genom ett informationsdokument underrättas om att tullar inte kommer att införas.

Berörda parter ska, om inget annat anges, ha 15 arbetsdagar på sig för att skriftligen lämna synpunkter på de provisoriska undersökningsresultaten eller informationsdokumentet och tio dagar på sig för att skriftligen lämna synpunkter på slutgiltiga undersökningsresultaten. I tillämpliga fall kommer ytterligare slutliga utlämnanden att specificera tidsfristen för berörda parter att skriftligen lämna synpunkter.

8.   Översyn av åtgärderna

Genom rådets genomförandeförordning (EU) nr 1105/2010 infördes en slutgiltig antidumpningstull på import av högstyrkegarn av polyestrar med ursprung i Folkrepubliken Kina, som för närvarande klassificeras enligt KN-nummer ex 5402 20 00 (Taric-nummer 5402 2000 10). Värdetullsatsen för Zhejiang Hailide New Material Co. Ltd var 0 %.

Mot bakgrund av rapporten från WTO:s överprövningsorgan i ärendet Mexico – Beef and Rice (16), är en fortsatt tillämpning av de åtgärder som infördes för Zhejiang Hailide New Material Co. Ltd genom rådets genomförandeförordning (EU) nr 1105/2010 inte längre lämplig och genomförandeförordning (EU) nr 1105/2010 bör ändras i enlighet med detta. En översyn bör därför göras av förordning (EU) nr 1105/2010 för att möjliggöra nödvändiga ändringar mot bakgrund av rapporten från WTO:s överprövningsorgan i ärendet Mexico – Beef and Rice.

Kommissionen inleder därför i enlighet med artikel 2.3 i rådets förordning (EU) 2015/476 en översyn av rådets förordning (EU) nr 1105/2010.

9.   Inlämnande av uppgifter

Berörda parter kan som regel endast lämna uppgifter inom de tidsfrister som anges i avsnitten 5 och 6 i detta tillkännagivande. För inlämnandet av eventuella andra uppgifter som inte omfattas av dessa avsnitt gäller följande tidsramar:

| — | Om inte annat anges ska alla uppgifter för skedet med de provisoriska undersökningsresultaten lämnas in inom 70 dagar efter det att detta tillkännagivande har offentliggjorts. |
| --- | --- |

—

Om inte annat anges ska alla uppgifter för skedet med de provisoriska undersökningsresultaten lämnas in inom 70 dagar efter det att detta tillkännagivande har offentliggjorts.

| — | Om inte annat anges ska berörda parter inte lämna nya faktiska uppgifter efter det att tidsfristen för att lämna synpunkter på utlämnandet av de provisoriska undersökningsresultaten eller informationsdokumentet i skedet med de provisoriska undersökningsresultaten löpt ut. Efter denna tidsfrist får berörda parter endast lämna in nya faktiska uppgifter under förutsättning att de kan visa att sådana nya faktiska uppgifter är nödvändiga för att motbevisa påståenden som framförts av andra berörda parter samt förutsatt att dessa nya faktiska uppgifter kan kontrolleras inom den tid som står till förfogande för att undersökningen ska kunna avslutas i tid. |
| --- | --- |

—

Om inte annat anges ska berörda parter inte lämna nya faktiska uppgifter efter det att tidsfristen för att lämna synpunkter på utlämnandet av de provisoriska undersökningsresultaten eller informationsdokumentet i skedet med de provisoriska undersökningsresultaten löpt ut. Efter denna tidsfrist får berörda parter endast lämna in nya faktiska uppgifter under förutsättning att de kan visa att sådana nya faktiska uppgifter är nödvändiga för att motbevisa påståenden som framförts av andra berörda parter samt förutsatt att dessa nya faktiska uppgifter kan kontrolleras inom den tid som står till förfogande för att undersökningen ska kunna avslutas i tid.

| — | För att undersökningen ska kunna slutföras inom de fastställda tidsfristerna kommer kommissionen inte att beakta inlagor från berörda parter som lämnas efter utgången av tidsfristen för att lämna synpunkter på det slutliga utlämnandet eller, i tillämpliga fall, efter utgången av tidsfristen för att lämna synpunkter på det ytterligare slutliga utlämnandet. |
| --- | --- |

—

För att undersökningen ska kunna slutföras inom de fastställda tidsfristerna kommer kommissionen inte att beakta inlagor från berörda parter som lämnas efter utgången av tidsfristen för att lämna synpunkter på det slutliga utlämnandet eller, i tillämpliga fall, efter utgången av tidsfristen för att lämna synpunkter på det ytterligare slutliga utlämnandet.

10.   Möjlighet att lämna synpunkter på andra parters inlagor

För att garantera berörda parters rätt till försvar bör dessa ha möjlighet att lämna synpunkter på de uppgifter som lämnats av andra berörda parter. De får endast yttra sig om frågor som tagits upp i andra berörda parters inlagor och får inte ta upp några nya frågor.

När det gäller sådana synpunkter gäller följande tidsfrister:

| — | Synpunkter på de uppgifter som lämnats av andra berörda parter innan tidsfristen för införandet av provisoriska åtgärder löper ut ska, om inget annat anges, lämnas senast den 75:e dagen efter det att detta tillkännagivande har offentliggjorts. |
| --- | --- |

—

Synpunkter på de uppgifter som lämnats av andra berörda parter innan tidsfristen för införandet av provisoriska åtgärder löper ut ska, om inget annat anges, lämnas senast den 75:e dagen efter det att detta tillkännagivande har offentliggjorts.

| — | Synpunkter på de uppgifter som lämnats av andra berörda parter till följd av utlämnande av de provisoriska undersökningsresultaten eller informationsdokumentet ska, om inget annat anges, lämnas inom sju dagar efter det att tidsfristen för att lämna synpunkter på de provisoriska undersökningsresultaten eller informationsdokumentet löpt ut. |
| --- | --- |

—

Synpunkter på de uppgifter som lämnats av andra berörda parter till följd av utlämnande av de provisoriska undersökningsresultaten eller informationsdokumentet ska, om inget annat anges, lämnas inom sju dagar efter det att tidsfristen för att lämna synpunkter på de provisoriska undersökningsresultaten eller informationsdokumentet löpt ut.

| — | Synpunkter på de uppgifter som lämnats av andra berörda parter till följd av det slutliga utlämnandet ska, om inget annat anges, lämnas inom tre dagar efter det att tidsfristen för att lämna synpunkter på det slutliga utlämnandet löpt ut. Om det förekommer ett ytterligare slutligt utlämnande ska synpunkter på de uppgifter som lämnats av andra berörda parter till följd av detta utlämnande, om inget annat anges, lämnas inom en dag efter det att tidsfristen för att lämna synpunkter på detta utlämnande löpt ut. |
| --- | --- |

—

Synpunkter på de uppgifter som lämnats av andra berörda parter till följd av det slutliga utlämnandet ska, om inget annat anges, lämnas inom tre dagar efter det att tidsfristen för att lämna synpunkter på det slutliga utlämnandet löpt ut. Om det förekommer ett ytterligare slutligt utlämnande ska synpunkter på de uppgifter som lämnats av andra berörda parter till följd av detta utlämnande, om inget annat anges, lämnas inom en dag efter det att tidsfristen för att lämna synpunkter på detta utlämnande löpt ut.

De angivna tidsfristerna påverkar inte kommissionens rätt att begära ytterligare uppgifter från berörda parter i de fall detta är motiverat.

11.   Förlängning av de tidsfrister som anges i detta tillkännagivande

En förlängning av de tidsfrister som anges i detta tillkännagivande bör endast begäras under särskilda omständigheter och kommer endast att beviljas om den är vederbörligen motiverad och välgrundad.

En eventuell förlängning av tidsfristen för att besvara frågeformulär ska normalt sett vara begränsad till tre dagar och ska som regel inte överskrida sju dagar.

Vad gäller tidsfristerna för inlämnande av andra uppgifter som anges i detta tillkännagivande ska förlängningar av dessa vara begränsade till tre dagar, såvida det inte kan påvisas att det föreligger särskilda omständigheter.

12.   Bristande samarbete

Om en berörd part vägrar att ge tillgång till eller underlåter att lämna nödvändiga uppgifter inom tidsfristerna eller i betydande utsträckning hindrar undersökningen, kan enligt artikel 18 i grundförordningen provisoriska eller slutgiltiga, positiva eller negativa avgöranden träffas på grundval av tillgängliga uppgifter.

Om det konstateras att en berörd part har tillhandahållit oriktiga eller vilseledande uppgifter, kan dessa lämnas utan beaktande och tillgängliga uppgifter får användas i stället.

Om en berörd part inte samarbetar eller endast delvis samarbetar och avgörandena därför i enlighet med artikel 18 i grundförordningen träffas på grundval av tillgängliga uppgifter, kan resultatet utfalla mindre gynnsamt för den berörda parten än om denna hade samarbetat.

Underlåtenhet att lämna svar i datoriserad form ska inte anses utgöra bristande samarbete, under förutsättning att den berörda parten kan visa att det skulle vara orimligt betungande eller medföra orimliga extrakostnader att lämna svar på det sätt som begärts. Den berörda parten bör i sådana fall omedelbart kontakta kommissionen.

13.   Förhörsombud

De berörda parterna kan begära att förhörsombudet för handelspolitiska förfaranden ingriper. Förhörsombudet behandlar begäranden om tillgång till ärendehandlingar, tvister rörande konfidentiell behandling av dokument, begäranden om förlängning av tidsfrister och alla andra begäranden rörande berörda parters eller tredje parters rätt till försvar som kan inkomma under förfarandets gång.

Förhörsombudet kan anordna ett hörande och agera som medlare mellan den eller de berörda parterna och kommissionens avdelningar för att säkra att de berörda parterna har möjlighet att till fullo utöva sin rätt till försvar. En begäran om att bli hörd av förhörsombudet ska göras skriftligen och innehålla skälen till att parten önskar bli hörd. Förhörsombudet kommer att pröva skälen för begäran. Dessa höranden bör endast anordnas om frågan inte lösts med kommissionens avdelningar i vederbörlig ordning.

Berörda parter uppmanas att iaktta de tidsfrister som anges i avsnitt 6.7 i detta tillkännagivande, även vad gäller ingripanden från förhörsombudets sida, inbegripet höranden. Varje begäran måste lämnas i god tid och så snart som möjligt för att förfarandet ska kunna genomföras på ett korrekt sätt. I detta syfte ska berörda parter begära att förhörsombudet ingriper så snart som möjligt efter det att den händelse som motiverar ett ingripande inträffat. Förhörsombudet kommer att undersöka orsakerna till begäranden om ingripanden, vilken typ av frågor som tas upp och vilken inverkan dessa frågor har på rätten till försvar, med vederbörlig hänsyn tagen till nödvändigheten av att säkerställa en god förvaltning och av att kunna slutföra undersökning i tid.

Mer information och kontaktuppgifter finns på förhörsombudets webbsidor på GD Handels webbplats: http://ec.europa.eu/trade/trade-policy-and-you/contacts/hearing-officer/

14.   Behandling av personuppgifter

Alla personuppgifter som samlas in under undersökningens gång kommer att behandlas i enlighet med Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2018/1725 (17).

Ett meddelande om skydd av personuppgifter för att informera alla personer om behandlingen av personuppgifter inom ramen för kommissionens handelspolitiska verksamhet finns på GD Handels webbplats: http://ec.europa.eu/trade/policy/accessing-markets/trade-defence/

---

(1)  EUT L 176, 30.6.2016, s. 21.

(2)  Med den allmänna termen ”skada” avses både väsentlig skada, risk för väsentlig skada eller avsevärd försening av etablerandet av en industri i enlighet med artikel 3.1 i grundförordningen.

(3)  Alla hänvisningar till offentliggörandet av detta tillkännagivande avser offentliggörandet av detta tillkännagivande i Europeiska unionens officiella tidning.

(4)  EUT L 49, 25.2.2017, s. 6.

(5)  EUT L 167, 30.6.2017, s. 31.

(6)  EUT C 87, 23.2.2022, s. 2.

(7)  Arbetsdokument från kommissionens avdelningar, Significant Distortions in the Economy of the People’s Republic of China for the Purposes of Trade Defence Investigations av den 20 december 2017 (SWD (2017) 483 final/2). Arbetsdokumentet finns på följande adress: https://trade.ec.europa.eu/doclib/docs/2017/december/tradoc_156474.pdf

(8)  De dokument som nämns i landsrapporten kan också erhållas på vederbörligen motiverad begäran.

(9)  Rådets genomförandeförordning (EU) nr 1105/2010 av den 29 november 2010 om införande av en slutgiltig antidumpningstull och slutgiltigt uttag av den preliminära tull som införts på import av högstyrkegarn av polyestrar med ursprung i Folkrepubliken Kina och om avslutande av förfarandet beträffande import av högstyrkegarn av polyestrar med ursprung i Republiken Korea och Taiwan (EUT L 315, 1.12.2010, s. 1).

(10)  Tillkännagivande om konsekvenserna av utbrottet av covid-19 för antidumpnings- och antisubventionsundersökningar (EUT C 86, 16.3.2020, s. 6).

(11)  En exporterande tillverkare är ett företag i det berörda landet som tillverkar den undersökta produkten och exporterar den till unionsmarknaden, antingen direkt eller via en tredje part, inklusive närstående företag som ägnar sig åt tillverkning, inhemsk försäljning eller export av den undersökta produkten.

(12)  Detta avsnitt omfattar endast importörer som inte är närstående till en exporterande tillverkare. Importörer som är närstående till exporterande tillverkare ska fylla i bilaga I till frågeformuläret för dessa exporterande tillverkare. I enlighet med artikel 127 i kommissionens genomförandeförordning (EU) 2015/2447 av den 24 november 2015 om närmare regler för genomförande av vissa bestämmelser i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 952/2013 om fastställande av en tullkodex för unionen ska två personer anses vara närstående endast om a) de tillhör ledningen eller är styrelseledamöter i den andra personens företag, b) de är juridiskt erkända kompanjoner i någon affärsverksamhet, c) de är arbetsgivare och anställd, d) en tredje part äger, kontrollerar eller innehar direkt eller indirekt minst 5 % av utestående röstberättigande aktier eller andelar hos båda personerna, e) en av dem kontrollerar direkt eller indirekt den andra, f) båda två kontrolleras direkt eller indirekt av en tredje person, g) de tillsammans kontrollerar direkt eller indirekt en tredje person, eller eller h) de är medlemmar av samma familj (EUT L 343, 29.12.2015, s. 558). Personer ska anses tillhöra samma familj endast om de står i något av följande förhållanden till varandra: i) man och hustru, ii) förälder och barn, iii) syskon (hel- eller halvsyskon), iv) far- eller morförälder och barnbarn, v) farbror/morbror eller faster/moster och syskonbarn, vi) svärförälder och svärson eller svärdotter, vii) svåger och svägerska. I enlighet med artikel 5.4 i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 952/2013 om fastställande av en tullkodex för unionen avses med person en fysisk eller juridisk person eller en sammanslutning av personer som enligt unionslagstiftning eller nationell lagstiftning tillerkänns rättskapacitet utan att vara juridisk person (EUT L 269, 10.10.2013, s. 1).

(13)  De uppgifter som lämnas av icke-närstående importörer får även användas för andra delar av denna undersökning än de som avser fastställande av dumpning.

(14)  Vid tekniska problem, kontakta Trade Service Desk per e-post till trade-service-desk@ec.europa.eu eller på Tfn +32 22979797.

(15)  Ett dokument märkt ”Sensitive” är ett konfidentiellt dokument i enlighet med artikel 19 i grundförordningen och artikel 6 i WTO-avtalet om tillämpning av artikel VI i allmänna tull- och handelsavtalet Gatt 1994 (antidumpningsavtalet). Det är även skyddat i enlighet med artikel 4 i Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1049/2001 (EGT L 145, 31.5.2001, s. 43).

(16)  Mexico – Definitive Anti-dumping Measures on Beef and Rice, Report of the Appellate Body, WT/DS295/AB/R, 29 november 2005.

(17)  Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2018/1725 av den 23 oktober 2018 om skydd för fysiska personer med avseende på behandling av personuppgifter som utförs av unionens institutioner, organ och byråer och om det fria flödet av sådana uppgifter samt om upphävande av förordning (EG) nr 45/2001 och beslut nr 1247/2002/EG (EUT L 295, 21.11.2018, s. 39).

---

BILAGA

| ☐ | Version ”Sensitive” |
| --- | --- |
| ☐ | Version ”For inspection by interested parties” |
| (Kryssa för det alternativ som gäller) |

☐

Version ”Sensitive”

☐

Version ”For inspection by interested parties”

(Kryssa för det alternativ som gäller)

ANTIDUMPNINGSFÖRFARANDE BETRÄFFANDE IMPORT AV HÖGSTYRKEGARN AV POLYESTRAR MED URSPRUNG I FOLKREPUBLIKEN KINA

UPPGIFTER FÖR URVALET AV ICKE-NÄRSTÅENDE IMPORTÖRER

Detta formulär är avsett att hjälpa icke-närstående importörer att lämna de uppgifter för stickprovsförfarandet som avses i punkt 6.3.3 i tillkännagivandet om inledande.

Både versionen märkt ”Sensitive” (version med känsliga uppgifter) och versionen märkt ”For inspection by interested parties” (version som berörda parter kan begära att få ta del av) ska lämnas in till kommissionen i enlighet med tillkännagivandet om inledande.

1.   NAMN OCH KONTAKTUPPGIFTER

Fyll i följande uppgifter om företaget:

| Företagets namn | |
| --- | --- |
| Adress | |
| Kontaktperson | |
| E-postadress | |
| Telefon | |

Företagets namn

Adress

Kontaktperson

E-postadress

Telefon

2.   OMSÄTTNING OCH FÖRSÄLJNINGSVOLYM

Uppge, för undersökningsperioden, företagets totala omsättning i euro samt värde i euro och volym i ton för importen till unionen och för återförsäljningen på unionsmarknaden efter import från Kina av den undersökta produkten enligt definitionen i tillkännagivandet om inledande.

| | Volym i ton | Värde i euro |
| --- | --- | --- |
| Företagets totala omsättning i euro | | |
| Import av den undersökta produkten med ursprung i Kina | | |
| Import av den undersökta produkten (alla ursprung) | | |
| Återförsäljning av den undersökta produkten på unionsmarknaden efter import från Kina | | |

Volym i ton

Värde i euro

Företagets totala omsättning i euro

Import av den undersökta produkten med ursprung i Kina

Import av den undersökta produkten (alla ursprung)

Återförsäljning av den undersökta produkten på unionsmarknaden efter import från Kina

3.   FÖRETAGETS OCH NÄRSTÅENDE FÖRETAGS VERKSAMHET (1)

Redogör för den verksamhet som bedrivs av företaget och alla de närstående företag (ange namn och i vilket förhållande de står till företaget) som ägnar sig åt tillverkning och/eller försäljning (på export och/eller på hemmamarknaden) av den undersökta produkten. Det kan till exempel röra sig om inköp av, tillverkning på entreprenad av, bearbetning av eller handel med den undersökta produkten.

| Företagets namn och adress | Verksamhet | Förhållande |
| --- | --- | --- |
| | | |
| | | |
| | | |

Företagets namn och adress

Verksamhet

Förhållande

4.   ÖVRIGA UPPGIFTER

Lämna övriga relevanta uppgifter som kan vara kommissionen till hjälp vid urvalet.

5.   INTYGANDE

Genom att lämna ovanstående uppgifter samtycker företaget till att eventuellt ingå i urvalet. Om företaget väljs ut för att ingå i urvalet innebär detta att det måste besvara ett frågeformulär och tillåta att svaren kontrolleras på plats. Om företaget uppger att det inte samtycker till att ingå i urvalet anses det inte ha samarbetat i undersökningen. Kommissionen kommer att grunda sina avgöranden beträffande icke-samarbetsvilliga importörer på tillgängliga uppgifter, vilket kan leda till att resultatet blir mindre gynnsamt för företaget än om det hade samarbetat.

Underskrift av bemyndigad tjänsteman:

Bemyndigad tjänstemans namn och befattning:

Datum:

---

(1)  I enlighet med artikel 127 i kommissionens genomförandeförordning (EU) 2015/2447 av den 24 november 2015 om närmare regler för genomförande av vissa bestämmelser i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 952/2013 om fastställande av en tullkodex för unionen ska två personer anses vara närstående om a) de tillhör ledningen eller är styrelseledamöter i den andra personens företag, b) de är juridiskt erkända kompanjoner i någon affärsverksamhet, c) de är arbetsgivare och anställd, d) en tredje part äger, kontrollerar eller innehar direkt eller indirekt minst 5 % av utestående röstberättigande aktier eller andelar hos båda personerna, e) en av dem kontrollerar direkt eller indirekt den andra, f) båda två kontrolleras direkt eller indirekt av en tredje person, g) de tillsammans kontrollerar direkt eller indirekt en tredje person, eller eller h) de är medlemmar av samma familj (EUT L 343, 29.12.2015, s. 558). Personer ska anses tillhöra samma familj endast om de står i något av följande förhållanden till varandra: i) man och hustru, ii) förälder och barn, iii) syskon (hel- eller halvsyskon), iv) far- eller morförälder och barnbarn, v) farbror/morbror eller faster/moster och syskonbarn, vi) svärförälder och svärson eller svärdotter, vii) svåger och svägerska. I enlighet med artikel 5.4 i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 952/2013 om fastställande av en tullkodex för unionen avses med person en fysisk eller juridisk person eller en sammanslutning av personer som enligt unionslagstiftning eller nationell lagstiftning tillerkänns rättskapacitet utan att vara juridisk person (EUT L 269, 10.10.2013, s. 1).

---

| 30.6.2022 | SV | Europeiska unionens officiella tidning | C 248/119 |
| --- | --- | --- | --- |

30.6.2022

SV

Europeiska unionens officiella tidning

C 248/119

---

Tillkännagivande om inledande av en översyn vid giltighetstidens utgång av de antisubventionsåtgärder som tillämpas på import av visst bestruket finpapper med ursprung i Folkrepubliken Kina

(2022/C 248/09)

Efter offentliggörandet av ett tillkännagivande om att giltighetstiden snart kommer att löpa ut (1) för de antisubventionsåtgärder som tillämpas på import av visst bestruket finpapper med ursprung i Folkrepubliken Kina (Kina eller det berörda landet) har Europeiska kommissionen (kommissionen) tagit emot en begäran om översyn enligt artikel 18 i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2016/1037 av den 8 juni 2016 om skydd mot subventionerad import från länder som inte är medlemmar i Europeiska unionen (2) (grundförordningen).

1.   Begäran om översyn

Begäran ingavs den 31 mars 2022 av Arctic Paper Grycksbo AB, Burgo Group SpA, Fedrigoni SpA, Lecta Group och Sappi Europe SA (sökandena) såsom företrädare för unionsindustrin för visst bestruket finpapper i den mening som avses i artikel 10.6 i grundförordningen.

En icke-konfidentiell version av begäran och av analysen som visar i vilken grad det finns stöd för begäran bland unionsproducenterna finns att tillgå i de ärendehandlingar som berörda parter kan begära att få ta del av. I avsnitt 5.6 i detta tillkännagivande ges information om hur tillgång fås till dessa ärendehandlingar.

2.   Produkt som översynen gäller

Den produkt som är föremål för denna översyn är bestruket finpapper, det vill säga papper eller papp som är bestruket på ena eller båda sidorna (utom kraftpapper eller kraftpapp), i ark eller rullar, med en vikt av 70 g/m2 eller mer men högst 400 g/m2 och ljushet på mer än 84 (uppmätt enligt ISO 2470-1) (den produkt som översynen gäller).

Den produkt som översynen gäller omfattar inte följande:

| — | Rullar som är lämpliga för användning vid rulloffset. Rullar som är lämpliga för användning vid rulloffset definieras som rullar som, när de provas enligt provningsstandarden ISO 3783:2006 om bestämning av motståndskraft mot plockning – hastighetsmetoden med IGT-provningsanordning (elektrisk modell), ger ett resultat på mindre än 30 N/m uppmätt i papprets tvärriktning och ett resultat på mindre än 50 N/m uppmätt i maskinens riktning. |
| --- | --- |

—

Rullar som är lämpliga för användning vid rulloffset. Rullar som är lämpliga för användning vid rulloffset definieras som rullar som, när de provas enligt provningsstandarden ISO 3783:2006 om bestämning av motståndskraft mot plockning – hastighetsmetoden med IGT-provningsanordning (elektrisk modell), ger ett resultat på mindre än 30 N/m uppmätt i papprets tvärriktning och ett resultat på mindre än 50 N/m uppmätt i maskinens riktning.

| — | Flerskiktspapper och flerskiktskartong. |
| --- | --- |

—

Flerskiktspapper och flerskiktskartong.

Den produkt som översynen gäller klassificeras för närvarande enligt KN-numren ex 4810 13 00, ex 4810 14 00, ex 4810 19 00, ex 4810 22 00, ex 4810 29 30, ex 4810 29 80, ex 4810 99 10 och ex 4810 99 80 (Taric-nummer 4810130020, 4810140020, 4810190020, 4810220020, 4810293020, 4810298020, 4810991020 och 4810998020). Dessa KN-nummer och Taric-nummer nämns endast upplysningsvis och kan komma att ändras under senare etapper av förfarandet.

3.   Gällande åtgärder

De åtgärder som för närvarande är i kraft är en slutgiltig antisubventionsstull som infördes genom kommissionens genomförandeförordning (EU) 2017/1187 (3).

4.   Grund för översynen

Begäran grundas på påståendet att subventioneringen sannolikt skulle återkomma och skadan för unionsindustrin sannolikt skulle återkomma om åtgärderna upphörde att gälla.

4.1.   
  Påstående om sannolikheten för fortsatt eller återkommande skada

Sökandena har lagt fram tillräcklig bevisning som visar att tillverkarna av den produkt som översynen gäller i det berörda landet har erhållit och sannolikt kommer att fortsätta att erhålla ett antal subventioner som beviljas av Kinas regering och av regionala och lokala myndigheter i det landet.

Sökandena kvantifierade inte exakt den nuvarande subventionsnivån för alla subventioner. På grundval av bevisningen i begäran förefaller subventioneringsnivån dock fortfarande vara betydande och över miniminivån.

De påstådda subventionerna består bland annat av i) direkt överföring av medel, ii) offentliga intäkter som inte drivs in eller efterskänks, iii) statligt tillhandahållande av varor och tjänster mot för låg ersättning, och iv) utbetalningar till en finansieringsmekanism eller genom att genomförandet av en eller flera av nämnda funktioner läggs ut på eller anförtros ett privat organ. Sökandena gör bland annat gällande att det förekommer förmånliga lån, bidrag, befrielse från direkta skatter och statligt tillhandahållande av mark mot för låg ersättning. Vissa av de påstådda subventionerna utjämnades redan i den ursprungliga undersökningen, medan andra är nya eller därtill kopplade subventioner som inte undersöktes i den ursprungliga undersökningen.

Sökandena gör gällande att de beskrivna åtgärderna utgör subventioner, eftersom de innefattar ett finansiellt bidrag från det berörda landets regering eller från regionala eller lokala myndigheter eller från andra offentliga organ och medför en förmån för tillverkarna av den produkt som översynen gäller. Dessa subventioner påstås vara selektiva, eftersom de är begränsade till vissa företag och/eller regioner och/eller är knutna till exportresultat. De betraktas därför som utjämningsbara i den mening som avses i artikel 4 i grundförordningen.

Med hänvisning till artikel 18.2 i grundförordningen utarbetade kommissionen en promemoria om bevisningens tillräcklighet, med en analys av all bevisning som kommissionen förfogar över och på grundval av vilken kommissionen inleder denna undersökning. Denna promemoria ingår i de ärendehandlingar som berörda parter kan begära att få ta del av.

Kommissionen förbehåller sig rätten att undersöka andra relevanta former av subventioner som kan komma att konstateras under loppet av undersökningen.

4.2.   
  Påstående om sannolikheten för återkommande skada

Sökandena påstår att den skada som orsakats av importen från det berörda landet sannolikt kommer att återkomma. Sökandena har för detta ändamål lagt fram tillräcklig bevisning för att den nuvarande importen till unionen av den produkt som översynen gäller från det berörda landet sannolikt kommer att öka om åtgärderna upphör att gälla, eftersom det berörda landet har en betydande outnyttjad kapacitet. Detta beror också på unionsmarknadens attraktionskraft i fråga om storlek.

Att skadan undanröjts beror enligt sökandena huvudsakligen på de gällande åtgärderna, och om dessa upphör att gälla skulle betydande mängder återigen kunna importeras till subventionerade priser från det berörda landet, vilket sannolikt skulle leda till att skadan för unionsindustrin återkommer.

5.   Förfarande

Kommissionen har efter samråd med den kommitté som aves i artikel 25.1 i grundförordningen slagit fast att bevisningen för att det finns sannolikhet för subventionering och skada är tillräcklig för att motivera att en översyn vid giltighetstidens utgång inleds. Kommissionen inleder därför en översyn enligt artikel 18 i grundförordningen.

Syftet med översynen vid giltighetstidens utgång är att avgöra om det är sannolikt att subventioneringen av den produkt som översynen gäller med ursprung i det berörda landet skulle fortsätta eller återkomma och om skadan för unionsindustrin skulle fortsätta eller återkomma om åtgärderna upphör att gälla.

Det berörda landets regering har bjudits in till samråd i enlighet med artikel 10.7 i grundförordningen.

Kommissionen vill också göra parterna uppmärksamma på tillkännagivandet (4) om konsekvenserna av utbrottet av covid-19 för antidumpnings- och antisubventionsundersökningar, som kan vara tillämpligt på detta förfarande.

Kommissionen riktar även parternas uppmärksamhet på att det pågår en separat antidumpningsundersökning beträffande samma produkt (5). Exporterande tillverkare, unionsindustrin och alla berörda parter i den pågående antidumpningsundersökningen uppmanas att registrera sig separat för den här undersökningen och lämna relevanta uppgifter i enlighet med de närmare bestämmelser och tidsfrister som anges i det här tillkännagivandet, utan hänsyn till de uppgifter som eventuellt lämnats inom ramen för antidumpningsundersökningen. De uppgifter och synpunkter som lämnats inom ramen för antidumpningsundersökningen kommer inte att automatiskt beaktas i den här undersökningen och parterna ska i princip lämna alla uppgifter rörande den här undersökningen separat inom ramen för det här förfarande.

5.1.   
  Översynsperiod och skadeundersökningsperiod

Undersökningen av fortsatt eller återkommande subventionering omfattar perioden 1 januari 2021–31 december 2021 (översynsperioden). Undersökningen av de utvecklingstendenser som är relevanta för bedömningen av sannolikheten för fortsatt eller återkommande skada omfattar perioden från och med den 1 januari 2018 till och med slutet av översynsperioden (skadeundersökningsperioden).

5.2.   
  Synpunkter på begäran och inledandet av undersökningen

Alla berörda parter som önskar lämna synpunkter på begäran (inbegripet frågor som rör återkommande skada och orsakssamband) eller alla aspekter rörande inledandet av undersökningen (inklusive i vilken grad det finns stöd för begäran) ska lämna dessa inom 37 dagar efter det att detta tillkännagivande har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning (6).

En begäran om att bli hörd rörande inledandet av undersökningen ska lämnas in inom 15 dagar efter det att detta tillkännagivande har offentliggjorts.

5.3.   
  Förfarande för fastställande av sannolikheten för fortsatt eller återkommande subventionering

I en översyn vid giltighetstidens utgång undersöker kommissionen exporten till unionen under översynsperioden och om situationen för de företag som tillverkar och säljer den produkt som översynen gäller i det berörda landet, oavsett om dessa företag exporterar till unionen eller inte, är sådan att det är sannolikt att exporten till subventionerade priser till unionen skulle fortsätta eller återkomma om åtgärderna upphör att gälla.

Alla tillverkare (7) av den produkt som översynen gäller i det berörda landet uppmanas därför att delta i kommissionens undersökning. Detta gäller även om de inte samarbetade i den undersökning som ledde till att de gällande åtgärderna infördes.

5.3.1.   Undersökning av tillverkare i det berörda landet

Eftersom ett stort antal tillverkare i det berörda landet kan vara berörda av denna översyn vid giltighetstidens utgång, och för att det ska vara möjligt att slutföra undersökningen inom föreskriven tid, kan kommissionen komma att besluta att göra ett urval genom att endast låta ett begränsat antal tillverkare ingå i undersökningen (s.k. stickprovsförfarande). Stickprovsförfarandet kommer att genomföras i enlighet med artikel 27 i grundförordningen.

För att kommissionen ska kunna avgöra om ett stickprovsförfarande är nödvändigt och i så fall göra ett urval ombeds alla tillverkare, eller företrädare som agerar på deras vägnar, att ge sig till känna och lämna uppgifter om sina företag till kommissionen inom sju dagar efter det att detta tillkännagivande har offentliggjorts. Detta gäller även om de inte samarbetade i den undersökning som ledde till att de åtgärder som nu är föremål för översyn infördes. Uppgifterna ska lämnas via TRON.tdi på följande adress: https://tron.trade.ec.europa.eu/tron/tdi/form/R776_SAMPLING_FORM_FOR_EXPORTINGPRODUCER

Information om åtkomst till TRON finns i avsnitten 5.6 och 5.9.

För att kommissionen ska få de uppgifter den anser vara nödvändiga för att göra ett urval bland tillverkarna kommer den även att kontakta det berörda landets myndigheter samt eventuellt alla kända intresseorganisationer för tillverkare i det berörda landet.

Om det blir nödvändigt med ett stickprovsförfarande kommer urvalet av tillverkare att baseras på den största representativa tillverknings-, försäljnings- eller exportvolym som rimligen kan undersökas inom den tid som står till förfogande. Kommissionen kommer, vid behov genom det berörda landets myndigheter, att underrätta alla kända tillverkare, det berörda landets myndigheter och intresseorganisationer för tillverkare om vilka företag som valts ut att ingå i urvalet.

När kommissionen mottagit de uppgifter som är nödvändiga för att den ska kunna göra ett urval av tillverkare kommer den att underrätta de berörda parterna om huruvida de valts ut till att ingå i urvalet eller inte. De tillverkare som ingår i urvalet ska, om inget annat anges, lämna in ett besvarat frågeformulär inom 30 dagar efter det att de har underrättats om urvalet.

Kommissionen kommer att göra en notering i de ärendehandlingar som berörda parter kan begära att få ta del av rörande urvalets sammansättning. Eventuella synpunkter på urvalet ska ha inkommit inom tre dagar efter underrättelsen om urvalet.

Ett exemplar av frågeformuläret för tillverkare i det berörda landet finns att tillgå i de ärendehandlingar som berörda parter kan begära att få ta del av samt på GD Handels webbplats (8).

Utan att det påverkar den eventuella tillämpningen av artikel 28 i grundförordningen ska företag som samtyckt till att ingå i urvalet, men som inte har valts ut, anses vara samarbetsvilliga.

5.3.2.   Undersökning av icke-närstående importörer (9) (10)

Icke-närstående importörer av den produkt som översynen gäller från det berörda landet till unionen uppmanas att delta i denna undersökning. Detta gäller även om de inte samarbetade i den undersökning som ledde till att de gällande åtgärderna infördes.

Eftersom ett stort antal icke-närstående importörer kan vara berörda av denna översyn vid giltighetstidens utgång, och för att det ska vara möjligt att slutföra undersökningen inom föreskriven tid, kan kommissionen komma att besluta att göra ett urval genom att endast låta ett begränsat antal icke-närstående importörer ingå i undersökningen (s.k. stickprovsförfarande). Stickprovsförfarandet kommer att genomföras i enlighet med artikel 27 i grundförordningen.

För att kommissionen ska kunna avgöra om ett stickprovsförfarande är nödvändigt och i så fall göra ett urval ombeds alla icke-närstående importörer, eller företrädare som agerar på deras vägnar, att ge sig till känna genom att kontakta kommissionen. Detta gäller även om de inte samarbetade i den undersökning som ledde till att de åtgärder som nu är föremål för översyn infördes. Dessa parter ska kontakta kommissionen inom sju dagar efter det att detta tillkännagivande har offentliggjorts och lämna de uppgifter om sitt eller sina företag som anges i bilagan till detta tillkännagivande.

För att kommissionen ska få de uppgifter den anser vara nödvändiga för att göra ett urval bland de icke-närstående importörerna kan den även komma att kontakta alla kända intresseorganisationer för importörer.

Om det blir nödvändigt med ett stickprovsförfarande kan urvalet av importörer komma att baseras på den största representativa försäljningsvolym av den produkt som översynen gäller i unionen som rimligen kan undersökas inom den tid som står till förfogande. Kommissionen kommer att underrätta alla kända icke-närstående importörer och intresseorganisationer för importörer om vilka företag som valts ut att ingå i urvalet.

Kommissionen kommer också att göra en notering i de ärendehandlingar som berörda parter kan begära att få ta del av rörande urvalets sammansättning. Eventuella synpunkter på urvalet ska ha inkommit inom tre dagar efter underrättelsen om urvalet.

För att kommissionen ska få de uppgifter som den anser vara nödvändiga för sin undersökning kommer den att sända frågeformulär till de icke-närstående importörer som ingår i urvalet. Dessa parter ska, om inget annat anges, lämna in ett besvarat frågeformulär inom 30 dagar efter det att de har underrättats om urvalet.

Ett exemplar av frågeformuläret för importörer finns att tillgå i de ärendehandlingar som berörda parter kan begära att få ta del av samt på GD Handels webbplats (11).

5.4.   
  Förfarande för fastställande av sannolikheten för fortsatt eller återkommande skada och för undersökning av unionsproducenterna

För att kommissionen ska kunna fastställa om det är sannolikt att skadan för unionsindustrin kommer att fortsätta eller återkomma uppmanas unionstillverkarna av den produkt som översynen gäller att delta i undersökningen.

Eftersom ett stort antal unionsproducenter berörs av denna översyn vid giltighetens utgång, och för att det ska vara möjligt att slutföra undersökningen inom föreskriven tid, har kommissionen beslutat att göra ett urval genom att endast låta ett begränsat antal unionsproducenter ingå i undersökningen (s.k. stickprovsförfarande). Stickprovsförfarandet kommer att genomföras i enlighet med artikel 27 i grundförordningen.

Kommissionen har gjort ett preliminärt urval av unionsproducenter. Närmare uppgifter finns i de ärendehandlingar som berörda parter kan begära att få ta del av.

Berörda parter uppmanas härmed att lämna synpunkter på det preliminära urvalet. Dessutom ska övriga unionsproducenter, eller företrädare som agerar på deras vägnar, som anser att det finns skäl för att de bör ingå i urvalet kontakta kommissionen inom sju dagar efter det att detta tillkännagivande har offentliggjorts. Alla synpunkter på det preliminära urvalet ska, om inget annat anges, lämnas inom sju dagar efter det att detta tillkännagivande har offentliggjorts.

Kommissionen kommer att underrätta alla kända unionsproducenter och/eller intresseorganisationer för unionsproducenter om vilka företag som slutligen valts ut att ingå i urvalet.

De unionsproducenter som ingår i urvalet ska, om inget annat anges, lämna in ett besvarat frågeformulär inom 30 dagar efter det att de har underrättats om urvalet.

Ett exemplar av frågeformuläret för unionsproducenter finns att tillgå i de ärendehandlingar som berörda parter kan begära att få ta del av samt på GD Handels webbplats (12).

5.5.   
  Förfarande för bedömning av unionens intresse

Om det skulle bekräftas att det är sannolikt att subventioneringen och skadan kommer att fortsätta eller återkomma, kommer det att fattas ett beslut i enlighet med artikel 31 om huruvida ett bibehållande av utjämningsåtgärderna inte skulle strida mot unionens intresse.

Unionsproducenter, importörer och deras intresseorganisationer, användare och deras intresseorganisationer, fackföreningar samt konsumentorganisationer uppmanas att lämna uppgifter till kommissionen om unionens intresse.

Uppgifter rörande bedömningen av unionens intresse ska, om inget annat anges, lämnas inom 37 dagar efter det att detta tillkännagivande har offentliggjorts. Dessa uppgifter kan lämnas antingen i valfritt format eller i ett frågeformulär utarbetat av kommissionen.

Ett exemplar av frågeformulären, inklusive frågeformuläret för användare av den produkt som översynen gäller, finns att tillgå i de ärendehandlingar som berörda parter kan begära att få ta del av samt på GD Handels webbplats (13). De uppgifter som lämnas enligt artikel 31 i grundförordningen kommer endast att beaktas om de vid inlämnandet åtföljs av styrkande handlingar som bekräftar deras riktighet.

5.6.   
  Berörda parter

Berörda parter, såsom tillverkare i det berörda landet, unionsproducenter, importörer och deras intresseorganisationer, användare och deras intresseorganisationer, fackföreningar och konsumentorganisationer, som vill delta i undersökningen måste först kunna visa att det finns ett objektivt samband mellan deras verksamhet och den produkt som översynen gäller.

Tillverkare i det berörda landet, unionsproducenter, importörer och intresseorganisationer som lämnat uppgifter i enlighet med de förfaranden som anges i avsnitten 5.3.1, 5.3.2 och 5.4 kommer att anses vara berörda parter om det finns ett objektivt samband mellan deras verksamhet och den produkt som översynen gäller.

Andra parter kommer att kunna delta i undersökningen som berörda parter först från och med det att de gett sig till känna och endast under förutsättning att det finns ett objektivt samband mellan deras verksamhet och den produkt som översynen gäller. Att anses som en berörd part påverkar inte tillämpningen av artikel 28 i grundförordningen.

De ärendehandlingar som berörda parter kan begära att få ta del av finns att tillgå via Tron.tdi på följande adress: https://tron.trade.ec.europa.eu/tron/TDI. Följ anvisningarna på den sidan för att få tillgång (14).

5.7.   
  Andra skriftliga inlagor

Om inte annat följer av detta tillkännagivande uppmanas alla berörda parter att lämna synpunkter och uppgifter samt att lägga fram bevisning till stöd för dessa. Dessa uppgifter och denna bevisning ska, om inget annat anges, ha inkommit till kommissionen inom 37 dagar efter det att detta tillkännagivande har offentliggjorts.

5.8.   
  Möjlighet att bli hörd av kommissionens utredande avdelningar

Alla berörda parter kan begära att bli hörda av kommissionens utredande avdelningar. Begäran ska göras skriftligen och innehålla skälen till att parten önskar bli hörd samt en sammanfattning av de frågor den berörda parten önskar ta upp vid hörandet. Hörandet kommer endast att behandla de frågor som den berörda parten skriftligen angett på förhand.

Höranden ska i princip inte användas till att lägga fram faktiska uppgifter som ännu inte förts till ärendehandlingarna. Berörda parter kan emellertid med hänsyn till god förvaltningspraxis och för att kommissionens avdelningar ska kunna göra framsteg i sin undersökning åläggas att lämna nya faktiska uppgifter efter ett hörande.

5.9.   
  Anvisningar för inlämnande av skriftliga inlagor och besvarade frågeformulär samt korrespondens

Uppgifter som lämnas in till kommissionen inom ramen för en undersökning avseende handelspolitiska skyddsåtgärder ska inte vara upphovsrättsskyddade. Innan berörda parter lämnar uppgifter och/eller data som omfattas av tredje parts upphovsrätt till kommissionen måste de begära särskilt tillstånd från upphovsrättsinnehavaren som uttryckligen tillåter a) kommissionen att använda dessa uppgifter och/eller dessa data för detta handelspolitiska skyddsförfarande, och b) att dessa uppgifter och/eller dessa data lämnas till de parter som berörs av undersökningen i en form som gör att de kan utöva sin rätt till försvar.

Alla skriftliga inlagor, inklusive sådana uppgifter som begärs i detta tillkännagivande, besvarade frågeformulär och korrespondens från de berörda parterna och för vilka de berörda parterna begär konfidentiell behandling ska vara märkta ”Sensitive” (15). Parter som lämnar uppgifter inom ramen för denna undersökning uppmanas att ange skälen till att de begär konfidentiell behandling.

Berörda parter som lämnar uppgifter märkta ”Sensitive” ska i enlighet med artikel 29.2 i grundförordningen även lämna en icke-konfidentiell sammanfattning av dessa uppgifter, vilken ska märkas ”For inspection by interested parties”. Sammanfattningarna ska vara tillräckligt detaljerade för att det ska vara möjligt att bilda sig en rimlig uppfattning om det väsentliga innehållet i de konfidentiella uppgifterna. Om en part som lämnar konfidentiella uppgifter inte kan visa att begäran om konfidentiell behandling är välgrundad eller inte lämnar in en icke-konfidentiell sammanfattning i begärt format och av begärd kvalitet, kan kommissionen komma att lämna uppgifterna utan beaktande om det inte med hjälp av lämpliga källor på ett tillfredsställande sätt kan visas att uppgifterna är riktiga.

Berörda parter uppmanas att skicka alla inlagor och framställningar, även skannade fullmakter och intyganden, via TRON.tdi (https://tron.trade.ec.europa.eu/tron/TDI). Genom att använda TRON.tdi eller e-post godkänner de berörda parterna de regler som gäller för elektroniska inlagor i dokumentet ”KORRESPONDENS MED EUROPEISKA KOMMISSIONEN I ÄRENDEN SOM RÖR HANDELSPOLITISKA SKYDDSÅTGÄRDER” som finns på GD Handels webbplats: http://trade.ec.europa.eu/doclib/docs/2011/june/tradoc_148003.pdf. De berörda parterna måste uppge namn, adress, telefonnummer och giltig e-postadress (fungerande officiell företagsadress) och se till att e-posten läses varje dag. När kommissionen fått dessa kontaktuppgifter kommer all korrespondens att ske uteslutande via TRON.tdi eller e-post, såvida de berörda parterna inte uttryckligen ber att få alla dokument från kommissionen på annat sätt eller dokumentens art gör att rekommenderad post krävs. I det ovannämnda dokumentet finns närmare bestämmelser och information om korrespondens med kommissionen, inklusive de principer som gäller inlagor via TRON.tdi och e-post.

Kommissionens kontaktuppgifter:

| European Commission |
| --- |
| Directorate-General for Trade |
| Directorate G |
| Office: CHAR 04/039 |
| 1049 Bruxelles/Brussel |
| BELGIQUE/BELGIË |

European Commission

Directorate-General for Trade

Directorate G

Office: CHAR 04/039

1049 Bruxelles/Brussel

BELGIQUE/BELGIË

TRON.tdi: https://tron.trade.ec.europa.eu/tron/tdi

E-post:

För frågor som avser subventionering: TRADE-R776-CFP-SUBSIDY@ec.europa.eu

För frågor som avser skada och unionens intresse: TRADE-R775-R76-CFP-INJURY@ec.europa.eu

6.   Tidsplan för undersökningen

I enlighet med artikel 22.1 i grundförordningen kommer undersökningen normalt sett att slutföras inom 12 månader, och under alla omständigheter inom 15 månader, efter det att detta tillkännagivande har offentliggjorts.

7.   Inlämnande av uppgifter

Berörda parter kan som regel endast lämna uppgifter inom de tidsfrister som anges i avsnitt 5 i detta tillkännagivande.

För att undersökningen ska kunna slutföras inom de fastställda tidsfristerna kommer kommissionen inte att beakta inlagor från berörda parter som lämnas efter utgången av tidsfristen för att lämna synpunkter på det slutliga utlämnandet eller, i tillämpliga fall, efter utgången av tidsfristen för att lämna synpunkter på det ytterligare slutliga utlämnandet.

8.   Möjlighet att lämna synpunkter på andra parters inlagor

För att garantera berörda parters rätt till försvar bör dessa ha möjlighet att lämna synpunkter på de uppgifter som lämnats av andra berörda parter. De får endast yttra sig om frågor som tagits upp i andra berörda parters inlagor och får inte ta upp några nya frågor.

Synpunkter på de uppgifter som lämnats av andra berörda parter till följd av utlämnandet av de slutgiltiga avgörandena ska, om inget annat anges, lämnas inom fem dagar efter det att tidsfristen för att lämna synpunkter på de slutgiltiga avgörandena löpt ut. Om det förekommer ett ytterligare slutligt utlämnande ska synpunkter på de uppgifter som lämnats av andra berörda parter till följd av detta ytterligare utlämnande, om inget annat anges, lämnas inom en dag efter det att tidsfristen för att lämna synpunkter på detta ytterligare utlämnande löpt ut.

De angivna tidsfristerna påverkar inte kommissionens rätt att begära ytterligare uppgifter från berörda parter i de fall detta är motiverat.

9.   Förlängning av de tidsfrister som anges i detta tillkännagivande

Det är möjligt att begära förlängning av de tidsfrister som anges i detta tillkännagivande endast under särskilda omständigheter och en sådan begäran kommer endast att beviljas om den är välmotiverad. En eventuell förlängning av tidsfristen för att besvara frågeformulär ska normalt sett vara begränsad till tre dagar och ska som regel inte överskrida sju dagar. Vad gäller tidsfristerna för inlämnande av andra uppgifter som anges i detta tillkännagivande ska förlängningar av dessa vara begränsade till tre dagar, såvida det inte kan påvisas att det föreligger särskilda omständigheter.

10.   Bristande samarbete

Om en berörd part vägrar att ge tillgång till eller underlåter att lämna nödvändiga uppgifter inom tidsfristerna eller i betydande utsträckning hindrar undersökningen, kan enligt artikel 28 i grundförordningen positiva eller negativa avgöranden träffas på grundval av tillgängliga uppgifter.

Om det konstateras att en berörd part har tillhandahållit oriktiga eller vilseledande uppgifter, kan dessa lämnas utan beaktande och tillgängliga uppgifter får användas i stället.

Om en berörd part inte samarbetar eller endast delvis samarbetar och avgörandena därför i enlighet med artikel 28 i grundförordningen träffas på grundval av tillgängliga uppgifter, kan resultatet utfalla mindre gynnsamt för den berörda parten än om denna hade samarbetat.

Underlåtenhet att lämna svar i datoriserad form ska inte anses utgöra bristande samarbete, under förutsättning att den berörda parten kan visa att det skulle vara orimligt betungande eller medföra orimliga extrakostnader att lämna svar på det sätt som begärts. Den berörda parten bör i sådana fall omedelbart kontakta kommissionen.

11.   Förhörsombud

De berörda parterna kan begära att förhörsombudet för handelspolitiska förfaranden ingriper. Förhörsombudet behandlar begäranden om tillgång till ärendehandlingar, tvister rörande konfidentiell behandling av dokument, begäranden om förlängning av tidsfrister och alla andra begäranden rörande berörda parters eller tredje parters rätt till försvar som kan inkomma under förfarandets gång.

Förhörsombudet kan anordna ett hörande och agera som medlare mellan den eller de berörda parterna och kommissionens avdelningar för att säkra att de berörda parterna har möjlighet att till fullo utöva sin rätt till försvar. En begäran om att bli hörd av förhörsombudet ska göras skriftligen och innehålla skälen till att parten önskar bli hörd. Förhörsombudet kommer att pröva skälen för begäran. Dessa höranden bör endast anordnas om frågan inte lösts med kommissionens avdelningar i vederbörlig ordning.

Varje begäran ska lämnas i god tid och så snart som möjligt för att förfarandet ska kunna genomföras på ett korrekt sätt. I detta syfte ska berörda parter begära att förhörsombudet ingriper så snart som möjligt efter det att den händelse som motiverar ett ingripande inträffat. När en begäran om att bli hörd lämnas utanför de tillämpliga tidsramarna kommer förhörsombudet även att undersöka orsakerna till den sena begäran, vilken typ av frågor som tas upp och vilken inverkan dessa frågor har på rätten till försvar, med vederbörlig hänsyn tagen till nödvändigheten av att säkerställa en god förvaltning och av att kunna slutföra undersökning i tid.

Mer information och kontaktuppgifter finns på förhörsombudets webbsidor på GD Handels webbplats: http://ec.europa.eu/trade/trade-policy-and-you/contacts/hearing-officer/

12.   Möjlighet att begära en översyn enligt artikel 19 i grundförordningen

Eftersom denna översyn vid giltighetstidens utgång inleds i enlighet med artikel 18 i grundförordningen kommer den inte att leda till någon ändring av de gällande åtgärderna, utan till att dessa åtgärder upphävs eller bibehålls i enlighet med artikel 22.3 i grundförordningen.

Om en berörd part anser att det är befogat med en översyn av åtgärderna i syfte att få till stånd en ändring, kan denna part begära en översyn i enlighet med artikel 19 i grundförordningen.

Parter som önskar begära en sådan översyn, som i så fall utförs oberoende av den översyn vid giltighetstidens utgång som avses i detta tillkännagivande, kan kontakta kommissionen på ovanstående adress.

13.   Behandling av personuppgifter

Alla personuppgifter som samlas in under undersökningens gång kommer att behandlas i enlighet med Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2018/1725 (16).

Ett meddelande om skydd av personuppgifter för att informera alla personer om behandlingen av personuppgifter inom ramen för kommissionens handelspolitiska verksamhet finns på GD Handels webbplats: http://ec.europa.eu/trade/policy/accessing-markets/trade-defence/

---

(1)  EUT C 398, 1.10.2021, s. 18.

(2)  EUT L 176, 30.6.2016, s. 55.

(3)  Kommissionens genomförandeförordning (EU) 2017/1187 av den 3 juli 2017 om införande av en slutgiltig utjämningstull på import av visst bestruket finpapper med ursprung i Folkrepubliken Kina efter en översyn vid giltighetstidens utgång i enlighet med artikel 18 i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2016/1037 (EUT L 171, 4.7.2017, s. 134).

(4)  Tillkännagivande om konsekvenserna av utbrottet av covid-19 för antidumpnings- och antisubventionsundersökningar (EUT C 86, 16.3.2020, s. 6).

(5)  https://trade.ec.europa.eu/tdi/case_details.cfm?id=2616

(6)  Alla hänvisningar till offentliggörandet av detta tillkännagivande ska, om inget annat anges, avse offentliggörandet av detta tillkännagivande i Europeiska unionens officiella tidning.

(7)  En tillverkare är ett företag i det berörda landet som tillverkar den produkt som översynen gäller, inklusive närstående företag som ägnar sig åt tillverkning, inhemsk försäljning eller export av den produkt som översynen gäller.

(8)  https://trade.ec.europa.eu/tdi/case_details.cfm?id=2617.

(9)  Endast importörer som inte är närstående en exporterande tillverkare får ingå i urvalet. Importörer som är närstående till exporterande tillverkare ska fylla i bilaga I till frågeformuläret för dessa exporterande tillverkare. I enlighet med artikel 127 i kommissionens genomförandeförordning (EU) 2015/2447 av den 24 november 2015 om närmare regler för genomförande av vissa bestämmelser i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 952/2013 om fastställande av en tullkodex för unionen ska två personer anses vara närstående endast om a) de tillhör ledningen eller är styrelseledamöter i den andra personens företag, b) de är juridiskt erkända kompanjoner i någon affärsverksamhet, c) de är arbetsgivare och anställd, d) en tredje part äger, kontrollerar eller innehar direkt eller indirekt minst 5 % av utestående röstberättigande aktier eller andelar hos båda personerna, e) en av dem kontrollerar direkt eller indirekt den andra, f) båda två kontrolleras direkt eller indirekt av en tredje person, g) de tillsammans kontrollerar direkt eller indirekt en tredje person, eller eller h) de är medlemmar av samma familj (EUT L 343, 29.12.2015, s. 558). Personer ska anses tillhöra samma familj endast om de står i något av följande förhållanden till varandra: i) man och hustru, ii) förälder och barn, iii) syskon (hel- eller halvsyskon), iv) far- eller morförälder och barnbarn, v) farbror/morbror eller faster/moster och syskonbarn, vi) svärförälder och svärson eller svärdotter, vii) svåger och svägerska. I enlighet med artikel 5.4 i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 952/2013 om fastställande av en tullkodex för unionen avses med person en fysisk eller juridisk person eller en sammanslutning av personer som enligt unionslagstiftning eller nationell lagstiftning tillerkänns rättskapacitet utan att vara juridisk person (EUT L 269, 10.10.2013, s. 1).

(10)  De uppgifter som lämnas av icke-närstående importörer får även användas för andra delar av denna undersökning än de som avser fastställande av unionens intresse.

(11)  https://trade.ec.europa.eu/tdi/case_details.cfm?id=2617.

(12)  https://trade.ec.europa.eu/tdi/case_details.cfm?id=2617.

(13)  https://trade.ec.europa.eu/tdi/case_details.cfm?id=2617.

(14)  Vid tekniska problem, kontakta Trade Service Desk per e-post till trade-service-desk@ec.europa.eu eller på Tfn +32 22979797.

(15)  Ett dokument märkt ”Sensitive” är ett konfidentiellt dokument i enlighet med artikel 29 i grundförordningen och artikel 12 i WTO-avtalet om subventioner och utjämningsåtgärder. Det är även skyddat i enlighet med artikel 4 i Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1049/2001 (EGT L 145, 31.5.2001, s. 43).

(16)  Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2018/1725 av den 23 oktober 2018 om skydd för fysiska personer med avseende på behandling av personuppgifter som utförs av unionens institutioner, organ och byråer och om det fria flödet av sådana uppgifter samt om upphävande av förordning (EG) nr 45/2001 och beslut nr 1247/2002/EG (EUT L 295, 21.11.2018, s. 39).

---

BILAGA

| ☐ | Version ”Sensitive” |
| --- | --- |
| ☐ | Version ”For inspection by interested parties” |
| (Kryssa för det alternativ som gäller) |

☐

Version ”Sensitive”

☐

Version ”For inspection by interested parties”

(Kryssa för det alternativ som gäller)

ÖVERSYN VID GILTIGHETSTIDENS UTGÅNG AV DE ANTISUBVENTIONSÅTGÄRDER SOM TILLÄMPAS PÅ IMPORT AV VISST BESTRUKET FINPAPPER MED URSPRUNG I FOLKREPUBLIKEN KINA

UPPGIFTER FÖR URVALET AV ICKE-NÄRSTÅENDE IMPORTÖRER

Detta formulär är avsett att hjälpa icke-närstående importörer att lämna de uppgifter för stickprovsförfarandet som avses i punkt 5.3.2 i tillkännagivandet om inledande.

Både versionen märkt ”Sensitive” (version med känsliga uppgifter) och versionen märkt ”For inspection by interested parties” (version som berörda parter kan begära att få ta del av) ska lämnas in till kommissionen i enlighet med tillkännagivandet om inledande.

1.   NAMN OCH KONTAKTUPPGIFTER

Fyll i följande uppgifter om företaget:

| Företagets namn | |
| --- | --- |
| Adress | |
| Kontaktperson | |
| E-postadress | |
| Telefonnummer | |

Företagets namn

Adress

Kontaktperson

E-postadress

Telefonnummer

2.   OMSÄTTNING OCH FÖRSÄLJNINGSVOLYM

Uppge, för översynsperioden, företagets totala omsättning i euro samt värde i euro och volym i ton för importen till unionen och för återförsäljningen på unionsmarknaden efter import från Folkrepubliken Kina av den produkt som översynen gäller enligt definitionen i tillkännagivandet om inledande.

| | Volym i ton | Värde i euro |
| --- | --- | --- |
| Företagets totala omsättning i euro | | |
| Import av den produkt som översynen gäller med ursprung i Kina | | |
| Import av den produkt som översynen gäller (alla ursprung) | | |
| Återförsäljning av den produkt som översynen gäller på unionsmarknaden efter import från Kina | | |

Volym i ton

Värde i euro

Företagets totala omsättning i euro

Import av den produkt som översynen gäller med ursprung i Kina

Import av den produkt som översynen gäller (alla ursprung)

Återförsäljning av den produkt som översynen gäller på unionsmarknaden efter import från Kina

3.   FÖRETAGETS OCH NÄRSTÅENDE FÖRETAGS VERKSAMHET (1)

Redogör för den verksamhet som bedrivs av företaget och alla de närstående företag (ange namn och i vilket förhållande de står till företaget) som ägnar sig åt tillverkning och/eller försäljning (på export och/eller på hemmamarknaden) av den produkt som översynen gäller. Det kan till exempel röra sig om inköp av, tillverkning på entreprenad av, bearbetning av eller handel med den produkt som översynen gäller.

| Företagets namn och adress | Verksamhet | Förhållande |
| --- | --- | --- |
| | | |
| | | |
| | | |

Företagets namn och adress

Verksamhet

Förhållande

4.   ÖVRIGA UPPGIFTER

Lämna övriga relevanta uppgifter som kan vara kommissionen till hjälp vid urvalet.

5.   INTYGANDE

Genom att lämna ovanstående uppgifter samtycker företaget till att eventuellt ingå i urvalet. Om företaget väljs ut för att ingå i urvalet innebär detta att det måste besvara ett frågeformulär och tillåta att svaren kontrolleras på plats. Om företaget uppger att det inte samtycker till att ingå i urvalet anses det inte ha samarbetat i undersökningen. Kommissionen kommer att grunda sina avgöranden beträffande icke-samarbetsvilliga importörer på tillgängliga uppgifter, vilket kan leda till att resultatet blir mindre gynnsamt för företaget än om det hade samarbetat.

Underskrift av bemyndigad tjänsteman:

Bemyndigad tjänstemans namn och befattning:

Datum:

---

(1)  I enlighet med artikel 127 i kommissionens genomförandeförordning (EU) 2015/2447 av den 24 november 2015 om närmare regler för genomförande av vissa bestämmelser i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 952/2013 om fastställande av en tullkodex för unionen ska två personer anses vara närstående om a) de tillhör ledningen eller är styrelseledamöter i den andra personens företag, b) de är juridiskt erkända kompanjoner i någon affärsverksamhet, c) de är arbetsgivare och anställd, d) en tredje part äger, kontrollerar eller innehar direkt eller indirekt minst 5 % av utestående röstberättigande aktier eller andelar hos båda personerna, e) en av dem kontrollerar direkt eller indirekt den andra, f) båda två kontrolleras direkt eller indirekt av en tredje person, g) de tillsammans kontrollerar direkt eller indirekt en tredje person, eller h) de är medlemmar av samma familj (EUT L 343, 29.12.2015, s. 558). Personer ska anses tillhöra samma familj endast om de står i något av följande förhållanden till varandra: i) man och hustru, ii) förälder och barn, iii) syskon (hel- eller halvsyskon), iv) far- eller morförälder och barnbarn, v) farbror/morbror eller faster/moster och syskonbarn, vi) svärförälder och svärson eller svärdotter, vii) svåger och svägerska. I enlighet med artikel 5.4 i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 952/2013 om fastställande av en tullkodex för unionen avses med person en fysisk eller juridisk person eller en sammanslutning av personer som enligt unionslagstiftning eller nationell lagstiftning tillerkänns rättskapacitet utan att vara juridisk person (EUT L 269, 10.10.2013, s. 1).

---

| 30.6.2022 | SV | Europeiska unionens officiella tidning | C 248/130 |
| --- | --- | --- | --- |

30.6.2022

SV

Europeiska unionens officiella tidning

C 248/130

---

Tillkännagivande om inledande av en översyn vid giltighetstidens utgång av de antidumpningsåtgärder som tillämpas på import av visst bestruket finpapper med ursprung i Folkrepubliken Kina

(2022/C 248/10)

Efter offentliggörandet av ett tillkännagivande om att giltighetstiden snart kommer att löpa ut (1) för de antidumpningsåtgärder som tillämpas på import av visst bestruket finpapper med ursprung i Folkrepubliken Kina (Kina eller det berörda landet) har Europeiska kommissionen (kommissionen) tagit emot en begäran om översyn enligt artikel 11.2 i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2016/1036 av den 8 juni 2016 om skydd mot dumpad import från länder som inte är medlemmar i Europeiska unionen (2) (grundförordningen).

1.   Begäran om översyn

Begäran ingavs den 31 mars 2022 av Arctic Paper Grycksbo AB, Burgo Group SpA, Fedrigoni SpA, Lecta Group och Sappi Europe SA (sökandena) såsom företrädare för unionsindustrin för visst bestruket finpapper i den mening som avses i artikel 5.4 i grundförordningen.

En icke-konfidentiell version av begäran och av analysen som visar i vilken grad det finns stöd för begäran bland unionsproducenterna finns att tillgå i de ärendehandlingar som berörda parter kan begära att få ta del av. I avsnitt 5.6 i detta tillkännagivande ges information om hur tillgång fås till dessa ärendehandlingar.

2.   Produkt som översynen gäller

Den produkt som är föremål för denna översyn är bestruket finpapper, det vill säga papper eller papp som är bestruket på ena eller båda sidorna (utom kraftpapper eller kraftpapp), i ark eller rullar, med en vikt av 70 g/m2 eller mer men högst 400 g/m2 och ljushet på mer än 84 (uppmätt enligt ISO 2470-1) (den produkt som översynen gäller).

Den produkt som översynen gäller omfattar inte följande:

| — | Rullar som är lämpliga för användning vid rulloffset. Rullar som är lämpliga för användning vid rulloffset definieras som rullar som, när de provas enligt provningsstandarden ISO 3783:2006 om bestämning av motståndskraft mot plockning – hastighetsmetoden med IGT-provningsanordning (elektrisk modell), ger ett resultat på mindre än 30 N/m uppmätt i papprets tvärriktning och ett resultat på mindre än 50 N/m uppmätt i maskinens riktning. |
| --- | --- |

—

Rullar som är lämpliga för användning vid rulloffset. Rullar som är lämpliga för användning vid rulloffset definieras som rullar som, när de provas enligt provningsstandarden ISO 3783:2006 om bestämning av motståndskraft mot plockning – hastighetsmetoden med IGT-provningsanordning (elektrisk modell), ger ett resultat på mindre än 30 N/m uppmätt i papprets tvärriktning och ett resultat på mindre än 50 N/m uppmätt i maskinens riktning.

| — | Flerskiktspapper och flerskiktskartong. |
| --- | --- |

—

Flerskiktspapper och flerskiktskartong.

Den produkt som översynen gäller klassificeras för närvarande enligt KN-numren ex 4810 13 00, ex 4810 14 00, ex 4810 19 00, ex 4810 22 00, ex 4810 29 30, ex 4810 29 80, ex 4810 99 10 och ex 4810 99 80 (Taric-nummer 4810130020, 4810140020, 4810190020, 4810220020, 4810293020, 4810298020, 4810991020 och 4810998020). Dessa KN-nummer och Taric-nummer nämns endast upplysningsvis och kan komma att ändras under senare etapper av förfarandet.

3.   Gällande åtgärder

De åtgärder som för närvarande är i kraft är en slutgiltig antidumpningstull som infördes genom kommissionens genomförandeförordning (EU) 2017/1188 (3).

4.   Grund för översynen

Begäran grundas på påståendet att dumpningen sannolikt skulle återkomma och skadan för unionsindustrin sannolikt skulle återkomma om åtgärderna upphörde att gälla.

4.1.   
  Påstående om sannolikheten för återkommande dumpning från Kina

Sökandena hävdade att det inte är lämpligt att använda de inhemska priserna och kostnaderna i Kina, eftersom det föreligger betydande snedvridningar i den mening som avses i artikel 2.6a b i grundförordningen.

För att underbygga sitt påstående om betydande snedvridningar åberopade sökandena informationen i landsrapporten från kommissionens avdelningar av den 20 december 2017, i vilken de särskilda marknadsförhållandena i Kina beskrivs (4). Sökandena hänvisade särskilt till snedvridningar såsom statlig närvaro i allmänhet och mer specifikt inom den kemiska sektorn och till avsnittet om energi. Dessutom åberopade sökandena offentligt tillgänglig information, särskilt Folkrepubliken Kinas fjortonde femårsplan för nationell ekonomisk och social utveckling samt översikt över de långsiktiga målen för 2035. Sökandena åberopade slutligen även kommissionens slutsatser i nyligen genomförda antidumpnings- och antisubventionsundersökningar (5).

Följaktligen grundas påståendet om återkommande dumpning från Kina i enlighet med artikel 2.6a a i grundförordningen på en jämförelse mellan ett konstruerat normalvärde på grundval av kostnader för produktion och försäljning som återspeglar icke snedvridna priser eller referensvärden i ett lämpligt representativt land och exportpriset (från fabrik) för den produkt som översynen gäller vid försäljning på export till Ryssland, Ukraina, Indien, Thailand, Kanada, Japan, Indonesien, Malaysia och Förenade kungariket, eftersom det för närvarande inte förekommer någon större import från Kina till unionen.

På grundval av denna jämförelse, som visar att dumpning förekommer, hävdar sökandena att dumpningen från Kina sannolikt kommer att återkomma.

Mot bakgrund av tillgängliga uppgifter anser kommissionen att det i enlighet med artikel 5.9 i grundförordningen finns tillräcklig bevisning som tyder på att det inte är lämpligt att använda de inhemska priserna och kostnaderna i det berörda landet på grund av att det föreligger betydande snedvridningar som påverkar priser och kostnader. Det är följaktligen motiverat att inleda en undersökning på grundval av artikel 2.6a i grundförordningen.

Landsrapporten finns att tillgå i de ärendehandlingar som berörda parter kan begära att få ta del av samt på GD Handels webbplats (6).

4.2.   
  Påstående om sannolikheten för återkommande skada

Sökandena påstår att den skada som orsakats av importen från det berörda landet sannolikt kommer att återkomma. Sökandena har för detta ändamål lagt fram tillräcklig bevisning för att den nuvarande importen till unionen av den produkt som översynen gäller från det berörda landet sannolikt kommer att öka om åtgärderna upphör att gälla, eftersom det berörda landet har en betydande outnyttjad kapacitet. Detta beror också på unionsmarknadens attraktionskraft i fråga om storlek.

Att skadan undanröjts beror enligt sökandena huvudsakligen på de gällande åtgärderna, och om dessa upphör att gälla skulle betydande mängder återigen kunna importeras till dumpade priser från det berörda landet, vilket sannolikt skulle leda till att skadan för unionsindustrin återkommer.

5.   Förfarande

Kommissionen har efter samråd med den kommitté som inrättats genom artikel 15.1 i grundförordningen slagit fast att bevisningen för att det finns sannolikhet för dumpning och skada är tillräcklig för att motivera att en översyn vid giltighetstidens utgång inleds. Kommissionen inleder därför en översyn enligt artikel 11.2 i grundförordningen.

Syftet med översynen vid giltighetstidens utgång är att avgöra om det är sannolikt att dumpningen av den produkt som översynen gäller med ursprung i det berörda landet skulle fortsätta eller återkomma och om skadan för unionsindustrin skulle fortsätta eller återkomma om åtgärderna upphör att gälla.

Kommissionen vill också göra parterna uppmärksamma på tillkännagivandet (7) om konsekvenserna av utbrottet av covid-19 för antidumpnings- och antisubventionsundersökningar, som kan vara tillämpligt på detta förfarande.

Kommissionen riktar även parternas uppmärksamhet på att det pågår en separat antisubventionsundersökning beträffande samma produkt (8). Exporterande tillverkare, unionsindustrin och alla berörda parter i den pågående antisubventionsundersökningen uppmanas att registrera sig separat för den här undersökningen och lämna relevanta uppgifter i enlighet med de närmare bestämmelser och tidsfrister som anges i det här tillkännagivandet, utan hänsyn till de uppgifter som eventuellt lämnats inom ramen för antisubventionsundersökningen. De uppgifter och synpunkter som lämnats inom ramen för antisubventionsundersökningen kommer inte att automatiskt beaktas i den här undersökningen och parterna ska i princip lämna alla uppgifter rörande den här undersökningen separat inom ramen för det här förfarande.

5.1.   
  Översynsperiod och skadeundersökningsperiod

Undersökningen av fortsatt eller återkommande dumpning omfattar perioden 1 januari 2021–31 december 2021 (översynsperioden). Undersökningen av de utvecklingstendenser som är relevanta för bedömningen av sannolikheten för fortsatt eller återkommande skada omfattar perioden från och med den 1 januari 2018 till och med slutet av översynsperioden (skadeundersökningsperioden).

5.2.   
  Synpunkter på begäran och inledandet av undersökningen

Alla berörda parter som önskar lämna synpunkter på begäran (inbegripet frågor som rör återkommande skada och orsakssamband) eller alla aspekter rörande inledandet av undersökningen (inklusive i vilken grad det finns stöd för begäran) ska lämna dessa inom 37 dagar efter det att detta tillkännagivande har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning (9).

En begäran om att bli hörd rörande inledandet av undersökningen ska lämnas in inom 15 dagar efter det att detta tillkännagivande har offentliggjorts.

5.3.   
  Förfarande för fastställande av sannolikheten för fortsatt eller återkommande dumpning

I en översyn vid giltighetstidens utgång undersöker kommissionen exporten till unionen under översynsperioden och om situationen för de företag som tillverkar och säljer den produkt som översynen gäller i det berörda landet, oavsett om dessa företag exporterar till unionen eller inte, är sådan att det är sannolikt att exporten till dumpade priser till unionen skulle fortsätta eller återkomma om åtgärderna upphör att gälla.

Alla tillverkare (10) av den produkt som översynen gäller i det berörda landet uppmanas därför att delta i kommissionens undersökning. Detta gäller även om de inte samarbetade i den undersökning som ledde till att de gällande åtgärderna infördes.

5.3.1.   Undersökning av tillverkare i det berörda landet

Eftersom ett stort antal tillverkare i det berörda landet kan vara berörda av denna översyn vid giltighetstidens utgång, och för att det ska vara möjligt att slutföra undersökningen inom föreskriven tid, kan kommissionen komma att besluta att göra ett urval genom att endast låta ett begränsat antal tillverkare ingå i undersökningen (s.k. stickprovsförfarande). Stickprovsförfarandet kommer att genomföras i enlighet med artikel 17 i grundförordningen.

För att kommissionen ska kunna avgöra om ett stickprovsförfarande är nödvändigt och i så fall göra ett urval ombeds alla tillverkare, eller företrädare som agerar på deras vägnar, att lämna uppgifter om sina företag till kommissionen inom sju dagar efter det att detta tillkännagivande har offentliggjorts. Detta gäller även om de inte samarbetade i den undersökning som ledde till att de åtgärder som nu är föremål för översyn infördes. Uppgifterna ska lämnas via TRON.tdi på följande adress: https://tron.trade.ec.europa.eu/tron/tdi/form/R775_SAMPLING_FORM_FOR_EXPORTING_PRODUCER. Information om åtkomst till TRON finns i avsnitten 5.6 och 5.9.

För att kommissionen ska få de uppgifter den anser vara nödvändiga för att göra ett urval bland tillverkarna kommer den även att kontakta det berörda landets myndigheter samt eventuellt alla kända intresseorganisationer för tillverkare i det berörda landet.

Om det blir nödvändigt med ett stickprovsförfarande kommer urvalet av tillverkare att baseras på den största representativa tillverknings-, försäljnings- eller exportvolym som rimligen kan undersökas inom den tid som står till förfogande. Kommissionen kommer, vid behov genom det berörda landets myndigheter, att underrätta alla kända tillverkare i det berörda landet, det berörda landets myndigheter och intresseorganisationer för tillverkare om vilka företag som valts ut att ingå i urvalet.

När kommissionen mottagit de uppgifter som är nödvändiga för att den ska kunna göra ett urval av tillverkare kommer den att underrätta de berörda parterna om huruvida de valts ut till att ingå i urvalet eller inte. De tillverkare som ingår i urvalet ska, om inget annat anges, lämna in ett besvarat frågeformulär inom 30 dagar efter det att de har underrättats om urvalet.

Kommissionen kommer att göra en notering i de ärendehandlingar som berörda parter kan begära att få ta del av rörande urvalets sammansättning. Eventuella synpunkter på urvalet ska ha inkommit inom tre dagar efter underrättelsen om urvalet.

Ett exemplar av frågeformuläret för tillverkare i det berörda landet finns att tillgå i de ärendehandlingar som berörda parter kan begära att få ta del av samt på GD Handels webbplats (11).

Utan att det påverkar den eventuella tillämpningen av artikel 18 i grundförordningen ska företag som samtyckt till att ingå i urvalet, men som inte har valts ut, anses vara samarbetsvilliga.

5.3.2.   Ytterligare förfarande med avseende på Kina där det föreligger betydande snedvridningar

Om inte annat följer av detta tillkännagivande uppmanas alla berörda parter att lämna synpunkter och uppgifter samt att lägga fram bevisning till stöd för dessa med avseende på tillämpningen av artikel 2.6a i grundförordningen. Dessa uppgifter och denna bevisning ska, om inget annat anges, ha inkommit till kommissionen inom 37 dagar efter det att detta tillkännagivande har offentliggjorts.

I synnerhet uppmanar kommissionen alla berörda parter att lämna synpunkter på de insatsvaror och nummer i Harmoniserade systemet (HS) som anges i begäran, föreslå ett eller flera lämpliga representativa länder samt identifiera tillverkare av den produkt som översynen gäller i dessa länder. Dessa uppgifter och denna bevisning ska ha inkommit till kommissionen inom 15 dagar efter det att detta tillkännagivande har offentliggjorts.

I enlighet med artikel 2.6a e kommer kommissionen kort efter inledandet, genom en notering i de ärendehandlingar som berörda parter kan begära att få ta del av, att underrätta parterna i undersökningen om vilka relevanta källor som den avser att använda för att fastställa normalvärdet i Kina enligt artikel 2.6a i grundförordningen. Alla källor omfattas, inklusive i tillämpliga fall valet av lämpligt representativt land. Parterna i undersökningen kan lämna synpunkter inom tio dagar efter det att noteringen fogats till ärendehandlingarna.

Enligt de uppgifter som kommissionen har tillgång till är Indonesien ett möjligt representativt tredjeland för Kina. För att kunna fatta ett slutgiltigt beslut vad gäller valet av lämpligt representativt tredjeland kommer kommissionen att undersöka om det finns länder som har en ekonomisk utvecklingsnivå som är jämförbar med Kinas, som har tillverkning och försäljning av den produkt som översynen gäller och där relevanta uppgifter finns lätt tillgängliga. Om det finns fler än ett sådant land ska företräde där så är lämpligt ges till länder med en adekvat nivå av social trygghet och miljöskydd.

Vad gäller de relevanta källorna uppmanar kommissionen alla tillverkare i Kina att inom 15 dagar efter det att detta tillkännagivande har offentliggjorts lämna uppgifter om material (råmaterial och bearbetat material) och energi som använts vid tillverkningen av den produkt som översynen gäller. Uppgifterna ska lämnas via TRON.tdi på följande adress: https://tron.trade.ec.europa.eu/tron/tdi/form/R775_INFO_ON_INPUTS_FOR_EXPORTING_PRODUCER_FORM. Information om åtkomst till TRON finns i avsnitten 5.6 och 5.9.

Dessutom ska alla faktiska uppgifter för beräkningen av kostnader och priser i enlighet med artikel 2.6a a i grundförordningen lämnas inom 65 dagar efter det att tillkännagivandet har offentliggjorts. Sådana faktiska uppgifter ska uteslutande hämtas från offentliga källor.

För att kommissionen ska få de uppgifter som den anser vara nödvändiga för sin undersökning av de påstådda betydande snedvridningarna i den mening som avses i artikel 2.6a b i grundförordningen kommer den även att tillhandahålla ett frågeformulär till den kinesiska regeringen.

5.3.3.   Undersökning av icke-närstående importörer (12) (13)

Icke-närstående importörer av den produkt som översynen gäller från det berörda landet till unionen uppmanas att delta i denna undersökning. Detta gäller även om de inte samarbetade i den undersökning som ledde till att de gällande åtgärderna infördes.

Eftersom ett stort antal icke-närstående importörer kan vara berörda av denna översyn vid giltighetstidens utgång, och för att det ska vara möjligt att slutföra undersökningen inom föreskriven tid, kan kommissionen komma att besluta att göra ett urval genom att endast låta ett begränsat antal icke-närstående importörer ingå i undersökningen (s.k. stickprovsförfarande). Stickprovsförfarandet kommer att genomföras i enlighet med artikel 17 i grundförordningen.

För att kommissionen ska kunna avgöra om ett stickprovsförfarande är nödvändigt och i så fall göra ett urval ombeds alla icke-närstående importörer, eller företrädare som agerar på deras vägnar, att ge sig till känna genom att kontakta kommissionen. Detta gäller även om de inte samarbetade i den undersökning som ledde till att de åtgärder som nu är föremål för översyn infördes. Dessa parter ska kontakta kommissionen inom sju dagar efter det att detta tillkännagivande har offentliggjorts och lämna de uppgifter om sitt eller sina företag som anges i bilagan till detta tillkännagivande.

För att kommissionen ska få de uppgifter den anser vara nödvändiga för att göra ett urval bland de icke-närstående importörerna kan den även komma att kontakta alla kända intresseorganisationer för importörer.

Om det blir nödvändigt med ett stickprovsförfarande kan urvalet av importörer komma att baseras på den största representativa försäljningsvolym av den produkt som översynen gäller i unionen som rimligen kan undersökas inom den tid som står till förfogande. Kommissionen kommer att underrätta alla kända icke-närstående importörer och intresseorganisationer för importörer om vilka företag som valts ut att ingå i urvalet.

Kommissionen kommer också att göra en notering i de ärendehandlingar som berörda parter kan begära att få ta del av rörande urvalets sammansättning. Eventuella synpunkter på urvalet ska ha inkommit inom tre dagar efter underrättelsen om urvalet.

För att kommissionen ska få de uppgifter som den anser vara nödvändiga för sin undersökning kommer den att sända frågeformulär till de icke-närstående importörer som ingår i urvalet. Dessa parter ska, om inget annat anges, lämna in ett besvarat frågeformulär inom 30 dagar efter det att de har underrättats om urvalet.

Ett exemplar av frågeformuläret för importörer finns att tillgå i de ärendehandlingar som berörda parter kan begära att få ta del av samt på GD Handels webbplats (14).

5.4.   
  Förfarande för fastställande av sannolikheten för fortsatt eller återkommande skada och för undersökning av unionsproducenterna

För att kommissionen ska kunna fastställa om det är sannolikt att skadan för unionsindustrin kommer att fortsätta eller återkomma uppmanas unionstillverkarna av den produkt som översynen gäller att delta i undersökningen.

Eftersom ett stort antal unionsproducenter berörs av denna översyn vid giltighetens utgång, och för att det ska vara möjligt att slutföra undersökningen inom föreskriven tid, har kommissionen beslutat att göra ett urval genom att endast låta ett begränsat antal unionsproducenter ingå i undersökningen (s.k. stickprovsförfarande). Stickprovsförfarandet kommer att genomföras i enlighet med artikel 17 i grundförordningen.

Kommissionen har gjort ett preliminärt urval av unionsproducenter. Närmare uppgifter finns i de ärendehandlingar som berörda parter kan begära att få ta del av.

Berörda parter uppmanas härmed att lämna synpunkter på det preliminära urvalet. Dessutom ska övriga unionsproducenter, eller företrädare som agerar på deras vägnar, som anser att det finns skäl för att de bör ingå i urvalet kontakta kommissionen inom sju dagar efter det att detta tillkännagivande har offentliggjorts. Detta gäller även om de inte samarbetade i den undersökning som ledde till att de gällande åtgärderna infördes. Alla synpunkter på det preliminära urvalet ska, om inget annat anges, lämnas inom sju dagar efter det att detta tillkännagivande har offentliggjorts.

Kommissionen kommer att underrätta alla kända unionsproducenter och/eller intresseorganisationer för unionsproducenter om vilka företag som slutligen valts ut att ingå i urvalet.

De unionsproducenter som ingår i urvalet ska, om inget annat anges, lämna in ett besvarat frågeformulär inom 30 dagar efter det att de har underrättats om urvalet.

Ett exemplar av frågeformuläret för unionsproducenter finns att tillgå i de ärendehandlingar som berörda parter kan begära att få ta del av samt på GD Handels webbplats (15).

5.5.   
  Förfarande för bedömning av unionens intresse

Om det skulle bekräftas att det är sannolikt att dumpningen och skadan kommer att fortsätta eller återkomma, kommer det att fattas ett beslut i enlighet med artikel 21 om huruvida ett bibehållande av antidumpningsåtgärderna inte skulle strida mot unionens intresse.

Unionsproducenter, importörer och deras intresseorganisationer, användare och deras intresseorganisationer, fackföreningar samt konsumentorganisationer uppmanas att lämna uppgifter till kommissionen om unionens intresse.

Uppgifter rörande bedömningen av unionens intresse ska, om inget annat anges, lämnas inom 37 dagar efter det att detta tillkännagivande har offentliggjorts. Dessa uppgifter kan lämnas antingen i valfritt format eller i ett frågeformulär utarbetat av kommissionen.

Ett exemplar av frågeformulären, inklusive frågeformuläret för användare av den produkt som översynen gäller, finns att tillgå i de ärendehandlingar som berörda parter kan begära att få ta del av samt på GD Handels webbplats (16). De uppgifter som lämnas enligt artikel 21 i grundförordningen kommer endast att beaktas om de vid inlämnandet åtföljs av styrkande handlingar som bekräftar deras riktighet.

5.6.   
  Berörda parter

Berörda parter, såsom tillverkare i det berörda landet, unionsproducenter, importörer och deras intresseorganisationer, användare och deras intresseorganisationer, fackföreningar och konsumentorganisationer, som vill delta i undersökningen måste först kunna visa att det finns ett objektivt samband mellan deras verksamhet och den produkt som översynen gäller.

Tillverkare i det berörda landet, unionsproducenter, importörer och intresseorganisationer som lämnat uppgifter i enlighet med de förfaranden som anges i avsnitten 5.3.1, 5.3.3 och 5.4 kommer att anses vara berörda parter om det finns ett objektivt samband mellan deras verksamhet och den produkt som översynen gäller.

Andra parter kommer att kunna delta i undersökningen som berörda parter först från och med det att de gett sig till känna och endast under förutsättning att det finns ett objektivt samband mellan deras verksamhet och den produkt som översynen gäller. Att anses som en berörd part påverkar inte tillämpningen av artikel 18 i grundförordningen.

De ärendehandlingar som berörda parter kan begära att få ta del av finns att tillgå via Tron.tdi på följande adress: https://tron.trade.ec.europa.eu/tron/TDI. Följ anvisningarna på den sidan för att få tillgång (17).

5.7.   
  Andra skriftliga inlagor

Om inte annat följer av detta tillkännagivande uppmanas alla berörda parter att lämna synpunkter och uppgifter samt att lägga fram bevisning till stöd för dessa. Dessa uppgifter och denna bevisning ska, om inget annat anges, ha inkommit till kommissionen inom 37 dagar efter det att detta tillkännagivande har offentliggjorts.

5.8.   
  Möjlighet att bli hörd av kommissionens utredande avdelningar

Alla berörda parter kan begära att bli hörda av kommissionens utredande avdelningar. Begäran ska göras skriftligen och innehålla skälen till att parten önskar bli hörd samt en sammanfattning av de frågor den berörda parten önskar ta upp vid hörandet. Hörandet kommer endast att behandla de frågor som den berörda parten skriftligen angett på förhand.

Höranden ska i princip inte användas till att lägga fram faktiska uppgifter som ännu inte förts till ärendehandlingarna. Berörda parter kan emellertid med hänsyn till god förvaltningspraxis och för att kommissionens avdelningar ska kunna göra framsteg i sin undersökning åläggas att lämna nya faktiska uppgifter efter ett hörande.

5.9.   
  Anvisningar för inlämnande av skriftliga inlagor och besvarade frågeformulär samt korrespondens

Uppgifter som lämnas in till kommissionen inom ramen för en undersökning avseende handelspolitiska skyddsåtgärder ska inte vara upphovsrättsskyddade. Innan berörda parter lämnar uppgifter och/eller data som omfattas av tredje parts upphovsrätt till kommissionen måste de begära särskilt tillstånd från upphovsrättsinnehavaren som uttryckligen tillåter a) kommissionen att använda dessa uppgifter och/eller dessa data för detta handelspolitiska skyddsförfarande, och b) att dessa uppgifter och/eller dessa data lämnas till de parter som berörs av undersökningen i en form som gör att de kan utöva sin rätt till försvar.

Alla skriftliga inlagor, inklusive sådana uppgifter som begärs i detta tillkännagivande, besvarade frågeformulär och korrespondens från de berörda parterna och för vilka de berörda parterna begär konfidentiell behandling ska vara märkta ”Sensitive” (18). Parter som lämnar uppgifter inom ramen för denna undersökning uppmanas att ange skälen till att de begär konfidentiell behandling.

Berörda parter som lämnar uppgifter märkta ”Sensitive” ska i enlighet med artikel 19.2 i grundförordningen även lämna en icke-konfidentiell sammanfattning av dessa uppgifter, vilken ska märkas ”For inspection by interested parties”. Sammanfattningarna ska vara tillräckligt detaljerade för att det ska vara möjligt att bilda sig en rimlig uppfattning om det väsentliga innehållet i de konfidentiella uppgifterna. Om en part som lämnar konfidentiella uppgifter inte kan visa att begäran om konfidentiell behandling är välgrundad eller inte lämnar in en icke-konfidentiell sammanfattning i begärt format och av begärd kvalitet, kan kommissionen komma att lämna uppgifterna utan beaktande om det inte med hjälp av lämpliga källor på ett tillfredsställande sätt kan visas att uppgifterna är riktiga.

Berörda parter uppmanas att skicka alla inlagor och framställningar, även begäranden om registrering som berörd part, skannade fullmakter och intyganden, via TRON.tdi (https://tron.trade.ec.europa.eu/tron/TDI). Genom att använda TRON.tdi eller e-post godkänner de berörda parterna de regler som gäller för elektroniska inlagor i dokumentet ”KORRESPONDENS MED EUROPEISKA KOMMISSIONEN I ÄRENDEN SOM RÖR HANDELSPOLITISKA SKYDDSÅTGÄRDER” som finns på GD Handels webbplats: http://trade.ec.europa.eu/doclib/docs/2011/june/tradoc_148003.pdf. De berörda parterna måste uppge namn, adress, telefonnummer och giltig e-postadress (fungerande officiell företagsadress) och se till att e-posten läses varje dag. När kommissionen fått dessa kontaktuppgifter kommer all korrespondens att ske uteslutande via TRON.tdi eller e-post, såvida de berörda parterna inte uttryckligen ber att få alla dokument från kommissionen på annat sätt eller dokumentens art gör att rekommenderad post krävs. I det ovannämnda dokumentet finns närmare bestämmelser och information om korrespondens med kommissionen, inklusive de principer som gäller inlagor via TRON.tdi och e-post.

Kommissionens kontaktuppgifter:

| European Commission |
| --- |
| Directorate-General for Trade |
| Directorate G |
| Office: CHAR 04/039 |
| 1049 Bruxelles/Brussel |
| BELGIQUE/BELGIË |

European Commission

Directorate-General for Trade

Directorate G

Office: CHAR 04/039

1049 Bruxelles/Brussel

BELGIQUE/BELGIË

TRON.tdi: https://tron.trade.ec.europa.eu/tron/tdi

E-post:

För frågor som avser dumpning: TRADE-R775-CFP-DUMPING@ec.europa.eu

För frågor som avser skada och unionens intresse: TRADE-R775-R776-CFP-INJURY@ec.europa.eu

6.   Tidsplan för undersökningen

I enlighet med artikel 11.5 i grundförordningen kommer undersökningen normalt sett att slutföras inom 12 månader, och under alla omständigheter inom 15 månader, efter det att detta tillkännagivande har offentliggjorts.

7.   Inlämnande av uppgifter

Berörda parter kan som regel endast lämna uppgifter inom de tidsfrister som anges i avsnitt 5 i detta tillkännagivande.

För att undersökningen ska kunna slutföras inom de fastställda tidsfristerna kommer kommissionen inte att beakta inlagor från berörda parter som lämnas efter utgången av tidsfristen för att lämna synpunkter på det slutliga utlämnandet eller, i tillämpliga fall, efter utgången av tidsfristen för att lämna synpunkter på det ytterligare slutliga utlämnandet.

8.   Möjlighet att lämna synpunkter på andra parters inlagor

För att garantera berörda parters rätt till försvar bör dessa ha möjlighet att lämna synpunkter på de uppgifter som lämnats av andra berörda parter. De får endast yttra sig om frågor som tagits upp i andra berörda parters inlagor och får inte ta upp några nya frågor.

Synpunkter på de uppgifter som lämnats av andra berörda parter till följd av utlämnandet av de slutgiltiga avgörandena ska, om inget annat anges, lämnas inom fem dagar efter det att tidsfristen för att lämna synpunkter på de slutgiltiga avgörandena löpt ut. Om det förekommer ett ytterligare slutligt utlämnande ska synpunkter på de uppgifter som lämnats av andra berörda parter till följd av detta ytterligare utlämnande, om inget annat anges, lämnas inom en dag efter det att tidsfristen för att lämna synpunkter på detta ytterligare utlämnande löpt ut.

De angivna tidsfristerna påverkar inte kommissionens rätt att begära ytterligare uppgifter från berörda parter i de fall detta är motiverat.

9.   Förlängning av de tidsfrister som anges i detta tillkännagivande

Det är möjligt att begära förlängning av de tidsfrister som anges i detta tillkännagivande endast under särskilda omständigheter och en sådan begäran kommer endast att beviljas om den är välmotiverad. En eventuell förlängning av tidsfristen för att besvara frågeformulär ska normalt sett vara begränsad till tre dagar och ska som regel inte överskrida sju dagar. Vad gäller tidsfristerna för inlämnande av andra uppgifter som anges i detta tillkännagivande ska förlängningar av dessa vara begränsade till tre dagar, såvida det inte kan påvisas att det föreligger särskilda omständigheter.

10.   Bristande samarbete

Om en berörd part vägrar att ge tillgång till eller underlåter att lämna nödvändiga uppgifter inom tidsfristerna eller i betydande utsträckning hindrar undersökningen, kan enligt artikel 18 i grundförordningen positiva eller negativa avgöranden träffas på grundval av tillgängliga uppgifter.

Om det konstateras att en berörd part har tillhandahållit oriktiga eller vilseledande uppgifter, kan dessa lämnas utan beaktande och tillgängliga uppgifter får användas i stället.

Om en berörd part inte samarbetar eller endast delvis samarbetar och avgörandena därför i enlighet med artikel 18 i grundförordningen träffas på grundval av tillgängliga uppgifter, kan resultatet utfalla mindre gynnsamt för den berörda parten än om denna hade samarbetat.

Underlåtenhet att lämna svar i datoriserad form ska inte anses utgöra bristande samarbete, under förutsättning att den berörda parten kan visa att det skulle vara orimligt betungande eller medföra orimliga extrakostnader att lämna svar på det sätt som begärts. Den berörda parten bör i sådana fall omedelbart kontakta kommissionen.

11.   Förhörsombud

De berörda parterna kan begära att förhörsombudet för handelspolitiska förfaranden ingriper. Förhörsombudet behandlar begäranden om tillgång till ärendehandlingar, tvister rörande konfidentiell behandling av dokument, begäranden om förlängning av tidsfrister och alla andra begäranden rörande berörda parters eller tredje parters rätt till försvar som kan inkomma under förfarandets gång.

Förhörsombudet kan anordna ett hörande och agera som medlare mellan den eller de berörda parterna och kommissionens avdelningar för att säkra att de berörda parterna har möjlighet att till fullo utöva sin rätt till försvar. En begäran om att bli hörd av förhörsombudet ska göras skriftligen och innehålla skälen till att parten önskar bli hörd. Förhörsombudet kommer att pröva skälen för begäran. Dessa höranden bör endast anordnas om frågan inte lösts med kommissionens avdelningar i vederbörlig ordning.

Varje begäran ska lämnas i god tid och så snart som möjligt för att förfarandet ska kunna genomföras på ett korrekt sätt. I detta syfte ska berörda parter begära att förhörsombudet ingriper så snart som möjligt efter det att den händelse som motiverar ett ingripande inträffat. När en begäran om att bli hörd lämnas utanför de tillämpliga tidsramarna kommer förhörsombudet även att undersöka orsakerna till den sena begäran, vilken typ av frågor som tas upp och vilken inverkan dessa frågor har på rätten till försvar, med vederbörlig hänsyn tagen till nödvändigheten av att säkerställa en god förvaltning och av att kunna slutföra undersökning i tid.

Mer information och kontaktuppgifter finns på förhörsombudets webbsidor på GD Handels webbplats: http://ec.europa.eu/trade/trade-policy-and-you/contacts/hearing-officer/.

12.   Möjlighet att begära en översyn enligt artikel 11.3 i grundförordningen

Eftersom denna översyn vid giltighetstidens utgång inleds i enlighet med artikel 11.2 i grundförordningen kommer den inte att leda till någon ändring av de gällande åtgärderna, utan till att dessa åtgärder upphävs eller bibehålls i enlighet med artikel 11.6 i grundförordningen.

Om en berörd part anser att det är befogat med en översyn av åtgärderna i syfte att få till stånd en ändring, kan denna part begära en översyn i enlighet med artikel 11.3 i grundförordningen.

Parter som önskar begära en sådan översyn, som i så fall utförs oberoende av den översyn vid giltighetstidens utgång som avses i detta tillkännagivande, kan kontakta kommissionen på ovanstående adress.

13.   Behandling av personuppgifter

Alla personuppgifter som samlas in under undersökningens gång kommer att behandlas i enlighet med Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2018/1725 (19).

Ett meddelande om skydd av personuppgifter för att informera alla personer om behandlingen av personuppgifter inom ramen för kommissionens handelspolitiska verksamhet finns på GD Handels webbplats: http://ec.europa.eu/trade/policy/accessing- markets/trade-defence/.

---

(1)  EUT C 398, 1.10.2021, s. 16.

(2)  EUT L 176, 30.6.2016, s. 21.

(3)  Kommissionens genomförandeförordning (EU) 2017/1188 av den 3 juli 2017 om införande av en slutgiltig antidumpningstull på import av visst bestruket finpapper med ursprung i Folkrepubliken Kina efter en översyn vid giltighetstidens utgång i enlighet med artikel 11.2 i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2016/1036 (EUT L 171, 4.7.2017, s. 168).

(4)  Commission Staff Working Document on Significant Distortions in the Economy of the People’s Republic of China for the Purposes of Trade Defence Investigations, 20 december 2017, SWD(2017) 483 final/2, som finns på följande adress: https://trade.ec.europa.eu/doclib/docs/2017/december/tradoc_156474.pdf.

(5)  Kommissionens genomförandeförordning (EU) 2020/492 av den 1 april 2020 om införande av slutgiltiga antidumpningstullar beträffande import av vissa vävda och/eller sydda glasfibermaterial med ursprung i Folkrepubliken Kina och Egypten (EUT L108, 6.4.2020, s. 1), och kommissionens genomförandeförordning (EU) 2021/328 av den 24 februari 2021 om införande av en slutgiltig utjämningstull på import av produkter av ändlösa glasfiberfilament med ursprung i Folkrepubliken Kina efter en översyn vid giltighetstidens utgång i enlighet med artikel 18 i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2016/1037 (EUT L 65, 25.2.2021, s. 1).

(6)  De dokument som nämns i landsrapporten kan också erhållas på vederbörligen motiverad begäran.

(7)  https://eur-lex.europa.eu/legal-content/EN/TXT/?uri=CELEX%3A52020XC0316%2802%29.

(8)  https://trade.ec.europa.eu/tdi/case_details.cfm?id=2617.

(9)  Alla hänvisningar till offentliggörandet av detta tillkännagivande ska, om inget annat anges, avse offentliggörandet av detta tillkännagivande i Europeiska unionens officiella tidning.

(10)  En tillverkare är ett företag i det berörda landet som tillverkar den produkt som översynen gäller, inklusive närstående företag som ägnar sig åt tillverkning, inhemsk försäljning eller export av den produkt som översynen gäller.

(11)  https://trade.ec.europa.eu/tdi/case_details.cfm?id=2616.

(12)  Endast importörer som inte är närstående en tillverkare i det berörda landet får ingå i urvalet. Importörer som är närstående till tillverkare ska fylla i bilaga I till frågeformuläret för dessa tillverkare. I enlighet med artikel 127 i kommissionens genomförandeförordning (EU) 2015/2447 av den 24 november 2015 om närmare regler för genomförande av vissa bestämmelser i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 952/2013 om fastställande av en tullkodex för unionen ska två personer anses vara närstående endast om a) de tillhör ledningen eller är styrelseledamöter i den andra personens företag, b) de är juridiskt erkända kompanjoner i någon affärsverksamhet, c) de är arbetsgivare och anställd, d) en tredje part äger, kontrollerar eller innehar direkt eller indirekt minst 5 % av utestående röstberättigande aktier eller andelar hos båda personerna, e) en av dem kontrollerar direkt eller indirekt den andra, f) båda två kontrolleras direkt eller indirekt av en tredje person, g) de tillsammans kontrollerar direkt eller indirekt en tredje person, eller eller h) de är medlemmar av samma familj (EUT L 343, 29.12.2015, s. 558). Personer ska anses tillhöra samma familj endast om de står i något av följande förhållanden till varandra: i) man och hustru, ii) förälder och barn, iii) syskon (hel- eller halvsyskon), iv) far- eller morförälder och barnbarn, v) farbror/morbror eller faster/moster och syskonbarn, vi) svärförälder och svärson eller svärdotter, vii) svåger och svägerska. I enlighet med artikel 5.4 i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 952/2013 om fastställande av en tullkodex för unionen avses med person en fysisk eller juridisk person eller en sammanslutning av personer som enligt unionslagstiftning eller nationell lagstiftning tillerkänns rättskapacitet utan att vara juridisk person (EUT L 269, 10.10.2013, s. 1).

(13)  De uppgifter som lämnas av icke-närstående importörer får även användas för andra delar av denna undersökning än de som avser fastställande av dumpning.

(14)  https://trade.ec.europa.eu/tdi/case_details.cfm?id=2616.

(15)  https://trade.ec.europa.eu/tdi/case_details.cfm?id=2616.

(16)  https://trade.ec.europa.eu/tdi/case_details.cfm?id=2616.

(17)  Vid tekniska problem, kontakta Trade Service Desk per e-post till trade-service-desk@ec.europa.eu eller på Tfn +32 22979797.

(18)  Ett dokument märkt ”Sensitive” är ett konfidentiellt dokument i enlighet med artikel 19 i grundförordningen och artikel 6 i WTO-avtalet om tillämpning av artikel VI i allmänna tull- och handelsavtalet Gatt 1994 (antidumpningsavtalet). Det är även skyddat i enlighet med artikel 4 i Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1049/2001 (EGT L 145, 31.5.2001, s. 43).

(19)  Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2018/1725 av den 23 oktober 2018 om skydd för fysiska personer med avseende på behandling av personuppgifter som utförs av unionens institutioner, organ och byråer och om det fria flödet av sådana uppgifter samt om upphävande av förordning (EG) nr 45/2001 och beslut nr 1247/2002/EG (EUT L 295, 21.11.2018, s. 39).

---

BILAGA

| ☐ | Version ”Sensitive” |
| --- | --- |
| ☐ | Version ”For inspection by interested parties” |
| (Kryssa för det alternativ som gäller) |

☐

Version ”Sensitive”

☐

Version ”For inspection by interested parties”

(Kryssa för det alternativ som gäller)

ÖVERSYN VID GILTIGHETSTIDENS UTGÅNG AV DE ANTIDUMPNINGSÅTGÄRDER SOM TILLÄMPAS PÅ IMPORT AV VISST BESTRUKET FINPAPPER MED URSPRUNG I FOLKREPUBLIKEN KINA

UPPGIFTER FÖR URVALET AV ICKE-NÄRSTÅENDE IMPORTÖRER

Detta formulär är avsett att hjälpa icke-närstående importörer att lämna de uppgifter för stickprovsförfarandet som avses i punkt 5.3.3 i tillkännagivandet om inledande.

Både versionen märkt ”Sensitive” (version med känsliga uppgifter) och versionen märkt ”For inspection by interested parties” (version som berörda parter kan begära att få ta del av) ska lämnas in till kommissionen i enlighet med tillkännagivandet om inledande.

1.   NAMN OCH KONTAKTUPPGIFTER

Fyll i följande uppgifter om företaget:

| Företagets namn | |
| --- | --- |
| Adress | |
| Kontaktperson | |
| E-postadress | |
| Telefonnummer | |

Företagets namn

Adress

Kontaktperson

E-postadress

Telefonnummer

2.   OMSÄTTNING OCH FÖRSÄLJNINGSVOLYM

Uppge, för översynsperioden, företagets totala omsättning i euro samt värde i euro och volym i ton för importen till unionen och för återförsäljningen på unionsmarknaden efter import från Folkrepubliken Kina av den produkt som översynen gäller enligt definitionen i tillkännagivandet om inledande.

| | Volym i ton | Värde i euro |
| --- | --- | --- |
| Företagets totala omsättning i euro | | |
| Import av den produkt som översynen gäller med ursprung i Kina | | |
| Import av den produkt som översynen gäller (alla ursprung) | | |
| Återförsäljning av den produkt som översynen gäller på unionsmarknaden efter import från Kina | | |

Volym i ton

Värde i euro

Företagets totala omsättning i euro

Import av den produkt som översynen gäller med ursprung i Kina

Import av den produkt som översynen gäller (alla ursprung)

Återförsäljning av den produkt som översynen gäller på unionsmarknaden efter import från Kina

3.   FÖRETAGETS OCH NÄRSTÅENDE FÖRETAGS VERKSAMHET (1)

Redogör för den verksamhet som bedrivs av företaget och alla de närstående företag (ange namn och i vilket förhållande de står till företaget) som ägnar sig åt tillverkning och/eller försäljning (på export och/eller på hemmamarknaden) av den produkt som översynen gäller. Det kan till exempel röra sig om inköp av, tillverkning på entreprenad av, bearbetning av eller handel med den produkt som översynen gäller.

| Företagets namn och adress | Verksamhet | Förhållande |
| --- | --- | --- |
| | | |
| | | |
| | | |

Företagets namn och adress

Verksamhet

Förhållande

4.   ÖVRIGA UPPGIFTER

Lämna övriga relevanta uppgifter som kan vara kommissionen till hjälp vid urvalet.

5.   INTYGANDE

Genom att lämna ovanstående uppgifter samtycker företaget till att eventuellt ingå i urvalet. Om företaget väljs ut för att ingå i urvalet innebär detta att det måste besvara ett frågeformulär och tillåta att svaren kontrolleras på plats. Om företaget uppger att det inte samtycker till att ingå i urvalet anses det inte ha samarbetat i undersökningen. Kommissionen kommer att grunda sina avgöranden beträffande icke-samarbetsvilliga importörer på tillgängliga uppgifter, vilket kan leda till att resultatet blir mindre gynnsamt för företaget än om det hade samarbetat.

Underskrift av bemyndigad tjänsteman:

Bemyndigad tjänstemans namn och befattning:

Datum:

---

(1)  I enlighet med artikel 127 i kommissionens genomförandeförordning (EU) 2015/2447 av den 24 november 2015 om närmare regler för genomförande av vissa bestämmelser i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 952/2013 om fastställande av en tullkodex för unionen ska två personer anses vara närstående om a) de tillhör ledningen eller är styrelseledamöter i den andra personens företag, b) de är juridiskt erkända kompanjoner i någon affärsverksamhet, c) de är arbetsgivare och anställd, d) en tredje part äger, kontrollerar eller innehar direkt eller indirekt minst 5 % av utestående röstberättigande aktier eller andelar hos båda personerna, e) en av dem kontrollerar direkt eller indirekt den andra, f) båda två kontrolleras direkt eller indirekt av en tredje person, g) de tillsammans kontrollerar direkt eller indirekt en tredje person, eller h) de är medlemmar av samma familj (EUT L 343, 29.12.2015, s. 558). Personer ska anses tillhöra samma familj endast om de står i något av följande förhållanden till varandra: i) man och hustru, ii) förälder och barn, iii) syskon (hel- eller halvsyskon), iv) far- eller morförälder och barnbarn, v) farbror/morbror eller faster/moster och syskonbarn, vi) svärförälder och svärson eller svärdotter, vii) svåger och svägerska. I enlighet med artikel 5.4 i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 952/2013 om fastställande av en tullkodex för unionen avses med person en fysisk eller juridisk person eller en sammanslutning av personer som enligt unionslagstiftning eller nationell lagstiftning tillerkänns rättskapacitet utan att vara juridisk person (EUT L 269, 10.10.2013, s. 1).

---

| 30.6.2022 | SV | Europeiska unionens officiella tidning | C 248/142 |
| --- | --- | --- | --- |

30.6.2022

SV

Europeiska unionens officiella tidning

C 248/142

---

Tillkännagivande om inledande av en interimsöversyn vid giltighetstidens utgång av de antidumpningsåtgärder som tillämpas på import av högstyrkegarn av polyestrar med ursprung i Folkrepubliken Kina

(2022/C 248/11)

Europeiska kommissionen (kommissionen) har tagit emot en begäran om en partiell interimsöversyn enligt artikel 11.3 i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2016/1036 av den 8 juni 2016 om skydd mot dumpad import från länder som inte är medlemmar i Europeiska unionen (1) (grundförordningen).

1.   Begäran om översyn

Begäran ingavs den 1 april 2022 av CIRFS - European Manmade Fibres Association (sökanden) som företrädare för unionsindustrin för högstyrkegarn av polyestrar i den mening som avses i artikel 5.4 i grundförordningen.

Översynen begränsades i omfattning till att gälla undersökningen av dumpning.

En icke-konfidentiell version av begäran, och av analysen som visar i vilken grad det finns stöd för begäran bland unionstillverkarna, finns att tillgå i de ärendehandlingar som berörda parter kan begära att få ta del av. I avsnitt 5.4 i detta tillkännagivande ges information om hur tillgång fås till dessa ärendehandlingar.

2.   Produkt som översynen gäller

Den produkt som omfattas av denna översyn är högstyrkegarn av polyestrar, inte i detaljhandelsuppläggningar, inbegripet monofilament av syntetmaterial med en längdvikt av mindre än 67 decitex (utom sytråd och Z-tvinnat (flertrådigt) garn, avsett för framställning av sytråd, redo för färgning och slutbearbetning, löst lindad om en perforerad plasthylsa), som för närvarande klassificeras enligt KN-nummer ex 5402 20 00 (Taric-nummer 5402200010). Dessa KN-nummer och Taric-nummer nämns endast upplysningsvis, utan förbehåll för en eventuell senare ändring av varornas klassificering enligt tulltaxan.

3.   Gällande åtgärder

De åtgärder som för närvarande är i kraft är den slutgiltiga antidumpningstull som infördes genom kommissionens genomförandeförordning (EU) 2017/325 (den ursprungliga undersökningen) (2), senast ändrad genom kommissionens genomförandeförordning (EU) 2017/1159 (3).

Den 23 februari 2022 offentliggjorde kommissionen ett tillkännagivande om inledande av en översyn vid giltighetstidens utgång av den antidumpningstull som tillämpas på import av högstyrkegarn av polyestrar med ursprung i Folkrepubliken Kina (4). Åtgärderna fortsätter att gälla i avvaktan på att översynen vid giltighetstidens utgång avslutas.

4.   Grund för översynen

Begäran grundar sig på tillräcklig bevisning från sökanden för att de omständigheter som låg till grund för införandet av de gällande åtgärderna har förändrats vad gäller dumpningen och att dessa förändringar är av bestående karaktär.

Dessa förändringar rör de kinesiska tillverkarnas struktur, kapacitetsökningen för den produkt som översynen gäller i Kina (Kina eller det berörda landet) och den därav följande massiva överkapaciteten och sänkningen av exportpriserna från Kina.

I linje med de mål som de kinesiska myndigheterna fastställt för den inhemska syntetfiberindustrin i sina femårsplaner har viktig utveckling ägt rum i Kina sedan den ursprungliga undersökningen, som har omvandlat den kinesiska industrin för den produkt som översynen gäller. Sedan den ursprungliga undersökningen har de kinesiska tillverkare som omfattas av åtgärderna investerat i ny teknik, FoU och produktutveckling. De har också investerat i produktion av renad tereftalsyra, som är den viktigaste råvaran vid tillverkningen av den produkt som översynen gäller. De kinesiska tillverkarna har därför gjort sig oberoende av importen av renad tereftalsyra, vilket innebär att de är integrerade tillverkare. Tack vare dessa stora investeringar har de kinesiska tillverkare av den produkt som översynen gäller och som omfattas av åtgärder mer än tredubblat sin produktionskapacitet sedan den ursprungliga undersökningen.

Den inhemska kinesiska och globala förbrukningen ökade inte i linje med den ökade kinesiska kapaciteten, vilket ledde till att det kinesiska exportpriset sjönk.

Sökanden hävdar därför att de befintliga åtgärderna inte längre är tillräckliga för att motverka dumpningen.

Sökanden har gjort gällande att det inte är lämpligt att använda de inhemska priserna och kostnaderna i Kina för att fastställa normalvärdet eller för att beräkna dumpningsmarginalerna på nytt, eftersom det föreligger betydande snedvridningar i den mening som avses i artikel 2.6a b i grundförordningen.

Till stöd för påståendet att det föreligger betydande snedvridningar hänvisade sökanden till den landsrapport från kommissionens avdelningar av den 20 december 2017 som beskriver de särskilda marknadsförhållandena i det berörda landet (5).

Mot bakgrund av tillgängliga uppgifter anser kommissionen att det i enlighet med artikel 5.9 i grundförordningen finns tillräcklig bevisning som tyder på att det inte är lämpligt att använda de inhemska priserna och kostnaderna i Kina på grund av att det föreligger betydande snedvridningar som påverkar priser och kostnader. Det är följaktligen motiverat att inleda en undersökning på grundval av artikel 2.6a i grundförordningen.

Landsrapporten finns att tillgå i de ärendehandlingar som berörda parter kan begära att få ta del av samt på GD Handels webbplats (6).

5.   Förfarande

Kommissionen har, efter att ha informerat medlemsstaterna, slagit fast att bevisningen är tillräcklig för att motivera inledandet av en partiell interimsöversyn som är begränsad till en undersökning av dumpning. Kommissionen inleder därför en översyn enligt artikel 11.3 i grundförordningen. Syftet med översynen är att fastställa dumpningsnivån för de exporterande tillverkarna.

Kommissionen vill också göra parterna uppmärksamma på tillkännagivandet (7) om konsekvenserna av utbrottet av covid-19 för antidumpnings- och antisubventionsundersökningar, som kan vara tillämpligt på detta förfarande.

5.1.   
  Översynsperiod

Undersökningen omfattar perioden 1 januari 2021–31 december 2021 (översynsperioden).

5.2.   
  Synpunkter på begäran och inledandet av undersökningen

Alla berörda parter som önskar lämna synpunkter på begäran eller alla aspekter rörande inledandet av undersökningen (inklusive i vilken grad det finns stöd för begäran) ska lämna in dessa inom 37 dagar efter det att detta tillkännagivande har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning (8).

En begäran om att bli hörd rörande inledandet av undersökningen måste lämnas in inom 15 dagar från det att detta tillkännagivande har offentliggjorts.

5.3.   
  Förfarande för fastställande av dumpning

Exporterande tillverkare av den berörda produkten från det berörda landet, även de som inte samarbetade i den undersökning som ledde till att åtgärderna infördes, uppmanas att delta i kommissionens undersökning.

5.3.1.   Undersökning av exporterande tillverkare i det berörda landet

Eftersom ett stort antal exporterande tillverkare i det berörda landet kan vara berörda av denna interimsöversyn och för att det ska vara möjligt att slutföra undersökningen inom föreskriven tid, kan kommissionen komma att besluta att göra ett urval genom att endast låta ett begränsat antal tillverkare ingå i undersökningen (s.k. stickprovsförfarande). Stickprovsförfarandet kommer att genomföras i enlighet med artikel 17 i grundförordningen.

För att kommissionen ska kunna avgöra om ett stickprovsförfarande är nödvändigt och i så fall göra ett urval, ombeds alla exporterande tillverkare, eller företrädare som agerar på deras vägnar, att lämna uppgifter om sitt eller sina företag till kommissionen inom sju dagar från det att detta tillkännagivande har offentliggjorts. Detta gäller även om de inte samarbetade i den undersökning som ledde till att de åtgärder som nu är föremål för översyn infördes. Uppgifterna ska lämnas via TRON.tdi på följande adress: (https://tron.trade.ec.europa.eu/tron/tdi/form/R771_SAMPLING_FORM_FOR_EXPORTING_PRODUCER). Information om åtkomst till TRON finns i avsnitten 5.4 och 5.7.

För att kommissionen ska få de uppgifter som den anser vara nödvändiga för att göra ett urval bland de exporterande tillverkarna kommer den även att kontakta myndigheterna i det berörda landet samt eventuellt alla kända intresseorganisationer för exporterande tillverkare i det berörda landet.

Om det blir nödvändigt med ett stickprovsförfarande, kommer urvalet av exporterande tillverkare att baseras på den största representativa tillverkningsvolym, försäljnings- eller exportvolym som rimligen kan undersökas inom den tid som står till förfogande. Kommissionen kommer, vid behov genom det berörda landets myndigheter, att underrätta alla kända exporterande tillverkare i det berörda landet, myndigheterna i det berörda landet och intresseorganisationer för exporterande tillverkare om vilka företag som valts ut att ingå i urvalet.

När kommissionen mottagit de uppgifter som är nödvändiga för att den ska kunna göra ett urval av exporterande tillverkare kommer den att underrätta berörda parter om huruvida de valts ut till att ingå i urvalet eller inte. De exporterande tillverkare som ingår i urvalet ska, om inget annat anges, lämna in ett besvarat frågeformulär inom 30 dagar efter det att de har underrättats om urvalet.

Kommissionen kommer att göra en notering i de ärendehandlingar som berörda parter kan begära att få ta del av rörande urvalets sammansättning. Eventuella synpunkter på urvalet måste ha inkommit senast tre dagar efter underrättelsen om urvalet.

Ett exemplar av frågeformuläret för tillverkare i det berörda landet finns att tillgå i de ärendehandlingar som berörda parter kan begära att få ta del av samt på DG Handels webbplats (https://tron.trade.ec.europa.eu/investigations/case-view?caseId=2612).

Utan att det påverkar den eventuella tillämpningen av artikel 18 i grundförordningen kommer företag som samtyckt till att eventuellt ingå i urvalet, men som inte har valts ut, anses vara samarbetsvilliga.

5.3.2.   Ytterligare förfarande med avseende på det berörda landet där det föreligger betydande snedvridningar

Om inte annat följer av detta tillkännagivande uppmanas alla berörda parter att lämna synpunkter och uppgifter samt att lägga fram bevisning till stöd för dessa med avseende på tillämpningen av artikel 2.6a i grundförordningen. Dessa uppgifter och denna bevisning ska, om inget annat anges, ha inkommit till kommissionen inom 37 dagar från det att detta tillkännagivande har offentliggjorts.

I synnerhet uppmanar kommissionen alla berörda parter att lämna synpunkter på de insatsvaror och nummer i Harmoniserade systemet (HS) som anges i begäran, föreslå ett eller flera lämpliga representativa länder samt identifiera exporterande tillverkare av den produkt som översynen gäller i dessa länder. Dessa uppgifter och denna bevisning ska inkomma till kommissionen inom 15 dagar efter det att detta tillkännagivande har offentliggjorts.

I enlighet med artikel 2.6a e i grundförordningen kommer kommissionen kort efter inledandet, genom en notering i de ärendehandlingar som berörda parter kan begära att få ta del av, att underrätta parterna i undersökningen om vilka relevanta källor som den avser att använda för att fastställa normalvärdet i det berörda landet enligt artikel 2.6a i grundförordningen. Alla källor omfattas, inklusive i tillämpliga fall valet av lämpligt representativt tredjeland. Parterna i undersökningen kan lämna synpunkter inom tio dagar efter det att noteringen fogats till ärendehandlingarna.

Enligt de uppgifter som kommissionen har tillgång till är Turkiet ett möjligt representativt tredjeland för det berörda landet. För att kunna fatta ett slutgiltigt beslut vad gäller valet av ett lämpligt representativt tredjeland kommer kommissionen att undersöka om det finns länder med en ekonomisk utvecklingsnivå som är jämförbar med det berörda landet, som har tillverkning och försäljning av den produkt som översynen gäller och där relevanta uppgifter finns lätt tillgängliga. Om det finns flera sådana länder ska företräde där så är lämpligt ges till länder med en adekvat nivå av social trygghet och miljöskydd.

Vad gäller de relevanta källorna uppmanar kommissionen alla exporterande tillverkare i det berörda landet att inom 15 dagar efter offentliggörandet av detta tillkännagivande lämna uppgifter om material (råmaterial och bearbetat material) och energi som använts vid tillverkningen av den produkt som översynen gäller. Uppgifterna ska lämnas via TRON.tdi på följande adress: (https://tron.trade.ec.europa.eu/tron/tdi/form/R771_INFO_ON_INPUTS_FOR_EXPORTING_PRODUCER_FORM ). Information om åtkomst till TRON finns i avsnitten 5.4 och 5.7.

Dessutom måste alla faktiska uppgifter för beräkningen av kostnader och priser i enlighet med artikel 2.6a a i grundförordningen lämnas in inom 65 dagar efter det att tillkännagivandet har offentliggjorts. Sådana faktiska uppgifter ska uteslutande hämtas från offentliga källor.

För att kommissionen ska få de uppgifter som den anser sig behöva för sin undersökning av de påstådda betydande snedvridningarna i den mening som avses i artikel 2.6a b i grundförordningen kommer den även att sända ett frågeformulär till myndigheterna i det berörda landet.

5.3.3.   Undersökning av icke-närstående importörer (9) (10)

Icke-närstående importörer som importerar den produkt som översynen gäller från Kina till unionen uppmanas att delta i denna undersökning. Detta gäller även om de inte samarbetade i den undersökning som ledde till att de gällande åtgärderna infördes.

Eftersom ett stort antal icke-närstående importörer förefaller vara berörda av denna interimsöversyn och för att det ska vara möjligt att slutföra undersökningen inom föreskriven tid, kan kommissionen komma att besluta att göra ett urval genom att endast låta ett begränsat antal icke-närstående importörer ingå i undersökningen (s.k. stickprovsförfarande). Stickprovsförfarandet kommer att genomföras i enlighet med artikel 17 i grundförordningen.

För att kommissionen ska kunna avgöra om ett stickprovsförfarande är nödvändigt och i så fall göra ett urval, ombeds alla icke-närstående importörer, eller företrädare som agerar på deras vägnar, att ge sig till känna genom att kontakta kommissionen. Detta gäller även om de inte samarbetade i den undersökning som ledde till att de åtgärder som nu är föremål för översyn infördes. Dessa parter ska kontakta kommissionen inom sju dagar efter det att detta tillkännagivande har offentliggjorts och lämna de uppgifter om sitt eller sina företag som anges i bilagan till detta tillkännagivande.

För att kommissionen ska få de uppgifter som den anser vara nödvändiga för att göra ett urval bland de icke-närstående importörerna kan den även komma att kontakta alla kända intresseorganisationer för importörer.

Om det blir nödvändigt med ett stickprovsförfarande kan urvalet av importörer komma att baseras på den största representativa försäljningsvolym av den produkt som översynen gäller från Kina till unionen som rimligen kan undersökas inom den tid som står till förfogande. Kommissionen kommer att underrätta alla kända icke-närstående importörer och intresseorganisationer för importörer om vilka företag som valts ut att ingå i urvalet.

Kommissionen kommer även att göra en notering i de ärendehandlingar som berörda parter kan begära att få ta del av rörande urvalets sammansättning. Eventuella synpunkter på urvalet måste ha inkommit senast tre dagar efter underrättelsen om urvalet.

För att kommissionen ska få de uppgifter som den anser nödvändiga för sin undersökning kommer den att tillhandahålla frågeformulär till de icke-närstående importörer som ingår i urvalet. Dessa parter ska, om inget annat anges, lämna in ett besvarat frågeformulär inom 30 dagar från det att de har underrättats om urvalet.

Ett exemplar av frågeformuläret för icke-närstående importörer finns att tillgå i de ärendehandlingar som berörda parter kan begära att få ta del av samt på GD Handels webbplats (https://tron.trade.ec.europa.eu/investigations/case-view?caseId=2612).

5.4.   
  Berörda parter

Berörda parter, såsom tillverkare i det berörda landet/de berörda länderna, unionstillverkare, importörer och deras intresseorganisationer, användare och deras intresseorganisationer, fackföreningar och konsumentorganisationer, som vill delta i undersökningen måste först kunna visa att det finns ett objektivt samband mellan deras verksamhet och den produkt som översynen gäller.

Tillverkare i det berörda landet, unionstillverkare, importörer och intresseorganisationer som lämnat uppgifter kommer att anses vara berörda parter om det finns ett objektivt samband mellan deras verksamhet och den produkt som översynen gäller.

Andra parter kommer att kunna delta i undersökningen som berörda parter från och med att de gett sig till känna och endast under förutsättning att det finns ett objektivt samband mellan deras verksamhet och den produkt som översynen gäller. Att anses som en berörd part påverkar inte tillämpningen av artikel 18 i grundförordningen.

De ärendehandlingar som berörda parter kan begära att få ta del av finns att tillgå via Tron.tdi på följande adress: https://tron.trade.ec.europa.eu/tron/TDI. Följ anvisningarna på den sidan för att få tillgång (11).

5.5.   
  Andra skriftliga inlagor

Om inte annat följer av detta tillkännagivande uppmanas alla berörda parter att lämna synpunkter och uppgifter samt att lägga fram bevisning till stöd för dessa. Dessa uppgifter och denna bevisning ska, om inget annat anges, ha inkommit till kommissionen inom 37 dagar från det att detta tillkännagivande har offentliggjorts.

5.6.   
  Möjlighet att bli hörd av kommissionens utredande avdelningar

Alla berörda parter kan begära att bli hörda av kommissionens utredande avdelningar. Begäran ska göras skriftligen och innehålla skälen till att parten önskar bli hörd samt en sammanfattning av de frågor den berörda parten önskar ta upp vid hörandet. Hörandet kommer endast att behandla de frågor som den berörda parten skriftligen angett på förhand.

Höranden ska i princip inte användas till att lägga fram faktauppgifter som ännu inte förts till ärendehandlingarna. Berörda parter kan emellertid med hänsyn till god förvaltningspraxis och för att kommissionens avdelningar ska kunna göra framsteg i sin undersökning åläggas att lämna nya faktiska uppgifter efter ett hörande.

5.7.   
  Förfarande för att lämna in skriftliga inlagor och besvarade frågeformulär samt korrespondens

Uppgifter som lämnas in till kommissionen inom ramen för en undersökning avseende handelspolitiska skyddsåtgärder ska inte vara upphovsrättsskyddade. Innan berörda parter lämnar uppgifter och/eller data som omfattas av tredje parts upphovsrätt till kommissionen måste de begära särskilt tillstånd från upphovsrättsinnehavaren som uttryckligen tillåter kommissionen a) att använda dessa uppgifter och data för detta handelspolitiska skyddsförfarande, och b) att lämna dessa uppgifter och/eller data till de parter som berörs av undersökningen i en form som gör att de kan utöva sin rätt till försvar.

Alla skriftliga inlagor, inklusive sådana uppgifter som begärs i detta tillkännagivande, besvarade frågeformulär och korrespondens från de berörda parterna och för vilka de berörda parterna begär konfidentiell behandling ska vara märkta ”Sensitive” (12). De parter som under undersökningen lämnar in uppgifter uppmanas att ange skälen till begäran om konfidentiell behandling.

Parter som lämnar uppgifter märkta ”Sensitive” ska i enlighet med artikel 19.2 i grundförordningen även lämna en icke-konfidentiell sammanfattning av dessa uppgifter, vilken ska märkas ”For inspection by interested parties”. Sammanfattningarna ska vara tillräckligt detaljerade för att det ska vara möjligt att bilda sig en rimlig uppfattning om det väsentliga innehållet i de konfidentiella uppgifterna. Om en part som lämnar konfidentiella uppgifter inte kan visa att begäran om konfidentiell behandling är välgrundad eller inte lämnar in en icke-konfidentiell sammanfattning i begärt format och av begärd kvalitet, kan kommissionen komma att lämna uppgifterna utan beaktande om det inte med hjälp av lämpliga källor på ett tillfredsställande sätt kan visas att uppgifterna är riktiga.

Berörda parter uppmanas att skicka alla inlagor och framställningar, även begäranden om registrering som berörd part, skannade fullmakter och intyganden, via TRON.tdi (https://tron.trade.ec.europa.eu/tron/TDI). Genom att använda TRON.tdi eller e-post godkänner de berörda parterna de regler som gäller för elektroniska inlagor i dokumentet ”KORRESPONDENS MED EUROPEISKA KOMMISSIONEN I ÄRENDEN SOM RÖR HANDELSPOLITISKA SKYDDSÅTGÄRDER” som finns på webbplatsen för GD Handel: http://trade.ec.europa.eu/doclib/docs/2011/june/tradoc_148003.pdf. De berörda parterna måste uppge namn, adress, telefonnummer och giltig e-postadress (fungerande officiell företagsadress) och se till att e-posten läses varje dag. När kommissionen fått dessa kontaktuppgifter kommer all korrespondens att ske uteslutande via TRON.tdi eller e-post, såvida inte de berörda parterna uttryckligen ber att få alla dokument från kommissionen på annat sätt eller dokumentens art gör att rekommenderad post krävs. I det ovannämnda dokumentet finns närmare regler och information om korrespondens med kommissionen, inklusive de principer som gäller inlagor via TRON.tdi och e-post.

Kommissionen kan kontaktas på följande adress:

| European Commission |
| --- |
| Directorate-General for Trade |
| Directorate G |
| Office: CHAR 04/039 |
| 1049 Bruxelles/Brussel |
| BELGIQUE/BELGIË |

European Commission

Directorate-General for Trade

Directorate G

Office: CHAR 04/039

1049 Bruxelles/Brussel

BELGIQUE/BELGIË

TRON. tdi: https://tron.trade.ec.europa.eu/tron/tdi

E-post: TRADE-R771-HTYP@ec.europa.eu

6.   Tidsplan för undersökningen

I enlighet med artikel 11.5 i grundförordningen ska undersökningen normalt sett slutföras inom 12 månader, och under alla omständigheter inom 15 månader, från det att detta tillkännagivande har offentliggjorts.

7.   Inlämnande av uppgifter

Berörda parter kan som regel endast lämna uppgifter inom de tidsfrister som anges i avsnitt 5 i detta tillkännagivande.

För att undersökningen ska kunna slutföras inom de fastställda tidsfristerna kommer kommissionen inte att beakta inlagor från berörda parter som lämnas in efter utgången av tidsfristen för att lämna synpunkter på det slutliga utlämnandet eller, i tillämpliga fall, efter utgången av tidsfristen för att lämna synpunkter på det ytterligare slutliga utlämnandet.

8.   Möjlighet att lämna synpunkter på andra parters inlagor

För att garantera berörda parters rätt till försvar bör dessa ha möjlighet att lämna synpunkter på de uppgifter som lämnats av andra berörda parter. De får endast yttra sig om frågor som tagits upp i andra berörda parters inlagor och kan inte ta upp några nya frågor.

Synpunkter på de uppgifter som lämnats av andra berörda parter till följd av utlämnandet av de slutgiltiga avgörandena ska, om inget annat anges, lämnas inom fem dagar från det att tidsfristen för att lämna synpunkter på de slutgiltiga avgörandena löpt ut. Om det förekommer ett ytterligare slutligt utlämnande ska synpunkter på de uppgifter som lämnats av andra berörda parter till följd av detta ytterligare utlämnande, om inget annat anges, lämnas inom en dag från det att tidsfristen för att lämna synpunkter på det ytterligare utlämnandet löpt ut.

De angivna tidsfristerna påverkar inte kommissionens rätt att begära ytterligare uppgifter från berörda parter i de fall detta är motiverat.

9.   Förlängning av de tidsfrister som anges i detta tillkännagivande

En eventuell förlängning av de tidsfrister som anges i detta tillkännagivande bör bara begäras under särskilda omständigheter och en sådan begäran kommer endast att beviljas om den är välmotiverad. En eventuell förlängning av tidsfristen för att besvara frågeformulär ska normalt sett vara begränsad till tre dagar och ska i regel inte överskrida sju dagar. Vad gäller de tidsfrister för inlämnande av andra uppgifter som anges i detta tillkännagivande ska förlängningar av dessa vara begränsade till tre dagar, såvida det inte kan påvisas att det föreligger särskilda omständigheter.

10.   Bristande samarbete

Om en berörd part vägrar att ge tillgång till eller underlåter att lämna nödvändiga uppgifter inom tidsfristerna eller i betydande utsträckning hindrar undersökningen, kan enligt artikel 18 i grundförordningen positiva eller negativa avgöranden träffas på grundval av tillgängliga uppgifter.

Om det konstateras att en berörd part har tillhandahållit oriktiga eller vilseledande uppgifter, får dessa lämnas utan beaktande och tillgängliga uppgifter kan användas i stället.

Om en berörd part inte samarbetar eller endast delvis samarbetar och avgörandena därför i enlighet med artikel 18 i grundförordningen träffas på grundval av tillgängliga uppgifter, kan resultatet utfalla mindre gynnsamt för den berörda parten än om denna hade samarbetat.

Underlåtenhet att lämna svar i datoriserad form ska inte anses utgöra bristande samarbete, under förutsättning att den berörda parten kan visa att det skulle vara orimligt betungande eller medföra orimliga extrakostnader att lämna svar på det sätt som begärts. Den berörda parten bör i sådana fall omedelbart kontakta kommissionen.

11.   Förhörsombud

De berörda parterna kan begära att förhörsombudet för handelspolitiska förfaranden ingriper. Förhörsombudet behandlar ansökningar om tillgång till ärendehandlingar, tvister rörande konfidentiell behandling av dokument, ansökningar om förlängning av tidsfrister och alla andra ansökningar rörande berörda parters eller tredje parters rätt till försvar som kan uppkomma under förfarandets gång.

Förhörsombudet kan anordna ett hörande och agera som medlare mellan den eller de berörda parterna och kommissionens avdelningar för att säkerställa att de berörda parterna har möjlighet att till fullo utöva sin rätt till försvar. En begäran om att bli hörd av förhörsombudet ska göras skriftligen och innehålla skälen till att parten önskar bli hörd. Förhörsombudet kommer att pröva skälen för begäran. Dessa höranden bör endast anordnas om frågan inte lösts med kommissionens avdelningar i vederbörlig ordning.

Varje begäran måste lämnas i god tid och så snart som möjligt för att förfarandet ska kunna genomföras på ett korrekt sätt. I detta syfte ska berörda parter begära att förhörsombudet ingriper så snart som möjligt efter det att den händelse som motiverar ett ingripande har inträffat. När en begäran om att bli hörd lämnas utanför de tillämpliga tidsramarna kommer förhörsombudet även att undersöka orsakerna till den sena begäran, vilken typ av frågor som tas upp och vilken inverkan dessa frågor har på rätten till försvar, med vederbörlig hänsyn tagen till nödvändigheten av att säkerställa en god förvaltning och av att kunna slutföra undersökningen i tid.

Mer information och kontaktuppgifter finns på förhörsombudets webbsidor på GD Handels webbplats: (http://ec.europa.eu/trade/trade-policy-and-you/contacts/hearing-officer/).

12.   Behandling av personuppgifter

Alla personuppgifter som samlas in under undersökningens gång kommer att behandlas i enlighet med Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2018/1725 (13).

Ett meddelande om skydd av personuppgifter för att informera alla personer om behandlingen av personuppgifter inom ramen för kommissionens handelspolitiska verksamhet finns på GD Handels webbplats: http://ec.europa.eu/trade/policy/accessing-markets/trade-defence/

---

(1)  EUT L 176, 30.6.2016, s. 21.

(2)  Kommissionens genomförandeförordning (EU) 2017/325 av den 24 februari 2017 om införande av en slutgiltig antidumpningstull på import av högstyrkegarn av polyestrar med ursprung i Folkrepubliken Kina efter en översyn vid giltighetstidens utgång i enlighet med artikel 11.2 i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2016/1036 (EUT L 49, 25.2.2017, s. 6).

(3)  Kommissionens genomförandeförordning (EU) 2017/1159 av den 29 juni 2017 om ändring av rådets genomförandeförordning (EU) nr 1105/2010 och kommissionens genomförandeförordning (EU) 2017/325 vad gäller produktdefinitionen i de gällande antidumpningsåtgärderna avseende högstyrkegarn av polyestrar med ursprung i Folkrepubliken Kina, samt om möjligheten till återbetalning eller eftergift av tullar i vissa fall (EUT L 167, 30.6.2017, s. 31).

(4)  EUT C 87, 23.2.2022, s. 2.

(5)  Arbetsdokument från kommissionens avdelningar, Significant Distortions in the Economy of the People’s Republic of China for the Purposes of Trade Defence Investigations, 20 december 2017 (SWD (2017) 483 final/2). Arbetsdokumentet finns på följande webbplats: https://trade.ec.europa.eu/doclib/docs/2017/december/tradoc_156474.pdf

(6)  De dokument som nämns i landsrapporten kan också erhållas på vederbörligen motiverad begäran.

(7)  Tillkännagivande om konsekvenserna av utbrottet av covid-19 för antidumpnings- och antisubventionsundersökningar (EUT C 86, 16.3.2020, s. 6).

(8)  Alla hänvisningar till offentliggörandet av detta tillkännagivande avser offentliggörandet av detta tillkännagivande i Europeiska unionens officiella tidning, om inget annat anges.

(9)  Endast importörer som inte är närstående till en tillverkare i det berörda landet får ingå i urvalet. Importörer som är närstående tillverkare ska fylla i bilaga I till frågeformuläret för dessa tillverkare. I enlighet med artikel 127 i kommissionens genomförandeförordning (EU) 2015/2447 av den 24 november 2015 om närmare regler för genomförande av vissa bestämmelser i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 952/2013 om fastställande av en tullkodex för unionen ska två personer anses vara närstående om a) de tillhör ledningen eller är styrelseledamöter i den andra personens företag, b) de är juridiskt erkända kompanjoner i någon affärsverksamhet, c) de är arbetsgivare och anställd, d) en tredje part äger, kontrollerar eller innehar direkt eller indirekt minst 5 % av utestående röstberättigande aktier eller andelar hos båda personerna, e) en av dem kontrollerar direkt eller indirekt den andra, f) båda två kontrolleras direkt eller indirekt av en tredje person, g) de tillsammans kontrollerar direkt eller indirekt en tredje person, eller h) de är medlemmar av samma familj (EUT L 343, 29.12.2015, s. 558). Personer ska anses tillhöra samma familj endast om de står i något av följande förhållanden till varandra: i) man och hustru, ii) förälder och barn, iii) syskon (hel- eller halvsyskon), iv) far- eller morförälder och barnbarn, v) farbror/morbror eller faster/moster och syskonbarn, vi) svärförälder och svärson eller svärdotter, vii) svåger och svägerska. I enlighet med artikel 5.4 i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 952/2013 om fastställande av en tullkodex för unionen avses med person en fysisk eller juridisk person eller en sammanslutning av personer som enligt unionslagstiftning eller nationell lagstiftning tillerkänns rättskapacitet utan att vara juridisk person (EUT L 269, 10.10.2013, s. 1).

(10)  De uppgifter som lämnas av icke-närstående importörer får även användas för andra delar av denna undersökning än de som avser fastställande av dumpning.

(11)  Vid tekniska problem, kontakta Trade Service Desk per e-post till trade-service-desk@ec.europa.eu eller på Tfn +32 22979797.

(12)  Ett dokument märkt ”Sensitive” är ett konfidentiellt dokument i enlighet med artikel 19 i grundförordningen och artikel 6 i WTO-avtalet om tillämpning av artikel VI i allmänna tull- och handelsavtalet Gatt 1994 (antidumpningsavtalet). Det är även skyddat i enlighet med artikel 4 i Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1049/2001 (EGT L 145, 31.5.2001, s. 43).

(13)  Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2018/1725 av den 23 oktober 2018 om skydd för fysiska personer med avseende på behandling av personuppgifter som utförs av unionens institutioner, organ och byråer och om det fria flödet av sådana uppgifter samt om upphävande av förordning (EG) nr 45/2001 och beslut nr 1247/2002/EG (EUT L 295, 21.11.2018, s. 39).

---

BILAGA

| ☐ | Version ”Sensitive” |
| --- | --- |
| ☐ | ”For inspection by interested parties” |
| (Kryssa för det alternativ som gäller) |

☐

Version ”Sensitive”

☐

”For inspection by interested parties”

(Kryssa för det alternativ som gäller)

ANTIDUMPNINGSFÖRFARANDE BETRÄFFANDE IMPORT AV HÖGSTYRKEGARN AV POLYESTRAR MED URSPRUNG I FOLKREPUBLIKEN KINA

UPPGIFTER FÖR URVALET AV ICKE-NÄRSTÅENDE IMPORTÖRER

Detta formulär är avsett att hjälpa icke-närstående importörer att lämna de uppgifter för stickprovsförfarandet som avses i punkt 5.3.3 i tillkännagivandet om inledande.

Både versionen märkt ”Sensitive” (version med känsliga uppgifter) och versionen märkt ”For inspection by interested parties” (version som berörda parter kan begära att få ta del av) ska lämnas in till kommissionen i enlighet med tillkännagivandet om inledande.

1.   NAMN OCH KONTAKTUPPGIFTER

Fyll i följande uppgifter om företaget:

| Företagets namn | |
| --- | --- |
| Adress | |
| Kontaktperson | |
| E-postadress | |
| Telefonnummer | |

Företagets namn

Adress

Kontaktperson

E-postadress

Telefonnummer

2.   OMSÄTTNING OCH FÖRSÄLJNINGSVOLYM

Uppge företagets totala omsättning i euro, samt värde i euro och volym i ton för importen till unionen och för återförsäljningen på unionsmarknaden efter import från Folkrepubliken Kina av den produkt som översynen gäller i enlighet med definitionen i tillkännagivandet om inledande, under översynsperioden.

| | Volym i ton | Värde i euro |
| --- | --- | --- |
| Företagets totala omsättning i euro | | |
| Import till unionen av den produkt som översynen gäller med ursprung i Kina | | |
| Import av den produkt som översynen gäller (alla ursprung) | | |
| Återförsäljning av den produkt som översynen gäller på unionsmarknaden efter import från Kina | | |

Volym i ton

Värde i euro

Företagets totala omsättning i euro

Import till unionen av den produkt som översynen gäller med ursprung i Kina

Import av den produkt som översynen gäller (alla ursprung)

Återförsäljning av den produkt som översynen gäller på unionsmarknaden efter import från Kina

3.   FÖRETAGETS OCH DE NÄRSTÅENDE FÖRETAGENS VERKSAMHET (1)

Redogör för den verksamhet som bedrivs av företaget och alla de närstående företag (ange namn och i vilket förhållande de står till företaget) som ägnar sig åt tillverkning och/eller försäljning (på export och/eller på hemmamarknaden) av den produkt som översynen gäller. Det kan till exempel röra sig om inköp av, tillverkning på entreprenad av, bearbetning av eller handel med den produkt som översynen gäller.

| Företagets namn och adress | Verksamhet | Förhållande |
| --- | --- | --- |
| | | |
| | | |
| | | |

Företagets namn och adress

Verksamhet

Förhållande

4.   ÖVRIGA UPPLYSNINGAR

| | Lämna övriga relevanta uppgifter som kan vara kommissionen till hjälp vid urvalet. |
| --- | --- |

Lämna övriga relevanta uppgifter som kan vara kommissionen till hjälp vid urvalet.

5.   INTYGANDE

Genom att lämna ovanstående uppgifter samtycker företaget till att eventuellt ingå i urvalet. Om företaget väljs ut för att ingå i urvalet innebär detta att det måste besvara ett frågeformulär och tillåta att svaren kontrolleras på plats. Om företaget uppger att det inte samtycker till att ingå i urvalet anses det inte ha samarbetat i undersökningen. Kommissionen kommer att grunda sina avgöranden beträffande icke-samarbetsvilliga importörer på tillgängliga uppgifter, vilket kan leda till att resultatet blir mindre gynnsamt för företaget än om det hade samarbetat.

Underskrift av bemyndigad tjänsteman:

Bemyndigad tjänstemans namn och befattning:

Datum:

---

(1)  I enlighet med artikel 127 i kommissionens genomförandeförordning (EU) 2015/2447 av den 24 november 2015 om närmare regler för genomförande av vissa bestämmelser i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 952/2013 om fastställande av en tullkodex för unionen ska två personer anses vara närstående om a) de tillhör ledningen eller är styrelseledamöter i den andra personens företag, b) de är juridiskt erkända kompanjoner i någon affärsverksamhet, c) de är arbetsgivare och anställd, d) en tredje part äger, kontrollerar eller innehar direkt eller indirekt minst 5 % av utestående röstberättigande aktier eller andelar hos båda personerna, e) en av dem kontrollerar direkt eller indirekt den andra, f) båda två kontrolleras direkt eller indirekt av en tredje person, g) de tillsammans kontrollerar direkt eller indirekt en tredje person, eller h) de är medlemmar av samma familj (EUT L 343, 29.12.2015, s. 558). Personer ska anses tillhöra samma familj endast om de står i något av följande förhållanden till varandra: i) man och hustru, ii) förälder och barn, iii) syskon (hel- eller halvsyskon), iv) far- eller morförälder och barnbarn, v) farbror/morbror eller faster/moster och syskonbarn, vi) svärförälder och svärson eller svärdotter, vii) svåger och svägerska. I enlighet med artikel 5.4 i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 952/2013 om fastställande av en tullkodex för unionen avses med person en fysisk eller juridisk person eller en sammanslutning av personer som enligt unionslagstiftning eller nationell lagstiftning tillerkänns rättskapacitet utan att vara juridisk person (EUT L 269, 10.10.2013, s. 1).

---

| 30.6.2022 | SV | Europeiska unionens officiella tidning | C 248/152 |
| --- | --- | --- | --- |

30.6.2022

SV

Europeiska unionens officiella tidning

C 248/152

---

Tillkännagivande om återupptagande av antidumpningsundersökningen avseende kommissionens genomförandeförordning (EU) 2017/763 om införande av en slutgiltig antidumpningstull och om slutgiltigt uttag av preliminär tull på import av visst lätt termopapper med ursprung i Republiken Korea, till följd av tribunalens dom av den 2 april 2020 i mål T-383/17, fastställd av domstolen i mål C-260/20 P

(2022/C 248/12)

1.   Domar

I sin dom av den 2 april 2020 (1) i mål T-383/17, Hansol Paper mot kommissionen (domen), ogiltigförklarade Europeiska unionens tribunal (tribunalen) kommissionens genomförandeförordning (EU) 2017/763 om införande av en slutgiltig antidumpningstull och om slutgiltigt uttag av preliminär tull på import av visst lätt termopapper med ursprung i Republiken Korea (den omtvistade förordningen) (2) i den del den rör Hansolkoncernen (Hansol Paper Co. Ltd. och Hansol Artone Paper Co. Ltd.) (Hansol).

Hansol ifrågasatte den omtvistade förordningens lagenlighet i flera avseenden I en av de grunder som åberopades bestred Hansol beräkningen av vissa normalvärden i enlighet med artikel 2.3 i grundförordningen. I en annan grund gjorde Hansol gällande att kommissionen hade gjort en uppenbart oriktig bedömning vid viktningen av försäljningen i Europeiska unionen till oberoende kunder i förhållande till försäljningen till närstående bearbetningsföretag. Hansol hävdade att detta räknefel, som man menade gjorts, snedvred beräkningen av dumpningsmarginalen och även, bland annat, prisunderskridandemarginalen.

Tribunalen fann att kommissionen hade överträtt artikel 2.1 i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2016/1036 av den 8 juni 2016 om skydd mot dumpad import från länder som inte är medlemmar i Europeiska unionen (3) (grundförordningen) när den fastställde att normalvärdet borde konstrueras i enlighet med artikel 2.3 i den förordningen för en produkttyp som såldes av Hansol Artone Paper Co. Ltd., trots att Hansol Paper Co. Ltd. bedrev en representativ inhemsk försäljning av samma produkttyp. Tribunalen fann också att det påstådda viktningsfelet kunde fastställas och att kommissionen borde ha beaktat de kvantiteter som såldes av Schades Nordic, ett av Hansolkoncernens närstående bearbetningsföretag i unionen, till oberoende kunder. Kommissionen hade därför överträtt artikel 2.11 i grundförordningen, eftersom kommissionens beräkningar inte till fullo återspeglade omfattningen av Hansols dumpning. Dessutom fann tribunalen att denna felaktiga viktning även påverkade beräkningen av prisunderskridandemarginalen, eftersom kommissionen hade använt samma viktning för den beräkningen. Slutligen konstaterade tribunalen att kommissionen gjort en oriktig bedömning då den tillämpade artikel 2.9 i grundförordningen analogt och drog av försäljnings- och administrationskostnader och andra allmänna kostnader samt vinst i fråga om den närstående försäljningsenhetens återförsäljning av den berörda produkten i EU, i syfte att fastställa exportpriset för nämnda produkt vid fastställandet av skadan.

Den 11 juni 2020 ingav kommissionen ett överklagande och begärde att domstolen skulle upphäva tribunalens dom (mål C-260/20 P). Den 12 maj 2022 avslog domstolens andra avdelning överklagandet och fastställde tribunalens bedömning (4). Domstolen konstaterade dock, i motsats till tribunalen, att kommissionen inte gjort fel då den tillämpade artikel 2.9 i grundförordningen analogt i detta fall. Till följd av detta ogiltigförklarades kommissionens genomförandeförordning (EU) 2017/763 i den del den rör Hansol.

2.   Konsekvenser

Enligt artikel 266 i EUF-fördraget ska institutionerna vidta de åtgärder som är nödvändiga för att följa domstolens domar. Om en rättsakt som antagits av institutionerna inom ramen för ett administrativt förfarande, såsom en antidumpningsundersökning, ogiltigförklaras utgörs efterlevnaden av tribunalens dom av att den ogiltigförklarade rättsakten ersätts av en ny rättsakt, där den rättsstridighet som konstaterats undanröjs (5).

Enligt domstolens rättspraxis kan förfarandet för att ersätta den ogiltigförklarade rättsakten återupptas i precis det skede då rättsstridigheten inträffade (6). Detta innebär i synnerhet att i en situation där en rättsakt som avslutar ett administrativt förfarande ogiltigförklaras påverkar ogiltigförklarandet inte nödvändigtvis de förberedande rättsakterna, såsom inledandet av antidumpningsförfarandet. I en situation där en förordning om införande av slutgiltiga antidumpningsåtgärder ogiltigförklaras är antidumpningsförfarandet fortfarande öppet efter ogiltigförklarandet, eftersom den rättsakt som avslutar antidumpningsförfarandet inte längre ingår i unionens rättsordning (7), med undantag för om rättsstridigheten inträffade i det inledande skedet.

I förevarande fall ogiltigförklarade tribunalen den omtvistade förordningen av de första tre skäl som anges i det tredje stycket i avsnitt 1.

Övriga konstateranden och slutsatser i den omtvistade förordningen som inte bestreds eller som bestreds men inte prövades av tribunalen är fortfarande giltiga och påverkas inte av detta återupptagande.

3.   Återupptagande av förfarandet

Mot bakgrund av ovanstående beslutade kommissionen att återuppta den antidumpningsundersökning beträffande import av visst lätt termopapper med ursprung i Republiken Korea som ledde till antagandet av den omtvistade förordningen, i den del den rör Hansol. Den ursprungliga undersökningen återupptogs i det skede då rättsstridigheten inträffade.

Återupptagandet av den ursprungliga undersökningen har till syfte att till åtgärda de felaktigheter som tribunalen identifierat, och som fastställts av domstolen, och att göra en bedömning av huruvida tillämpningen av reglerna, som klargjorts av tribunalen och domstolen, motiverar ett återinförande av åtgärderna på den ursprungliga nivån eller en reviderad nivå, från och med den dag då den omtvistade förordningen ursprungligen trädde i kraft.

De berörda parterna underrättas härmed om att den nya undersökningens resultat kan föranleda betalningsförpliktelser i framtiden.

4.   Skriftliga inlagor

Alla berörda parter, och särskilt Hansol, uppmanas att lämna synpunkter och uppgifter om frågor rörande återupptagandet av undersökningen samt att lägga fram bevisning till stöd för dessa. Dessa uppgifter och denna bevisning ska, om inget annat anges, ha inkommit till kommissionen inom 20 dagar från det att detta tillkännagivande har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning.

5.   Möjlighet att bli hörd av kommissionens utredande avdelningar

Alla berörda parter kan begära att bli hörda av kommissionens utredande avdelningar. Begäran ska göras skriftligen och innehålla skälen till att parten önskar bli hörd. När det gäller höranden om frågor rörande återupptagandet av undersökningen ska begäran lämnas in inom 15 dagar från det att detta tillkännagivande har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning. Efter detta måste en begäran om att bli hörd lämnas in inom de tidsfrister som kommissionen fastställer i sin korrespondens med de berörda parterna.

6.   Anvisningar för inlämnande av skriftliga inlagor samt korrespondens

Uppgifter som lämnas in till kommissionen inom ramen för en undersökning avseende handelspolitiska skyddsåtgärder ska inte vara upphovsrättsskyddade. Innan berörda parter lämnar uppgifter och/eller data som omfattas av tredje parts upphovsrätt till kommissionen måste de begära särskilt tillstånd från upphovsrättsinnehavaren som uttryckligen tillåter kommissionen a) att använda dessa uppgifter och data för detta handelspolitiska skyddsförfarande, och b) att lämna dessa uppgifter och/eller data till de parter som berörs av undersökningen i en form som gör att de kan utöva sin rätt till försvar.

Alla skriftliga inlagor, inklusive sådana uppgifter som begärs i detta tillkännagivande, besvarade frågeformulär och korrespondens från de berörda parterna och för vilka de berörda parterna begär konfidentiell behandling ska vara märkta ”Sensitive” (8). Parter som lämnar uppgifter inom ramen för denna undersökning uppmanas att ange skälen till att de begär konfidentiell behandling. Berörda parter som lämnar uppgifter märkta ”Sensitive” ska i enlighet med artikel 19.2 i grundförordningen även lämna en icke-konfidentiell sammanfattning av dessa uppgifter, vilken ska märkas ”For inspection by interested parties”. Sammanfattningen måste vara tillräckligt detaljerad för att det ska vara möjligt att bilda sig en rimlig uppfattning om det väsentliga innehållet i de konfidentiella uppgifterna. Om en part som lämnar konfidentiella uppgifter inte kan visa att begäran om konfidentiell behandling är välgrundad eller inte lämnar in en icke-konfidentiell sammanfattning i begärt format och av begärd kvalitet, kan kommissionen komma att lämna uppgifterna utan beaktande om det inte med hjälp av lämpliga källor på ett tillfredsställande sätt kan visas att uppgifterna är riktiga.

Berörda parter uppmanas att skicka alla inlagor och framställningar, även skannade fullmakter, intyganden och begäranden om att bli registrerad som berörd part, via TRON.tdi (https://tron.trade.ec.europa.eu/tron/TDI). Genom att använda TRON.tdi eller e-post godkänner de berörda parterna de regler som gäller för elektroniska inlagor i dokumentet ”KORRESPONDENS MED EUROPEISKA KOMMISSIONEN I ÄRENDEN SOM RÖR HANDELSPOLITISKA SKYDDSÅTGÄRDER” som finns på GD Handels webbplats: http://trade.ec.europa.eu/doclib/docs/2011/june/tradoc_148003.pdf. De berörda parterna måste uppge namn, adress, telefonnummer och giltig e-postadress (fungerande officiell företagsadress) och se till att e-posten läses varje dag. När kommissionen fått dessa kontaktuppgifter kommer all korrespondens att ske uteslutande via TRON.tdi eller e-post, såvida inte de berörda parterna uttryckligen ber att få alla dokument från kommissionen på annat sätt eller dokumentens art gör att rekommenderad post krävs. I det ovannämnda dokumentet finns närmare bestämmelser och information om korrespondens med kommissionen, inklusive de principer som gäller inlagor via TRON.tdi och e-post.

| Kommissionen kan kontaktas på följande adress: |
| --- |
| European Commission |
| Directorate-General for Trade |
| Directorate G |
| Office: CHAR 04/039 |
| 1049 Bruxelles/Brussel |
| BELGIQUE/BELGIË |

Kommissionen kan kontaktas på följande adress:

European Commission

Directorate-General for Trade

Directorate G

Office: CHAR 04/039

1049 Bruxelles/Brussel

BELGIQUE/BELGIË

E-post: TRADE-AD629a-LWTP-REOPENING@ec.europa.eu

7.   Bristande samarbete

Om en berörd part vägrar att ge tillgång till eller underlåter att lämna nödvändiga uppgifter inom tidsfristerna eller i betydande utsträckning hindrar undersökningen, kan enligt artikel 18 i grundförordningen provisoriska eller slutgiltiga, positiva eller negativa avgöranden träffas på grundval av tillgängliga uppgifter.

Om det konstateras att en berörd part har tillhandahållit oriktiga eller vilseledande uppgifter, kan dessa lämnas utan beaktande och tillgängliga uppgifter får användas i stället.

Om en berörd part inte samarbetar eller endast delvis samarbetar och avgörandena därför i enlighet med artikel 18 i grundförordningen träffas på grundval av tillgängliga uppgifter, kan resultatet utfalla mindre gynnsamt för den berörda parten än om denna hade samarbetat.

Underlåtenhet att lämna svar i datoriserad form ska inte anses utgöra bristande samarbete, under förutsättning att den berörda parten kan visa att det skulle vara orimligt betungande eller medföra orimliga extrakostnader att lämna svar på det sätt som begärts. Den berörda parten bör i sådana fall omedelbart kontakta kommissionen.

8.   Förhörsombud

De berörda parterna kan begära att förhörsombudet för handelspolitiska förfaranden ingriper. Förhörsombudet behandlar begäranden om tillgång till ärendehandlingar, tvister rörande konfidentiell behandling av dokument, begäranden om förlängning av tidsfrister och alla andra begäranden rörande berörda parters eller tredje parters rätt till försvar som kan inkomma under förfarandets gång.

Förhörsombudet kan anordna ett hörande och agera som medlare mellan den eller de berörda parterna och kommissionens avdelningar för att säkerställa att de berörda parterna har möjlighet att till fullo utöva sin rätt till försvar. En begäran om att bli hörd av förhörsombudet ska göras skriftligen och innehålla skälen till att parten önskar bli hörd. Förhörsombudet kommer att pröva skälen för begäran. Dessa höranden bör endast anordnas om frågan inte lösts med kommissionens avdelningar i vederbörlig ordning.

Varje begäran måste lämnas i god tid och så snart som möjligt för att förfarandet ska kunna genomföras på ett korrekt sätt. I detta syfte ska berörda parter begära att förhörsombudet ingriper så snart som möjligt efter det att den händelse som motiverar ett ingripande inträffat. Förhörsombudet kommer att undersöka orsakerna till begärandena om ingripanden, vilken typ av frågor som tas upp och vilken inverkan dessa frågor har på rätten till försvar, med vederbörlig hänsyn tagen till nödvändigheten av att säkerställa en god förvaltning och av att kunna slutföra undersökningen i tid.

Mer information och kontaktuppgifter finns på förhörsombudets webbsidor på GD Handels webbplats: http://ec.europa.eu/trade/trade-policy-and-you/contacts/hearing-officer/

9.   Behandling av personuppgifter

Alla personuppgifter som samlas in under undersökningens gång kommer att behandlas i enlighet med Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2018/1725 (9).

Ett meddelande om skydd av personuppgifter för att informera alla personer om behandlingen av personuppgifter inom ramen för kommissionens handelspolitiska verksamhet finns på GD Handels webbplats: http://ec.europa.eu/trade/policy/accessing-markets/trade-defence

10.   Information till tullmyndigheterna

Från och med den 1 juli 2022, och i avvaktan på resultatet av denna nya undersökning, upphävs den slutgiltiga antidumpningstullen på import av visst lätt termopapper som väger högst 65 g/m2, i rullar med en bredd av minst 20 cm, en rullvikt (inklusive papper) på minst 50 kg och en rulldiameter (inklusive papper) på minst 40 cm (jumborullar), med eller utan en beläggning på ena eller båda sidorna, belagt med ett värmekänsligt ämne på ena eller båda sidorna, och med eller utan toppbeläggning, som för närvarande klassificeras enligt KN-nummer ex 4809 90 00, ex 4811 90 00, ex 4816 90 00 och ex 4823 90 85 (Taric-nummer: 4809900010, 4811900010, 4816900010, 4823908520), med ursprung i Republiken Korea och som tillverkas av Hansolkoncernen (Hansol Paper Co. Ltd. och Hansol Artone Paper Co. Ltd.).

Eftersom storleken på den slutgiltiga betalningsförpliktelse som följer av den nya undersökningen ännu inte är känd, uppmanar kommissionen de nationella tullmyndigheterna att avvakta resultatet av denna undersökning innan de fattar beslut om eventuella ansökningar om återbetalning av den antidumpningstull som ogiltigförklarats av tribunalen med avseende på Hansolkoncernen (Hansol Paper Co. Ltd. och Hansol Artone Paper Co. Ltd.).

Följaktligen bör den antidumpningstull som betalats i enlighet med kommissionens genomförandeförordning (EU) 2017/763 om införande av en slutgiltig antidumpningstull och om slutgiltigt uttag av preliminär tull på import av visst lätt termopapper med ursprung i Republiken Korea och som tillverkas av Hansolkoncernen (Hansol Paper Co. Ltd. och Hansol Artone Paper Co. Ltd.) inte återbetalas eller efterges innan resultat av denna undersökning är känt.

11.   Offentliggörande

Alla berörda parter som registrerats som sådana i samband med den undersökning som ledde till antagandet av den omtvistade förordningen kommer i god tid att underrättas om de viktigaste omständigheter och överväganden på grundval av vilka kommissionen avser att genomföra den ovannämnda domen och kommer att ges tillfälle att lämna sina synpunkter innan ett slutligt beslut fattas.

---

(1)  ECLI:EU:T:2020:139.

(2)  EUT L 114, 3.5.2017, s. 3.

(3)  EUT L 176, 30.6.2016, s. 21.

(4)  ECLI:EU:T:2022:370.

(5)  De förenade målen 97, 193, 99 och 215/86, Asteris AE m.fl. och Grekland mot kommissionen, REG 1988, s. 2181, punkterna 27 och 28, och mål T-440/20, Jindal Saw mot kommissionen, EU:T:2022:318.

(6)  Mål C-415/96, Spanien mot kommissionen, REG 1998, s. I-6993, punkt 31; mål C-458/98, P Industrie des Poudres Sphériques mot rådet, REG 2000, s. I-8147, punkterna 80 till 85; mål T-301/01, Alitalia mot kommissionen, REG 2008, s. II-1753, punkterna 99 och 142; de förenade målen T-267/08 och T-279/08, Région Nord-Pas-de-Calais mot kommissionen, REU 2011, s. II-0000, punkt 83.

(7)  Mål C-415/96, Spanien mot kommissionen, REG 1998, s. I-6993, punkt 31; mål C-458/98, P Industrie des Poudres Sphériques mot rådet, REG 2000, s. I-8147, punkterna 80 till 85.

(8)  Ett dokument märkt ”Sensitive” är ett konfidentiellt dokument i enlighet med artikel 19 i grundförordningen och artikel 6 i WTO-avtalet om tillämpning av artikel VI i allmänna tull- och handelsavtalet Gatt 1994 (antidumpningsavtalet). Det är även skyddat i enlighet med artikel 4 i Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1049/2001 (EGT L 145, 31.5.2001, s. 43).

(9)  Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2018/1725 av den 23 oktober 2018 om skydd för fysiska personer med avseende på behandling av personuppgifter som utförs av unionens institutioner, organ och byråer och om det fria flödet av sådana uppgifter samt om upphävande av förordning (EG) nr 45/2001 och beslut nr 1247/2002/EG (EUT L 295, 21.11.2018, s. 39).

---

FÖRFARANDEN FÖR GENOMFÖRANDE AV KONKURRENSPOLITIKEN

Europeiska kommissionen

| 30.6.2022 | SV | Europeiska unionens officiella tidning | C 248/156 |
| --- | --- | --- | --- |

30.6.2022

SV

Europeiska unionens officiella tidning

C 248/156

---

Förhandsanmälan av en koncentration

(Ärende M.10778 – TA ASSOCIATES / CLEARLAKE / KOFAX)

Ärendet kan komma att handläggas enligt ett förenklat förfarande

(Text av betydelse för EES)

(2022/C 248/13)

1.

Denna anmälan berör följande företag:

| — | TA Associates Management L.P. (TA Associates, Förenta staterna). |
| --- | --- |

—

TA Associates Management L.P. (TA Associates, Förenta staterna).

| — | Clearlake Capital Group, L.P. (Clearlake, Förenta staterna). |
| --- | --- |

—

Clearlake Capital Group, L.P. (Clearlake, Förenta staterna).

| — | Kofax Parent Limited (Kofax eller målföretaget, Förenta staterna) ytterst kontrollerat av Thoma Bravo, L.P. (Förenta staterna). |
| --- | --- |

—

Kofax Parent Limited (Kofax eller målföretaget, Förenta staterna) ytterst kontrollerat av Thoma Bravo, L.P. (Förenta staterna).

TA Associates och Clearlake förvärvar, på det sätt som avses i artikel 3.1 b och 3.4 i koncentrationsförordningen, gemensam kontroll över Kofax.

Koncentrationen genomförs genom förvärv av aktier.

2.

| — | TA Associates: ett riskkapitalbolag, verksamt inom tjänster till företag och konsumenter, finansiella tjänster, hälso- och sjukvård och teknik. |
| --- | --- |

—

TA Associates: ett riskkapitalbolag, verksamt inom tjänster till företag och konsumenter, finansiella tjänster, hälso- och sjukvård och teknik.

| — | Clearlake: ett privat investeringsföretag, verksamt inom programvaru- och teknikbaserade tjänster, energi och industri, livsmedel och konsumentprodukter. |
| --- | --- |

—

Clearlake: ett privat investeringsföretag, verksamt inom programvaru- och teknikbaserade tjänster, energi och industri, livsmedel och konsumentprodukter.

| — | Kofax: en leverantör av intelligent automatiseringsprogramvara för digital omvandling av arbetsflöden för att automatisera och förbättra företagsarbetsflödena genom förenklad hantering av data och handlingar. |
| --- | --- |

—

Kofax: en leverantör av intelligent automatiseringsprogramvara för digital omvandling av arbetsflöden för att automatisera och förbättra företagsarbetsflödena genom förenklad hantering av data och handlingar.

3.

Det bör noteras att detta ärende kan komma att handläggas enligt ett förenklat förfarande, i enlighet med kommissionens tillkännagivande om ett förenklat förfarande för handläggning av vissa koncentrationer enligt rådets förordning (EG) nr 139/2004 (2).

4.

Synpunkterna ska ha kommit in till kommissionen senast tio dagar efter detta offentliggörande. Följande referens bör alltid anges:

M.10778 – TA ASSOCIATES / CLEARLAKE / KOFAX

Synpunkterna kan sändas till kommissionen per e-post, per fax eller per post. Använd följande kontaktuppgifter:

E-post: COMP-MERGER-REGISTRY@ec.europa.eu

Fax +32 22964301

Post:

| European Commission |
| --- |
| Directorate-General for Competition |
| Merger Registry |
| 1049 Bruxelles/Brussel |
| BELGIQUE/BELGIË |

European Commission

Directorate-General for Competition

Merger Registry

1049 Bruxelles/Brussel

BELGIQUE/BELGIË

---

(1)  EUT L 24, 29.1.2004, s. 1 (koncentrationsförordningen).

1

koncentrationsförordningen

(2)  EUT C 366, 14.12.2013, s. 5.

2

---