# Den Europæiske Unions C 266/11.

| | ISSN 1977-0871 |
| --- | --- |
| Den Europæiske Unions
  Tidende | C 266 |
| | |
| Dansk udgave | Meddelelser og oplysninger | 65. årgang11. juli 2022 |

ISSN 1977-0871

Den Europæiske Unions

Tidende

C 266

Dansk udgave

Meddelelser og oplysninger

65. årgang11. juli 2022

---

| Indhold | Side |
| --- | --- |
| | IV   Oplysninger |
| | OPLYSNINGER FRA DEN EUROPÆISKE UNIONS INSTITUTIONER, ORGANER, KONTORER OG AGENTURER |
| | Den Europæiske Unions Domstol |
| 2022/C 266/01 | Den Europæiske Unions Domstols seneste offentliggørelser i Den Europæiske Unions Tidende | 1 |

Indhold

Side

IV   Oplysninger

OPLYSNINGER FRA DEN EUROPÆISKE UNIONS INSTITUTIONER, ORGANER, KONTORER OG AGENTURER

Den Europæiske Unions Domstol

2022/C 266/01

Den Europæiske Unions Domstols seneste offentliggørelser i Den Europæiske Unions Tidende

Den Europæiske Unions Tidende

1

---

| | V   Øvrige meddelelser |
| --- | --- |
| | RETSLIGE PROCEDURER |
| | Domstolen |
| 2022/C 266/02 | Sag C-600/19: Domstolens dom (Store Afdeling) af 17. maj 2022 (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Audiencia Provincial de Zaragoza — Spanien) MA mod Ibercaja Banco, SA (Præjudiciel forelæggelse – direktiv 93/13/EØF – urimelige kontraktvilkår i forbrugeraftaler – ækvivalensprincippet – effektivitetsprincippet – sag om realisering af pant i fast ejendom – urimelig karakter af låneaftalens vilkår om den nominelle morarentesats og vilkår om førtidig forfald – retskraft og præklusion – fortabelse af muligheden for en ret at påberåbe sig, at kontraktvilkår er urimelige – nationale retters ex officio-prøvelse) | 2 |
| 2022/C 266/03 | Forenede sager C-693/19 og C-831/19: Domstolens dom (Store Afdeling) af 17. maj 2022 — SPV Project 1503 Srl, Dobank SpA mod YB (C-693/19), Banco di Desio e della Brianza SpA mod YB (C-693/19) og Banco di Desio e della Brianza SpA m.fl. mod YX og ZW (C-831/19) (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Tribunale di Milano — Italien) (Præjudiciel forelæggelse – direktiv 93/13/EØF – urimelige kontraktvilkår i forbrugeraftaler – ækvivalensprincippet – effektivitetsprincippet – betalingspåkravsprocedurer og udlægsprocedurer hos tredjemand – retskraften omfatter implicit gyldigheden af vilkår i fuldbyrdelsesgrundlaget – en fuldbyrdende rets beføjelse til ex officio at undersøge, om et kontraktvilkår eventuelt er urimeligt) | 3 |
| 2022/C 266/04 | Sag C-725/19: Domstolens dom (Store Afdeling) af 17. maj 2022 — IO mod Impuls Leasing România IFN SA (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Judecătoria Sector 2 Bucureşti — Rumænien) (Præjudiciel forelæggelse – direktiv 93/13/EØF – urimelige kontraktvilkår i forbrugeraftaler – ækvivalensprincippet – effektivitetsprincippet – procedure om tvangsfuldbyrdelse af en leasingaftale, der kan udgøre fuldbyrdelsesgrundlaget – indsigelse mod fuldbyrdelsen – national lovgivning, som ikke giver den ret, der træffer afgørelse om denne indsigelse, mulighed for at undersøge, om kontraktvilkårene i et fuldbyrdelsesgrundlag er urimelige – en fuldbyrdende rets beføjelse til af egen drift at undersøge, om et kontraktvilkår eventuelt er urimeligt – mulighed for et almindeligt søgsmål, som gør det muligt at foretage en efterprøvelse af, om de nævnte vilkår er urimelige – krav om sikkerhedsstillelse for at udsætte fuldbyrdelsesproceduren) | 4 |
| 2022/C 266/05 | Sag C-869/19: Domstolens dom (Store Afdeling) af 17. maj 2022 — L mod Unicaja Banco SA, tidligere Banco de Caja España de Inversiones, Salamanca y Soria, S.A.U. (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Tribunal Supremo — Spanien) (Præjudiciel forelæggelse – direktiv 93/13/EØF – urimelige kontraktvilkår i forbrugeraftaler – ækvivalensprincippet – effektivitetsprincippet – aftale om lån med pant i fast ejendom – urimelig karakter af gulvklausulen i denne aftale – nationale regler om proceduren for iværksættelse af appel – tidsmæssig begrænsning af virkningerne af ugyldighedserklæring af et urimeligt vilkår – tilbagebetaling – den nationale appelrets beføjelse til at foretage prøvelse ex officio) | 4 |
| 2022/C 266/06 | Sag C-466/20: Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 19. maj 2022 — HEITEC AG mod HEITECH Promotion GmbH og RW (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Bundesgerichtshof — Tyskland) (Præjudiciel forelæggelse – varemærker – direktiv 2008/95/EF – artikel 9 – forordning (EF) nr. 207/2009 – artikel 54, 110 og 111 – rettighedsfortabelse på grund af passivitet – begrebet passivitet – afbrydelse af forældelsesfristen – opfordring til ophør af brug – dato for afbrydelse af forældelsesfristen i tilfælde af anlæggelse af et søgsmål – virkning af forældelsen – krav om skadeserstatning, oplysninger og destruktion af varer) | 5 |
| 2022/C 266/07 | Sag C-569/20: Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 19. maj 2022 — straffesag mod IR (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Spetsializiran nakazatelen sad — Bulgarien) (Præjudiciel forelæggelse – retligt samarbejde i straffesager – direktiv (EU) 2016/343 – artikel 8 – retten til at være til stede under retssagen – underretning om retssagen – ikke muligt at finde den tiltalte, selv om de kompetente myndigheder har gjort en rimelig indsats – mulighed for udeblivelsessag og udeblivelsesdom – artikel 9 – retten til en ny retssag eller til et andet retsmiddel, som giver mulighed for en fornyet prøvelse af sagens realitet) | 6 |
| 2022/C 266/08 | Sag C-33/21: Domstolens dom (Syvende Afdeling) af 19. maj 2022 — Istituto nazionale per l’assicurazione contro gli infortuni sul lavoro (INAIL) og Istituto nazionale della previdenza sociale (INPS) mod Ryanair DAC (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Corte suprema di cassazione — Italien) (Præjudiciel forelæggelse – vandrende arbejdstagere – social sikring – lovgivning, der finder anvendelse – forordning (EØF) nr. 1408/71 – artikel 14, stk. 2, litra a), nr. i) og ii) – forordning (EF) nr. 883/2004 – artikel 11, stk. 5 – artikel 13, stk. 1, litra a) og b) – begrebet hjemmebase – kabinepersonale – arbejdstagere, der har lønnet beskæftigelse på to eller flere medlemsstaters område – tilknytningskriterier) | 7 |
| 2022/C 266/09 | Sag C-85/21: Domstolens kendelse (Niende Afdeling) af 15. marts 2022 — WY mod Steiermärkische Landesregierung (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Landesverwaltungsgericht Steiermark — Østrig) (Præjudiciel forelæggelse – artikel 53, stk. 2, i Domstolens procesreglement – unionsborgerskab – artikel 20 TEUF og 21 TEUF – anvendelsesområde – automatisk fortabelse af statsborgerskab i en medlemsstat før denne stats tiltrædelse af Unionen – åbenbart, at Domstolen ikke har kompetence) | 7 |
| 2022/C 266/10 | Sag C-724/21: Domstolens kendelse (Ottende Afdeling) af 16. maj 2022 — RV (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Landgericht Köln — Tyskland) (Præjudiciel forelæggelse – artikel 99 i Domstolens procesreglement – unionsborgerskab – artikel 21 TEUF – retten til at færdes og opholde sig frit på medlemsstaternes område – kriminalisering, der specifikt vedrører international bortførelse af mindreårige – restriktion – beskyttelse af børn – proportionalitet) | 8 |
| 2022/C 266/11 | Sag C-211/22: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunal da Relação de Lisboa (Portugal) den 17. marts 2022 — Super Bock Bebidas, S.A., AN og BQ mod Autoridade da Concorrência | 8 |
| 2022/C 266/12 | Sag C-213/22: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Supremo Tribunal Administrativo (Portugal) den 22. marts 2022 — Instituto de Financiamento da Agricultura e Pescas, IP mod CS | 10 |
| 2022/C 266/13 | Sag C-219/22: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Rayongericht Nessebar (Bulgarien) den 28. marts 2022 — Straffesag mod QS | 11 |
| 2022/C 266/14 | Sag C-238/22: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Landgericht Frankfurt am Main (Tyskland) den 5. april 2022 — FW mod LATAM Airlines Group SA | 11 |
| 2022/C 266/15 | Sag C-250/22: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Corte suprema di cassazione (Italien) den 11. april 2022 — Konkursboet Villa di Campo Srl mod Agenzia delle Entrate | 12 |
| 2022/C 266/16 | Sag C-255/22 P: Appel iværksat den 8. april 2022 af Polskie Górnictwo Naftowe i Gazownictwo S.A. til prøvelse af dom afsagt af Retten den 2. februar 2022 i sag T-616/18, Polskie Górnictwo Naftowe i Gazownictwo mod Kommissionen | 13 |
| 2022/C 266/17 | Sag C-257/22: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Krajský soud v Brně (Den Tjekkiske Republik) den 14. april 2022 — CD mod Ministerstvo vnitra České republiky, Odbor azylové a migrační politiky | 14 |
| 2022/C 266/18 | Sag C-270/22: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunale ordinario di Ravenna (Italien) den 22. april 2022 — G.D., A.R. og C.M. mod Ministero dell’Istruzione og Istituto nazionale della previdenza sociale (INPS) | 14 |
| 2022/C 266/19 | Sag C-276/22: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Corte suprema di cassazione (Italien) den 22. april 2022 — Edil Work 2 S.r.l. og S.T. S.r.l. mod STE S.a.r.l. | 16 |
| 2022/C 266/20 | Sag C-289/22: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Fővárosi Törvényszék (Ungarn) den 3. maj 2022 — A.T.S. 2003 Vagyonvédelmi és Szolgáltató Zrt. (under likvidation) mod Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága | 16 |
| 2022/C 266/21 | Sag C-292/22: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Administrativen sad Varna (Bulgarien) den 4. maj 2022 — Teritorialna direktsia Mitnitsa -Varna mod NOVA TARGOVSKA KOMPANIA 2004 AD | 17 |
| | Retten |
| 2022/C 266/22 | Sag T-913/16: Rettens dom af 11. maj 2022 — Fininvest og Berlusconi mod ECB (Økonomisk og monetær politik – tilsyn med kreditinstitutter – specifikke tilsynsopgaver, der overdrages til ECB – vurdering af erhvervelser af kvalificerede kapitalandele – indsigelse mod erhvervelsen af en kvalificeret kapitalandel – ikke-tilbagevirkende kraft – retskraft – anvendelse af nationale gennemførelsesbestemmelser – ret til forsvar – ret til aktindsigt – ret til at blive hørt – nyt anbringende – EU-rettens forrang – ret til effektiv domstolsbeskyttelse) | 19 |
| 2022/C 266/23 | Sagerne T-30/19 og T-72/19: Rettens dom af 4. maj 2022 — CRIA og CCCMC mod Kommissionen (Dumping – tilskud – importen af visse dæk, nye eller regummierede, af gummi, af den art, der anvendes til busser og lastbiler, med belastningsevne over 121, med oprindelse i Folkerepublikken Kina – endelig antidumpingtold – endelig udligningstold – annullationssøgsmål – søgsmålskompetence – umiddelbart berørt – individuelt berørt – regelfastsættende retsakt, der ikke omfatter gennemførelsesforanstaltninger – retlig interesse i søgsmål – skade på erhvervsgrenen i Unionen – objektiv undersøgelse – årsagssammenhæng – beregning af prisunderbud og skadesmargenen – rimelig prissammenligning – beregnet importpris – salgspriserne til de første uafhængige kunder – forskel i handelsleddet – komplekse økonomiske vurderinger – intensiteten af domstolsprøvelsen – skadesindikatorer – vægtning af oplysninger – adgang til ikke-fortrolige oplysninger i undersøgelserne – ret til forsvar) | 20 |
| 2022/C 266/24 | Sag T-718/20: Rettens dom af 4. maj 2022 — Wizz Air Hungary mod Kommission (TAROM, redningsstøtte til TAROM) (Statsstøtte – lufttransport – støtteforanstaltning truffet af Rumænien – redningsstøtte til TAROM – afgørelse om ikke at gøre indsigelse – annullationssøgsmål – status som interesseret part – beskyttelse af proceduremæssige rettigheder – formaliteten – rammebestemmelser for støtte til redning og omstrukturering af kriseramte ikke-finansielle virksomheder – foranstaltning, der sigter mod at forhindre sociale problemer eller afhjælpe markedssvigt – princippet om engangsstøtte – virkning af tidligere støtte ydet inden Rumæniens tiltrædelse af Unionen – alvorlige vanskeligheder – begrundelsespligt) | 22 |
| 2022/C 266/25 | Sag T-93/21: Rettens dom af 11. maj 2022 — Creaticon mod EUIPO — Paul Hartmann (SK SKINTEGRA THE RARE MOLECULE) (EU-varemærker – indsigelsessag – international registrering, hvor Den Europæiske Union er designeret – EU-figurmærket SK SKINTEGRA THE RARE MOLECULE – det ældre nationale ordmærke SKINTEGRITY – relativ registreringshindring – risiko for forveksling – artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 207/2009 [nu artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EU) 2017/1001]) | 22 |
| 2022/C 266/26 | Sag T-261/21: Rettens dom af 4. maj 2022 — Sturz mod EUIPO — Clatronic International (STEAKER) [EU-varemærker – ugyldighedssag – EU-ordmærket STEAKER – absolutte registreringshindringer – beskrivende karakter – artikel 7, stk. 1, litra, c), i forordning (EF) nr. 207/2009 [nu artikel 7, stk. 1, litra c), i forordning (EU) 2017/1001] – mangel på fornødent særpræg – artikel 52, stk. 1, litra a), i forordning nr. 207/2009 [nu artikel 59, stk. 1, litra a), i forordning 2017/1001] – ret til kontradiktion – artikel 94, stk. 1, i forordning 2017/1001] | 23 |
| 2022/C 266/27 | Sag T-436/21: Rettens dom af 27. april 2022 — Veen mod Europol (Ansvar uden for kontraktforhold – samarbejde mellem medlemsstaternes politimyndigheder og andre retshåndhævende myndigheder – bekæmpelse af kriminalitet – videregivelse af oplysninger fra Europol til en medlemsstat – angivelig ulovlig behandling af oplysninger – forordning (EU) 2016/794 – artikel 50, stk. 1 – ikke-økonomisk skade) | 24 |
| 2022/C 266/28 | Sag T-619/21: Rettens dom af 4. maj 2022 — PricewaterhouseCoopers Belastingadviseurs mod EUIPO — Haufe-Lexware (TAXMARC) (EU-varemærker – indsigelsessag – ansøgning om EU-ordmærket TAXMARC – det ældre EU-figurmærke TAXMAN – suspension af sagsbehandlingen – artikel 71, stk. 1, i Kommissionens delegerede forordning (EU) 2018/625) | 24 |
| 2022/C 266/29 | Forenede sager T-710/21, T-722/21 og T-723/21: Rettens dom af 27. april 2022 — Roos m.fl. mod Parlamentet (Folkesundhed – krav om at fremvise et gyldigt digitalt covid-19-certifikat fra Unionen for at få adgang til Parlamentets bygninger – hjemmel – medlemmernes frihed og uafhængighed – pligt til at sikre sundheden hos de ansatte i Unionens tjeneste – parlamentarisk immunitet – behandling af personoplysninger – ret til respekt for privatlivet – ret til respekt for den fysiske integritet – ret til sikkerhed – ligebehandling – proportionalitet) | 25 |
| 2022/C 266/30 | Sag T-154/21: Rettens kendelse af 6. april 2022 — Saure mod Kommissionen (Annullationssøgsmål – aktindsigt – forordning (EF) nr. 1049/2001 – genfremsat begæring fremsat for tidligt – artikel 7 i forordning nr. 1049/2001 – ingen anfægtelig retsakt – udtrykkeligt afslag på aktindsigt – tilpasning af stævningen – åbenbart afvisningsgrundlag) | 26 |
| 2022/C 266/31 | Sag T-282/21: Rettens kendelse af 7. april 2022 — SS og ST mod Frontex (Passivitetssøgsmål – asylret – opfordring til at handle – Frontex’ holdning – afvisning) | 26 |
| 2022/C 266/32 | Sag T-336/21: Rettens kendelse af 7. april 2022 — Mendus mod EUIPO (CENSOR.NET) (EU-varemærker – tilbagekaldelse af den anfægtede afgørelse – bortfald af tvistens genstand – ufornødent at træffe afgørelse) | 27 |
| 2022/C 266/33 | Sag T-364/21: Rettens kendelse af 7. april 2022 — Essity Hygiene and Health mod EUIPO (Gengivelse af et blad) (EU-varemærker – tilbagekaldelse af den anfægtede beslutning – bortfald af tvistens genstand – ufornødent at træffe afgørelse) | 27 |
| 2022/C 266/34 | Sag T-375/21: Rettens kendelse af 6. april 2022 — Leinfelder Uhren München mod EUIPO — Schafft (Gengivelse af en geometrisk figur) (EU-varemærker – fortabelsessag – tilbagetagelse af begæringen om fortabelse – ufornødent at træffe afgørelse) | 28 |
| 2022/C 266/35 | Sag T-645/21: Rettens kendelse af 7. april 2022 — Bloom mod Parlamentet og Rådet (Annullationssøgsmål – fælles fiskeripolitik – forordning (EU) 2021/1139 – Den Europæiske Hav-, Fiskeri- og Akvakulturfond – økonomisk støtte indrømmet til delt forvaltning med medlemsstaterne – ikkestøtteberettigede operationer eller udgifter – undtagelser til manglende støtteberettigelse – forening, der beskytter havmiljøet – lovgivningsmæssig retsakt – ikke individuelt berørt – ikke umiddelbart berørt – ret til en effektiv domstolsbeskyttelse – afvisning) | 28 |
| 2022/C 266/36 | Sag T-59/22 R: Kendelse afsagt af Rettens præsident den 13. maj 2022 — Conserve Italia og Conserves France mod Kommissionen (Særlige rettergangsformer – konkurrence – karteller – det europæiske marked for grøntsagskonserves – afgørelse, hvorved der pålægges en bøde – anmodning om udsættelse af gennemførelsen – ingen uopsættelighed) | 29 |
| 2022/C 266/37 | Sag T-101/22 R: Kendelse afsagt af Rettens præsident den 18. maj 2022 — OG m.fl. mod Kommissionen (Særlige rettergangsformer – forordning (EU) 2021/953 – delegeret forordning (EU) 2021/2288 – EU’s digitale covidcertifikat – anmodning om udsættelse af gennemførelse – ingen uopsættelighed) | 30 |
| 2022/C 266/38 | Sag T-211/22: Sag anlagt den 21. april 2022 — Grækenland mod Kommissionen | 30 |
| 2022/C 266/39 | Sag T-308/22: Sag anlagt den 25. maj 2022 — celotec mod EUIPO– Decotec Printing (DECOTEC) | 31 |
| 2022/C 266/40 | Sag T-313/22: Sag anlagt den 25. maj 2022 — Abramovich mod Rådet | 32 |

V   Øvrige meddelelser

RETSLIGE PROCEDURER

Domstolen

2022/C 266/02

Sag C-600/19: Domstolens dom (Store Afdeling) af 17. maj 2022 (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Audiencia Provincial de Zaragoza — Spanien) MA mod Ibercaja Banco, SA (Præjudiciel forelæggelse – direktiv 93/13/EØF – urimelige kontraktvilkår i forbrugeraftaler – ækvivalensprincippet – effektivitetsprincippet – sag om realisering af pant i fast ejendom – urimelig karakter af låneaftalens vilkår om den nominelle morarentesats og vilkår om førtidig forfald – retskraft og præklusion – fortabelse af muligheden for en ret at påberåbe sig, at kontraktvilkår er urimelige – nationale retters ex officio-prøvelse)

2

2022/C 266/03

Forenede sager C-693/19 og C-831/19: Domstolens dom (Store Afdeling) af 17. maj 2022 — SPV Project 1503 Srl, Dobank SpA mod YB (C-693/19), Banco di Desio e della Brianza SpA mod YB (C-693/19) og Banco di Desio e della Brianza SpA m.fl. mod YX og ZW (C-831/19) (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Tribunale di Milano — Italien) (Præjudiciel forelæggelse – direktiv 93/13/EØF – urimelige kontraktvilkår i forbrugeraftaler – ækvivalensprincippet – effektivitetsprincippet – betalingspåkravsprocedurer og udlægsprocedurer hos tredjemand – retskraften omfatter implicit gyldigheden af vilkår i fuldbyrdelsesgrundlaget – en fuldbyrdende rets beføjelse til ex officio at undersøge, om et kontraktvilkår eventuelt er urimeligt)

3

2022/C 266/04

Sag C-725/19: Domstolens dom (Store Afdeling) af 17. maj 2022 — IO mod Impuls Leasing România IFN SA (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Judecătoria Sector 2 Bucureşti — Rumænien) (Præjudiciel forelæggelse – direktiv 93/13/EØF – urimelige kontraktvilkår i forbrugeraftaler – ækvivalensprincippet – effektivitetsprincippet – procedure om tvangsfuldbyrdelse af en leasingaftale, der kan udgøre fuldbyrdelsesgrundlaget – indsigelse mod fuldbyrdelsen – national lovgivning, som ikke giver den ret, der træffer afgørelse om denne indsigelse, mulighed for at undersøge, om kontraktvilkårene i et fuldbyrdelsesgrundlag er urimelige – en fuldbyrdende rets beføjelse til af egen drift at undersøge, om et kontraktvilkår eventuelt er urimeligt – mulighed for et almindeligt søgsmål, som gør det muligt at foretage en efterprøvelse af, om de nævnte vilkår er urimelige – krav om sikkerhedsstillelse for at udsætte fuldbyrdelsesproceduren)

4

2022/C 266/05

Sag C-869/19: Domstolens dom (Store Afdeling) af 17. maj 2022 — L mod Unicaja Banco SA, tidligere Banco de Caja España de Inversiones, Salamanca y Soria, S.A.U. (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Tribunal Supremo — Spanien) (Præjudiciel forelæggelse – direktiv 93/13/EØF – urimelige kontraktvilkår i forbrugeraftaler – ækvivalensprincippet – effektivitetsprincippet – aftale om lån med pant i fast ejendom – urimelig karakter af gulvklausulen i denne aftale – nationale regler om proceduren for iværksættelse af appel – tidsmæssig begrænsning af virkningerne af ugyldighedserklæring af et urimeligt vilkår – tilbagebetaling – den nationale appelrets beføjelse til at foretage prøvelse ex officio)

4

2022/C 266/06

Sag C-466/20: Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 19. maj 2022 — HEITEC AG mod HEITECH Promotion GmbH og RW (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Bundesgerichtshof — Tyskland) (Præjudiciel forelæggelse – varemærker – direktiv 2008/95/EF – artikel 9 – forordning (EF) nr. 207/2009 – artikel 54, 110 og 111 – rettighedsfortabelse på grund af passivitet – begrebet passivitet – afbrydelse af forældelsesfristen – opfordring til ophør af brug – dato for afbrydelse af forældelsesfristen i tilfælde af anlæggelse af et søgsmål – virkning af forældelsen – krav om skadeserstatning, oplysninger og destruktion af varer)

5

2022/C 266/07

Sag C-569/20: Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 19. maj 2022 — straffesag mod IR (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Spetsializiran nakazatelen sad — Bulgarien) (Præjudiciel forelæggelse – retligt samarbejde i straffesager – direktiv (EU) 2016/343 – artikel 8 – retten til at være til stede under retssagen – underretning om retssagen – ikke muligt at finde den tiltalte, selv om de kompetente myndigheder har gjort en rimelig indsats – mulighed for udeblivelsessag og udeblivelsesdom – artikel 9 – retten til en ny retssag eller til et andet retsmiddel, som giver mulighed for en fornyet prøvelse af sagens realitet)

6

2022/C 266/08

Sag C-33/21: Domstolens dom (Syvende Afdeling) af 19. maj 2022 — Istituto nazionale per l’assicurazione contro gli infortuni sul lavoro (INAIL) og Istituto nazionale della previdenza sociale (INPS) mod Ryanair DAC (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Corte suprema di cassazione — Italien) (Præjudiciel forelæggelse – vandrende arbejdstagere – social sikring – lovgivning, der finder anvendelse – forordning (EØF) nr. 1408/71 – artikel 14, stk. 2, litra a), nr. i) og ii) – forordning (EF) nr. 883/2004 – artikel 11, stk. 5 – artikel 13, stk. 1, litra a) og b) – begrebet hjemmebase – kabinepersonale – arbejdstagere, der har lønnet beskæftigelse på to eller flere medlemsstaters område – tilknytningskriterier)

7

2022/C 266/09

Sag C-85/21: Domstolens kendelse (Niende Afdeling) af 15. marts 2022 — WY mod Steiermärkische Landesregierung (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Landesverwaltungsgericht Steiermark — Østrig) (Præjudiciel forelæggelse – artikel 53, stk. 2, i Domstolens procesreglement – unionsborgerskab – artikel 20 TEUF og 21 TEUF – anvendelsesområde – automatisk fortabelse af statsborgerskab i en medlemsstat før denne stats tiltrædelse af Unionen – åbenbart, at Domstolen ikke har kompetence)

7

2022/C 266/10

Sag C-724/21: Domstolens kendelse (Ottende Afdeling) af 16. maj 2022 — RV (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Landgericht Köln — Tyskland) (Præjudiciel forelæggelse – artikel 99 i Domstolens procesreglement – unionsborgerskab – artikel 21 TEUF – retten til at færdes og opholde sig frit på medlemsstaternes område – kriminalisering, der specifikt vedrører international bortførelse af mindreårige – restriktion – beskyttelse af børn – proportionalitet)

8

2022/C 266/11

Sag C-211/22: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunal da Relação de Lisboa (Portugal) den 17. marts 2022 — Super Bock Bebidas, S.A., AN og BQ mod Autoridade da Concorrência

8

2022/C 266/12

Sag C-213/22: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Supremo Tribunal Administrativo (Portugal) den 22. marts 2022 — Instituto de Financiamento da Agricultura e Pescas, IP mod CS

10

2022/C 266/13

Sag C-219/22: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Rayongericht Nessebar (Bulgarien) den 28. marts 2022 — Straffesag mod QS

11

2022/C 266/14

Sag C-238/22: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Landgericht Frankfurt am Main (Tyskland) den 5. april 2022 — FW mod LATAM Airlines Group SA

11

2022/C 266/15

Sag C-250/22: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Corte suprema di cassazione (Italien) den 11. april 2022 — Konkursboet Villa di Campo Srl mod Agenzia delle Entrate

12

2022/C 266/16

Sag C-255/22 P: Appel iværksat den 8. april 2022 af Polskie Górnictwo Naftowe i Gazownictwo S.A. til prøvelse af dom afsagt af Retten den 2. februar 2022 i sag T-616/18, Polskie Górnictwo Naftowe i Gazownictwo mod Kommissionen

13

2022/C 266/17

Sag C-257/22: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Krajský soud v Brně (Den Tjekkiske Republik) den 14. april 2022 — CD mod Ministerstvo vnitra České republiky, Odbor azylové a migrační politiky

14

2022/C 266/18

Sag C-270/22: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunale ordinario di Ravenna (Italien) den 22. april 2022 — G.D., A.R. og C.M. mod Ministero dell’Istruzione og Istituto nazionale della previdenza sociale (INPS)

14

2022/C 266/19

Sag C-276/22: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Corte suprema di cassazione (Italien) den 22. april 2022 — Edil Work 2 S.r.l. og S.T. S.r.l. mod STE S.a.r.l.

16

2022/C 266/20

Sag C-289/22: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Fővárosi Törvényszék (Ungarn) den 3. maj 2022 — A.T.S. 2003 Vagyonvédelmi és Szolgáltató Zrt. (under likvidation) mod Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága

16

2022/C 266/21

Sag C-292/22: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Administrativen sad Varna (Bulgarien) den 4. maj 2022 — Teritorialna direktsia Mitnitsa -Varna mod NOVA TARGOVSKA KOMPANIA 2004 AD

17

Retten

2022/C 266/22

Sag T-913/16: Rettens dom af 11. maj 2022 — Fininvest og Berlusconi mod ECB (Økonomisk og monetær politik – tilsyn med kreditinstitutter – specifikke tilsynsopgaver, der overdrages til ECB – vurdering af erhvervelser af kvalificerede kapitalandele – indsigelse mod erhvervelsen af en kvalificeret kapitalandel – ikke-tilbagevirkende kraft – retskraft – anvendelse af nationale gennemførelsesbestemmelser – ret til forsvar – ret til aktindsigt – ret til at blive hørt – nyt anbringende – EU-rettens forrang – ret til effektiv domstolsbeskyttelse)

19

2022/C 266/23

Sagerne T-30/19 og T-72/19: Rettens dom af 4. maj 2022 — CRIA og CCCMC mod Kommissionen (Dumping – tilskud – importen af visse dæk, nye eller regummierede, af gummi, af den art, der anvendes til busser og lastbiler, med belastningsevne over 121, med oprindelse i Folkerepublikken Kina – endelig antidumpingtold – endelig udligningstold – annullationssøgsmål – søgsmålskompetence – umiddelbart berørt – individuelt berørt – regelfastsættende retsakt, der ikke omfatter gennemførelsesforanstaltninger – retlig interesse i søgsmål – skade på erhvervsgrenen i Unionen – objektiv undersøgelse – årsagssammenhæng – beregning af prisunderbud og skadesmargenen – rimelig prissammenligning – beregnet importpris – salgspriserne til de første uafhængige kunder – forskel i handelsleddet – komplekse økonomiske vurderinger – intensiteten af domstolsprøvelsen – skadesindikatorer – vægtning af oplysninger – adgang til ikke-fortrolige oplysninger i undersøgelserne – ret til forsvar)

20

2022/C 266/24

Sag T-718/20: Rettens dom af 4. maj 2022 — Wizz Air Hungary mod Kommission (TAROM, redningsstøtte til TAROM) (Statsstøtte – lufttransport – støtteforanstaltning truffet af Rumænien – redningsstøtte til TAROM – afgørelse om ikke at gøre indsigelse – annullationssøgsmål – status som interesseret part – beskyttelse af proceduremæssige rettigheder – formaliteten – rammebestemmelser for støtte til redning og omstrukturering af kriseramte ikke-finansielle virksomheder – foranstaltning, der sigter mod at forhindre sociale problemer eller afhjælpe markedssvigt – princippet om engangsstøtte – virkning af tidligere støtte ydet inden Rumæniens tiltrædelse af Unionen – alvorlige vanskeligheder – begrundelsespligt)

22

2022/C 266/25

Sag T-93/21: Rettens dom af 11. maj 2022 — Creaticon mod EUIPO — Paul Hartmann (SK SKINTEGRA THE RARE MOLECULE) (EU-varemærker – indsigelsessag – international registrering, hvor Den Europæiske Union er designeret – EU-figurmærket SK SKINTEGRA THE RARE MOLECULE – det ældre nationale ordmærke SKINTEGRITY – relativ registreringshindring – risiko for forveksling – artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 207/2009 [nu artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EU) 2017/1001])

22

2022/C 266/26

Sag T-261/21: Rettens dom af 4. maj 2022 — Sturz mod EUIPO — Clatronic International (STEAKER) [EU-varemærker – ugyldighedssag – EU-ordmærket STEAKER – absolutte registreringshindringer – beskrivende karakter – artikel 7, stk. 1, litra, c), i forordning (EF) nr. 207/2009 [nu artikel 7, stk. 1, litra c), i forordning (EU) 2017/1001] – mangel på fornødent særpræg – artikel 52, stk. 1, litra a), i forordning nr. 207/2009 [nu artikel 59, stk. 1, litra a), i forordning 2017/1001] – ret til kontradiktion – artikel 94, stk. 1, i forordning 2017/1001]

23

2022/C 266/27

Sag T-436/21: Rettens dom af 27. april 2022 — Veen mod Europol (Ansvar uden for kontraktforhold – samarbejde mellem medlemsstaternes politimyndigheder og andre retshåndhævende myndigheder – bekæmpelse af kriminalitet – videregivelse af oplysninger fra Europol til en medlemsstat – angivelig ulovlig behandling af oplysninger – forordning (EU) 2016/794 – artikel 50, stk. 1 – ikke-økonomisk skade)

24

2022/C 266/28

Sag T-619/21: Rettens dom af 4. maj 2022 — PricewaterhouseCoopers Belastingadviseurs mod EUIPO — Haufe-Lexware (TAXMARC) (EU-varemærker – indsigelsessag – ansøgning om EU-ordmærket TAXMARC – det ældre EU-figurmærke TAXMAN – suspension af sagsbehandlingen – artikel 71, stk. 1, i Kommissionens delegerede forordning (EU) 2018/625)

24

2022/C 266/29

Forenede sager T-710/21, T-722/21 og T-723/21: Rettens dom af 27. april 2022 — Roos m.fl. mod Parlamentet (Folkesundhed – krav om at fremvise et gyldigt digitalt covid-19-certifikat fra Unionen for at få adgang til Parlamentets bygninger – hjemmel – medlemmernes frihed og uafhængighed – pligt til at sikre sundheden hos de ansatte i Unionens tjeneste – parlamentarisk immunitet – behandling af personoplysninger – ret til respekt for privatlivet – ret til respekt for den fysiske integritet – ret til sikkerhed – ligebehandling – proportionalitet)

25

2022/C 266/30

Sag T-154/21: Rettens kendelse af 6. april 2022 — Saure mod Kommissionen (Annullationssøgsmål – aktindsigt – forordning (EF) nr. 1049/2001 – genfremsat begæring fremsat for tidligt – artikel 7 i forordning nr. 1049/2001 – ingen anfægtelig retsakt – udtrykkeligt afslag på aktindsigt – tilpasning af stævningen – åbenbart afvisningsgrundlag)

26

2022/C 266/31

Sag T-282/21: Rettens kendelse af 7. april 2022 — SS og ST mod Frontex (Passivitetssøgsmål – asylret – opfordring til at handle – Frontex’ holdning – afvisning)

26

2022/C 266/32

Sag T-336/21: Rettens kendelse af 7. april 2022 — Mendus mod EUIPO (CENSOR.NET) (EU-varemærker – tilbagekaldelse af den anfægtede afgørelse – bortfald af tvistens genstand – ufornødent at træffe afgørelse)

27

2022/C 266/33

Sag T-364/21: Rettens kendelse af 7. april 2022 — Essity Hygiene and Health mod EUIPO (Gengivelse af et blad) (EU-varemærker – tilbagekaldelse af den anfægtede beslutning – bortfald af tvistens genstand – ufornødent at træffe afgørelse)

27

2022/C 266/34

Sag T-375/21: Rettens kendelse af 6. april 2022 — Leinfelder Uhren München mod EUIPO — Schafft (Gengivelse af en geometrisk figur) (EU-varemærker – fortabelsessag – tilbagetagelse af begæringen om fortabelse – ufornødent at træffe afgørelse)

28

2022/C 266/35

Sag T-645/21: Rettens kendelse af 7. april 2022 — Bloom mod Parlamentet og Rådet (Annullationssøgsmål – fælles fiskeripolitik – forordning (EU) 2021/1139 – Den Europæiske Hav-, Fiskeri- og Akvakulturfond – økonomisk støtte indrømmet til delt forvaltning med medlemsstaterne – ikkestøtteberettigede operationer eller udgifter – undtagelser til manglende støtteberettigelse – forening, der beskytter havmiljøet – lovgivningsmæssig retsakt – ikke individuelt berørt – ikke umiddelbart berørt – ret til en effektiv domstolsbeskyttelse – afvisning)

28

2022/C 266/36

Sag T-59/22 R: Kendelse afsagt af Rettens præsident den 13. maj 2022 — Conserve Italia og Conserves France mod Kommissionen (Særlige rettergangsformer – konkurrence – karteller – det europæiske marked for grøntsagskonserves – afgørelse, hvorved der pålægges en bøde – anmodning om udsættelse af gennemførelsen – ingen uopsættelighed)

29

2022/C 266/37

Sag T-101/22 R: Kendelse afsagt af Rettens præsident den 18. maj 2022 — OG m.fl. mod Kommissionen (Særlige rettergangsformer – forordning (EU) 2021/953 – delegeret forordning (EU) 2021/2288 – EU’s digitale covidcertifikat – anmodning om udsættelse af gennemførelse – ingen uopsættelighed)

30

2022/C 266/38

Sag T-211/22: Sag anlagt den 21. april 2022 — Grækenland mod Kommissionen

30

2022/C 266/39

Sag T-308/22: Sag anlagt den 25. maj 2022 — celotec mod EUIPO– Decotec Printing (DECOTEC)

31

2022/C 266/40

Sag T-313/22: Sag anlagt den 25. maj 2022 — Abramovich mod Rådet

32

---

| DA | |
| --- | --- |

DA

---

IV Oplysninger

OPLYSNINGER FRA DEN EUROPÆISKE UNIONS INSTITUTIONER, ORGANER, KONTORER OG AGENTURER

Den Europæiske Unions Domstol

| 11.7.2022 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 266/1 |
| --- | --- | --- | --- |

11.7.2022

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 266/1

---

Den Europæiske Unions Domstols seneste offentliggørelser i Den Europæiske Unions Tidende

(2022/C 266/01)

Seneste offentliggørelse

EUT C 257 af 4.7.2022

Liste over tidligere offentliggørelser

EUT C 244 af 27.6.2022

EUT C 237 af 20.6.2022

EUT C 222 af 7.6.2022

EUT C 213 af 30.5.2022

EUT C 207 af 23.5.2022

EUT C 198 af 16.5.2022

Teksterne er tilgængelige på:

EUR-Lex: http://eur-lex.europa.eu

---

V Øvrige meddelelser

RETSLIGE PROCEDURER

Domstolen

| 11.7.2022 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 266/2 |
| --- | --- | --- | --- |

11.7.2022

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 266/2

---

Domstolens dom (Store Afdeling) af 17. maj 2022 (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Audiencia Provincial de Zaragoza — Spanien) MA mod Ibercaja Banco, SA

(Sag C-600/19) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - direktiv 93/13/EØF - urimelige kontraktvilkår i forbrugeraftaler - ækvivalensprincippet - effektivitetsprincippet - sag om realisering af pant i fast ejendom - urimelig karakter af låneaftalens vilkår om den nominelle morarentesats og vilkår om førtidig forfald - retskraft og præklusion - fortabelse af muligheden for en ret at påberåbe sig, at kontraktvilkår er urimelige - nationale retters ex officio-prøvelse)

(2022/C 266/02)

Processprog: spansk

Den forelæggende ret

Audiencia Provincial de Zaragoza

Parter i hovedsagen

Sagsøger: MA

Sagsøgt: Ibercaja Banco, SA

Procesdeltager: PO

Konklusion

| 1) | Artikel 6, stk. 1, og artikel 7, stk. 1, i Rådets direktiv 93/13/EØF af 5. april 1993 om urimelige kontraktvilkår i forbrugeraftaler skal fortolkes således, at disse bestemmelser er til hinder for en national lovgivning, der som følge af virkningen af retskraften og præklusion hverken gør det muligt for en ret ex officio at undersøge, om der foreligger urimelige kontraktvilkår i forbindelse med en sag om realisering af pant i fast ejendom, eller for forbrugeren — efter udløbet af indsigelsesfristen — at påberåbe sig den urimelige karakter af disse vilkår i denne sag eller i et efterfølgende anerkendelsessøgsmål, når de nævnte vilkårs eventuelt urimelige karakter allerede i forbindelse med indledningen af sagen om realisering af pant i fast ejendom er blevet undersøgt ex officio af retten, men hvor den retlige afgørelse, der anordner fuldbyrdelsen af pant i fast ejendom, ikke indeholder nogen begrundelse, der selv i summarisk form lader forstå, at denne undersøgelse har fundet sted, eller angiver, at rettens vurdering efter afslutningen af den nævnte undersøgelse ikke længere kan anfægtes, såfremt der ikke gøres indsigelse inden for den nævnte frist. |
| --- | --- |

1)

Artikel 6, stk. 1, og artikel 7, stk. 1, i Rådets direktiv 93/13/EØF af 5. april 1993 om urimelige kontraktvilkår i forbrugeraftaler skal fortolkes således, at disse bestemmelser er til hinder for en national lovgivning, der som følge af virkningen af retskraften og præklusion hverken gør det muligt for en ret ex officio at undersøge, om der foreligger urimelige kontraktvilkår i forbindelse med en sag om realisering af pant i fast ejendom, eller for forbrugeren — efter udløbet af indsigelsesfristen — at påberåbe sig den urimelige karakter af disse vilkår i denne sag eller i et efterfølgende anerkendelsessøgsmål, når de nævnte vilkårs eventuelt urimelige karakter allerede i forbindelse med indledningen af sagen om realisering af pant i fast ejendom er blevet undersøgt ex officio af retten, men hvor den retlige afgørelse, der anordner fuldbyrdelsen af pant i fast ejendom, ikke indeholder nogen begrundelse, der selv i summarisk form lader forstå, at denne undersøgelse har fundet sted, eller angiver, at rettens vurdering efter afslutningen af den nævnte undersøgelse ikke længere kan anfægtes, såfremt der ikke gøres indsigelse inden for den nævnte frist.

| 2) | Artikel 6, stk. 1, og artikel 7, stk. 1, i direktiv 93/13 skal fortolkes således, at disse bestemmelser ikke er til hinder for en national lovgivning, der ikke tillader en national ret — idet den handler ex officio eller efter anmodning fra forbrugeren — at undersøge, om kontraktvilkår eventuelt er urimelige, når pantet er blevet realiseret, den pantsatte ejendom solgt og ejendomsretten til ejendommen overført til tredjemand, på betingelse af, at den forbruger, hvis ejendom har været genstand for en sag om realisering af pant i fast ejendom, kan gøre sine rettigheder gældende i forbindelse med en efterfølgende sag med henblik på i henhold til dette direktiv at opnå erstatning for de finansielle følger af anvendelsen af urimelige vilkår. |
| --- | --- |

2)

Artikel 6, stk. 1, og artikel 7, stk. 1, i direktiv 93/13 skal fortolkes således, at disse bestemmelser ikke er til hinder for en national lovgivning, der ikke tillader en national ret — idet den handler ex officio eller efter anmodning fra forbrugeren — at undersøge, om kontraktvilkår eventuelt er urimelige, når pantet er blevet realiseret, den pantsatte ejendom solgt og ejendomsretten til ejendommen overført til tredjemand, på betingelse af, at den forbruger, hvis ejendom har været genstand for en sag om realisering af pant i fast ejendom, kan gøre sine rettigheder gældende i forbindelse med en efterfølgende sag med henblik på i henhold til dette direktiv at opnå erstatning for de finansielle følger af anvendelsen af urimelige vilkår.

---

(1)  EUT C 357 af 21.10.2019.

---

| 11.7.2022 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 266/3 |
| --- | --- | --- | --- |

11.7.2022

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 266/3

---

Domstolens dom (Store Afdeling) af 17. maj 2022 — SPV Project 1503 Srl, Dobank SpA mod YB (C-693/19), Banco di Desio e della Brianza SpA mod YB (C-693/19) og Banco di Desio e della Brianza SpA m.fl. mod YX og ZW (C-831/19) (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Tribunale di Milano — Italien)

(Forenede sager C-693/19 og C-831/19) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - direktiv 93/13/EØF - urimelige kontraktvilkår i forbrugeraftaler - ækvivalensprincippet - effektivitetsprincippet - betalingspåkravsprocedurer og udlægsprocedurer hos tredjemand - retskraften omfatter implicit gyldigheden af vilkår i fuldbyrdelsesgrundlaget - en fuldbyrdende rets beføjelse til ex officio at undersøge, om et kontraktvilkår eventuelt er urimeligt)

(2022/C 266/03)

Processprog: Italiensk

Den forelæggende ret

Tribunale di Milano

Parter i hovedsagen

Sagsøgere: SPV Project 1503 Srl, SpA Dobank SpA (C-693/19), Banco di Desio e della Brianza SpA, Banca di Credito Cooperativo di Carugate e Inzago sc, Intesa Sanpaolo SpA, Banca Popolare di Sondrio s.c.p.a og Cerved Credit Management (C-831/19)

Sagsøgte: YB (C-693/19), YX og ZW (C-831/19)

Konklusion

Artikel 6, stk. 1, og artikel 7, stk. 1, i Rådets direktiv 93/13/EØF af 5. april 1993 om urimelige kontraktvilkår i forbrugeraftaler skal fortolkes således, at disse bestemmelser er til hinder for en national lovgivning, der fastsætter, at når et betalingspåkrav, der er udstedt af en ret på anmodning af en kreditor, ikke har været genstand for en indsigelse indgivet af debitor, kan en fuldbyrdende ret ikke efterfølgende efterprøve, om de kontraktvilkår, som blev anvendt som grundlag for nævnte påkrav, eventuelt er urimelige, med den begrundelse, at den retskraft, som er knyttet til det nævnte påkrav, implicit omfatter disse vilkår, hvorfor enhver undersøgelse af vilkårenes gyldighed er udelukket. Den omstændighed, at debitor på det tidspunkt, hvor betalingspåkravet blev endeligt, var ubekendt med, at den pågældende kunne kvalificeres som »forbruger« i dette direktivs forstand, er i denne forbindelse uden betydning.

---

(1)  EUT C 432 af 23.12.2019.

EUT C 36 af 3.2.2020.

---

| 11.7.2022 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 266/4 |
| --- | --- | --- | --- |

11.7.2022

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 266/4

---

Domstolens dom (Store Afdeling) af 17. maj 2022 — IO mod Impuls Leasing România IFN SA (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Judecătoria Sector 2 Bucureşti — Rumænien)

(Sag C-725/19) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - direktiv 93/13/EØF - urimelige kontraktvilkår i forbrugeraftaler - ækvivalensprincippet - effektivitetsprincippet - procedure om tvangsfuldbyrdelse af en leasingaftale, der kan udgøre fuldbyrdelsesgrundlaget - indsigelse mod fuldbyrdelsen - national lovgivning, som ikke giver den ret, der træffer afgørelse om denne indsigelse, mulighed for at undersøge, om kontraktvilkårene i et fuldbyrdelsesgrundlag er urimelige - en fuldbyrdende rets beføjelse til af egen drift at undersøge, om et kontraktvilkår eventuelt er urimeligt - mulighed for et almindeligt søgsmål, som gør det muligt at foretage en efterprøvelse af, om de nævnte vilkår er urimelige - krav om sikkerhedsstillelse for at udsætte fuldbyrdelsesproceduren)

(2022/C 266/04)

Processprog: Rumænsk

Den forelæggende ret

Judecătoria Sector 2 Bucureşti

Parter i hovedsagen

Sagsøger: IO

Sagsøgt: Impuls Leasing România IFN SA

Konklusion

Artikel 6, stk. 1, og artikel 7, stk. 1, i Rådets direktiv 93/13/EØF af 5. april 1993 om urimelige kontraktvilkår i forbrugeraftaler skal fortolkes således, at disse bestemmelser er til hinder for en national lovgivning, som ikke tillader en ret, der skal fuldbyrde en fordring, og som er forelagt en indsigelse mod denne fuldbyrdelse, af egen drift eller på forbrugerens anmodning at efterprøve, om vilkårene i en aftale, der er indgået mellem en forbruger og en erhvervsdrivende, og som udgør et fuldbyrdelsesgrundlag, er urimelige, eftersom den ret, der træffer afgørelse om realiteten, og for hvilken der kan anlægges et særskilt almindeligt søgsmål med henblik på at få efterprøvet, om vilkårene i en sådan aftale er urimelige, kun kan udsætte fuldbyrdelsesproceduren, indtil den træffer afgørelse om realiteten, mod en sikkerhedsstillelse af en størrelse, der kan afholde forbrugeren fra at anlægge og opretholde et sådant søgsmål.

---

(1)  EUT C 54 af 17.2.2020.

---

| 11.7.2022 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 266/4 |
| --- | --- | --- | --- |

11.7.2022

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 266/4

---

Domstolens dom (Store Afdeling) af 17. maj 2022 — L mod Unicaja Banco SA, tidligere Banco de Caja España de Inversiones, Salamanca y Soria, S.A.U. (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Tribunal Supremo — Spanien)

(Sag C-869/19) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - direktiv 93/13/EØF - urimelige kontraktvilkår i forbrugeraftaler - ækvivalensprincippet - effektivitetsprincippet - aftale om lån med pant i fast ejendom - urimelig karakter af »gulvklausulen« i denne aftale - nationale regler om proceduren for iværksættelse af appel - tidsmæssig begrænsning af virkningerne af ugyldighedserklæring af et urimeligt vilkår - tilbagebetaling - den nationale appelrets beføjelse til at foretage prøvelse ex officio)

(2022/C 266/05)

Processprog: spansk

Den forelæggende ret

Tribunal Supremo

Parter i hovedsagen

Sagsøger: L

Sagsøgt: Unicaja Banco SA, tidligere Banco de Caja España de Inversiones, Salamanca y Soria, S.A.U.

Konklusion

Artikel 6, stk. 1, i Rådets direktiv 93/13/EØF af 5. april 1993 om urimelige kontraktvilkår i forbrugeraftaler skal fortolkes således, at denne bestemmelse er til hinder for anvendelsen af nationale processuelle principper, hvorefter en national ret, for hvilken der er iværksat appel til prøvelse af en dom, der tidsmæssigt begrænser tilbagebetalingen af de beløb, som en forbruger har betalt med urette i medfør af et vilkår, som er blevet erklæret urimeligt, ikke ex officio kan rejse et anbringende om tilsidesættelse af denne bestemmelse og tilkende forbrugeren fuld tilbagebetaling af sådanne beløb, når den pågældende forbrugers manglende anfægtelse af denne tidsmæssige begrænsning ikke kan tilskrives vedkommendes fuldstændige passivitet.

---

(1)  EUT C 87 af 16.3.2020.

---

| 11.7.2022 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 266/5 |
| --- | --- | --- | --- |

11.7.2022

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 266/5

---

Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 19. maj 2022 — HEITEC AG mod HEITECH Promotion GmbH og RW (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Bundesgerichtshof — Tyskland)

(Sag C-466/20) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - varemærker - direktiv 2008/95/EF - artikel 9 - forordning (EF) nr. 207/2009 - artikel 54, 110 og 111 - rettighedsfortabelse på grund af passivitet - begrebet »passivitet« - afbrydelse af forældelsesfristen - opfordring til ophør af brug - dato for afbrydelse af forældelsesfristen i tilfælde af anlæggelse af et søgsmål - virkning af forældelsen - krav om skadeserstatning, oplysninger og destruktion af varer)

(2022/C 266/06)

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Bundesgerichtshof

Parter i hovedsagen

Sagsøger: HEITEC AG

Sagsøgte: HEITECH Promotion GmbH og RW

Konklusion

| 1) | Artikel 9 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/95/EF af 22. oktober 2008 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om varemærker og artikel 54, 110 og 111 i Rådets forordning (EF) nr. 207/2009 af 26. februar 2009 om EF-varemærker skal fortolkes således, at en retshandling, såsom en opfordring til ophør af brug, hvorved indehaveren af et ældre varemærke eller en anden ældre rettighed modsætter sig brugen af et yngre varemærke uden i øvrigt at gøre det nødvendige for at opnå en retligt bindende løsning, ikke bringer passiviteten til ophør og følgelig ikke afbryder den i disse bestemmelser omhandlede frist for rettighedsfortabelse. |
| --- | --- |

1)

Artikel 9 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/95/EF af 22. oktober 2008 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om varemærker og artikel 54, 110 og 111 i Rådets forordning (EF) nr. 207/2009 af 26. februar 2009 om EF-varemærker skal fortolkes således, at en retshandling, såsom en opfordring til ophør af brug, hvorved indehaveren af et ældre varemærke eller en anden ældre rettighed modsætter sig brugen af et yngre varemærke uden i øvrigt at gøre det nødvendige for at opnå en retligt bindende løsning, ikke bringer passiviteten til ophør og følgelig ikke afbryder den i disse bestemmelser omhandlede frist for rettighedsfortabelse.

| 2) | Artikel 9 i direktiv 2008/95 og artikel 54, 110 og 111 i forordning nr. 207/2009 skal fortolkes således, at anlæggelsen af en retssag, hvorved indehaveren af et ældre varemærke eller en anden ældre rettighed søger at få et yngre varemærke erklæret ugyldigt eller gør indsigelse mod brugen af det, ikke kan anses for at være til hinder for, at den i disse bestemmelser omhandlede rettighedsfortabelse på grund af passivitet kan udelukkes, når stævningen, selv om den blev indgivet inden for fristen for rettighedsfortabelse, på grund af manglende omhu fra sagsøgerens side ikke opfyldte kravene i gældende national ret om forkyndelse, og af grunde, der kan tilskrives sagsøgeren, først blev berigtiget efter denne dato |
| --- | --- |

2)

Artikel 9 i direktiv 2008/95 og artikel 54, 110 og 111 i forordning nr. 207/2009 skal fortolkes således, at anlæggelsen af en retssag, hvorved indehaveren af et ældre varemærke eller en anden ældre rettighed søger at få et yngre varemærke erklæret ugyldigt eller gør indsigelse mod brugen af det, ikke kan anses for at være til hinder for, at den i disse bestemmelser omhandlede rettighedsfortabelse på grund af passivitet kan udelukkes, når stævningen, selv om den blev indgivet inden for fristen for rettighedsfortabelse, på grund af manglende omhu fra sagsøgerens side ikke opfyldte kravene i gældende national ret om forkyndelse, og af grunde, der kan tilskrives sagsøgeren, først blev berigtiget efter denne dato

| 3) | Artikel 9 i direktiv 2008/95 og artikel 54, 110 og 111 i forordning nr. 207/2009 skal fortolkes således, at når indehaveren af et ældre varemærke eller en anden ældre rettighed som omhandlet i disse bestemmelser er udelukket fra at begære et yngre varemærke erklæret ugyldigt og fra at kræve, at brugen af dette varemærke bringes til ophør, er denne fortabelse ligeledes til hinder for, at indehaveren fremsætter supplerende eller afledte krav, såsom krav om skadeserstatning, oplysninger eller destruktion af varer. |
| --- | --- |

3)

Artikel 9 i direktiv 2008/95 og artikel 54, 110 og 111 i forordning nr. 207/2009 skal fortolkes således, at når indehaveren af et ældre varemærke eller en anden ældre rettighed som omhandlet i disse bestemmelser er udelukket fra at begære et yngre varemærke erklæret ugyldigt og fra at kræve, at brugen af dette varemærke bringes til ophør, er denne fortabelse ligeledes til hinder for, at indehaveren fremsætter supplerende eller afledte krav, såsom krav om skadeserstatning, oplysninger eller destruktion af varer.

---

(1)  EUT C 443 af 21.12.2020.

---

| 11.7.2022 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 266/6 |
| --- | --- | --- | --- |

11.7.2022

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 266/6

---

Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 19. maj 2022 — straffesag mod IR (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Spetsializiran nakazatelen sad — Bulgarien)

(Sag C-569/20) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - retligt samarbejde i straffesager - direktiv (EU) 2016/343 - artikel 8 - retten til at være til stede under retssagen - underretning om retssagen - ikke muligt at finde den tiltalte, selv om de kompetente myndigheder har gjort en rimelig indsats - mulighed for udeblivelsessag og udeblivelsesdom - artikel 9 - retten til en ny retssag eller til et andet retsmiddel, som giver mulighed for en fornyet prøvelse af sagens realitet)

(2022/C 266/07)

Processprog: bulgarsk

Den forelæggende ret

Spetsializiran nakazatelen sad

Part i hovedsagen

IR

procesdeltager: Spetsializirana prokuratura

Konklusion

Artikel 8 og 9 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv (EU) 2016/343 af 9. marts 2016 om styrkelse af visse aspekter af uskyldsformodningen og retten til at være til stede under retssagen i straffesager skal fortolkes således, at en tiltalt, som de kompetente nationale myndigheder ikke har kunnet finde, selv om de har gjort en rimelig indsats, og som disse myndigheder derfor ikke har kunnet meddele oplysninger om retssagen mod vedkommende, kan retsforfølges og, alt efter omstændighederne, dømmes in absentia, idet den pågældende dog i så fald principielt skal have mulighed for, efter underretningen om domfældelsen, umiddelbart at gøre retten i henhold til dette direktiv til at få genoptaget sagen eller til adgang til et tilsvarende retsmiddel, der fører til en fornyet behandling af sagens realitet under vedkommendes tilstedeværelse, gældende. Denne ret kan imidlertid nægtes den tiltalte, såfremt det fremgår af præcise og objektive indicier, at denne har modtaget tilstrækkelige oplysninger til at være klar over, at der skulle gennemføres en retssag mod den pågældende, og ved forsætlige handlinger i den hensigt at unddrage sig retsforfølgning har forhindret myndighederne i officielt at underrette vedkommende om retssagen.

---

(1)  EUT C 28 af 25.1.2021.

---

| 11.7.2022 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 266/7 |
| --- | --- | --- | --- |

11.7.2022

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 266/7

---

Domstolens dom (Syvende Afdeling) af 19. maj 2022 — Istituto nazionale per l’assicurazione contro gli infortuni sul lavoro (INAIL) og Istituto nazionale della previdenza sociale (INPS) mod Ryanair DAC (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Corte suprema di cassazione — Italien)

(Sag C-33/21) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - vandrende arbejdstagere - social sikring - lovgivning, der finder anvendelse - forordning (EØF) nr. 1408/71 - artikel 14, stk. 2, litra a), nr. i) og ii) - forordning (EF) nr. 883/2004 - artikel 11, stk. 5 - artikel 13, stk. 1, litra a) og b) - begrebet »hjemmebase« - kabinepersonale - arbejdstagere, der har lønnet beskæftigelse på to eller flere medlemsstaters område - tilknytningskriterier)

(2022/C 266/08)

Processprog: italiensk

Den forelæggende ret

Corte suprema di cassazione

Parter i hovedsagen

Sagsøgere: Istituto nazionale per l’assicurazione contro gli infortuni sul lavoro (INAIL) og Istituto nazionale della previdenza sociale (INPS)

Sagsøgt: Ryanair DAC

Konklusion

Artikel 14, stk. 2, litra a), i Rådets forordning (EØF) nr. 1408/71 af 14. juni 1971 om anvendelse af de sociale sikringsordninger på arbejdstagere og deres familiemedlemmer, der flytter inden for Fællesskabet, som ændret og ajourført ved Rådets forordning (EF) nr. 118/97 af 2. december 1996, som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 631/2004 af 31. marts 2004, artikel 13, stk. 1, litra a), og artikel 87, stk. 8, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 883/2004 af 29. april 2004 om koordinering af de sociale sikringsordninger, som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 988/2009 af 16. september 2009, dernæst ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 465/2012 af 22. maj 2012, og artikel 11, stk. 5, i forordning nr. 883/2004, som ændret ved forordning nr. 465/2012, skal fortolkes således, at den lovgivning om social sikring, som finder anvendelse på kabinepersonalet i et i én medlemsstat etableret luftfartsselskab, som ikke er omfattet af E101-attester, og som dagligt arbejder 45 minutter i et lokale beregnet til besætningen, et såkaldt »crew room«, som det pågældende luftfartsselskab råder over i en anden medlemsstat, som dette kabinepersonale, der i den resterende arbejdstid befinder sig om bord på et af luftfartselskabets fly, bor i, er lovgivningen i sidstnævnte medlemsstat.

---

(1)  EUT C 110 af 29.3.2021.

---

| 11.7.2022 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 266/7 |
| --- | --- | --- | --- |

11.7.2022

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 266/7

---

Domstolens kendelse (Niende Afdeling) af 15. marts 2022 — WY mod Steiermärkische Landesregierung (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Landesverwaltungsgericht Steiermark — Østrig)

(Sag C-85/21) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - artikel 53, stk. 2, i Domstolens procesreglement - unionsborgerskab - artikel 20 TEUF og 21 TEUF - anvendelsesområde - automatisk fortabelse af statsborgerskab i en medlemsstat før denne stats tiltrædelse af Unionen - åbenbart, at Domstolen ikke har kompetence)

(2022/C 266/09)

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Landesverwaltungsgericht Steiermark

Parter i hovedsagen

Sagsøger: WY

Sagsøgt: Steiermärkische Landesregierung

Konklusion

Det er åbenbart, at Den Europæiske Unions Domstol ikke har kompetence til at besvare det spørgsmål, som Landesverwaltungsgericht Steiermark (den regionale forvaltningsdomstol i Steiermark, Østrig) har forelagt ved afgørelse af 3. februar 2021.

---

(1)  EUT C 148 af 26.4.2021.

---

| 11.7.2022 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 266/8 |
| --- | --- | --- | --- |

11.7.2022

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 266/8

---

Domstolens kendelse (Ottende Afdeling) af 16. maj 2022 — RV (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Landgericht Köln — Tyskland)

(Sag C-724/21) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - artikel 99 i Domstolens procesreglement - unionsborgerskab - artikel 21 TEUF - retten til at færdes og opholde sig frit på medlemsstaternes område - kriminalisering, der specifikt vedrører international bortførelse af mindreårige - restriktion - beskyttelse af børn - proportionalitet)

(2022/C 266/10)

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Landgericht Köln

Parter i hovedsagen

Sagsøger: RV

Procesdeltager: Staatsanwaltschaft Köln

Konklusion

Artikel 21 TEUF skal fortolkes således, at bestemmelsen er til hinder for en medlemsstats lovgivning, hvorefter det forhold, at en forælder fjerner sit barn fra værgen, der har beføjelse til at bestemme barnets opholdssted, med det formål at bringe barnet til udlandet, kan straffes, selv når der ikke er gjort brug af vold, trussel om vold eller list, mens det samme forhold, når barnet befinder sig på den første medlemsstats område, kun kan straffes, hvis der er gjort brug af vold, trussel om vold eller list.

---

(1)  Dato for indlevering: 30.11.2021.

---

| 11.7.2022 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 266/8 |
| --- | --- | --- | --- |

11.7.2022

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 266/8

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunal da Relação de Lisboa (Portugal) den 17. marts 2022 — Super Bock Bebidas, S.A., AN og BQ mod Autoridade da Concorrência

(Sag C-211/22)

(2022/C 266/11)

Processprog: portugisisk

Den forelæggende ret

Tribunal da Relação de Lisboa

Parter i hovedsagen

Sagsøgere: Super Bock Bebidas, S.A., AN og BQ

Sagsøgt: Autoridade da Concorrência

Præjudicielle spørgsmål

| 1) | Udgør en vertikal fastsættelse af mindstepriser i sig selv en overtrædelse med konkurrencebegrænsende formål, som ikke kræver en forudgående undersøgelse af, om aftalen frembyder en tilstrækkelig grad af skadelighed? |
| --- | --- |

1)

Udgør en vertikal fastsættelse af mindstepriser i sig selv en overtrædelse med konkurrencebegrænsende formål, som ikke kræver en forudgående undersøgelse af, om aftalen frembyder en tilstrækkelig grad af skadelighed?

| 2) | Er det for at påvise, at elementet »aftale« er til stede i en overtrædelse i form af en (stiltiende) fastsættelse af mindstepriser for forhandlere, nødvendigt, at det i det konkrete tilfælde godtgøres, at forhandlerne i praksis anvendte de fastsatte priser, navnlig gennem direkte beviser? |
| --- | --- |

2)

Er det for at påvise, at elementet »aftale« er til stede i en overtrædelse i form af en (stiltiende) fastsættelse af mindstepriser for forhandlere, nødvendigt, at det i det konkrete tilfælde godtgøres, at forhandlerne i praksis anvendte de fastsatte priser, navnlig gennem direkte beviser?

| 3) | Udgør nedenstående eksempler elementer, der er tilstrækkelige til at fastslå, at der er begået en overtrædelse i form af en (stiltiende) fastsættelse af mindstepriser for forhandlere: i) fremsendelse af lister med angivelse af mindstepriser og forhandleravancer, ii) anmodning om oplysninger fra forhandlerne om, hvilke salgspriser de anvender, iii) klager fra forhandlerne (når de er af den opfattelse, at de videresalgspriser, de pålægges, ikke er konkurrencedygtige, eller påviser, at konkurrerende forhandlere ikke overholder dem), iv) forekomsten af mekanismer til prisovervågning (gennemsnitlige mindstepriser) og v) forekomsten af repressalier (uden at det er blevet påvist, at de anvendes i praksis)? |
| --- | --- |

3)

Udgør nedenstående eksempler elementer, der er tilstrækkelige til at fastslå, at der er begået en overtrædelse i form af en (stiltiende) fastsættelse af mindstepriser for forhandlere: i) fremsendelse af lister med angivelse af mindstepriser og forhandleravancer, ii) anmodning om oplysninger fra forhandlerne om, hvilke salgspriser de anvender, iii) klager fra forhandlerne (når de er af den opfattelse, at de videresalgspriser, de pålægges, ikke er konkurrencedygtige, eller påviser, at konkurrerende forhandlere ikke overholder dem), iv) forekomsten af mekanismer til prisovervågning (gennemsnitlige mindstepriser) og v) forekomsten af repressalier (uden at det er blevet påvist, at de anvendes i praksis)?

| 4) | Kan det i betragtning af artikel 101, stk. 1, litra a), TEUF, artikel 4, litra a), i forordning nr. 330/2010 (1), Europa-Kommissionens Retningslinjer for vertikale begrænsninger og Domstolens praksis antages, at en aftale mellem en leverandør og dennes forhandlere om (vertikal) fastsættelse af mindstepriser og andre handelsbetingelser for videresalg frembyder en tilstrækkelig grad af skadelighed for konkurrencen med forbehold af en undersøgelse af de mulige positive økonomiske virkninger af en sådan praksis som omhandlet i artikel 101, stk. 3, TEUF? |
| --- | --- |

4)

Kan det i betragtning af artikel 101, stk. 1, litra a), TEUF, artikel 4, litra a), i forordning nr. 330/2010 (1), Europa-Kommissionens Retningslinjer for vertikale begrænsninger og Domstolens praksis antages, at en aftale mellem en leverandør og dennes forhandlere om (vertikal) fastsættelse af mindstepriser og andre handelsbetingelser for videresalg frembyder en tilstrækkelig grad af skadelighed for konkurrencen med forbehold af en undersøgelse af de mulige positive økonomiske virkninger af en sådan praksis som omhandlet i artikel 101, stk. 3, TEUF?

| 5) | Er artikel 101, stk. 1, litra a), TEUF og Domstolens praksis til hinder for en retsafgørelse, hvorefter det anses for godtgjort, at det objektive element »aftale« er til stede mellem en leverandør og forhandlere på grundlag af:






  i) | førstnævntes regelmæssige, generelle og i perioden for praksis uændrede fastsættelse og pålæggelse af handelsbetingelser over for sidstnævnte, som sidstnævnte skal opfylde ved videresalg af de varer, som de køber af leverandøren, navnlig de priser, som sidstnævntes kunder skal betale, hovedsageligt i form af mindstepriser eller gennemsnitlige mindstepriser |
| --- | --- | --- |

5)

Er artikel 101, stk. 1, litra a), TEUF og Domstolens praksis til hinder for en retsafgørelse, hvorefter det anses for godtgjort, at det objektive element »aftale« er til stede mellem en leverandør og forhandlere på grundlag af:

i)

førstnævntes regelmæssige, generelle og i perioden for praksis uændrede fastsættelse og pålæggelse af handelsbetingelser over for sidstnævnte, som sidstnævnte skal opfylde ved videresalg af de varer, som de køber af leverandøren, navnlig de priser, som sidstnævntes kunder skal betale, hovedsageligt i form af mindstepriser eller gennemsnitlige mindstepriser

| ii) | underretning om anvendte videresalgspriser mundtligt eller skriftligt (via e-mail) |
| --- | --- |

ii)

underretning om anvendte videresalgspriser mundtligt eller skriftligt (via e-mail)

| iii) | forhandlernes manglende evne til selvstændigt at fastsætte deres videresalgspriser |
| --- | --- |

iii)

forhandlernes manglende evne til selvstændigt at fastsætte deres videresalgspriser

| iv) | en sædvanlig og generel praksis, hvorefter leverandørens ansatte (i en telefonsamtale eller ved fysisk fremmøde) anmoder forhandlerne om at overholde de angivne priser |
| --- | --- |

iv)

en sædvanlig og generel praksis, hvorefter leverandørens ansatte (i en telefonsamtale eller ved fysisk fremmøde) anmoder forhandlerne om at overholde de angivne priser

| v) | forhandlernes generelle overholdelse af de af leverandøren fastsatte videresalgspriser (med undtagelse af enkelte uenigheder) samt kontrollen af, at forhandlernes adfærd på markedet er i overensstemmelse med de af leverandøren fastsatte betingelser |
| --- | --- |

v)

forhandlernes generelle overholdelse af de af leverandøren fastsatte videresalgspriser (med undtagelse af enkelte uenigheder) samt kontrollen af, at forhandlernes adfærd på markedet er i overensstemmelse med de af leverandøren fastsatte betingelser

| vi) | den omstændighed, at forhandlerne ofte, for ikke at overtræde de fastsatte betingelser, selv anmoder leverandøren om at angive videresalgspriser |
| --- | --- |

vi)

den omstændighed, at forhandlerne ofte, for ikke at overtræde de fastsatte betingelser, selv anmoder leverandøren om at angive videresalgspriser

| vii) | efterprøvelse af den omstændighed, at forhandlerne ofte klager over leverandørens priser i stedet for blot at anvende andre priser |
| --- | --- |

vii)

efterprøvelse af den omstændighed, at forhandlerne ofte klager over leverandørens priser i stedet for blot at anvende andre priser

| viii) | leverandørens fastsættelse af (nedsatte) forhandleravancer og forhandlernes antagelse af, at disse avancer svarer til vederlagssatsen for deres forretninger |
| --- | --- |

viii)

leverandørens fastsættelse af (nedsatte) forhandleravancer og forhandlernes antagelse af, at disse avancer svarer til vederlagssatsen for deres forretninger

| ix) | konstateringen af, at leverandøren ved at fastsætte lave avancer pålægger en mindstepris for videresalg, da forhandleravancerne ellers bliver negative |
| --- | --- |

ix)

konstateringen af, at leverandøren ved at fastsætte lave avancer pålægger en mindstepris for videresalg, da forhandleravancerne ellers bliver negative

| x) | den rabatpraksis, som leverandøren har fastsat for forhandlerne i betragtning af de videresalgspriser, som sidstnævnte anvender i praksis — i hvilken forbindelse den mindstepris, som leverandøren tidligere har fastsat, er prisen for genopfyldning af lageret ved »sell out« |
| --- | --- |

x)

den rabatpraksis, som leverandøren har fastsat for forhandlerne i betragtning af de videresalgspriser, som sidstnævnte anvender i praksis — i hvilken forbindelse den mindstepris, som leverandøren tidligere har fastsat, er prisen for genopfyldning af lageret ved »sell out«

| xi) | kravet om, at forhandlerne — ofte i betragtning af den negative forhandleravance — overholder de af leverandøren fastsatte videresalgspriser; praksis i form af lavere videresalgspriser finder kun sted i enkeltstående tilfælde, og når forhandlerne anmoder leverandøren om en ny »sell out«-rabat |
| --- | --- |

xi)

kravet om, at forhandlerne — ofte i betragtning af den negative forhandleravance — overholder de af leverandøren fastsatte videresalgspriser; praksis i form af lavere videresalgspriser finder kun sted i enkeltstående tilfælde, og når forhandlerne anmoder leverandøren om en ny »sell out«-rabat

| xii) | leverandørens fastsættelse og forhandlernes overholdelse af maksimumrabatter, som skal anvendes på de respektive kunder, hvilket giver anledning til en mindstepris for videresalg, da forhandleravancerne ellers bliver negative |
| --- | --- |

xii)

leverandørens fastsættelse og forhandlernes overholdelse af maksimumrabatter, som skal anvendes på de respektive kunder, hvilket giver anledning til en mindstepris for videresalg, da forhandleravancerne ellers bliver negative

| xiii) | leverandørens direkte kontakt med forhandlernes kunder og fastsættelsen af de betingelser for videresalg, der efterfølgende gælder for disse |
| --- | --- |

xiii)

leverandørens direkte kontakt med forhandlernes kunder og fastsættelsen af de betingelser for videresalg, der efterfølgende gælder for disse

| xiv) | leverandørens involvering, på forhandlernes anmodning, således at det er førstnævnte, der vælger at anvende bestemte handelsrabatter eller genforhandler handelsbetingelserne for videresalg, og |
| --- | --- |

xiv)

leverandørens involvering, på forhandlernes anmodning, således at det er førstnævnte, der vælger at anvende bestemte handelsrabatter eller genforhandler handelsbetingelserne for videresalg, og

| xv) | forhandlernes anmodning til leverandøren om, at sidstnævnte giver tilladelse til at gennemføre en bestemt transaktion under bestemte vilkår med henblik på at sikre deres forhandleravance? |
| --- | --- |

xv)

forhandlernes anmodning til leverandøren om, at sidstnævnte giver tilladelse til at gennemføre en bestemt transaktion under bestemte vilkår med henblik på at sikre deres forhandleravance?

| 6) | Kan en aftale om fastsættelse af mindstepriser for videresalg med de ovenfor anførte kendetegn, som omfatter næsten hele det nationale område, påvirke handelen mellem medlemsstaterne? |
| --- | --- |

6)

Kan en aftale om fastsættelse af mindstepriser for videresalg med de ovenfor anførte kendetegn, som omfatter næsten hele det nationale område, påvirke handelen mellem medlemsstaterne?

---

(1)  Kommissionens forordning (EU) nr. 330/2010 af 20.4.2010 om anvendelse af artikel 101, stk. 3, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde på kategorier af vertikale aftaler og samordnet praksis (EUT 2010, L 102, s. 1).

---

| 11.7.2022 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 266/10 |
| --- | --- | --- | --- |

11.7.2022

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 266/10

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Supremo Tribunal Administrativo (Portugal) den 22. marts 2022 — Instituto de Financiamento da Agricultura e Pescas, IP mod CS

(Sag C-213/22)

(2022/C 266/12)

Processprog: portugisisk

Den forelæggende ret

Supremo Tribunal Administrativo

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Instituto de Financiamento da Agricultura e Pescas, IP

Sagsøgt: CS

Præjudicielle spørgsmål

| 1) | Kan udgifterne til beplantningspleje og præmierne til udligning af indkomsttab, der er fastsat i henholdsvis artikel 3, litra b) og c), i forordning nr. 2080/92 (1) af 30. juni 1996, kræves tilbagebetalt, når støttemodtageren godtgør, at de betingelser for skovrejsning, der kræves af det nationale støtteprogram, ikke er blevet opfyldt af grunde, som støttemodtageren ikke er herre over, og når denne har gjort alt for at opnå resultatet? |
| --- | --- |

1)

Kan udgifterne til beplantningspleje og præmierne til udligning af indkomsttab, der er fastsat i henholdsvis artikel 3, litra b) og c), i forordning nr. 2080/92 (1) af 30. juni 1996, kræves tilbagebetalt, når støttemodtageren godtgør, at de betingelser for skovrejsning, der kræves af det nationale støtteprogram, ikke er blevet opfyldt af grunde, som støttemodtageren ikke er herre over, og når denne har gjort alt for at opnå resultatet?

| 2) | Er den løsning, der følger af fortolkningen af bestemmelserne i artikel 7, litra b), i Orden Ministerial n.o 199/94 (ministeriel bekendtgørelse nr. 199/94), sammenholdt med artikel 26 i samme bekendtgørelse, hvorefter eksistensen af ugunstige vejrforhold i årene efter det år, hvor der er foretaget en vurdering (dvs. året efter genplantningen) medfører en delvis udbetaling af præmierne, mens de samme resultater afledt af de samme ugunstige vejrforhold i året efter genplantningen fandt sted, medfører, at retten til præmierne helt bortfalder, i overensstemmelse med EU-retten? |
| --- | --- |

2)

Er den løsning, der følger af fortolkningen af bestemmelserne i artikel 7, litra b), i Orden Ministerial n.o 199/94 (ministeriel bekendtgørelse nr. 199/94), sammenholdt med artikel 26 i samme bekendtgørelse, hvorefter eksistensen af ugunstige vejrforhold i årene efter det år, hvor der er foretaget en vurdering (dvs. året efter genplantningen) medfører en delvis udbetaling af præmierne, mens de samme resultater afledt af de samme ugunstige vejrforhold i året efter genplantningen fandt sted, medfører, at retten til præmierne helt bortfalder, i overensstemmelse med EU-retten?

| 3) | Skal den løsning, der angives i artikel 7, stk. 1, litra b), i ministeriel bekendtgørelse nr. 199/94, som medfører, at retten til præmierne til beplantningspleje og udligning af indkomsttab helt bortfalder for modtageren i tilfælde af, at den i bilag C fastsatte skovrejsningstæthed ikke opnås, og uden at det tillades, at betalingen af disse præmier nedsættes forholdsmæssigt i tilfælde, hvor resultatet kan tilskrives eksogene grunde såsom klimaet, anses for at være i strid med proportionalitetsprincippet som almindeligt EU-retligt princip, som det synes at kunne udledes modsætningsvis af József Lingurâr-dommen [C-315/16, præmis 29 og 35]? |
| --- | --- |

3)

Skal den løsning, der angives i artikel 7, stk. 1, litra b), i ministeriel bekendtgørelse nr. 199/94, som medfører, at retten til præmierne til beplantningspleje og udligning af indkomsttab helt bortfalder for modtageren i tilfælde af, at den i bilag C fastsatte skovrejsningstæthed ikke opnås, og uden at det tillades, at betalingen af disse præmier nedsættes forholdsmæssigt i tilfælde, hvor resultatet kan tilskrives eksogene grunde såsom klimaet, anses for at være i strid med proportionalitetsprincippet som almindeligt EU-retligt princip, som det synes at kunne udledes modsætningsvis af József Lingurâr-dommen [C-315/16, præmis 29 og 35]?

---

(1)  Rådets forordning (EØF) nr. 2080/92 af 30.6.1992 om en fællesskabsordning med støtte til skovbrugsforanstaltninger i landbruget (EFT 1992, L 21, s. 96).

---

| 11.7.2022 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 266/11 |
| --- | --- | --- | --- |

11.7.2022

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 266/11

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Rayongericht Nessebar (Bulgarien) den 28. marts 2022 — Straffesag mod QS

(Sag C-219/22)

(2022/C 266/13)

Processprog: bulgarsk

Den forelæggende ret

Rayongericht Nessebar

Tiltalt i straffesagen

QS

Præjudicielt spørgsmål

Skal artikel 3, stk. 3, i Rådets rammeafgørelse 2008/675/RIA (1)
  af 24. juli 2008 om hensyntagen til domme afsagt i medlemsstaterne i Den Europæiske Union i forbindelse med en ny straffesag fortolkes således, at den er til hinder for en national lovgivning såsom straffelovens artikel 68, stk. 1, sammenholdt med straffelovens artikel 8, stk. 2, hvorefter en national ret, der har fået forelagt en anmodning om fuldbyrdelse af en straf, som en ret i en anden medlemsstat har fastsat ved en tidligere dom, med henblik herpå ved et påbud om den faktiske fuldbyrdelse kan gribe ind i vilkårene for fuldbyrdelsen af den sidstnævnte straf?

---

(1)  EUT 2008, L 220, s. 32.

---

| 11.7.2022 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 266/11 |
| --- | --- | --- | --- |

11.7.2022

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 266/11

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Landgericht Frankfurt am Main (Tyskland) den 5. april 2022 — FW mod LATAM Airlines Group SA

(Sag C-238/22)

(2022/C 266/14)

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Landgericht Frankfurt am Main

Parter i hovedsagen

Sagsøger og appellant: FW

Sagsøgt og indstævnt: LATAM Airlines Group SA

Præjudicielle spørgsmål

| 1. | Skal forordning (EF) nr. 261/2004 (1) fortolkes således, at en passager — således som det kræves i henhold til artikel 3, stk. 2, og artikel 2, litra j) — skal være til stede ved indcheckningen eller være mødt frem til boarding på det angivne tidspunkt eller senest 45 minutter før den offentliggjorte afgangstid, for at forordningen finder anvendelse, og for at begrunde, at der foreligger en boardingafvisning, der udløser ret til kompensation, som omhandlet i artikel 4, stk. 3, sammenholdt med artikel 7 i forordning (EF) nr. 261/2004, også selv om det transporterende luftfartsselskab allerede forinden har meddelt, at det vil afvise passageren? |
| --- | --- |

1.

Skal forordning (EF) nr. 261/2004 (1) fortolkes således, at en passager — således som det kræves i henhold til artikel 3, stk. 2, og artikel 2, litra j) — skal være til stede ved indcheckningen eller være mødt frem til boarding på det angivne tidspunkt eller senest 45 minutter før den offentliggjorte afgangstid, for at forordningen finder anvendelse, og for at begrunde, at der foreligger en boardingafvisning, der udløser ret til kompensation, som omhandlet i artikel 4, stk. 3, sammenholdt med artikel 7 i forordning (EF) nr. 261/2004, også selv om det transporterende luftfartsselskab allerede forinden har meddelt, at det vil afvise passageren?

| 2. | Såfremt det første spørgsmål besvares bekræftende:
  Skal forordning (EF) nr. 261/2004 fortolkes således, at en ret til kompensation som følge af boardingafvisning i henhold til artikel 4 og 7 ved tilsvarende anvendelse af artikel 5, stk. 1, litra c), nr. i), i forordning (EF) er udelukket, hvis passageren har fået meddelelse om boardingafvisningen mindst to uger før det planlagte afgangstidspunkt? |
| --- | --- |

2.

Såfremt det første spørgsmål besvares bekræftende:

Skal forordning (EF) nr. 261/2004 fortolkes således, at en ret til kompensation som følge af boardingafvisning i henhold til artikel 4 og 7 ved tilsvarende anvendelse af artikel 5, stk. 1, litra c), nr. i), i forordning (EF) er udelukket, hvis passageren har fået meddelelse om boardingafvisningen mindst to uger før det planlagte afgangstidspunkt?

---

(1)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 261/2004 af 11.2.2004 om fælles bestemmelser om kompensation og bistand til luftfartspassagerer ved boardingafvisning og ved aflysning eller lange forsinkelser og om ophævelse af forordning (EØF) nr. 295/91 (EUT 2004, L 46, s. 1).

---

| 11.7.2022 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 266/12 |
| --- | --- | --- | --- |

11.7.2022

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 266/12

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Corte suprema di cassazione (Italien) den 11. april 2022 — Konkursboet Villa di Campo Srl mod Agenzia delle Entrate

(Sag C-250/22)

(2022/C 266/15)

Processprog: italiensk

Den forelæggende ret

Corte suprema di cassazione

Parter i hovedsagen

Appellant: Konkursboet Villa di Campo Srl

Indstævnt: Agenzia delle Entrate

Præjudicielt spørgsmål

Er artikel 5, stk. 8, i direktiv 77/388/EØF (1) og artikel 19 i direktiv 2006/112/EF (2) til hinder for en national bestemmelse som artikel 20 i præsidentielt dekret nr. 131 af 26. april 1986, som ændret ved artikel 1, stk. 87, litra a), nr. 1 og 2, i lov nr. 205 af 27. december 2017 og ved artikel 1, stk. 1084, i lov nr. 145 af 30. december 2018, hvorefter skatte- og afgiftsmyndighederne skal kvalificere transaktionen mellem parterne udelukkende på grundlag af de tekstelementer, der er indeholdt i kontrakten, med et forbud mod at gøre brug af ekstra-tekstuelle elementer (selv om de objektivt set findes og kan bevises), hvilket medfører, at skatte- og afgiftsmyndighederne er fuldstændig afskåret fra at bevise, at den økonomiske ydelse, der udgør en virksomhedsoverdragelse, og som i sig selv er udelelig, i realiteten er blevet kunstigt opdelt i flere ydelser — dvs. en række leverancer af varer — med deraf følgende anerkendelse af momsfradrag, uden at de betingelser, der er fastsat i EU-retten, er opfyldt?

---

(1)  Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17.5.1977 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter — Det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag (EFT 1977, L 145, s. 1).

(2)  Rådets direktiv 2006/112/EF af 28.11.2006 om det fælles merværdiafgiftssystem (EUT 2006, L 347, s. 1).

---

| 11.7.2022 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 266/13 |
| --- | --- | --- | --- |

11.7.2022

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 266/13

---

Appel iværksat den 8. april 2022 af Polskie Górnictwo Naftowe i Gazownictwo S.A. til prøvelse af dom afsagt af Retten den 2. februar 2022 i sag T-616/18, Polskie Górnictwo Naftowe i Gazownictwo mod Kommissionen

(Sag C-255/22 P)

(2022/C 266/16)

Processprog: polsk

Parter

Appellant: Polskie Górnictwo Naftowe i Gazownictwo S.A. (ved radca prawny K. Karasiewicz og adwokat T. Kaźmierczak)

De andre parter i appelsagen: Europa-Kommissionen, Republikken Litauen, Republikken Polen, Gazprom PJSC, Gazprom export LLC og Overgas Inc.

Appellanten har nedlagt følgende påstande

| — | Dommen ophæves i sin helhed |
| --- | --- |

—

Dommen ophæves i sin helhed

| — | Den anfægtede afgørelse, som Kommissionen har truffet, annulleres i sin helhed |
| --- | --- |

—

Den anfægtede afgørelse, som Kommissionen har truffet, annulleres i sin helhed

| — | Subsidiært, hjemvises sagen til Retten til fornyet behandling i overensstemmelse med Domstolens dom |
| --- | --- |

—

Subsidiært, hjemvises sagen til Retten til fornyet behandling i overensstemmelse med Domstolens dom

| — | Kommissionen tilpligtes at betale omkostningerne i denne sag såvel som i sagen for Retten. |
| --- | --- |

—

Kommissionen tilpligtes at betale omkostningerne i denne sag såvel som i sagen for Retten.

Anbringender og væsentligste argumenter

| 1. | En retlig fejl, der består i tilsidesættelse af artikel 9, stk. 1, i Rådets forordning (EF) nr. 1/2003 af 16. december 2002 om gennemførelse af konkurrencereglerne i traktatens artikel 81 og 82 (1), som medførte:






  a) | at Retten anlagde en fejlagtig fortolkning af punkt 127 i meddelelse om bedste praksis ved behandlingen af konkurrencesager efter artikel 101 TEUF og 102 TEUF, der foranledigede den til med urette at fastslå, at Kommissionen ikke havde anlagt et åbenbart urigtigt skøn med hensyn til, hvorvidt tilsagnene var tilstrækkelige, |
| --- | --- | --- |

1.

En retlig fejl, der består i tilsidesættelse af artikel 9, stk. 1, i Rådets forordning (EF) nr. 1/2003 af 16. december 2002 om gennemførelse af konkurrencereglerne i traktatens artikel 81 og 82 (1), som medførte:

a)

at Retten anlagde en fejlagtig fortolkning af punkt 127 i meddelelse om bedste praksis ved behandlingen af konkurrencesager efter artikel 101 TEUF og 102 TEUF, der foranledigede den til med urette at fastslå, at Kommissionen ikke havde anlagt et åbenbart urigtigt skøn med hensyn til, hvorvidt tilsagnene var tilstrækkelige,

| b) | at der forelå et bestemt antal tilfælde af åbenbar fordrejning af de faktiske omstændigheder, der foranledigede Retten til at anvende artikel 9 i forordning nr. 1/2003 forkert og som følge af denne forkerte anvendelse med urette fastslå, at Kommissionen ikke havde begået en åbenbar fejl ved vurderingen af, hvorvidt tilsagnene var tilstrækkelige, |
| --- | --- |

b)

at der forelå et bestemt antal tilfælde af åbenbar fordrejning af de faktiske omstændigheder, der foranledigede Retten til at anvende artikel 9 i forordning nr. 1/2003 forkert og som følge af denne forkerte anvendelse med urette fastslå, at Kommissionen ikke havde begået en åbenbar fejl ved vurderingen af, hvorvidt tilsagnene var tilstrækkelige,

| c) | at Retten undlod at tage hensyn til den omstændighed, at Kommissionen i forbindelse med udøvelsen af sin skønsbeføjelse, når der foreligger komplekse økonomiske og tekniske spørgsmål, var forpligtet til at handle konsekvent og på en måde, der er i overensstemmelse med bestemmelserne i TEUF og de grundlæggende principper, der udgår fra Unionens retsorden, for så vidt som dens tiltag ikke måtte være i strid med bestemmelserne i TEUF og de grundlæggende principper, der udgår fra Unionens retsorden og ikke måtte føre til et resultat, der var i strid med disse principper. |
| --- | --- |

c)

at Retten undlod at tage hensyn til den omstændighed, at Kommissionen i forbindelse med udøvelsen af sin skønsbeføjelse, når der foreligger komplekse økonomiske og tekniske spørgsmål, var forpligtet til at handle konsekvent og på en måde, der er i overensstemmelse med bestemmelserne i TEUF og de grundlæggende principper, der udgår fra Unionens retsorden, for så vidt som dens tiltag ikke måtte være i strid med bestemmelserne i TEUF og de grundlæggende principper, der udgår fra Unionens retsorden og ikke måtte føre til et resultat, der var i strid med disse principper.

| 2) | En retlig fejl, der består i tilsidesættelse af artikel 194 TEUF i kraft af Rettens fejlagtige fortolkning og, følgelig, dens fejlagtige anvendelse heraf, hvilket fratog artikel 9 i forordning nr. 1/2003 og artikel 194 TEUF deres effektive virkning. |
| --- | --- |

2)

En retlig fejl, der består i tilsidesættelse af artikel 194 TEUF i kraft af Rettens fejlagtige fortolkning og, følgelig, dens fejlagtige anvendelse heraf, hvilket fratog artikel 9 i forordning nr. 1/2003 og artikel 194 TEUF deres effektive virkning.

| 3) | En retlig fejl, der består i tilsidesættelse af artikel 9, stk. 1, i forordning nr. 1/2003 i kraft af den fejlagtige fortolkning af begrebet »åbenbart urigtigt skøn«, som Retten anlagde i forbindelse med sin vurdering af den måde, hvorpå Kommissionen havde gennemført undersøgelsen af de komplekse økonomiske og tekniske spørgsmål i forbindelse med vurderingen af, hvorvidt tilsagnene var tilstrækkelige, hvilket førte til, at Retten med urette fastslog, at Kommissionen ikke havde anlagt et åbenbart urigtigt skøn i forbindelse vurderingen af, hvorvidt tilsagnene var tilstrækkelige. |
| --- | --- |

3)

En retlig fejl, der består i tilsidesættelse af artikel 9, stk. 1, i forordning nr. 1/2003 i kraft af den fejlagtige fortolkning af begrebet »åbenbart urigtigt skøn«, som Retten anlagde i forbindelse med sin vurdering af den måde, hvorpå Kommissionen havde gennemført undersøgelsen af de komplekse økonomiske og tekniske spørgsmål i forbindelse med vurderingen af, hvorvidt tilsagnene var tilstrækkelige, hvilket førte til, at Retten med urette fastslog, at Kommissionen ikke havde anlagt et åbenbart urigtigt skøn i forbindelse vurderingen af, hvorvidt tilsagnene var tilstrækkelige.

| 4) | En retlig fejl, der består i tilsidesættelse af artikel 9, stk. 2, i forordning nr. 1/2003 i kraft af Rettens fejlagtige fortolkning, som medførte:






  a) | at Retten som begrundelse for genåbning af proceduren angav tilsidesættelsen af et tilsagn, hvis indhold ikke følger af den dispositive del, dvs. den retligt bindende del af afgørelsen i sag AT.39816 — Opstrømsgasforsyninger i Central- og Østeuropa, |
| --- | --- | --- |

4)

En retlig fejl, der består i tilsidesættelse af artikel 9, stk. 2, i forordning nr. 1/2003 i kraft af Rettens fejlagtige fortolkning, som medførte:

a)

at Retten som begrundelse for genåbning af proceduren angav tilsidesættelsen af et tilsagn, hvis indhold ikke følger af den dispositive del, dvs. den retligt bindende del af afgørelsen i sag AT.39816 — Opstrømsgasforsyninger i Central- og Østeuropa,

| b) | at Retten som begrundelse for genåbning af proceduren angav omstændigheder, der ikke udgjorde grundlaget for den ovenfor nævnte afgørelse, og som ikke havde tilknytning til dens genstand, hvilket førte til, at Retten med urette konstaterede, at Kommissionen ikke havde anlagt et åbenbart urigtigt skøn ved vurderingen af, hvorvidt tilsagnene var tilstrækkelige. Polskie Górnictwo Naftowe i Gazownictwo S.A. har gjort gældende, at såvel de ovenfor nævnte tilsidesættelser som helhed som hver af disse for sig har haft afgørende indflydelse på dommens indhold, og følgelige at hver af de angivne tilsidesættelser i sig selv bør medføre, at dommen ophæves. |
| --- | --- |

b)

at Retten som begrundelse for genåbning af proceduren angav omstændigheder, der ikke udgjorde grundlaget for den ovenfor nævnte afgørelse, og som ikke havde tilknytning til dens genstand, hvilket førte til, at Retten med urette konstaterede, at Kommissionen ikke havde anlagt et åbenbart urigtigt skøn ved vurderingen af, hvorvidt tilsagnene var tilstrækkelige. Polskie Górnictwo Naftowe i Gazownictwo S.A. har gjort gældende, at såvel de ovenfor nævnte tilsidesættelser som helhed som hver af disse for sig har haft afgørende indflydelse på dommens indhold, og følgelige at hver af de angivne tilsidesættelser i sig selv bør medføre, at dommen ophæves.

---

(1)  EFT 2003, L 1, s. 1.

---

| 11.7.2022 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 266/14 |
| --- | --- | --- | --- |

11.7.2022

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 266/14

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Krajský soud v Brně (Den Tjekkiske Republik) den 14. april 2022 — CD mod Ministerstvo vnitra České republiky, Odbor azylové a migrační politiky

(Sag C-257/22)

(2022/C 266/17)

Processprog: tjekkisk

Den forelæggende ret

Krajský soud v Brně

Parter i hovedsagen

Sagsøger: CD

Sagsøgt: Ministerstvo vnitra České republiky, Odbor azylové a migrační politiky

Præjudicielt spørgsmål

Skal artikel 4, stk. 2 og 3, og artikel 5, in fine i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/115/EF (1) af 16. december 2008 om fælles standarder og procedurer i medlemsstaterne for tilbagesendelse af tredjelandsstatsborgere med ulovligt ophold, sammenholdt med artikel 2, artikel 4 og artikel 19, stk. 2, i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder fortolkes således, at disse bestemmelser er til hinder for — ved vurderingen af, om en beslutning om udsendelse i henhold til artikel 6, i direktiv 2008/115/EF udgør en tilsidesættelse af princippet om non-refoulement — at begrebet et sikkert oprindelsesland som omhandlet i artikel 36 og artikel 37, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2013/32/EU (2) af 26. juni 2013 om fælles procedurer for tildeling og tilbagekaldelse af international beskyttelse, sammenholdt med en snæver definition af princippet om non-refoulement, der kun omfatter forbud mod mishandling i henhold til artikel 4 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder og artikel 3 i konventionen til beskyttelse af menneskerettigheder og grundlæggende frihedsrettigheder, finder anvendelse?

---

(1)  EUT 2008, L 348, s. 98.

(2)  EUT 2013, L 180, s. 60.

---

| 11.7.2022 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 266/14 |
| --- | --- | --- | --- |

11.7.2022

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 266/14

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunale ordinario di Ravenna (Italien) den 22. april 2022 — G.D., A.R. og C.M. mod Ministero dell’Istruzione og Istituto nazionale della previdenza sociale (INPS)

(Sag C-270/22)

(2022/C 266/18)

Processprog: italiensk

Den forelæggende ret

Tribunale ordinario di Ravenna

Parter i hovedsagen

Sagsøgere: G.D., A.R. og C.M.

Sagsøgte: Ministero dell’Istruzione og Istituto nazionale della previdenza sociale (INPS)

Præjudicielle spørgsmål

| 1) | Skal de nationale bestemmelser vedrørende opgørelse af underviseres karriereforløb undlades anvendt i kraft af Domstolens dom i Motter-sagen, såfremt de »reelt« ikke er gunstigere for en underviser, som har været vikar, end opgørelsen af karriereforløbet i medfør af artikel 485 i lovdekret nr. 297/1994 og dertil relaterede bestemmelser? Eller har Domstolen i Motter-dommen fastslået på generel og abstrakt vis, dvs. med hensyn til ethvert konkret tilfælde, at opgørelsen af karriereforløbet i medfør af de nationale bestemmelser er forenelig med § 4, således at de nationale retter ikke kan undlade at anvende artikel 485 i lovdekret nr. 297/1994 og dertil relaterede bestemmelser, fordi de er blevet konstateret værende forenelige med [EU]-retten? |
| --- | --- |

1)

Skal de nationale bestemmelser vedrørende opgørelse af underviseres karriereforløb undlades anvendt i kraft af Domstolens dom i Motter-sagen, såfremt de »reelt« ikke er gunstigere for en underviser, som har været vikar, end opgørelsen af karriereforløbet i medfør af artikel 485 i lovdekret nr. 297/1994 og dertil relaterede bestemmelser? Eller har Domstolen i Motter-dommen fastslået på generel og abstrakt vis, dvs. med hensyn til ethvert konkret tilfælde, at opgørelsen af karriereforløbet i medfør af de nationale bestemmelser er forenelig med § 4, således at de nationale retter ikke kan undlade at anvende artikel 485 i lovdekret nr. 297/1994 og dertil relaterede bestemmelser, fordi de er blevet konstateret værende forenelige med [EU]-retten?

| 2) | Subsidiært (dvs. såfremt det foregående præjudicielle spørgsmål besvares med, at EU-retten foreskriver, at artikel 485 selektivt undlades anvendt, idet den skal opfattes som en »gunstigere« bestemmelse) spørges: Skal § 4 i rammeaftalen vedrørende tidsbegrænset ansættelse, der blev indgået den 18. marts 1999 og er opført som bilag til Rådets direktiv 1999/70/EF af 28. juni 1999 om rammeaftalen vedrørende tidsbegrænset ansættelse, der er indgået af EFS, UNICE og CEEP (EFT 1999, L 175, s. 43), fortolkes således, at den nationale ordning — med hensyn til fastsættelse af ancienniteten ved tidsbegrænset ansættelse af en fastansat underviser — skal ligestille midlertidige ydelser udført af undervisere med tidsbegrænset ansættelse, uden en minimumstærskel for relevansen af antallet af arbejdsdage i hvert skoleår? Eller anses en national ordning, der udelukker relevansen af ydelser af midlertidig karakter udført af undervisere med tidsbegrænset ansættelse (kortvarige og lejlighedsvise vikariater), såfremt disse ydelser ikke i hvert skoleår er blevet ydet i mindst 180 dage eller fra den 1. februar og indtil afgivelsen af årskarakterer ved skoleårets afslutning (artikel 11, stk. 14, i lov nr. 124/1999, som bestemmer: »Stk. 1 i artikel 489 i den konsoliderede udgave af loven skal opfattes således, at en undervisningsperiode i egenskab af ikkefastansat underviser fra og med skoleår 1974-1975 anses for et fuldstændigt skoleår, hvis den har varet i mindst 180 dage, eller hvis tjenesteperioden er blevet tilbagelagt uden afbrydelse fra den 1. februar og indtil afgivelsen af årskarakterer ved skoleårets afslutning«), omvendt for at være forenelig med § 4? |
| --- | --- |

2)

Subsidiært (dvs. såfremt det foregående præjudicielle spørgsmål besvares med, at EU-retten foreskriver, at artikel 485 selektivt undlades anvendt, idet den skal opfattes som en »gunstigere« bestemmelse) spørges: Skal § 4 i rammeaftalen vedrørende tidsbegrænset ansættelse, der blev indgået den 18. marts 1999 og er opført som bilag til Rådets direktiv 1999/70/EF af 28. juni 1999 om rammeaftalen vedrørende tidsbegrænset ansættelse, der er indgået af EFS, UNICE og CEEP (EFT 1999, L 175, s. 43), fortolkes således, at den nationale ordning — med hensyn til fastsættelse af ancienniteten ved tidsbegrænset ansættelse af en fastansat underviser — skal ligestille midlertidige ydelser udført af undervisere med tidsbegrænset ansættelse, uden en minimumstærskel for relevansen af antallet af arbejdsdage i hvert skoleår? Eller anses en national ordning, der udelukker relevansen af ydelser af midlertidig karakter udført af undervisere med tidsbegrænset ansættelse (kortvarige og lejlighedsvise vikariater), såfremt disse ydelser ikke i hvert skoleår er blevet ydet i mindst 180 dage eller fra den 1. februar og indtil afgivelsen af årskarakterer ved skoleårets afslutning (artikel 11, stk. 14, i lov nr. 124/1999, som bestemmer: »Stk. 1 i artikel 489 i den konsoliderede udgave af loven skal opfattes således, at en undervisningsperiode i egenskab af ikkefastansat underviser fra og med skoleår 1974-1975 anses for et fuldstændigt skoleår, hvis den har varet i mindst 180 dage, eller hvis tjenesteperioden er blevet tilbagelagt uden afbrydelse fra den 1. februar og indtil afgivelsen af årskarakterer ved skoleårets afslutning«), omvendt for at være forenelig med § 4?

| 3) | Mere subsidiært (dvs. såfremt det første præjudicielle spørgsmål besvares med, at EU-retten foreskriver, at artikel 485 selektivt undlades anvendt, idet den skal opfattes som en »gunstigere« bestemmelse) spørges: Foreskriver ovennævnte § 4, at de tjenesteperioder, der er tilbagelagt inden for rammerne af tidsbegrænsede ansættelseskontrakter i et antal timer, som er lavere end det for tidsubegrænsede stillinger fastsatte, tillægges samme relevans i forbindelse med fastsættelse af anciennitet, når de berørte undervisere er blevet fastansat; i modsat fald spørges: Hvilket minimumsantal af timer (eksempelvis i en tidsubegrænset deltidsansættelse) er påkrævet i medfør af § 4, for at den nationale ordning foretager en sådan anerkendelse?
  Ud fra et andet og omvendt perspektiv spørges derfor: Er en national ordning, der udelukker relevansen — med henblik på at anerkende den inden fastansættelse indtjente anciennitet — af fastansatte underviseres tjenesteperioder tilbagelagt inden for et timeansættelsesforhold med færre timer end minimumsantallet af ugentlige timer for en sammenlignelig underviser med deltidsansættelse, forenelig med ovennævnte § 4?
  Endnu mere subsidiært, afhængigt af besvarelsen af det ovennævnte delspørgsmål, spørges: Er en national ordning, der fastsætter en relevans »pro rata temporis« — med henblik på at anerkende den inden fastansættelse indtjente anciennitet — af fastansatte underviseres tjenesteperioder tilbagelagt inden for et timeansættelsesforhold med færre timer end minimumsantallet af ugentlige timer for en sammenlignelig underviser med deltidsansættelse, forenelig med ovennævnte § 4? |
| --- | --- |

3)

Mere subsidiært (dvs. såfremt det første præjudicielle spørgsmål besvares med, at EU-retten foreskriver, at artikel 485 selektivt undlades anvendt, idet den skal opfattes som en »gunstigere« bestemmelse) spørges: Foreskriver ovennævnte § 4, at de tjenesteperioder, der er tilbagelagt inden for rammerne af tidsbegrænsede ansættelseskontrakter i et antal timer, som er lavere end det for tidsubegrænsede stillinger fastsatte, tillægges samme relevans i forbindelse med fastsættelse af anciennitet, når de berørte undervisere er blevet fastansat; i modsat fald spørges: Hvilket minimumsantal af timer (eksempelvis i en tidsubegrænset deltidsansættelse) er påkrævet i medfør af § 4, for at den nationale ordning foretager en sådan anerkendelse?

Ud fra et andet og omvendt perspektiv spørges derfor: Er en national ordning, der udelukker relevansen — med henblik på at anerkende den inden fastansættelse indtjente anciennitet — af fastansatte underviseres tjenesteperioder tilbagelagt inden for et timeansættelsesforhold med færre timer end minimumsantallet af ugentlige timer for en sammenlignelig underviser med deltidsansættelse, forenelig med ovennævnte § 4?

Endnu mere subsidiært, afhængigt af besvarelsen af det ovennævnte delspørgsmål, spørges: Er en national ordning, der fastsætter en relevans »pro rata temporis« — med henblik på at anerkende den inden fastansættelse indtjente anciennitet — af fastansatte underviseres tjenesteperioder tilbagelagt inden for et timeansættelsesforhold med færre timer end minimumsantallet af ugentlige timer for en sammenlignelig underviser med deltidsansættelse, forenelig med ovennævnte § 4?

---

| 11.7.2022 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 266/16 |
| --- | --- | --- | --- |

11.7.2022

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 266/16

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Corte suprema di cassazione (Italien) den 22. april 2022 — Edil Work 2 S.r.l. og S.T. S.r.l. mod STE S.a.r.l.

(Sag C-276/22)

(2022/C 266/19)

Processprog: italiensk

Den forelæggende ret

Corte suprema di cassazione

Parter i hovedsagen

Sagsøgere: Edil Work 2 S.r.l. og S.T. S.r.l.

Sagsøgt: STE S.a.r.l.

Præjudicielt spørgsmål

Er artikel 49 og 54 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde til hinder for, at en medlemsstat, hvori et selskab (et selskab med begrænset ansvar) oprindeligt blev stiftet, anvender de nationale bestemmelser om selskabets drift og ledelse på dette selskab, når selskabet efter at have flyttet sit hjemsted og efter at være blevet stiftet på ny i henhold til lovgivningen i bestemmelsesmedlemsstaten bevarer sin hovedvirksomhed i oprindelsesmedlemsstaten, og den pågældende ledelseshandling har afgørende betydning for selskabets virksomhed?

---

| 11.7.2022 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 266/16 |
| --- | --- | --- | --- |

11.7.2022

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 266/16

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Fővárosi Törvényszék (Ungarn) den 3. maj 2022 — A.T.S. 2003 Vagyonvédelmi és Szolgáltató Zrt. (under likvidation) mod Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága

(Sag C-289/22)

(2022/C 266/20)

Processprog: ungarsk

Forelæggende ret

Fővárosi Törvényszék

Parter i hovedsagen

Sagsøger: A.T.S. 2003 Vagyonvédelmi és Szolgáltató Zrt. (under likvidation)

Sagsøgt: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatóság

Præjudicielle spørgsmål

| 1) | Skal artikel 167, artikel 168, litra a), og artikel 178, litra a), i momsdirektivet (1) fortolkes således, at såfremt afgiftsmyndigheden i forbindelse med et hvilket som helst led af en forsyningskæde konstaterer en overtrædelse af den særlige lovgivning vedrørende den levering af ydelser, som er genstand for den indgåede aftale med den afgiftspligtige eller for de aftaler, der er indgået mellem kædens led, eller en overtrædelse af en hvilken som helst anden lovgivning, udgør en sådan overtrædelse en omstændighed, som i sig selv — for så vidt som der er tale om en objektiv omstændighed — er tilstrækkelig til at påvise, at der har fundet skattesvig sted, også selv om den af kædens led udførte virksomhed måtte være lovlig i enhver henseende, eller skal afgiftsmyndigheden også i dette tilfælde præcisere, hvori skattesviget består, samt hvilket af kædens led, der har begået det, og gennem hvilken handling? Er det i denne sammenhæng, og i tilfælde af, at der konstateres en overtrædelse, nødvendigt, at afgiftsmyndigheden undersøger, om der foreligger en årsagssammenhæng mellem den manglende opfyldelse af de lovbestemte forpligtelser, der er forbundet med den økonomiske virksomhed, og den afgiftspligtiges fradragsret, således at det alene i tilfælde af en påvisning af en sådan sammenhæng er muligt at nægte den afgiftspligtige sin ret til fradrag for moms? |
| --- | --- |

1)

Skal artikel 167, artikel 168, litra a), og artikel 178, litra a), i momsdirektivet (1) fortolkes således, at såfremt afgiftsmyndigheden i forbindelse med et hvilket som helst led af en forsyningskæde konstaterer en overtrædelse af den særlige lovgivning vedrørende den levering af ydelser, som er genstand for den indgåede aftale med den afgiftspligtige eller for de aftaler, der er indgået mellem kædens led, eller en overtrædelse af en hvilken som helst anden lovgivning, udgør en sådan overtrædelse en omstændighed, som i sig selv — for så vidt som der er tale om en objektiv omstændighed — er tilstrækkelig til at påvise, at der har fundet skattesvig sted, også selv om den af kædens led udførte virksomhed måtte være lovlig i enhver henseende, eller skal afgiftsmyndigheden også i dette tilfælde præcisere, hvori skattesviget består, samt hvilket af kædens led, der har begået det, og gennem hvilken handling? Er det i denne sammenhæng, og i tilfælde af, at der konstateres en overtrædelse, nødvendigt, at afgiftsmyndigheden undersøger, om der foreligger en årsagssammenhæng mellem den manglende opfyldelse af de lovbestemte forpligtelser, der er forbundet med den økonomiske virksomhed, og den afgiftspligtiges fradragsret, således at det alene i tilfælde af en påvisning af en sådan sammenhæng er muligt at nægte den afgiftspligtige sin ret til fradrag for moms?

| 2) | Kan det i betragtning af de nævnte bestemmelser i momsdirektivet og retten til en retfærdig rettergang, der er fastsat som et generelt retsprincip i artikel 47 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, samt de grundlæggende principper om proportionalitet og retssikkerhed, kræves, at den afgiftspligtige inden for rammerne af sin generelle kontrolpligt efterprøver, om de tidligere led i kæden har opfyldt de forpligtelser, som ved særlig lovgivning er fastsat for udførelsen af de fakturerede ydelser, samt kravene til at drive virksomhed på lovlig vis? Såfremt spørgsmålet besvares bekræftende, er der da tale om en løbende forpligtelse for den afgiftspligtige, så længe retsforholdet består, eller hvor ofte skal en sådan kontrol i givet fald foretages? |
| --- | --- |

2)

Kan det i betragtning af de nævnte bestemmelser i momsdirektivet og retten til en retfærdig rettergang, der er fastsat som et generelt retsprincip i artikel 47 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, samt de grundlæggende principper om proportionalitet og retssikkerhed, kræves, at den afgiftspligtige inden for rammerne af sin generelle kontrolpligt efterprøver, om de tidligere led i kæden har opfyldt de forpligtelser, som ved særlig lovgivning er fastsat for udførelsen af de fakturerede ydelser, samt kravene til at drive virksomhed på lovlig vis? Såfremt spørgsmålet besvares bekræftende, er der da tale om en løbende forpligtelse for den afgiftspligtige, så længe retsforholdet består, eller hvor ofte skal en sådan kontrol i givet fald foretages?

| 3) | Skal momsdirektivets artikel 167, artikel 168, litra a), og artikel 178, litra a), fortolkes således, at den afgiftspligtige, såfremt han konstaterer, at et hvilket som helst tidligere led i kæden har misligholdt sine forpligtelser, bliver forpligtet til at undlade at udøve sin ret til at fradrage den indgående moms i det pågældende tilfælde, eftersom anvendelsen af fradraget for moms vil blive anset for en skatteunddragelse? |
| --- | --- |

3)

Skal momsdirektivets artikel 167, artikel 168, litra a), og artikel 178, litra a), fortolkes således, at den afgiftspligtige, såfremt han konstaterer, at et hvilket som helst tidligere led i kæden har misligholdt sine forpligtelser, bliver forpligtet til at undlade at udøve sin ret til at fradrage den indgående moms i det pågældende tilfælde, eftersom anvendelsen af fradraget for moms vil blive anset for en skatteunddragelse?

| 4) | Skal de nævnte bestemmelser i momsdirektivet, sammenholdt med retssikkerhedsprincippet og princippet om afgiftsneutralitet, fortolkes således, at afgiftsmyndigheden i forbindelse med såvel undersøgelsen og kvalificeringen af kædens svigagtige karakter, som med fastlæggelsen af de relevante faktiske omstændigheder og bedømmelsen af de fremlagte beviser til godtgørelse heraf, ikke kan se bort fra bestemmelserne i den særlige lovgivning vedrørende de fakturerede ydelser, herunder navnlig de bestemmelser, der regulerer parternes rettigheder og forpligtelser? |
| --- | --- |

4)

Skal de nævnte bestemmelser i momsdirektivet, sammenholdt med retssikkerhedsprincippet og princippet om afgiftsneutralitet, fortolkes således, at afgiftsmyndigheden i forbindelse med såvel undersøgelsen og kvalificeringen af kædens svigagtige karakter, som med fastlæggelsen af de relevante faktiske omstændigheder og bedømmelsen af de fremlagte beviser til godtgørelse heraf, ikke kan se bort fra bestemmelserne i den særlige lovgivning vedrørende de fakturerede ydelser, herunder navnlig de bestemmelser, der regulerer parternes rettigheder og forpligtelser?

| 5) | Er det foreneligt med de nævnte bestemmelser i momsdirektivet samt med retten til en retfærdig rettergang, der er fastsat i chartrets artikel 47 som et generelt retsprincip, og det grundlæggende retssikkerhedsprincip, at afgiftsmyndigheden følger en praksis, hvorefter det på grundlag af en kontrol af retten til fradrag vedrørende en økonomisk transaktion, som er foretaget i forbindelse med udførelsen af tjenesteydelser, er muligt at afvise, at der reelt foreligger en sådan økonomisk transaktion, som er dokumenteret ved hjælp af fakturaer, kontrakter og andre regnskabsbilag, på grundlag af tilsynsmyndighedens konstateringer under inspektionen, de afgivne erklæringer fra de under inspektionen afhørte personer samt de vidneerklæringer, der er afgivet af arbejdstagere, som er ansat gennem vikarbureauer, med hensyn til, hvad de mener om deres ansættelsesforhold, hvordan de juridisk set kvalificerer dette, og hvem der efter deres opfattelse fungerer som arbejdsgiver? |
| --- | --- |

5)

Er det foreneligt med de nævnte bestemmelser i momsdirektivet samt med retten til en retfærdig rettergang, der er fastsat i chartrets artikel 47 som et generelt retsprincip, og det grundlæggende retssikkerhedsprincip, at afgiftsmyndigheden følger en praksis, hvorefter det på grundlag af en kontrol af retten til fradrag vedrørende en økonomisk transaktion, som er foretaget i forbindelse med udførelsen af tjenesteydelser, er muligt at afvise, at der reelt foreligger en sådan økonomisk transaktion, som er dokumenteret ved hjælp af fakturaer, kontrakter og andre regnskabsbilag, på grundlag af tilsynsmyndighedens konstateringer under inspektionen, de afgivne erklæringer fra de under inspektionen afhørte personer samt de vidneerklæringer, der er afgivet af arbejdstagere, som er ansat gennem vikarbureauer, med hensyn til, hvad de mener om deres ansættelsesforhold, hvordan de juridisk set kvalificerer dette, og hvem der efter deres opfattelse fungerer som arbejdsgiver?

| 6) | Er det foreneligt med de nævnte bestemmelser i momsdirektivet, og er det ligeledes foreneligt med retten til en retfærdig rettergang, der er fastsat i chartrets artikel 47 som et generelt retsprincip, og det grundlæggende retssikkerhedsprincip, at afgiftsmyndigheden følger en praksis, hvorefter den afgiftspligtiges beslutning om at udøve sin økonomiske virksomhed på en sådan måde, at den i videst muligt omfang reducerer sine omkostninger, kvalificeres som en uretmæssig udøvelse af rettigheden, og at afgiftsmyndigheden på grundlag heraf udøver sin ret til at omkvalificere kontrakterne, således at den skaber en kontrakt mellem parter, som forud herfor ikke var kontraktligt forbundne? |
| --- | --- |

6)

Er det foreneligt med de nævnte bestemmelser i momsdirektivet, og er det ligeledes foreneligt med retten til en retfærdig rettergang, der er fastsat i chartrets artikel 47 som et generelt retsprincip, og det grundlæggende retssikkerhedsprincip, at afgiftsmyndigheden følger en praksis, hvorefter den afgiftspligtiges beslutning om at udøve sin økonomiske virksomhed på en sådan måde, at den i videst muligt omfang reducerer sine omkostninger, kvalificeres som en uretmæssig udøvelse af rettigheden, og at afgiftsmyndigheden på grundlag heraf udøver sin ret til at omkvalificere kontrakterne, således at den skaber en kontrakt mellem parter, som forud herfor ikke var kontraktligt forbundne?

---

(1)  Rådets direktiv 2006/112/EF af 28.11.2006 om det fælles merværdiafgiftssystem (EUT 2006, L 347, s. 1).

---

| 11.7.2022 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 266/17 |
| --- | --- | --- | --- |

11.7.2022

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 266/17

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Administrativen sad Varna (Bulgarien) den 4. maj 2022 — Teritorialna direktsia Mitnitsa -Varna mod »NOVA TARGOVSKA KOMPANIA 2004« AD

(Sag C-292/22)

(2022/C 266/21)

Processprog: bulgarsk

Den forelæggende ret

Administrativen sad Varna

Parter i hovedsagen

Kassationsappellant: Teritorialna direktsia Mitnitsa -Varna

Indstævnte i kassationssagen:»NOVA TARGOVSKA KOMPANIA 2004« AD

Præjudicielle spørgsmål

| 1. | Ud fra hvilke kriterier skal en vare som den i hovedsagen omhandlede, nemlig raffineret, bleget og desodoreret palmeolie med handelsbetegnelsen PALM FAT MP 36-39, som under den teknologiske fremstilling blev »rørt, filtreret, kølet, tempereret og emballeret« udelukkende ved hjælp af fysiske metoder, som ikke modificerede det kemisk, tariferes under pos. 1511 henholdsvis pos. 1517 i KN’s kapitel 15? |
| --- | --- |

1.

Ud fra hvilke kriterier skal en vare som den i hovedsagen omhandlede, nemlig raffineret, bleget og desodoreret palmeolie med handelsbetegnelsen PALM FAT MP 36-39, som under den teknologiske fremstilling blev »rørt, filtreret, kølet, tempereret og emballeret« udelukkende ved hjælp af fysiske metoder, som ikke modificerede det kemisk, tariferes under pos. 1511 henholdsvis pos. 1517 i KN’s kapitel 15?

| 2. | Hvilken betydning har begrebet »teksturering«, som anvendes til at beskrive den proces, der bruges til at forklare udvindingen af de produkter, som i de forklarende bemærkninger til det harmoniserede varebeskrivelses- og varenomenklatursystem under pos. 1517 er opført som »bagerimargarine« (»shortenings«)? |
| --- | --- |

2.

Hvilken betydning har begrebet »teksturering«, som anvendes til at beskrive den proces, der bruges til at forklare udvindingen af de produkter, som i de forklarende bemærkninger til det harmoniserede varebeskrivelses- og varenomenklatursystem under pos. 1517 er opført som »bagerimargarine« (»shortenings«)?

| 3. | Såfremt »palmeolie og fraktioner deraf, også raffinerede, men ikke kemisk modificerede« har undergået en »tekstureringsproces«, er dette da tilstrækkelig grund til at udelukke en tarifering i pos. 1511? |
| --- | --- |

3.

Såfremt »palmeolie og fraktioner deraf, også raffinerede, men ikke kemisk modificerede« har undergået en »tekstureringsproces«, er dette da tilstrækkelig grund til at udelukke en tarifering i pos. 1511?

| 4. | Er det, da der i KN, i de forklarende bemærkninger til KN og i de forklarende bemærkninger til det harmoniserede system ikke er fastlagt standarder, metoder, kriterier eller vejledende værdier for kontrol af palmeolies konsistens og påvisning af dens behandling ved »teksturering«, lovligt, at de kompetente toldmyndigheder med henblik på tariferingen af varer under pos. 1511 henholdsvis pos. 1517 selvstændigt udvikler og anvender analytiske arbejdsmetoder som RAP 66, version 02/17.11.2020, som blev anvendt i den foreliggende sag, til påvisning af teksturering af fedt ved penetration, som beror på den officielt offentliggjorte metode AOCS Cc-16-60?
  Såfremt dette ikke er lovligt: Ud fra hvilke standarder, metoder, kriterier og vejledende værdier må kontrollen af produktet gennemføres med henblik på at påvise, at det har undergået en »tekstureringsproces«, henholdsvis udgør en »palmebagerimargarine« (»palm shortening«)? |
| --- | --- |

4.

Er det, da der i KN, i de forklarende bemærkninger til KN og i de forklarende bemærkninger til det harmoniserede system ikke er fastlagt standarder, metoder, kriterier eller vejledende værdier for kontrol af palmeolies konsistens og påvisning af dens behandling ved »teksturering«, lovligt, at de kompetente toldmyndigheder med henblik på tariferingen af varer under pos. 1511 henholdsvis pos. 1517 selvstændigt udvikler og anvender analytiske arbejdsmetoder som RAP 66, version 02/17.11.2020, som blev anvendt i den foreliggende sag, til påvisning af teksturering af fedt ved penetration, som beror på den officielt offentliggjorte metode AOCS Cc-16-60?

Såfremt dette ikke er lovligt: Ud fra hvilke standarder, metoder, kriterier og vejledende værdier må kontrollen af produktet gennemføres med henblik på at påvise, at det har undergået en »tekstureringsproces«, henholdsvis udgør en »palmebagerimargarine« (»palm shortening«)?

| 5. | Skal den kombinerede nomenklatur i henhold til bilag I til Rådets forordning (EØF) nr. 2658/87 af 23. juli 1987 om told- og statistiknomenklaturen og Den Fælles Toldtarif (1) som ændret ved Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) 2018/1602 af 11. oktober 2018 (2) fortolkes således, at produkter, der betegnes som »bagerimargarine« (»shortenings«), og som er udvundet af raffineret palmeolie ved teksturering, skal tariferes under pos. 1517 i denne nomenklatur og navnlig under dennes underpos. 1517 90 99? |
| --- | --- |

5.

Skal den kombinerede nomenklatur i henhold til bilag I til Rådets forordning (EØF) nr. 2658/87 af 23. juli 1987 om told- og statistiknomenklaturen og Den Fælles Toldtarif (1) som ændret ved Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) 2018/1602 af 11. oktober 2018 (2) fortolkes således, at produkter, der betegnes som »bagerimargarine« (»shortenings«), og som er udvundet af raffineret palmeolie ved teksturering, skal tariferes under pos. 1517 i denne nomenklatur og navnlig under dennes underpos. 1517 90 99?

---

(1)  EFT 1987, L 256, s. 1.

(2)  EUT 2018, L 273, s. 1.

---

Retten

| 11.7.2022 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 266/19 |
| --- | --- | --- | --- |

11.7.2022

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 266/19

---

Rettens dom af 11. maj 2022 — Fininvest og Berlusconi mod ECB

(Sag T-913/16) (1)

(Økonomisk og monetær politik - tilsyn med kreditinstitutter - specifikke tilsynsopgaver, der overdrages til ECB - vurdering af erhvervelser af kvalificerede kapitalandele - indsigelse mod erhvervelsen af en kvalificeret kapitalandel - ikke-tilbagevirkende kraft - retskraft - anvendelse af nationale gennemførelsesbestemmelser - ret til forsvar - ret til aktindsigt - ret til at blive hørt - nyt anbringende - EU-rettens forrang - ret til effektiv domstolsbeskyttelse)

(2022/C 266/22)

Processprog: italiensk

Parter

Sagsøgere: Finanziaria d’investimento Fininvest SpA (Fininvest) (Rom, Italien) og Silvio Berlusconi (Rom) (ved advokaterne R. Vaccarella, A. Di Porto, M. Carpinelli, A. Saccucci, B. Nascimbene, N. Ghedini og A. Baldaccini)

Sagsøgt: Den Europæiske Centralbank (ECB) (ved C. Hernández Saseta og G. Buono, som befuldmægtigede, bistået af advokat M. Lamandini)

Intervenient til støtte for sagsøgte: Europa-Kommissionen (ved V. Di Bucci og A. Steiblytė som befuldmægtigede)

Sagens genstand

Søgsmål støttet på artikel 263 TEUF med påstand om annullation af afgørelse ECB/SSM/2016 — 7LVZJ6XRIE7VNZ4UBX81/4 truffet af ECB den 25. oktober 2016, hvorved ECB afslog at give Fininvest og Silvio Berlusconi tilladelse til at erhverve en kapitalandel i kreditinstituttet Banca Mediolanum SpA.

Konklusion

| 1) | Den Europæiske Centralbank (ECB) frifindes. |
| --- | --- |

1)

Den Europæiske Centralbank (ECB) frifindes.

| 2) | Finanziaria d’investimento Fininvest SpA (Fininvest) og Silvio Berlusconi bærer deres egne omkostninger og betaler de af ECB afholdte omkostninger. |
| --- | --- |

2)

Finanziaria d’investimento Fininvest SpA (Fininvest) og Silvio Berlusconi bærer deres egne omkostninger og betaler de af ECB afholdte omkostninger.

| 3) | Europa-Kommissionen bærer sine egne omkostninger. |
| --- | --- |

3)

Europa-Kommissionen bærer sine egne omkostninger.

---

(1)  EUT C 63 af 27.2.2017.

---

| 11.7.2022 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 266/20 |
| --- | --- | --- | --- |

11.7.2022

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 266/20

---

Rettens dom af 4. maj 2022 — CRIA og CCCMC mod Kommissionen

(Sagerne T-30/19 og T-72/19) (1)

(Dumping - tilskud - importen af visse dæk, nye eller regummierede, af gummi, af den art, der anvendes til busser og lastbiler, med belastningsevne over 121, med oprindelse i Folkerepublikken Kina - endelig antidumpingtold - endelig udligningstold - annullationssøgsmål - søgsmålskompetence - umiddelbart berørt - individuelt berørt - regelfastsættende retsakt, der ikke omfatter gennemførelsesforanstaltninger - retlig interesse i søgsmål - skade på erhvervsgrenen i Unionen - objektiv undersøgelse - årsagssammenhæng - beregning af prisunderbud og skadesmargenen - rimelig prissammenligning - beregnet importpris - salgspriserne til de første uafhængige kunder - forskel i handelsleddet - komplekse økonomiske vurderinger - intensiteten af domstolsprøvelsen - skadesindikatorer - vægtning af oplysninger - adgang til ikke-fortrolige oplysninger i undersøgelserne - ret til forsvar)

(2022/C 266/23)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøgere: China Rubber Industry Association (CRIA) (Beijing (Kina) og China Chamber of Commerce of Metals, Minerals & Chemicals Importers & Exporters (CCCMC) (Beijing) (ved advokaterne R. Antonini, B. Maniatis og E. Monard)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved M. Gustafsson og G. Luengo, som befuldmægtigede)

Intervenient til støtte for sagsøgte: Marangoni SpA (Rovereto, Italien) (ved advokaterne C. Bouvarel, A. Coelho Dias og O. Prost)

Sagens genstand

Angående i sag T-30/19 et søgsmål anlagt i henhold til artikel 263 TEUF med påstand om delvis annullation af Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) 2018/1579 af 18. oktober 2018 om indførelse af en endelig antidumpingtold og om endelig opkrævning af den midlertidige told på importen af visse dæk, nye eller regummierede, af gummi, af den art, der anvendes til busser og lastbiler, med belastningsevne over 121, med oprindelse i Folkerepublikken Kina, og om ophævelse af gennemførelsesforordning (EU) 2018/163 (EUT 2018, L 263, s. 3), og i sag T-72/19 et søgsmål anlagt i henhold til artikel 263 TEUF med påstand om delvis annullation af Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) 2018/1690 af 9. november 2018 om indførelse af en endelig udligningstold på importen af visse dæk, nye eller regummierede, af gummi, af den art, der anvendes til busser og lastbiler, med belastningsevne over 121, med oprindelse i Folkerepublikken Kina og om ændring af Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) 2018/1579 (EUT 2018, L 283, s. 1)

Konklusion

| 1) | Sagerne T-30/19 og T-72/19 forenes med henblik på dommen. |
| --- | --- |

1)

Sagerne T-30/19 og T-72/19 forenes med henblik på dommen.

| 2) | Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) 2018/1579 af 18. oktober 2018 om indførelse af en endelig antidumpingtold og om endelig opkrævning af den midlertidige told på importen af visse dæk, nye eller regummierede, af gummi, af den art, der anvendes til busser og lastbiler, med belastningsevne over 121, med oprindelse i Folkerepublikken Kina, og om ophævelse af gennemførelsesforordning (EU) 2018/163, annulleres, for så vidt som den indfører en endelig antidumpingtold på importen af varer fremstillet af følgende eksporterende producenter:






  — | Chaoyang Long March Tyre Co. Ltd |
| --- | --- | --- |

2)

Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) 2018/1579 af 18. oktober 2018 om indførelse af en endelig antidumpingtold og om endelig opkrævning af den midlertidige told på importen af visse dæk, nye eller regummierede, af gummi, af den art, der anvendes til busser og lastbiler, med belastningsevne over 121, med oprindelse i Folkerepublikken Kina, og om ophævelse af gennemførelsesforordning (EU) 2018/163, annulleres, for så vidt som den indfører en endelig antidumpingtold på importen af varer fremstillet af følgende eksporterende producenter:

—

Chaoyang Long March Tyre Co. Ltd

| — | Triangle Tyre Co. Ltd |
| --- | --- |

—

Triangle Tyre Co. Ltd

| — | Shandong Wanda Boto Tyre Co. Ltd |
| --- | --- |

—

Shandong Wanda Boto Tyre Co. Ltd

| — | Qingdao Doublestar Tire Industrial Co. Ltd |
| --- | --- |

—

Qingdao Doublestar Tire Industrial Co. Ltd

| — | Ningxia Shenzhou Tire Co. Ltd |
| --- | --- |

—

Ningxia Shenzhou Tire Co. Ltd

| — | Guizhou Tyre Co. Ltd |
| --- | --- |

—

Guizhou Tyre Co. Ltd

| — | Aeolus Tyre Co. Ltd |
| --- | --- |

—

Aeolus Tyre Co. Ltd

| — | Shandong Huasheng Rubber Co. Ltd |
| --- | --- |

—

Shandong Huasheng Rubber Co. Ltd

| — | Chongqing Hankook Tire Co. Ltd |
| --- | --- |

—

Chongqing Hankook Tire Co. Ltd

| — | Prinx Chengshan (Shandong) Tire Co. Ltd |
| --- | --- |

—

Prinx Chengshan (Shandong) Tire Co. Ltd

| — | Jiangsu Hankook Tire Co. Ltd |
| --- | --- |

—

Jiangsu Hankook Tire Co. Ltd

| — | Shandong Linglong Tire Co. Ltd |
| --- | --- |

—

Shandong Linglong Tire Co. Ltd

| — | Shandong Jinyu Tire Co., Ltd |
| --- | --- |

—

Shandong Jinyu Tire Co., Ltd

| — | Sailun Jinyu Group Co. Ltd |
| --- | --- |

—

Sailun Jinyu Group Co. Ltd

| — | Shandong Kaixuan Rubber Co. Ltd |
| --- | --- |

—

Shandong Kaixuan Rubber Co. Ltd

| — | Weifang Yuelong Rubber Co. Ltd |
| --- | --- |

—

Weifang Yuelong Rubber Co. Ltd

| — | Weifang Shunfuchang Rubber And Plastic Products Co. Ltd |
| --- | --- |

—

Weifang Shunfuchang Rubber And Plastic Products Co. Ltd

| — | Shandong Hengyu Science & Technology Co. Ltd |
| --- | --- |

—

Shandong Hengyu Science & Technology Co. Ltd

| — | Jiangsu General Science Technology Co. Ltd |
| --- | --- |

—

Jiangsu General Science Technology Co. Ltd

| — | Double Coin Group (Jiang Su) Tyre Co. Ltd |
| --- | --- |

—

Double Coin Group (Jiang Su) Tyre Co. Ltd

| — | Hefei Wanli Tire Co. Ltd |
| --- | --- |

—

Hefei Wanli Tire Co. Ltd

| — | Giti Tire (Anhui) Company Ltd |
| --- | --- |

—

Giti Tire (Anhui) Company Ltd

| — | Giti Tire (Fujian) Company Ltd |
| --- | --- |

—

Giti Tire (Fujian) Company Ltd

| — | Giti Tire (Hualin) Company Ltd |
| --- | --- |

—

Giti Tire (Hualin) Company Ltd

| — | Giti Tire (Yinchuan) Company Ltd |
| --- | --- |

—

Giti Tire (Yinchuan) Company Ltd

| — | Qingdao GRT Rubber Co. Ltd. |
| --- | --- |

—

Qingdao GRT Rubber Co. Ltd.

| 3) | Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) 2018/1690 af 9. november 2018 om indførelse af en endelig udligningstold på importen af visse dæk, nye eller regummierede, af gummi, af den art, der anvendes til busser og lastbiler, med belastningsevne over 121, med oprindelse i Folkerepublikken Kina og om ændring af Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) 2018/1579 annulleres, for så vidt som den indfører en endelig udligningstold på importen af varer fremstillet dels af de eksporterende producenter, som er opregnet i punkt 2 i nærværende doms konklusion, dels af Zhongce Rubber Group Co., Ltd. |
| --- | --- |

3)

Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) 2018/1690 af 9. november 2018 om indførelse af en endelig udligningstold på importen af visse dæk, nye eller regummierede, af gummi, af den art, der anvendes til busser og lastbiler, med belastningsevne over 121, med oprindelse i Folkerepublikken Kina og om ændring af Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) 2018/1579 annulleres, for så vidt som den indfører en endelig udligningstold på importen af varer fremstillet dels af de eksporterende producenter, som er opregnet i punkt 2 i nærværende doms konklusion, dels af Zhongce Rubber Group Co., Ltd.

| 4) | I øvrigt frifindes Europa-Kommissionen. |
| --- | --- |

4)

I øvrigt frifindes Europa-Kommissionen.

| 5) | Kommissionen bærer sine egne omkostninger og betaler de af China Rubber Industry Association (CRIA) og China Chamber of Commerce of Metals, Minerals & Chemicals Importers & Exporters (CCCMC) afholdte omkostninger, med undtagelse af omkostningerne forbundet med interventionerne. |
| --- | --- |

5)

Kommissionen bærer sine egne omkostninger og betaler de af China Rubber Industry Association (CRIA) og China Chamber of Commerce of Metals, Minerals & Chemicals Importers & Exporters (CCCMC) afholdte omkostninger, med undtagelse af omkostningerne forbundet med interventionerne.

| 6) | Marangoni SpA bærer sine egne omkostninger og betaler de af CRIA og CCCMC afholdte omkostninger som følge af interventionerne. |
| --- | --- |

6)

Marangoni SpA bærer sine egne omkostninger og betaler de af CRIA og CCCMC afholdte omkostninger som følge af interventionerne.

---

(1)  EUT C 82 af 4.3.2019.

---

| 11.7.2022 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 266/22 |
| --- | --- | --- | --- |

11.7.2022

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 266/22

---

Rettens dom af 4. maj 2022 — Wizz Air Hungary mod Kommission (TAROM, redningsstøtte til TAROM)

(Sag T-718/20) (1)

(Statsstøtte - lufttransport - støtteforanstaltning truffet af Rumænien - redningsstøtte til TAROM - afgørelse om ikke at gøre indsigelse - annullationssøgsmål - status som interesseret part - beskyttelse af proceduremæssige rettigheder - formaliteten - rammebestemmelser for støtte til redning og omstrukturering af kriseramte ikke-finansielle virksomheder - foranstaltning, der sigter mod at forhindre sociale problemer eller afhjælpe markedssvigt - princippet om engangsstøtte - virkning af tidligere støtte ydet inden Rumæniens tiltrædelse af Unionen - alvorlige vanskeligheder - begrundelsespligt)

(2022/C 266/24)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøger: Wizz Air Hungary Légiközlekedési Zrt. (Wizz Air Hungary Zrt.) (Budapest, Ungarn) (ved advokaterne E. Vahida, S. Rating og I.-G. Metaxas Maranghidis)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved L. Flynn, V. Bottka og I. Barcew, som befuldmægtigede)

Sagens genstand

Sagsøgeren har med sit søgsmål, der er støttet på artikel 263 TEUF, nedlagt påstand om annullation af Kommissionens afgørelse C(2020) 1160 final af 24. februar 2020 om statsstøtte SA.56244 (2020/N) — Rumænien — Redningsstøtte til TAROM (EUT 2020, C 310, s. 3), hvorved Europa-Kommissionen dels ikke gjorde indsigelse mod en støtteforanstaltning, som Rumænien havde ydet til Compania Nationala de Transporturi Aeriene Romane »TAROM SA«, og som bestod i et lån på 175 952 000 rumænske lei (RON) (ca. 36 660 000 EUR), der skulle tilbagebetales efter en periode på seks måneder, dels erklærede denne støtte forenelig med det indre marked.

Konklusion

| 1) | Europa-Kommissionen frifindes. |
| --- | --- |

1)

Europa-Kommissionen frifindes.

| 2) | Wizz Air Hungary Légiközlekedési Zrt. (Wizz Air Hungary Zrt.) bærer sine egne omkostninger og betaler de af Kommissionen afholdte omkostninger i sagen. |
| --- | --- |

2)

Wizz Air Hungary Légiközlekedési Zrt. (Wizz Air Hungary Zrt.) bærer sine egne omkostninger og betaler de af Kommissionen afholdte omkostninger i sagen.

---

(1)  EUT C 53 af 15.2.2021.

---

| 11.7.2022 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 266/22 |
| --- | --- | --- | --- |

11.7.2022

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 266/22

---

Rettens dom af 11. maj 2022 — Creaticon mod EUIPO — Paul Hartmann (SK SKINTEGRA THE RARE MOLECULE)

(Sag T-93/21) (1)

(EU-varemærker - indsigelsessag - international registrering, hvor Den Europæiske Union er designeret - EU-figurmærket SK SKINTEGRA THE RARE MOLECULE - det ældre nationale ordmærke SKINTEGRITY - relativ registreringshindring - risiko for forveksling - artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 207/2009 [nu artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EU) 2017/1001])

(2022/C 266/25)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøger: Creaticon d.o.o. (Zagreb, Kroatien) (ved advokat P. Krmpotić)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) (ved R. Raponi og V. Ruzek, som befuldmægtigede)

Den anden part i sagen for appelkammeret ved EUIPO og intervenient ved Retten: Paul Hartmann AG (Heidenheim, Tyskland)

Sagens genstand

Søgsmål anlagt i henhold til artikel 263 TEUF med påstand om annullation og omgørelse af afgørelse truffet den 2. december 2020 af Femte Appelkammer ved EUIPO (sag R 847/2020-5).

Konklusion

| 1) | Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) frifindes. |
| --- | --- |

1)

Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) frifindes.

| 2) | Creaticon d.o.o. betaler sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

2)

Creaticon d.o.o. betaler sagsomkostningerne.

---

(1)  EUT C 138 af 19.4.2021.

---

| 11.7.2022 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 266/23 |
| --- | --- | --- | --- |

11.7.2022

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 266/23

---

Rettens dom af 4. maj 2022 — Sturz mod EUIPO — Clatronic International (STEAKER)

(Sag T-261/21) (1)

(EU-varemærker - ugyldighedssag - EU-ordmærket STEAKER - absolutte registreringshindringer - beskrivende karakter - artikel 7, stk. 1, litra, c), i forordning (EF) nr. 207/2009 [nu artikel 7, stk. 1, litra c), i forordning (EU) 2017/1001] - mangel på fornødent særpræg - artikel 52, stk. 1, litra a), i forordning nr. 207/2009 [nu artikel 59, stk. 1, litra a), i forordning 2017/1001] - ret til kontradiktion - artikel 94, stk. 1, i forordning 2017/1001)

(2022/C 266/26)

Processprog: tysk

Parter

Sagsøger: Manfred Sturz (Schorndorf, Tyskland) (ved advokat B. Bittner)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) (ved M. Eberl og D. Hanf, som befuldmægtigede)

Den anden part i sagen for appelkammeret ved EUIPO og intervenient ved Retten: Clatronic International GmbH (Kempen, Tyskland) (ved advokat V. Herbort)

Sagens genstand

Med sit søgsmål anlagt i henhold til artikel 263 TEUF har sagsøgeren nedlagt påstand om annullation af afgørelse truffet den 4. marts 2021 af Andet Appelkammer ved EUIPO (sag R 214/2020-2) vedrørende en ansøgning om registrering af ordtegnet STEAKER som EU-varemærke, hvorved appelkammeret fandt, at det ansøgte varemærke var beskrivende for de omhandlede varer.

Konklusion

| 1) | Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) frifindes. |
| --- | --- |

1)

Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) frifindes.

| 2) | Manfred Sturz betaler sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

2)

Manfred Sturz betaler sagsomkostningerne.

---

(1)  EUT C 289 af 19.7.2021.

---

| 11.7.2022 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 266/24 |
| --- | --- | --- | --- |

11.7.2022

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 266/24

---

Rettens dom af 27. april 2022 — Veen mod Europol

(Sag T-436/21) (1)

(Ansvar uden for kontraktforhold - samarbejde mellem medlemsstaternes politimyndigheder og andre retshåndhævende myndigheder - bekæmpelse af kriminalitet - videregivelse af oplysninger fra Europol til en medlemsstat - angivelig ulovlig behandling af oplysninger - forordning (EU) 2016/794 - artikel 50, stk. 1 - ikke-økonomisk skade)

(2022/C 266/27)

Processprog: slovakisk

Parter

Sagsøger: Leon Leonard Johan Veen (Oss, Nederlandene) (ved advokat T. Lysina)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Agentur for Retshåndhævelsessamarbejde (Europol) (ved A. Nunzi, som befuldmægtiget, bistået af advokaterne G. Ziegenhorn og M. Kottmann)

Sagens genstand

Søgsmål anlagt i henhold til artikel 268 TEUF har sagsøgeren, Leon Leonard Johan Veen, nedlagt påstand om erstatning for den skade, som han angiveligt har lidt som følge af den ulovlige behandling af personoplysninger, som Den Europæiske Unions Agentur for Retshåndhævelsessamarbejde (Europol) har foretaget.

Konklusion

| 1) | Den Europæiske Unions Agentur for Retshåndhævelsessamarbejde (Europol) frifindes. |
| --- | --- |

1)

Den Europæiske Unions Agentur for Retshåndhævelsessamarbejde (Europol) frifindes.

| 2) | Leon Leonard Johan Veen betaler sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

2)

Leon Leonard Johan Veen betaler sagsomkostningerne.

---

(1)  EUT C 431 af 25.10.2021.

---

| 11.7.2022 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 266/24 |
| --- | --- | --- | --- |

11.7.2022

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 266/24

---

Rettens dom af 4. maj 2022 — PricewaterhouseCoopers Belastingadviseurs mod EUIPO — Haufe-Lexware (TAXMARC)

(Sag T-619/21) (1)

(EU-varemærker - indsigelsessag - ansøgning om EU-ordmærket TAXMARC - det ældre EU-figurmærke TAXMAN - suspension af sagsbehandlingen - artikel 71, stk. 1, i Kommissionens delegerede forordning (EU) 2018/625)

(2022/C 266/28)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøger: PricewaterhouseCoopers Belastingadviseurs NV (Amsterdam, Nederlandene) (ved advokat R. Stoop)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) (ved J. Crespo Carrillo, som befuldmægtigede)

Den anden part i sagen for appelkammeret ved EUIPO og intervenient ved Retten: Haufe-Lexware GmbH & Co. KG (Freiburg im Breisgau, Tyskland) (ved advokat N. Hebeis)

Sagens genstand

Søgsmål anlagt i henhold til artikel 263 TEUF med påstand om annullation af afgørelse truffet den 21. juli 2021 af Fjerde Appelkammer ved EUIPO (sag R 131/2021-4) vedrørende en indsigelsessag mellem Haufe-Lexware GmbH & Co. KG og elle.

Konklusion

| 1) | Afgørelsen truffet den 21. juli 2021 af Fjerde Appelkammer ved Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) (sag R 131/2021-4) annulleres. |
| --- | --- |

1)

Afgørelsen truffet den 21. juli 2021 af Fjerde Appelkammer ved Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) (sag R 131/2021-4) annulleres.

| 2) | EUIPO bærer sine egne omkostninger og betaler de af PricewaterhouseCoopers Belastingadviseurs NV afholdte omkostninger med henblik på sagens behandling for Retten. |
| --- | --- |

2)

EUIPO bærer sine egne omkostninger og betaler de af PricewaterhouseCoopers Belastingadviseurs NV afholdte omkostninger med henblik på sagens behandling for Retten.

| 3) | Haufe Lexware GmbH & Co. KG bærer sine egne omkostninger i forbindelse med sagen for Retten. |
| --- | --- |

3)

Haufe Lexware GmbH & Co. KG bærer sine egne omkostninger i forbindelse med sagen for Retten.

---

(1)  EUT C 471 af 22.11.2021.

---

| 11.7.2022 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 266/25 |
| --- | --- | --- | --- |

11.7.2022

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 266/25

---

Rettens dom af 27. april 2022 — Roos m.fl. mod Parlamentet

(Forenede sager T-710/21, T-722/21 og T-723/21) (1)

(Folkesundhed - krav om at fremvise et gyldigt digitalt covid-19-certifikat fra Unionen for at få adgang til Parlamentets bygninger - hjemmel - medlemmernes frihed og uafhængighed - pligt til at sikre sundheden hos de ansatte i Unionens tjeneste - parlamentarisk immunitet - behandling af personoplysninger - ret til respekt for privatlivet - ret til respekt for den fysiske integritet - ret til sikkerhed - ligebehandling - proportionalitet)

(2022/C 266/29)

Processprog: fransk

Parter

Sagsøgere: Robert Roos og 17 andre sagsøgere, hvis navne er anført i bilaget til dommen (ved advokaterne P. de Bandt, M. Gherghinaru, L. Panepinto og V. Heinen)

Sagsøgt: Europa-Parlamentet (ved S. Alves og A.-M. Dumbrăvan, som befuldmægtigede)

Sagens genstand

Med et søgsmål støttet på artikel 263 TEUF har sagsøgerne, der alle er medlemmer af Europa-Parlamentet for valgperioden 2019-2024, nedlagt påstand om annullation af Europa-Parlamentets Præsidiums afgørelse af 27. oktober 2021 om særregler på området for sundhed og sikkerhed, der regulerer adgangen til Parlamentets bygninger på dets tre arbejdssteder.

Konklusion

| 1) | Europa-Parlamentet frifindes. |
| --- | --- |

1)

Europa-Parlamentet frifindes.

| 2) | Robert Roos og de øvrige sagsøgere, hvis navne fremgår af bilaget, betaler sagsomkostningerne, herunder omkostningerne i forbindelse med sagerne om foreløbige forholdsregler. |
| --- | --- |

2)

Robert Roos og de øvrige sagsøgere, hvis navne fremgår af bilaget, betaler sagsomkostningerne, herunder omkostningerne i forbindelse med sagerne om foreløbige forholdsregler.

---

(1)  EUT C 11 af 10.1.2022.

---

| 11.7.2022 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 266/26 |
| --- | --- | --- | --- |

11.7.2022

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 266/26

---

Rettens kendelse af 6. april 2022 — Saure mod Kommissionen

(Sag T-154/21) (1)

(Annullationssøgsmål - aktindsigt - forordning (EF) nr. 1049/2001 - genfremsat begæring fremsat for tidligt - artikel 7 i forordning nr. 1049/2001 - ingen anfægtelig retsakt - udtrykkeligt afslag på aktindsigt - tilpasning af stævningen - åbenbart afvisningsgrundlag)

(2022/C 266/30)

Processprog: tysk

Parter

Sagsøger: Hans-Wilhelm Saure (Berlin, Tyskland) (ved advokat C. Partsch)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved A. Spina, K. Herrmann og G. Gattinara, som befuldmægtigede)

Sagens genstand

Med søgsmålet støttet på artikel 263 TEUF har sagsøgeren nedlagt påstand om annullation af den afgørelse, der angiveligt blev truffet om at give ham afslag på aktindsigt i visse dokumenter, som stiltiende opstod den 19. marts 2021 derved, at Europa-Kommissionen ikke besvarede hans genfremsatte begæring inden for den fastsatte frist, og — efter tilpasning af påstandene — af Kommissionens udtrykkelige afgørelse af 9. juni 2021, hvorved den gav ham delvist afslag på aktindsigt i visse dokumenter.

Konklusion

| 1) | Sagen afvises. |
| --- | --- |

1)

Sagen afvises.

| 2) | Hans-Wilhelm Saure bærer sine egne omkostninger og betaler de af Europa-Kommissionen afholdte omkostninger i forbindelse med anmodningen om tilpasning af stævningen. Kommissionen bærer sine egne omkostninger i forbindelse med stævningen. |
| --- | --- |

2)

Hans-Wilhelm Saure bærer sine egne omkostninger og betaler de af Europa-Kommissionen afholdte omkostninger i forbindelse med anmodningen om tilpasning af stævningen. Kommissionen bærer sine egne omkostninger i forbindelse med stævningen.

---

(1)  EUT C 189 af 17.5.2021.

---

| 11.7.2022 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 266/26 |
| --- | --- | --- | --- |

11.7.2022

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 266/26

---

Rettens kendelse af 7. april 2022 — SS og ST mod Frontex

(Sag T-282/21) (1)

(Passivitetssøgsmål - asylret - opfordring til at handle - Frontex’ holdning - afvisning)

(2022/C 266/31)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøgere: SS og ST (ved advokaterne M. Van den Broeck og L. Lambert)

Sagsøgt: Det Europæiske Agentur for Grænse- og Kystbevogtning (Frontex) (ved H. Caniard, S. Drew og W. Szmidt, som befuldmægtigede, bistået af advokat B. Wägenbaur)

Sagens genstand

Søgsmål støttet på artikel 265 TEUF med påstand om, at det fastslås, at Frontex på ulovlig vis undlod at vedtage en afgørelse i henhold til artikel 46, stk. 4, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2019/1896 af 13. november 2019 om den europæiske grænse- og kystvagt og om ophævelse af forordning (EU) nr. 1052/2013 og (EU) 2016/1624 (EUT 2019, L 295, s. 1), om suspendering eller ophør af Frontex’ aktiviteter i regionen Det Ægæiske Hav.

Konklusion

| 1) | Sagen afvises. |
| --- | --- |

1)

Sagen afvises.

| 2) | SS, ST og Det Europæiske Agentur for Grænse- og Kystbevogtning (Frontex) bærer hver deres egne omkostninger. |
| --- | --- |

2)

SS, ST og Det Europæiske Agentur for Grænse- og Kystbevogtning (Frontex) bærer hver deres egne omkostninger.

---

(1)  EUT C 289 af 19.7.2021.

---

| 11.7.2022 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 266/27 |
| --- | --- | --- | --- |

11.7.2022

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 266/27

---

Rettens kendelse af 7. april 2022 — Mendus mod EUIPO (CENSOR.NET)

(Sag T-336/21) (1)

(EU-varemærker - tilbagekaldelse af den anfægtede afgørelse - bortfald af tvistens genstand - ufornødent at træffe afgørelse)

(2022/C 266/32)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøger: Iaroslav Mendus (Kiev, Ukraine) (ved advokat P. Kurcman)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) (ved D. Walicka, som befuldmægtiget)

Sagens genstand

Ved stævning indgivet til Rettens justitssekretariat den 15. juni 2021 har sagsøgeren anlagt dette søgsmål med påstand om annullation af afgørelse truffet den 16. april 2021 af Første Appelkammer ved Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) (sag R 1225/2020-1) vedrørende en ansøgning om registrering af ordtegnet CENSOR.NET som EU-varemærke.

Konklusion

| 1) | Det er ufornødent at træffe afgørelse i sagen. |
| --- | --- |

1)

Det er ufornødent at træffe afgørelse i sagen.

| 2) | Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) bærer sine egne omkostninger og betaler de af Iaroslav Mendus afholdte omkostninger. |
| --- | --- |

2)

Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) bærer sine egne omkostninger og betaler de af Iaroslav Mendus afholdte omkostninger.

---

(1)  EUT C 320 af 9.8.2021.

---

| 11.7.2022 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 266/27 |
| --- | --- | --- | --- |

11.7.2022

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 266/27

---

Rettens kendelse af 7. april 2022 — Essity Hygiene and Health mod EUIPO (Gengivelse af et blad)

(Sag T-364/21) (1)

(EU-varemærker - tilbagekaldelse af den anfægtede beslutning - bortfald af tvistens genstand - ufornødent at træffe afgørelse)

(2022/C 266/33)

Processprog: svensk

Parter

Sagsøger: Essity Hygiene and Health AB (Göteborg, Sverige) (ved advokat U. Wennermark)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) (ved D. Hanf og A. Bosse, som befuldmægtigede)

Sagens genstand

Søgsmål anlagt til prøvelse af afgørelse truffet den 31. marts 2021 af Første Appelkammer ved EUIPO (sag R 2196/2017-1) vedrørende en ansøgning om registrering af et figurtegn, der gengiver et blad, som EU-varemærke.

Konklusion

| 1) | Det er ufornødent at træffe afgørelse. |
| --- | --- |

1)

Det er ufornødent at træffe afgørelse.

| 2) | Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) betaler sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

2)

Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) betaler sagsomkostningerne.

---

(1)  EUT C 320 af 9.8.2021.

---

| 11.7.2022 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 266/28 |
| --- | --- | --- | --- |

11.7.2022

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 266/28

---

Rettens kendelse af 6. april 2022 — Leinfelder Uhren München mod EUIPO — Schafft (Gengivelse af en geometrisk figur)

(Sag T-375/21) (1)

(EU-varemærker - fortabelsessag - tilbagetagelse af begæringen om fortabelse - ufornødent at træffe afgørelse)

(2022/C 266/34)

Processprog: tysk

Parter

Sagsøger: Leinfelder Uhren München GmbH & Co. KG (München, Tyskland) (ved advokat S. Lüft)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) (ved E. Nicolás Gómez og D. Hanf, som befuldmægtigede)

Den anden part i sagen for appelkammeret ved EUIPO og intervenient ved Retten: Thomas Schafft (München, Tyskland)

Sagens genstand

Søgsmål anlagt til prøvelse af afgørelse truffet den 29. marts 2021 af Andet Appelkammer ved EUIPO (forenede sager R 1931/2018-2 og R 1936/2018-2) vedrørende en indsigelsessag mellem Thomas Schafft og Leinfelder Uhren München.

Konklusion

| 1) | Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) frifindes. |
| --- | --- |

1)

Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) frifindes.

| 2) | Thomas Schafft betaler sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

2)

Thomas Schafft betaler sagsomkostningerne.

---

(1)  EUT C 329 af 16.8.2021.

---

| 11.7.2022 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 266/28 |
| --- | --- | --- | --- |

11.7.2022

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 266/28

---

Rettens kendelse af 7. april 2022 — Bloom mod Parlamentet og Rådet

(Sag T-645/21) (1)

(Annullationssøgsmål - fælles fiskeripolitik - forordning (EU) 2021/1139 - Den Europæiske Hav-, Fiskeri- og Akvakulturfond - økonomisk støtte indrømmet til delt forvaltning med medlemsstaterne - ikkestøtteberettigede operationer eller udgifter - undtagelser til manglende støtteberettigelse - forening, der beskytter havmiljøet - lovgivningsmæssig retsakt - ikke individuelt berørt - ikke umiddelbart berørt - ret til en effektiv domstolsbeskyttelse - afvisning)

(2022/C 266/35)

Processprog: fransk

Parter

Sagsøger: Bloom (Paris, Frankrig) (ved advokaterne C. Saynac og L. Chovet Ballester)

Sagsøgte: Europa-Parlamentet (ved G. Ricci og I. Terwinghe, som befuldmægtigede) og Rådet for Den Europæiske Union (ved F. Naert og A. Nowak Salles, som befuldmægtigede)

Sagens genstand

Søgsmål anlagt i henhold til artikel 263 TEUF med påstand om delvis annullation af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2021/1139 af 7. juli 2021 om oprettelse af Den Europæiske Hav-, Fiskeri- og Akvakulturfond og om ændring af forordning (EU) 2017/1004 (EUT 2021, L 247, s. 1).

Konklusion

| 1) | Sagen afvises. |
| --- | --- |

1)

Sagen afvises.

| 2) | Det er ufornødent at træffe afgørelse om Europa-Kommissionen anmodning om intervention. |
| --- | --- |

2)

Det er ufornødent at træffe afgørelse om Europa-Kommissionen anmodning om intervention.

| 3) | Bloom bærer sine egne omkostninger og betaler de af Europa-Parlamentet og Rådet for Den Europæiske Union afholdte omkostninger. |
| --- | --- |

3)

Bloom bærer sine egne omkostninger og betaler de af Europa-Parlamentet og Rådet for Den Europæiske Union afholdte omkostninger.

| 4) | Kommissionen bærer sine egne omkostninger i forbindelse med anmodningen om intervention. |
| --- | --- |

4)

Kommissionen bærer sine egne omkostninger i forbindelse med anmodningen om intervention.

---

(1)  EUT C 481 af 29.11.2021.

---

| 11.7.2022 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 266/29 |
| --- | --- | --- | --- |

11.7.2022

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 266/29

---

Kendelse afsagt af Rettens præsident den 13. maj 2022 — Conserve Italia og Conserves France mod Kommissionen

(Sag T-59/22 R)

(Særlige rettergangsformer - konkurrence - karteller - det europæiske marked for grøntsagskonserves - afgørelse, hvorved der pålægges en bøde - anmodning om udsættelse af gennemførelsen - ingen uopsættelighed)

(2022/C 266/36)

Processprog: italiensk

Parter

Sagsøgere: Conserve Italia — Consorzio Italiano fra cooperative agricole Soc. coop. agr. (San Lazzaro di Savena, Italien) og Conserves France (Tarascon, Frankrig) (ved advokaterne L. Di Via, M. Petite, L. Tresoldi og E. Belli)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved S. Baches Opi, F. Jimeno Fernández og C. Sjödin, som befuldmægtigede)

Sagens genstand

Søgsmål anlagt i henhold til artikel 278 TEUF og 279 TEUF med påstand om udsættelse af gennemførelsen af Kommissionens afgørelse C(2021) 8259 af 19. november 2021 om en procedure i henhold til artikel 101 TEUF og EØS-aftalens artikel 53.

Konklusion

| 1) | Begæringen om foreløbige forholdsregler tages ikke til følge. |
| --- | --- |

1)

Begæringen om foreløbige forholdsregler tages ikke til følge.

| 2) | Afgørelsen om sagsomkostningerne udsættes. |
| --- | --- |

2)

Afgørelsen om sagsomkostningerne udsættes.

---

| 11.7.2022 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 266/30 |
| --- | --- | --- | --- |

11.7.2022

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 266/30

---

Kendelse afsagt af Rettens præsident den 18. maj 2022 — OG m.fl. mod Kommissionen

(Sag T-101/22 R)

(Særlige rettergangsformer - forordning (EU) 2021/953 - delegeret forordning (EU) 2021/2288 - EU’s digitale covidcertifikat - anmodning om udsættelse af gennemførelse - ingen uopsættelighed)

(2022/C 266/37)

Processprog: spansk

Parter

Sagsøgere: OG, OH, OI og OJ (ved advokat D. Gómez Fernández)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved E. Montaguti og J. Baquero Cruz, som befuldmægtigede)

Sagens genstand

Med deres søgsmål, som er støttet på artikel 278 TEUF og 279 TEUF, har sagsøgerne nedlagt påstand om udsættelse af gennemførelsen af Kommissionens delegerede forordning (EU) 2021/2288 af 21. december 2021 om ændring af bilaget til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2021/953 for så vidt angår acceptperioden for vaccinationscertifikater, der er udstedt i formatet for EU’s digitale covidcertifikat, og som angiver afslutningen af den primære vaccinationsserie (EUT 2021, L 458, s. 459).

Konklusion

| 1) | Anmodningen om foreløbige forholdsregler tages ikke til følge. |
| --- | --- |

1)

Anmodningen om foreløbige forholdsregler tages ikke til følge.

| 2) | Afgørelsen om sagsomkostningerne udsættes. |
| --- | --- |

2)

Afgørelsen om sagsomkostningerne udsættes.

---

| 11.7.2022 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 266/30 |
| --- | --- | --- | --- |

11.7.2022

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 266/30

---

Sag anlagt den 21. april 2022 — Grækenland mod Kommissionen

(Sag T-211/22)

(2022/C 266/38)

Processprog: græsk

Parter

Sagsøger: Den Hellenske Republik (ved E. Leftheriotou, A.-E. Vasilopoulou og K. Konsta)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen

Sagsøgerens påstande

| — | Den anfægtede afgørelse (1) annulleres, for så vidt som den pålægger Den Hellenske Republik finansielle korrektioner til et bruttobeløb på 43 525 011,74 EUR og et nettobeløb, under hensyntagen til nedsættelser, på 43 156 228,16 EUR i forlængelse af undersøgelse XC/2018/001/GR som følge af anvendelse af krydsoverensstemmelse i ansøgningsårene 2016/2017 (regnskabsårene 2016 og 2017, s. 72-124 i den sammenfattende rapport), |
| --- | --- |

—

Den anfægtede afgørelse (1) annulleres, for så vidt som den pålægger Den Hellenske Republik finansielle korrektioner til et bruttobeløb på 43 525 011,74 EUR og et nettobeløb, under hensyntagen til nedsættelser, på 43 156 228,16 EUR i forlængelse af undersøgelse XC/2018/001/GR som følge af anvendelse af krydsoverensstemmelse i ansøgningsårene 2016/2017 (regnskabsårene 2016 og 2017, s. 72-124 i den sammenfattende rapport),

| — | subsidiært annulleres den anfægtede afgørelse, og den herved fastsatte korrektionssats nedsættes til 5 %, og |
| --- | --- |

—

subsidiært annulleres den anfægtede afgørelse, og den herved fastsatte korrektionssats nedsættes til 5 %, og

| — | under alle omstændigheder nedsættes størrelsen af den finansielle nettokorrektion til 12 225 532,12 EUR. |
| --- | --- |

—

under alle omstændigheder nedsættes størrelsen af den finansielle nettokorrektion til 12 225 532,12 EUR.

| — | Kommissionen tilpligtes at betale Den Hellenske Republiks omkostninger. |
| --- | --- |

—

Kommissionen tilpligtes at betale Den Hellenske Republiks omkostninger.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Sagsøgeren har til støtte for sit søgsmål fremsat seks anbringender. De første fire anbringender vedrører de konklusioner, som Kommissionen har støttet den anfægtede afgørelse på, mens det femte og det sjette anbringende vedrører beregningen af den omtvistede korrektion.

| 1. | Det første anbringende vedrører det manglende retlige grundlag for at undergive Kommissionens konklusioner en hovedkontrol, dvs. en tilsidesættelse af retssikkerhedsprincippet og en begrundelsesmangel. |
| --- | --- |

1.

Det første anbringende vedrører det manglende retlige grundlag for at undergive Kommissionens konklusioner en hovedkontrol, dvs. en tilsidesættelse af retssikkerhedsprincippet og en begrundelsesmangel.

| 2. | Med det andet anbringendes første led gøres gældende, at der ikke forelå materiel kompetence hos Kommissionens tjenestegrene, som pålagde korrektioner, og med det andet led gøres gældende, at der foreligger en tilsidesættelse af proportionalitetsprincippet, for så vidt som der blev pålagt korrektioner for konklusioner, som ikke på nogen måde ville have ført til pålæggelse af sanktioner i forhold til støttemodtagerne. |
| --- | --- |

2.

Med det andet anbringendes første led gøres gældende, at der ikke forelå materiel kompetence hos Kommissionens tjenestegrene, som pålagde korrektioner, og med det andet led gøres gældende, at der foreligger en tilsidesættelse af proportionalitetsprincippet, for så vidt som der blev pålagt korrektioner for konklusioner, som ikke på nogen måde ville have ført til pålæggelse af sanktioner i forhold til støttemodtagerne.

| 3. | Det tredje anbringende vedrører en fejlagtig fortolkning og anvendelse af reglerne i EU-lovgivningen og en faktisk fejl fra Kommissionens side ved dens øvrige konklusioner. |
| --- | --- |

3.

Det tredje anbringende vedrører en fejlagtig fortolkning og anvendelse af reglerne i EU-lovgivningen og en faktisk fejl fra Kommissionens side ved dens øvrige konklusioner.

| 4. | Med det fjerde anbringende, der angår Kommissionens konklusioner vedrørende hovedkontrollen »Fremlæggelse af rapporter om resultatet af kontrollerne«, har sagsøgeren gjort gældende, at den anfægtede afgørelse blev vedtaget i strid med princippet om loyalt samarbejde og retssikkerhedsprincippet (del A), samt på grundlag af en faktisk fejl i Kommissionens konklusioner (del B). |
| --- | --- |

4.

Med det fjerde anbringende, der angår Kommissionens konklusioner vedrørende hovedkontrollen »Fremlæggelse af rapporter om resultatet af kontrollerne«, har sagsøgeren gjort gældende, at den anfægtede afgørelse blev vedtaget i strid med princippet om loyalt samarbejde og retssikkerhedsprincippet (del A), samt på grundlag af en faktisk fejl i Kommissionens konklusioner (del B).

| 5. | Med det femte anbringende har sagsøgeren gjort gældende, at Kommissionen foretog en korrektion på grundlag af en fejlagtig fortolkning og anvendelse af artikel 12, stk. 6 og 7, i Kommissionens delegerede forordning (EU) nr. 907/2014 (EUT L 255 af 28 8.2014, s. 18-58, anbringendets del A) og også tilsidesatte artikel 34, stk. 2, første punktum, i Kommissionens gennemførselsforordning (EU) nr. 908/2014 (EUT L 255 af 28.8.2014, s. 59-124) og princippet om forbud mod reformatio in pejus i forhold til medlemsstaten under regnskabsafslutningen (del B). |
| --- | --- |

5.

Med det femte anbringende har sagsøgeren gjort gældende, at Kommissionen foretog en korrektion på grundlag af en fejlagtig fortolkning og anvendelse af artikel 12, stk. 6 og 7, i Kommissionens delegerede forordning (EU) nr. 907/2014 (EUT L 255 af 28 8.2014, s. 18-58, anbringendets del A) og også tilsidesatte artikel 34, stk. 2, første punktum, i Kommissionens gennemførselsforordning (EU) nr. 908/2014 (EUT L 255 af 28.8.2014, s. 59-124) og princippet om forbud mod reformatio in pejus i forhold til medlemsstaten under regnskabsafslutningen (del B).

| 6. | Endelig vedrører det sjette anbringende en tilsidesættelse ved beregningen af den finansielle nettokorrektion samt en tilsidesættelse af Kommissionens retningslinjer ved Kommissionens undladelse af at foretage nedsættelse som følge af den forudgående pålæggelse af finansielle korrektioner for de samme udgifter, som blev pålagt en korrektion ved den anfægtede afgørelse. |
| --- | --- |

6.

Endelig vedrører det sjette anbringende en tilsidesættelse ved beregningen af den finansielle nettokorrektion samt en tilsidesættelse af Kommissionens retningslinjer ved Kommissionens undladelse af at foretage nedsættelse som følge af den forudgående pålæggelse af finansielle korrektioner for de samme udgifter, som blev pålagt en korrektion ved den anfægtede afgørelse.

---

(1)  Kommissionens gennemførelsesafgørelse (EU) 2022/222 af 16.2.2022 om udelukkelse fra EU-finansiering af visse udgifter, som medlemsstaterne har afholdt inden for rammerne af Den Europæiske Garantifond for Landbruget (EGFL) og Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne (ELFUL) (meddelt under nummer C(2022) 830) (EUT 2022, L 37, s. 63).

---

| 11.7.2022 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 266/31 |
| --- | --- | --- | --- |

11.7.2022

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 266/31

---

Sag anlagt den 25. maj 2022 — celotec mod EUIPO– Decotec Printing (DECOTEC)

(Sag T-308/22)

(2022/C 266/39)

Stævningen er affattet på engelsk

Parter

Sagsøger: celotec GmbH & Co. KG (Sendenhorst, Tyskland) (ved advokaterne E. Warnke og J. Römelt)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO)

Den anden part i sagen for appelkammeret: Decotec Printing, SA (Barcelona, Spanien)

Oplysninger vedrørende sagen for EUIPO

Indehaver af det omtvistede varemærke: Decotec Printing, SA

Det omtvistede varemærke: Ansøgning om EU-ordmærket DECOTEC — registreringsansøgning nr. 10 948 032

Sagen for EUIPO: Ugyldighedssag

Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 21. marts 2022 af Femte Appelkammer ved EUIPO (sag R 1025/2021-5)

Påstande

| — | Den anfægtede afgørelse annulleres. |
| --- | --- |

—

Den anfægtede afgørelse annulleres.

| — | EUIPO tilpligtes at betale sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

—

EUIPO tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Anbringender

| — | Tilsidesættelse af artikel 7, stk. 1, litra c), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001 |
| --- | --- |

—

Tilsidesættelse af artikel 7, stk. 1, litra c), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001

| — | Tilsidesættelse af artikel 7, stk. 1, litra b), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001 |
| --- | --- |

—

Tilsidesættelse af artikel 7, stk. 1, litra b), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001

| — | Tilsidesættelse af artikel 94, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001 |
| --- | --- |

—

Tilsidesættelse af artikel 94, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001

---

| 11.7.2022 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 266/32 |
| --- | --- | --- | --- |

11.7.2022

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 266/32

---

Sag anlagt den 25. maj 2022 — Abramovich mod Rådet

(Sag T-313/22)

(2022/C 266/40)

Processprog: fransk

Parter

Sagsøger: Roman Arkadyevich Abramovich (Nemchinovo, Rusland) (ved advokaterne T. Bontinck, A. Guillerme og T. Payan)

Sagsøgt: Rådet for Den Europæiske Union

Sagsøgerens påstande

| — | Rådets afgørelse (FUSP) 2022/429 (1) af 15. marts 2022 annulleres, for så vidt som den opfører sagsøgerens navn i bilaget til Rådets afgørelse 2014/145/FUSP af 17. marts 2014 |
| --- | --- |

—

Rådets afgørelse (FUSP) 2022/429 (1) af 15. marts 2022 annulleres, for så vidt som den opfører sagsøgerens navn i bilaget til Rådets afgørelse 2014/145/FUSP af 17. marts 2014

| — | Rådets gennemførelsesforordning (EU) 2022/427 (2) af 15. marts 2022 annulleres, for så vidt som den opfører sagsøgerens navn i bilaget til Rådets forordning (EU) nr. 2014/269 af 17. marts 2014 |
| --- | --- |

—

Rådets gennemførelsesforordning (EU) 2022/427 (2) af 15. marts 2022 annulleres, for så vidt som den opfører sagsøgerens navn i bilaget til Rådets forordning (EU) nr. 2014/269 af 17. marts 2014

| — | Rådet tilpligtes at betale et foreløbigt beløb på 1 000 000 EUR til den velgørende organisation, der er under etablering i forbindelse med salget af Chelsea FC, til fordel for konfliktens ofre, for den ikke-økonomiske skade, som sagsøgeren har lidt |
| --- | --- |

—

Rådet tilpligtes at betale et foreløbigt beløb på 1 000 000 EUR til den velgørende organisation, der er under etablering i forbindelse med salget af Chelsea FC, til fordel for konfliktens ofre, for den ikke-økonomiske skade, som sagsøgeren har lidt

| — | Rådet tilpligtes at betale sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

—

Rådet tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren fremsat fire anbringender.

| 1. | Første anbringende om en tilsidesættelse af retten til en effektiv retsbeskyttelse og af administrationens begrundelsespligt. |
| --- | --- |

1.

Første anbringende om en tilsidesættelse af retten til en effektiv retsbeskyttelse og af administrationens begrundelsespligt.

| 2. | Andet anbringende om et åbenbart urigtigt skøn angående Rådets begrundelse. |
| --- | --- |

2.

Andet anbringende om et åbenbart urigtigt skøn angående Rådets begrundelse.

| 3. | Tredje anbringende om en tilsidesættelse af proportionalitetsprincippet og af princippet om ligebehandling, for så vidt angår vedtagelsen af restriktive foranstaltninger mod sagsøgeren. |
| --- | --- |

3.

Tredje anbringende om en tilsidesættelse af proportionalitetsprincippet og af princippet om ligebehandling, for så vidt angår vedtagelsen af restriktive foranstaltninger mod sagsøgeren.

| 4. | Fjerde anbringende om tilsidesættelsen af grundlæggende rettigheder og en ubegrundet indgriben i sagsøgerens grundlæggende rettigheder, der er sikret ved Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder. |
| --- | --- |

4.

Fjerde anbringende om tilsidesættelsen af grundlæggende rettigheder og en ubegrundet indgriben i sagsøgerens grundlæggende rettigheder, der er sikret ved Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder.

---

(1)  Rådets afgørelse (FUSP) 2022/429 af 15.3.2022 om ændring af afgørelse 2014/145/FUSP om restriktive foranstaltninger over for tiltag, der underminerer eller truer Ukraines territoriale integritet, suverænitet og uafhængighed (EUT 2022, L 87, s. 44).

(2)  Rådets gennemførelsesforordning (EU) 2022/427 af 15.3.2022 om gennemførelse af forordning (EU) nr. 269/2014 om restriktive foranstaltninger over for tiltag, der underminerer eller truer Ukraines territoriale integritet, suverænitet og uafhængighed (EUT 2022, L 87, s. 1).

---