# Den Europæiske Unions C 257/4. j

| | ISSN 1977-0871 |
| --- | --- |
| Den Europæiske Unions
  Tidende | C 257 |
| | |
| Dansk udgave | Meddelelser og oplysninger | 65. årgang4. juli 2022 |

ISSN 1977-0871

Den Europæiske Unions

Tidende

C 257

Dansk udgave

Meddelelser og oplysninger

65. årgang4. juli 2022

---

| Indhold | Side |
| --- | --- |
| | IV   Oplysninger |
| | OPLYSNINGER FRA DEN EUROPÆISKE UNIONS INSTITUTIONER, ORGANER, KONTORER OG AGENTURER |
| | Den Europæiske Unions Domstol |
| 2022/C 257/01 | Den Europæiske Unions Domstols seneste offentliggørelser i Den Europæiske Unions Tidende | 1 |

Indhold

Side

IV   Oplysninger

OPLYSNINGER FRA DEN EUROPÆISKE UNIONS INSTITUTIONER, ORGANER, KONTORER OG AGENTURER

Den Europæiske Unions Domstol

2022/C 257/01

Den Europæiske Unions Domstols seneste offentliggørelser i Den Europæiske Unions Tidende

Den Europæiske Unions Tidende

1

---

| | V   Øvrige meddelelser |
| --- | --- |
| | RETSLIGE PROCEDURER |
| | Domstolen |
| 2022/C 257/02 | Sag C-573/19: Domstolens dom (Syvende Afdeling) af 12. maj 2022 — Europa-Kommissionen mod Den Italienske Republik (Traktatbrud – miljø – direktiv 2008/50/EF – luftkvalitet – artikel 13, stk. 1, og bilag XI – systematisk og vedvarende overskridelse af grænseværdierne for nitrogendioxid (NO2) i visse italienske zoner og bymæssige områder – artikel 23, stk. 1 – bilag XV – kortest mulig overskridelsesperiode – egnede foranstaltninger) | 2 |
| 2022/C 257/03 | Sag C-730/19: Domstolens dom (Syvende Afdeling) af 12. maj 2022 — Europa-Kommissionen mod Republikken Bulgarien (Traktatbrud – miljø – direktiv 2008/50/EF – luftkvalitet – artikel 13, stk. 1, og bilag XI – systematisk og vedvarende overskridelse af grænseværdierne for svovldioxid (SO2) i zone BG0006 (syd-øst) i Bulgarien – artikel 23, stk. 1, og bilag XV – kortest mulig overskridelsesperiode – egnede foranstaltninger) | 3 |
| 2022/C 257/04 | Sag C-260/20 P: Domstolens dom (Anden Afdeling) af 12. maj 2022 — Europa-Kommissionen mod Hansol Paper Co. Ltd og European Thermal Paper Association (ETPA) (Appel – dumping – gennemførelsesforordning (EU) 2017/763 – import af visse typer letvægtstermopapir med oprindelse i Republikken Korea – endelig antidumpingtold – forordning (EU) 2016/1036 – artikel 6, 16 og 18 – bevis – oplysninger tilvejebragt uden for besvarelsen af et antidumpingspørgeskema – vægtningen af salg, der påvirker dumpingberegningen – artikel 2, stk. 1 og 3 – beregning af den normale værdi – rangorden mellem beregningsmetoder – artikel 3, stk. 2 og 3 – skade – beregning af underbudsmargenen – kontraappel – artikel 2, stk. 11 – dumpingens fulde omfang – artikel 18 – fritagelse fra at besvare et antidumpingspørgeskema – ikke manglende samarbejdsvilje) | 3 |
| 2022/C 257/05 | Sag C-377/20: Domstolens dom (Femte Afdeling) af 12. maj 2022 — Servizio Elettrico Nazionale SpA, ENEL SpA, Enel Energia SpA mod Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato m.fl. (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Consiglio di Stato — Italien) (Præjudiciel forelæggelse – konkurrence – dominerende stilling – misbrug – artikel 102 TEUF – virkningen af en praksis på forbrugernes velfærd og på markedets struktur – praksis bestående i et ekskluderende misbrug – praksissens egnethed til at skabe en fortrængende virkning – anvendelse af andre midler end dem, der falder ind under konkurrence på ydelser – umuligt for en hypotetisk konkurrent, der er lige så effektiv, at kopiere praksissen – spørgsmålet om, hvorvidt der foreligger en konkurrencebegrænsende hensigt – åbning af elektricitetsmarkedet for konkurrence – overførsel af forretningsmæssigt følsomme oplysninger inden for en selskabskoncern med henblik på at bevare en dominerende stilling, der er arvet fra et lovbestemt monopol, på et marked – tilregnelse til moderselskabet af datterselskabets adfærd) | 4 |
| 2022/C 257/06 | Sag C-426/20: Domstolens dom (Sjette Afdeling) af 12. maj 2022 — GD og ES mod Luso Temp — Empresa de Trabalho Temporário SA (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Tribunal Judicial da Comarca de Braga — Juízo do Trabalho de Barcelos — Portugal) [Præjudiciel forelæggelse – socialpolitik – direktiv 2008/104/EF – vikararbejde – artikel 5, stk. 1 – princippet om ligebehandling – artikel 3, stk. 1, litra f) – begrebet væsentlige arbejds- og ansættelsesvilkår for vikaransatte – godtgørelse, der skal betales for ikke-afholdte betalte årlige feriedage og det tilsvarende ferietillæg i tilfælde af ansættelsesforholdets ophør] | 5 |
| 2022/C 257/07 | Sag C-430/20 P: Domstolens dom (Anden Afdeling) af 12. maj 2022 — Christoph Klein mod Europa-Kommissionen (Appel – artikel 265 TEUF – passivitetssøgsmål – direktiv 93/42/EØF – medicinsk udstyr – artikel 8, stk. 1 og 2 – beskyttelsesklausulprocedure – en medlemsstats underretning om en afgørelse om forbud mod markedsføring af et medicinsk udstyr – Europa-Kommissionens undladelse af at reagere gennem længere tid – manglende afgørelse – formaliteten – søgsmålskompetence – søgsmålsfrist – opfordring til at handle inden for en rimelig frist – princippet om god forvaltningsskik – Den Europæiske Unions Rets begrundelsespligt) | 6 |
| 2022/C 257/08 | Sag C-505/20: Domstolens dom (Ottende Afdeling) af 12. maj 2022 — Sag indledt af RR og JG (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Spetsializiran nakazatelen sad — Bulgarien) (Præjudiciel forelæggelse – retligt samarbejde i straffesager – indefrysning og konfiskation af redskaber og udbytte fra strafbart forhold i Den Europæiske Union – direktiv 2014/42/EU – artikel 4 – konfiskation – artikel 7 – indefrysning – artikel 8 – processuelle garantier – indefrysning og konfiskation af et formuegode, der tilhører en tredjemand uden for straffesagen – national lovgivning, der ikke fastsætter nogen retsmidler for tredjemænd under retssagen og ikke tillader eventuel tilbagelevering af det pågældende formuegode før afslutningen af straffesagen) | 6 |
| 2022/C 257/09 | Sag C-556/20: Domstolens dom (Anden Afdeling) af 12. maj 2022 — Schneider Electric SA m.fl. mod Premier ministre og Ministre de l’Economie, des Finances et de la Relance (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Conseil d‘État — Frankrig) (Præjudiciel forelæggelse – tilnærmelse af lovgivningerne – direktiv 90/435/EØF – fælles beskatningsordning for moder- og datterselskaber i forskellige medlemsstater – artikel 4 og artikel 7, andet led – undgåelse af økonomisk dobbeltbeskatning af udbytter) | 7 |
| 2022/C 257/10 | Sag C-570/20: Domstolens dom (Første Afdeling) af 5. maj 2022 — straffesag mod BV (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Cour de cassation — Frankrig) (Præjudiciel forelæggelse – merværdiafgift (moms) – direktiv 2006/112/EF – svigagtig hemmeligholdelse af den skyldige afgift – sanktioner – national lovgivning, der fastsætter en administrativ sanktion og en strafferetlig sanktion for samme forhold – Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder – artikel 49 – artikel 50 – princippet ne bis in idem – artikel 52, stk. 1 – begrænsninger af princippet ne bis in idem – krav om at fastsætte klare og præcise regler – mulighed for at tage de nationale retters fortolkning af den nationale lovgivning i betragtning – nødvendigheden af at fastsætte regler, der sikrer forholdsmæssigheden af alle de pålagte sanktioner – sanktioner af forskellig art) | 8 |
| 2022/C 257/11 | Sag C-644/20: Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 12. maj 2022 — W.J. mod L.J. og J.J., repræsenteret af A.P. (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Sąd Okręgowy w Poznaniu — Polen) (Præjudiciel forelæggelse – retligt samarbejde i civile sager – kompetence, lovvalg, anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser vedrørende underholdspligt – fastlæggelse af den lovgivning, der finder anvendelse – Haagerprotokollen om, hvilken lov der finder anvendelse på underholdspligt – artikel 3 – den bidragsberettigedes sædvanlige opholdssted – tidspunktet for fastlæggelse af det sædvanlige opholdssted – ulovlig tilbageholdelse af et barn) | 8 |
| 2022/C 257/12 | Sag C-718/20 P: Domstolens dom (Niende Afdeling) af 5. maj 2022 — Zhejiang Jiuli Hi-Tech Metals Co. Ltd mod Europa-Kommissionen (Appel – dumping – import af visse sømløse rør af rustfrit stål med oprindelse i Folkerepublikken Kina – indførelse af en endelig antidumpingtold) | 9 |
| 2022/C 257/13 | Sag C-719/20: Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 12. maj 2022 — Comune di Lerici mod Provincia di La Spezia (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Consiglio di Stato — Italien) (Præjudiciel forelæggelse – offentlige kontrakter – håndtering af affald – in house-tildeling – direktiv 2014/24/EU – artikel 12 og 72 – betingelserne for tilsvarende kontrol ikke længere opfyldt efter en virksomhedssammenslutning – den efterfølgende aktørs mulighed for at fortsætte leveringen af tjenesteydelsen) | 9 |
| 2022/C 257/14 | Sag C-101/21: Domstolens dom (Syvende Afdeling) af 5. maj 2022 — HJ mod Ministerstvo práce a sociálních věcí (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Nejvyšší správní soud — Den Tjekkiske Republik) [Præjudiciel forelæggelse – socialpolitik – direktiv 2008/94/EF – beskyttelse af arbejdstagerne i tilfælde af arbejdsgiverens insolvens – artikel 2, stk. 2 – begrebet arbejdstager – artikel 12, litra a) og c) – grænser for garantiinstitutionernes ansvar – person, der på grundlag af en arbejdsaftale, der er indgået med et handelsselskab, udøver funktioner som bestyrelsesmedlem og direktør i dette selskab – sammenfaldne hverv – national retspraksis, hvorefter denne person ikke er omfattet af de garantier, der er fastsat i dette direktiv] | 10 |
| 2022/C 257/15 | Sag C-179/21: Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 5. maj 2022 — absoluts-bikes and more- GmbH & Co. KG mod the-trading-company GmbH (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Bundesgerichtshof — Tyskland) [Præjudiciel forelæggelse – forbrugerbeskyttelse – direktiv 2011/83/EU – artikel 6, stk. 1, litra m) – aftale om fjernsalg mellem en forbruger og en erhvervsdrivende – den erhvervsdrivendes forpligtelse til at oplyse forbrugeren om eksistensen af producentens handelsmæssige garanti og betingelserne herfor – betingelser, hvorunder en sådan forpligtelse udløses – indholdet af de oplysninger, der skal gives forbrugeren om producentens handelsmæssige garanti – betydningen af artikel 6, stk. 2, i direktiv 1999/44/EF] | 11 |
| 2022/C 257/16 | Sag C-189/21: Domstolens dom (Tiende Afdeling) af 5. maj 2022 — R. en R. mod Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit (anmodning om præjudiciel afgørelse fra College van Beroep voor het bedrijfsleven — Nederlandene) (Præjudiciel forelæggelse – fælles landbrugspolitik – forordning (EU) nr. 1306/2013 – bilag II – det lovbestemte forvaltningskrav 10 – forordning (EU) nr. 1107/2009 – artikel 55, stk. 1, og artikel 55, stk. 2, første punktum – ordninger for direkte støtte – fælles regler – nedsættelse eller udelukkelse af hele eller en del af den støtte, der er modtaget under den fælles landbrugspolitik – manglende overholdelse af krydsoverensstemmelsesreglerne – anvendelse af et plantebeskyttelsesmiddel, som ikke eller ikke længere er godkendt i den pågældende medlemsstat, og hvis sidste anvendelsesdato i sidstnævnte tilfælde er overskredet) | 12 |
| 2022/C 257/17 | Sag C-218/21: Domstolens dom (Sjette Afdeling) af 5. maj 2022 — Autoridade Tributária e Aduaneira mod DSR — Montagem e Manutenção de Ascensores e Escadas Rolantes SA (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Supremo Tribunal Administrativo — Portugal) [Præjudiciel forelæggelse – skatter og afgifter – merværdiafgift (moms) – direktiv 2006/112/EF – satser – midlertidige bestemmelser for visse arbejdskraftintensive ydelser – bilag IV, nr. 2) – reparation og renovering af private boliger – anvendelse af en nedsat momssats på ydelser i form af reparation og vedligeholdelse af elevatorer i beboelsesejendomme] | 12 |
| 2022/C 257/18 | Sag C-242/21 P: Domstolens dom (Sjette Afdeling) af 12. maj 2022 — Évariste Boshab mod Rådet for Den Europæiske Union (Appel – fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik – restriktive foranstaltninger over for visse personer og enheder på baggrund af situationen i Den Demokratiske Republik Congo – forordning (EF) nr. 1183/2005 – artikel 2b og artikel 9, stk. 2 – afgørelse 2010/788/FUSP – artikel 3, stk. 2, og artikel 9, stk. 2 – opretholdelse af appellantens navn på listerne over omfattede personer og enheder – afgørelse (FUSP) 2018/1940 – gennemførelsesforordning (EU) 2018/1931 – ret til at blive hørt) | 13 |
| 2022/C 257/19 | Sag C-787/21: Domstolens kendelse (Ottende Afdeling) af 17. maj 2022 — Estaleiros Navais de Peniche SA mod Município de Aveiro, Navaltagus — Reparação e Construção Naval SA og Navalrocha — Sociedade de Construção e Reparações Navais SA (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Supremo Tribunal Administrativo — Portugal) (Præjudiciel forelæggelse – artikel 99 i Domstolens procesreglement – klageprocedurerne i forbindelse med indgåelse af offentlige indkøbs- samt bygge- og anlægskontrakter – direktiv 89/665/EØF – artikel 1, stk. 3 – søgsmålsinteresse – adgang til retsmidler – tilbudsgiver udelukket ved den ordregivende myndigheds afgørelse, der er blevet endelig, idet tilbudsgiveren ikke har anfægtet hele begrundelsen for afvisningen af dennes tilbud – manglende søgsmålsinteresse) | 14 |
| 2022/C 257/20 | Sag C-468/20: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Consiglio di Stato (Italien) den 29. september 2020 — Fastweb SpA m.fl. mod Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni | 14 |
| 2022/C 257/21 | Sag C-517/20: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunale di Ascoli Piceno (Italien) den 13. oktober 2020 — straffesag mod OL | 16 |
| 2022/C 257/22 | Sag C-705/20: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Income Tax Tribunal of Gibraltar (Det Forenede Kongerige) den 21. december 2020 — Fossil (Gibraltar) Limited mod Commissioner of Income Tax | 17 |
| 2022/C 257/23 | Forenede sager C-529/21, C 530/21, C 531/21, C 532/21, C 533/21, C 534/21, C 535/21 og С-536/21: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Rayonen sad Kula (Rayongericht Kula, Bulgarien) den 25. august 2021 — OP, MN, KL, IJ, GH, EF, CD og AB mod Glavna direktsia Pozjarna bezopasnost i zasjtjita na naselenieto kam Ministerstvo na vatresjnite raboti (indenrigsministeriets generaldirektorat Brandvæsen og civilforsvar) | 17 |
| 2022/C 257/24 | Forenede sag C-732/21, C-733/21, C-734/21, C-735/21, C-736/21, C-737/21 og C-738/21: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Rayonen sad Kula (Bulgarien) den 30. november 2021 — AB, BC, CD, DE, EF, FG og GH mod Glavna direktsia Pozharna bezopasnost i zashtita na naselenieto kam Ministerstvo na vatreshnite raboti | 18 |
| 2022/C 257/25 | Sag C-764/21 P: Appel iværksat den 10. december 2021 af TUIfly GmbH til prøvelse af dom afsagt af Retten (Femte Afdeling) den 29. september 2021 i sag T-619/18, TUIfly GmbH mod Europa-Kommissionen | 19 |
| 2022/C 257/26 | Sag C-55/22: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Landesverwaltungsgericht Vorarlberg (Østrig) den 28. januar 2022 — NK | 19 |
| 2022/C 257/27 | Sag C-190/22: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Ufficio del Giudice di pace di Rimini (Italien) den 7. marts 2022 — BL mod Presidenza del Consiglio dei Ministri | 19 |
| 2022/C 257/28 | Sag C-208/22: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Rechtbank Den Haag, zittingsplaats ’s-Hertogenbosch (Nederlandene) den 18. marts 2022 — F mod Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid | 22 |
| 2022/C 257/29 | Sag C-210/22: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Finanzgericht Hamburg (Tyskland) den 18. marts 2022 — Stappert Deutschland GmbH mod Hauptzollamt Hannover | 22 |
| 2022/C 257/30 | Sag C-220/22: Sag anlagt den 25. marts 2022 — Europa-Kommissionen mod Den Portugisiske Republik | 23 |
| 2022/C 257/31 | Sag C-226/22: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Consiglio di Stato (italien) den 31. marts 2022 — Nexive Commerce Srl m.fl. mod Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni m.fl. | 24 |
| 2022/C 257/32 | Sag C-231/22: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Cour d’appel de Bruxelles (Belgien) den 1. april 2022 — État belge mod Autorité de protection des données | 25 |
| 2022/C 257/33 | Sag C-239/22: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Cour de cassation (Belgien) den 5. april 2022 — État belge og Promo 54 mod Promo 54 og État belge | 26 |
| 2022/C 257/34 | Sag C-242/22: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunal da Relação de Évora (Portugal) den 6. april 2022 — TL | 26 |
| 2022/C 257/35 | Sag C-277/22: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Fővárosi Törvényszék (Ungarn) den 22. april 2022 — Global NRG Kereskedelmi és Tanácsadó Zrt. mod Magyar Energetikai és Közmű-szabályozási Hivatal | 27 |
| 2022/C 257/36 | Sag C-285/22 P: Appel iværksat den 22. april 2022 af Michaël Julien til prøvelse af kendelse afsagt af Retten (Tiende Afdeling) den 24. februar 2022 i sag T-442/21, Rhiannon Thomas og Michaël Julien mod Rådet for Den Europæiske Union | 28 |
| 2022/C 257/37 | Sag C-328/22: Sag anlagt den 16. maj 2022 — Europa-Kommissionen mod Republikken Slovenien | 29 |
| | Retten |
| 2022/C 257/38 | Sag T-423/14 RENV: Rettens dom af 4. maj 2022 — Larko mod Kommissionen (Statsstøtte – støtte ydet af Grækenland – afgørelse, hvormed støtten erklæres uforenelig med det indre marked – begrebet statsstøtte – fordel – princippet om den private operatør – garantipræmie – kriseramt virksomhed – de græske myndigheders kendskab – Kommissionens meddelelse om statsstøtte i form af garantier – åbenbart urigtigt skøn) | 30 |
| 2022/C 257/39 | Sag T-384/20: Rettens dom af 4. maj 2022 — OC mod Kommissionen (Ansvar uden for kontraktforhold – OLAF-undersøgelse – pressemeddelelse – behandling af personoplysninger – uskyldsformodning – fortrolighed af OLAF-undersøgelser – retten til god forvaltning – proportionalitet – tilstrækkeligt kvalificeret tilsidesættelse af en retsregel, der tillægger borgerne rettigheder) | 30 |
| 2022/C 257/40 | Sag T-4/21: Rettens dom af 4. maj 2022 — Advanced Superabrasives mod EUIPO — Adi (ASI ADVANCED SUPERABRASIVES [EU-varemærker – indsigelsessag – ansøgning om EU-figurmærket ASI ADVANCED SUPERABRASIVES – det ældre EU-figur- og ordmærke ADI – relativ registreringshindring – risiko for forveksling – artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 207/2009 [nu artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EU) 2017/1001] – hjemvisning af sagen til indsigelsesafdelingen – artikel 71, stk. 1, i forordning 2017/1001 – artikel 27, stk. 3, litra b), i delegerede forordning (EU) 2018/625] | 31 |
| 2022/C 257/41 | Sag T-117/21: Rettens dom af 4. maj 2022 — Deichmann mod EUIPO — Munich (Gengivelse af to krydsede striber anbragt på siden af en sko) [EU-varemærker – ugyldighedssag – EU-figurmærke, der gengiver et kryds anbragt på siden af en sportssko – artikel 7, stk. 1, litra b), og artikel 51, stk. 1, litra a), i forordning (EF) nr. 40/94 [nu artikel 7, stk. 1, litra b), og artikel 59, stk. 1, litra a), i forordning (EU) 2017/1001] – artikel 94, stk. 1, i forordning 2017/1001] | 32 |
| 2022/C 257/42 | Sag T-237/21: Rettens dom af 4. maj 2022 — Fidelity National Information Services mod EUIPO — IFIS (FIS) [EU-varemærker – indsigelsessag – ansøgning om EU-figurmærket FIS – det ældre EU-ordmærke IFIS – relativ registreringshindring – risiko for forveksling – artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 207/2009 [nu artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EU) 2017/1001] | 32 |
| 2022/C 257/43 | Sag T-298/21: Rettens dom af 4. maj 2022 — Bodegas Beronia mod EUIPO — Bodegas Carlos Serres (ALEGRA DE BERONIA) [EU-varemærker – indsigelsessag – ansøgning om EU-ordmærket ALEGRA DE BERONIA – det ældre nationale ordmærke ALEGRO – relativ registreringshindring – ingen risiko for forveksling – artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EU) 2017/1001] | 33 |
| 2022/C 257/44 | Sag T-237/22: Sag anlagt den 29. april 2022 — Usmanov mod Rådet | 33 |
| 2022/C 257/45 | Sag T-238/22: Sag anlagt den 29. april 2022 — Narzieva mod Rådet | 34 |
| 2022/C 257/46 | Sag T-256/22: Sag anlagt den 13. maj 2022 — Yanukovych mod Rådet | 35 |
| 2022/C 257/47 | Sag T-257/22: Sag anlagt den 13. maj 2022 — Yanukovych mod Rådet | 36 |
| 2022/C 257/48 | Sag T-258/22: Sag anlagt den 12. maj 2022 — BSW — management company of BMC holding mod Rådet | 37 |
| 2022/C 257/49 | Sag T-259/22: Sag anlagt den 12. maj 2022 — Mostovdrev mod Rådet | 38 |
| 2022/C 257/50 | Sag T-261/22: Sag anlagt den 13. maj 2022 — mBank mod EUIPO — European Merchant Bank (EMBANK European Merchant Bank) | 38 |
| 2022/C 257/51 | Sag T-263/22: Sag anlagt den 13. maj 2022 — CCCME m.fl. mod Kommissionen | 39 |
| 2022/C 257/52 | Sag T-265/22: Sag anlagt den 13. maj 2022 — PSCC 2012 mod EUIPO — Starwood Hotels & Resorts Worldwide (LA BOTTEGA W) | 40 |
| 2022/C 257/53 | Sag T-267/22: Sag anlagt den 16. maj 2022 — Consulta mod EUIPO — Karlinger (ACASA) | 41 |
| 2022/C 257/54 | Sag T-270/22: Sag anlagt den 17. maj 2022 — Pumpyansky mod Rådet | 41 |
| 2022/C 257/55 | Sag T-271/22: Sag anlagt den 17. maj 2022 — Melnichenko mod Rådet | 42 |
| 2022/C 257/56 | Sag T-272/22: Sag anlagt den 17. maj 2022 — Pumpyanskaya mod Rådet | 43 |
| 2022/C 257/57 | Sag T-276/22: Sag anlagt den 17. maj 2022 — Groz Beckert mod EUIPO (Positionsmærke, der udgøres af farverne hvid, mellemrød og mørkegrøn på en kvaderformet emballage) | 44 |
| 2022/C 257/58 | Sag T-277/22: Sag anlagt den 17. maj 2022 — Groz Beckert mod EUIPO (Positionsmærke, der udgøres af farverne rød og hvid på en kvaderformet emballage) | 45 |
| 2022/C 257/59 | Sag T-282/22: Sag anlagt den 18. maj 2022 — Mazepin mod Rådet | 45 |
| 2022/C 257/60 | Sag T-283/22: Sag anlagt den 19. maj 2022 — Moshkovich mod Rådet | 46 |
| 2022/C 257/61 | Sag T-291/22: Sag anlagt den 18. maj 2022 — Pumpyanskiy mod Rådet | 47 |
| 2022/C 257/62 | Sag T-293/22: Sag anlagt den 19. maj 2022 — PB mod SRB | 48 |
| 2022/C 257/63 | Sag T-295/22: Sag anlagt den 20. maj 2022 — Crush Series Publishing mod EUIPO — Mediaproduccion (The Crush Series) | 48 |
| 2022/C 257/64 | Sag T-297/22: Sag anlagt den 20. maj 2022 — BB Services mod EUIPO — Lego Juris (Formen på en legetøjsfigur med knop på hovedet) | 49 |
| 2022/C 257/65 | Sag T-298/22: Sag anlagt den 20. maj 2022 — BB Services mod EUIPO — Lego Juris (Formen på en legetøjsfigur) | 50 |
| 2022/C 257/66 | Sag T-301/22: Sag anlagt den 23. maj 2022 — Aven mod Rådet | 51 |
| 2022/C 257/67 | Sag T-304/22: Sag anlagt den 24. maj 2022 — Fridman mod Rådet | 52 |

V   Øvrige meddelelser

RETSLIGE PROCEDURER

Domstolen

2022/C 257/02

Sag C-573/19: Domstolens dom (Syvende Afdeling) af 12. maj 2022 — Europa-Kommissionen mod Den Italienske Republik (Traktatbrud – miljø – direktiv 2008/50/EF – luftkvalitet – artikel 13, stk. 1, og bilag XI – systematisk og vedvarende overskridelse af grænseværdierne for nitrogendioxid (NO2) i visse italienske zoner og bymæssige områder – artikel 23, stk. 1 – bilag XV – kortest mulig overskridelsesperiode – egnede foranstaltninger)

2

2022/C 257/03

Sag C-730/19: Domstolens dom (Syvende Afdeling) af 12. maj 2022 — Europa-Kommissionen mod Republikken Bulgarien (Traktatbrud – miljø – direktiv 2008/50/EF – luftkvalitet – artikel 13, stk. 1, og bilag XI – systematisk og vedvarende overskridelse af grænseværdierne for svovldioxid (SO2) i zone BG0006 (syd-øst) i Bulgarien – artikel 23, stk. 1, og bilag XV – kortest mulig overskridelsesperiode – egnede foranstaltninger)

3

2022/C 257/04

Sag C-260/20 P: Domstolens dom (Anden Afdeling) af 12. maj 2022 — Europa-Kommissionen mod Hansol Paper Co. Ltd og European Thermal Paper Association (ETPA) (Appel – dumping – gennemførelsesforordning (EU) 2017/763 – import af visse typer letvægtstermopapir med oprindelse i Republikken Korea – endelig antidumpingtold – forordning (EU) 2016/1036 – artikel 6, 16 og 18 – bevis – oplysninger tilvejebragt uden for besvarelsen af et antidumpingspørgeskema – vægtningen af salg, der påvirker dumpingberegningen – artikel 2, stk. 1 og 3 – beregning af den normale værdi – rangorden mellem beregningsmetoder – artikel 3, stk. 2 og 3 – skade – beregning af underbudsmargenen – kontraappel – artikel 2, stk. 11 – dumpingens fulde omfang – artikel 18 – fritagelse fra at besvare et antidumpingspørgeskema – ikke manglende samarbejdsvilje)

3

2022/C 257/05

Sag C-377/20: Domstolens dom (Femte Afdeling) af 12. maj 2022 — Servizio Elettrico Nazionale SpA, ENEL SpA, Enel Energia SpA mod Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato m.fl. (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Consiglio di Stato — Italien) (Præjudiciel forelæggelse – konkurrence – dominerende stilling – misbrug – artikel 102 TEUF – virkningen af en praksis på forbrugernes velfærd og på markedets struktur – praksis bestående i et ekskluderende misbrug – praksissens egnethed til at skabe en fortrængende virkning – anvendelse af andre midler end dem, der falder ind under konkurrence på ydelser – umuligt for en hypotetisk konkurrent, der er lige så effektiv, at kopiere praksissen – spørgsmålet om, hvorvidt der foreligger en konkurrencebegrænsende hensigt – åbning af elektricitetsmarkedet for konkurrence – overførsel af forretningsmæssigt følsomme oplysninger inden for en selskabskoncern med henblik på at bevare en dominerende stilling, der er arvet fra et lovbestemt monopol, på et marked – tilregnelse til moderselskabet af datterselskabets adfærd)

4

2022/C 257/06

Sag C-426/20: Domstolens dom (Sjette Afdeling) af 12. maj 2022 — GD og ES mod Luso Temp — Empresa de Trabalho Temporário SA (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Tribunal Judicial da Comarca de Braga — Juízo do Trabalho de Barcelos — Portugal) [Præjudiciel forelæggelse – socialpolitik – direktiv 2008/104/EF – vikararbejde – artikel 5, stk. 1 – princippet om ligebehandling – artikel 3, stk. 1, litra f) – begrebet væsentlige arbejds- og ansættelsesvilkår for vikaransatte – godtgørelse, der skal betales for ikke-afholdte betalte årlige feriedage og det tilsvarende ferietillæg i tilfælde af ansættelsesforholdets ophør]

5

2022/C 257/07

Sag C-430/20 P: Domstolens dom (Anden Afdeling) af 12. maj 2022 — Christoph Klein mod Europa-Kommissionen (Appel – artikel 265 TEUF – passivitetssøgsmål – direktiv 93/42/EØF – medicinsk udstyr – artikel 8, stk. 1 og 2 – beskyttelsesklausulprocedure – en medlemsstats underretning om en afgørelse om forbud mod markedsføring af et medicinsk udstyr – Europa-Kommissionens undladelse af at reagere gennem længere tid – manglende afgørelse – formaliteten – søgsmålskompetence – søgsmålsfrist – opfordring til at handle inden for en rimelig frist – princippet om god forvaltningsskik – Den Europæiske Unions Rets begrundelsespligt)

6

2022/C 257/08

Sag C-505/20: Domstolens dom (Ottende Afdeling) af 12. maj 2022 — Sag indledt af RR og JG (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Spetsializiran nakazatelen sad — Bulgarien) (Præjudiciel forelæggelse – retligt samarbejde i straffesager – indefrysning og konfiskation af redskaber og udbytte fra strafbart forhold i Den Europæiske Union – direktiv 2014/42/EU – artikel 4 – konfiskation – artikel 7 – indefrysning – artikel 8 – processuelle garantier – indefrysning og konfiskation af et formuegode, der tilhører en tredjemand uden for straffesagen – national lovgivning, der ikke fastsætter nogen retsmidler for tredjemænd under retssagen og ikke tillader eventuel tilbagelevering af det pågældende formuegode før afslutningen af straffesagen)

6

2022/C 257/09

Sag C-556/20: Domstolens dom (Anden Afdeling) af 12. maj 2022 — Schneider Electric SA m.fl. mod Premier ministre og Ministre de l’Economie, des Finances et de la Relance (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Conseil d‘État — Frankrig) (Præjudiciel forelæggelse – tilnærmelse af lovgivningerne – direktiv 90/435/EØF – fælles beskatningsordning for moder- og datterselskaber i forskellige medlemsstater – artikel 4 og artikel 7, andet led – undgåelse af økonomisk dobbeltbeskatning af udbytter)

7

2022/C 257/10

Sag C-570/20: Domstolens dom (Første Afdeling) af 5. maj 2022 — straffesag mod BV (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Cour de cassation — Frankrig) (Præjudiciel forelæggelse – merværdiafgift (moms) – direktiv 2006/112/EF – svigagtig hemmeligholdelse af den skyldige afgift – sanktioner – national lovgivning, der fastsætter en administrativ sanktion og en strafferetlig sanktion for samme forhold – Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder – artikel 49 – artikel 50 – princippet ne bis in idem – artikel 52, stk. 1 – begrænsninger af princippet ne bis in idem – krav om at fastsætte klare og præcise regler – mulighed for at tage de nationale retters fortolkning af den nationale lovgivning i betragtning – nødvendigheden af at fastsætte regler, der sikrer forholdsmæssigheden af alle de pålagte sanktioner – sanktioner af forskellig art)

8

2022/C 257/11

Sag C-644/20: Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 12. maj 2022 — W.J. mod L.J. og J.J., repræsenteret af A.P. (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Sąd Okręgowy w Poznaniu — Polen) (Præjudiciel forelæggelse – retligt samarbejde i civile sager – kompetence, lovvalg, anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser vedrørende underholdspligt – fastlæggelse af den lovgivning, der finder anvendelse – Haagerprotokollen om, hvilken lov der finder anvendelse på underholdspligt – artikel 3 – den bidragsberettigedes sædvanlige opholdssted – tidspunktet for fastlæggelse af det sædvanlige opholdssted – ulovlig tilbageholdelse af et barn)

8

2022/C 257/12

Sag C-718/20 P: Domstolens dom (Niende Afdeling) af 5. maj 2022 — Zhejiang Jiuli Hi-Tech Metals Co. Ltd mod Europa-Kommissionen (Appel – dumping – import af visse sømløse rør af rustfrit stål med oprindelse i Folkerepublikken Kina – indførelse af en endelig antidumpingtold)

9

2022/C 257/13

Sag C-719/20: Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 12. maj 2022 — Comune di Lerici mod Provincia di La Spezia (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Consiglio di Stato — Italien) (Præjudiciel forelæggelse – offentlige kontrakter – håndtering af affald – in house-tildeling – direktiv 2014/24/EU – artikel 12 og 72 – betingelserne for tilsvarende kontrol ikke længere opfyldt efter en virksomhedssammenslutning – den efterfølgende aktørs mulighed for at fortsætte leveringen af tjenesteydelsen)

9

2022/C 257/14

Sag C-101/21: Domstolens dom (Syvende Afdeling) af 5. maj 2022 — HJ mod Ministerstvo práce a sociálních věcí (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Nejvyšší správní soud — Den Tjekkiske Republik) [Præjudiciel forelæggelse – socialpolitik – direktiv 2008/94/EF – beskyttelse af arbejdstagerne i tilfælde af arbejdsgiverens insolvens – artikel 2, stk. 2 – begrebet arbejdstager – artikel 12, litra a) og c) – grænser for garantiinstitutionernes ansvar – person, der på grundlag af en arbejdsaftale, der er indgået med et handelsselskab, udøver funktioner som bestyrelsesmedlem og direktør i dette selskab – sammenfaldne hverv – national retspraksis, hvorefter denne person ikke er omfattet af de garantier, der er fastsat i dette direktiv]

10

2022/C 257/15

Sag C-179/21: Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 5. maj 2022 — absoluts-bikes and more- GmbH & Co. KG mod the-trading-company GmbH (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Bundesgerichtshof — Tyskland) [Præjudiciel forelæggelse – forbrugerbeskyttelse – direktiv 2011/83/EU – artikel 6, stk. 1, litra m) – aftale om fjernsalg mellem en forbruger og en erhvervsdrivende – den erhvervsdrivendes forpligtelse til at oplyse forbrugeren om eksistensen af producentens handelsmæssige garanti og betingelserne herfor – betingelser, hvorunder en sådan forpligtelse udløses – indholdet af de oplysninger, der skal gives forbrugeren om producentens handelsmæssige garanti – betydningen af artikel 6, stk. 2, i direktiv 1999/44/EF]

11

2022/C 257/16

Sag C-189/21: Domstolens dom (Tiende Afdeling) af 5. maj 2022 — R. en R. mod Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit (anmodning om præjudiciel afgørelse fra College van Beroep voor het bedrijfsleven — Nederlandene) (Præjudiciel forelæggelse – fælles landbrugspolitik – forordning (EU) nr. 1306/2013 – bilag II – det lovbestemte forvaltningskrav 10 – forordning (EU) nr. 1107/2009 – artikel 55, stk. 1, og artikel 55, stk. 2, første punktum – ordninger for direkte støtte – fælles regler – nedsættelse eller udelukkelse af hele eller en del af den støtte, der er modtaget under den fælles landbrugspolitik – manglende overholdelse af krydsoverensstemmelsesreglerne – anvendelse af et plantebeskyttelsesmiddel, som ikke eller ikke længere er godkendt i den pågældende medlemsstat, og hvis sidste anvendelsesdato i sidstnævnte tilfælde er overskredet)

12

2022/C 257/17

Sag C-218/21: Domstolens dom (Sjette Afdeling) af 5. maj 2022 — Autoridade Tributária e Aduaneira mod DSR — Montagem e Manutenção de Ascensores e Escadas Rolantes SA (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Supremo Tribunal Administrativo — Portugal) [Præjudiciel forelæggelse – skatter og afgifter – merværdiafgift (moms) – direktiv 2006/112/EF – satser – midlertidige bestemmelser for visse arbejdskraftintensive ydelser – bilag IV, nr. 2) – reparation og renovering af private boliger – anvendelse af en nedsat momssats på ydelser i form af reparation og vedligeholdelse af elevatorer i beboelsesejendomme]

12

2022/C 257/18

Sag C-242/21 P: Domstolens dom (Sjette Afdeling) af 12. maj 2022 — Évariste Boshab mod Rådet for Den Europæiske Union (Appel – fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik – restriktive foranstaltninger over for visse personer og enheder på baggrund af situationen i Den Demokratiske Republik Congo – forordning (EF) nr. 1183/2005 – artikel 2b og artikel 9, stk. 2 – afgørelse 2010/788/FUSP – artikel 3, stk. 2, og artikel 9, stk. 2 – opretholdelse af appellantens navn på listerne over omfattede personer og enheder – afgørelse (FUSP) 2018/1940 – gennemførelsesforordning (EU) 2018/1931 – ret til at blive hørt)

13

2022/C 257/19

Sag C-787/21: Domstolens kendelse (Ottende Afdeling) af 17. maj 2022 — Estaleiros Navais de Peniche SA mod Município de Aveiro, Navaltagus — Reparação e Construção Naval SA og Navalrocha — Sociedade de Construção e Reparações Navais SA (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Supremo Tribunal Administrativo — Portugal) (Præjudiciel forelæggelse – artikel 99 i Domstolens procesreglement – klageprocedurerne i forbindelse med indgåelse af offentlige indkøbs- samt bygge- og anlægskontrakter – direktiv 89/665/EØF – artikel 1, stk. 3 – søgsmålsinteresse – adgang til retsmidler – tilbudsgiver udelukket ved den ordregivende myndigheds afgørelse, der er blevet endelig, idet tilbudsgiveren ikke har anfægtet hele begrundelsen for afvisningen af dennes tilbud – manglende søgsmålsinteresse)

14

2022/C 257/20

Sag C-468/20: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Consiglio di Stato (Italien) den 29. september 2020 — Fastweb SpA m.fl. mod Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni

14

2022/C 257/21

Sag C-517/20: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunale di Ascoli Piceno (Italien) den 13. oktober 2020 — straffesag mod OL

16

2022/C 257/22

Sag C-705/20: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Income Tax Tribunal of Gibraltar (Det Forenede Kongerige) den 21. december 2020 — Fossil (Gibraltar) Limited mod Commissioner of Income Tax

17

2022/C 257/23

Forenede sager C-529/21, C 530/21, C 531/21, C 532/21, C 533/21, C 534/21, C 535/21 og С-536/21: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Rayonen sad Kula (Rayongericht Kula, Bulgarien) den 25. august 2021 — OP, MN, KL, IJ, GH, EF, CD og AB mod Glavna direktsia Pozjarna bezopasnost i zasjtjita na naselenieto kam Ministerstvo na vatresjnite raboti (indenrigsministeriets generaldirektorat Brandvæsen og civilforsvar)

17

2022/C 257/24

Forenede sag C-732/21, C-733/21, C-734/21, C-735/21, C-736/21, C-737/21 og C-738/21: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Rayonen sad Kula (Bulgarien) den 30. november 2021 — AB, BC, CD, DE, EF, FG og GH mod Glavna direktsia Pozharna bezopasnost i zashtita na naselenieto kam Ministerstvo na vatreshnite raboti

18

2022/C 257/25

Sag C-764/21 P: Appel iværksat den 10. december 2021 af TUIfly GmbH til prøvelse af dom afsagt af Retten (Femte Afdeling) den 29. september 2021 i sag T-619/18, TUIfly GmbH mod Europa-Kommissionen

19

2022/C 257/26

Sag C-55/22: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Landesverwaltungsgericht Vorarlberg (Østrig) den 28. januar 2022 — NK

19

2022/C 257/27

Sag C-190/22: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Ufficio del Giudice di pace di Rimini (Italien) den 7. marts 2022 — BL mod Presidenza del Consiglio dei Ministri

19

2022/C 257/28

Sag C-208/22: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Rechtbank Den Haag, zittingsplaats ’s-Hertogenbosch (Nederlandene) den 18. marts 2022 — F mod Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid

22

2022/C 257/29

Sag C-210/22: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Finanzgericht Hamburg (Tyskland) den 18. marts 2022 — Stappert Deutschland GmbH mod Hauptzollamt Hannover

22

2022/C 257/30

Sag C-220/22: Sag anlagt den 25. marts 2022 — Europa-Kommissionen mod Den Portugisiske Republik

23

2022/C 257/31

Sag C-226/22: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Consiglio di Stato (italien) den 31. marts 2022 — Nexive Commerce Srl m.fl. mod Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni m.fl.

24

2022/C 257/32

Sag C-231/22: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Cour d’appel de Bruxelles (Belgien) den 1. april 2022 — État belge mod Autorité de protection des données

25

2022/C 257/33

Sag C-239/22: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Cour de cassation (Belgien) den 5. april 2022 — État belge og Promo 54 mod Promo 54 og État belge

26

2022/C 257/34

Sag C-242/22: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunal da Relação de Évora (Portugal) den 6. april 2022 — TL

26

2022/C 257/35

Sag C-277/22: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Fővárosi Törvényszék (Ungarn) den 22. april 2022 — Global NRG Kereskedelmi és Tanácsadó Zrt. mod Magyar Energetikai és Közmű-szabályozási Hivatal

27

2022/C 257/36

Sag C-285/22 P: Appel iværksat den 22. april 2022 af Michaël Julien til prøvelse af kendelse afsagt af Retten (Tiende Afdeling) den 24. februar 2022 i sag T-442/21, Rhiannon Thomas og Michaël Julien mod Rådet for Den Europæiske Union

28

2022/C 257/37

Sag C-328/22: Sag anlagt den 16. maj 2022 — Europa-Kommissionen mod Republikken Slovenien

29

Retten

2022/C 257/38

Sag T-423/14 RENV: Rettens dom af 4. maj 2022 — Larko mod Kommissionen (Statsstøtte – støtte ydet af Grækenland – afgørelse, hvormed støtten erklæres uforenelig med det indre marked – begrebet statsstøtte – fordel – princippet om den private operatør – garantipræmie – kriseramt virksomhed – de græske myndigheders kendskab – Kommissionens meddelelse om statsstøtte i form af garantier – åbenbart urigtigt skøn)

30

2022/C 257/39

Sag T-384/20: Rettens dom af 4. maj 2022 — OC mod Kommissionen (Ansvar uden for kontraktforhold – OLAF-undersøgelse – pressemeddelelse – behandling af personoplysninger – uskyldsformodning – fortrolighed af OLAF-undersøgelser – retten til god forvaltning – proportionalitet – tilstrækkeligt kvalificeret tilsidesættelse af en retsregel, der tillægger borgerne rettigheder)

30

2022/C 257/40

Sag T-4/21: Rettens dom af 4. maj 2022 — Advanced Superabrasives mod EUIPO — Adi (ASI ADVANCED SUPERABRASIVES [EU-varemærker – indsigelsessag – ansøgning om EU-figurmærket ASI ADVANCED SUPERABRASIVES – det ældre EU-figur- og ordmærke ADI – relativ registreringshindring – risiko for forveksling – artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 207/2009 [nu artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EU) 2017/1001] – hjemvisning af sagen til indsigelsesafdelingen – artikel 71, stk. 1, i forordning 2017/1001 – artikel 27, stk. 3, litra b), i delegerede forordning (EU) 2018/625]

31

2022/C 257/41

Sag T-117/21: Rettens dom af 4. maj 2022 — Deichmann mod EUIPO — Munich (Gengivelse af to krydsede striber anbragt på siden af en sko) [EU-varemærker – ugyldighedssag – EU-figurmærke, der gengiver et kryds anbragt på siden af en sportssko – artikel 7, stk. 1, litra b), og artikel 51, stk. 1, litra a), i forordning (EF) nr. 40/94 [nu artikel 7, stk. 1, litra b), og artikel 59, stk. 1, litra a), i forordning (EU) 2017/1001] – artikel 94, stk. 1, i forordning 2017/1001]

32

2022/C 257/42

Sag T-237/21: Rettens dom af 4. maj 2022 — Fidelity National Information Services mod EUIPO — IFIS (FIS) [EU-varemærker – indsigelsessag – ansøgning om EU-figurmærket FIS – det ældre EU-ordmærke IFIS – relativ registreringshindring – risiko for forveksling – artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 207/2009 [nu artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EU) 2017/1001]

32

2022/C 257/43

Sag T-298/21: Rettens dom af 4. maj 2022 — Bodegas Beronia mod EUIPO — Bodegas Carlos Serres (ALEGRA DE BERONIA) [EU-varemærker – indsigelsessag – ansøgning om EU-ordmærket ALEGRA DE BERONIA – det ældre nationale ordmærke ALEGRO – relativ registreringshindring – ingen risiko for forveksling – artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EU) 2017/1001]

33

2022/C 257/44

Sag T-237/22: Sag anlagt den 29. april 2022 — Usmanov mod Rådet

33

2022/C 257/45

Sag T-238/22: Sag anlagt den 29. april 2022 — Narzieva mod Rådet

34

2022/C 257/46

Sag T-256/22: Sag anlagt den 13. maj 2022 — Yanukovych mod Rådet

35

2022/C 257/47

Sag T-257/22: Sag anlagt den 13. maj 2022 — Yanukovych mod Rådet

36

2022/C 257/48

Sag T-258/22: Sag anlagt den 12. maj 2022 — BSW — management company of BMC holding mod Rådet

37

2022/C 257/49

Sag T-259/22: Sag anlagt den 12. maj 2022 — Mostovdrev mod Rådet

38

2022/C 257/50

Sag T-261/22: Sag anlagt den 13. maj 2022 — mBank mod EUIPO — European Merchant Bank (EMBANK European Merchant Bank)

38

2022/C 257/51

Sag T-263/22: Sag anlagt den 13. maj 2022 — CCCME m.fl. mod Kommissionen

39

2022/C 257/52

Sag T-265/22: Sag anlagt den 13. maj 2022 — PSCC 2012 mod EUIPO — Starwood Hotels & Resorts Worldwide (LA BOTTEGA W)

40

2022/C 257/53

Sag T-267/22: Sag anlagt den 16. maj 2022 — Consulta mod EUIPO — Karlinger (ACASA)

41

2022/C 257/54

Sag T-270/22: Sag anlagt den 17. maj 2022 — Pumpyansky mod Rådet

41

2022/C 257/55

Sag T-271/22: Sag anlagt den 17. maj 2022 — Melnichenko mod Rådet

42

2022/C 257/56

Sag T-272/22: Sag anlagt den 17. maj 2022 — Pumpyanskaya mod Rådet

43

2022/C 257/57

Sag T-276/22: Sag anlagt den 17. maj 2022 — Groz Beckert mod EUIPO (Positionsmærke, der udgøres af farverne hvid, mellemrød og mørkegrøn på en kvaderformet emballage)

44

2022/C 257/58

Sag T-277/22: Sag anlagt den 17. maj 2022 — Groz Beckert mod EUIPO (Positionsmærke, der udgøres af farverne rød og hvid på en kvaderformet emballage)

45

2022/C 257/59

Sag T-282/22: Sag anlagt den 18. maj 2022 — Mazepin mod Rådet

45

2022/C 257/60

Sag T-283/22: Sag anlagt den 19. maj 2022 — Moshkovich mod Rådet

46

2022/C 257/61

Sag T-291/22: Sag anlagt den 18. maj 2022 — Pumpyanskiy mod Rådet

47

2022/C 257/62

Sag T-293/22: Sag anlagt den 19. maj 2022 — PB mod SRB

48

2022/C 257/63

Sag T-295/22: Sag anlagt den 20. maj 2022 — Crush Series Publishing mod EUIPO — Mediaproduccion (The Crush Series)

48

2022/C 257/64

Sag T-297/22: Sag anlagt den 20. maj 2022 — BB Services mod EUIPO — Lego Juris (Formen på en legetøjsfigur med knop på hovedet)

49

2022/C 257/65

Sag T-298/22: Sag anlagt den 20. maj 2022 — BB Services mod EUIPO — Lego Juris (Formen på en legetøjsfigur)

50

2022/C 257/66

Sag T-301/22: Sag anlagt den 23. maj 2022 — Aven mod Rådet

51

2022/C 257/67

Sag T-304/22: Sag anlagt den 24. maj 2022 — Fridman mod Rådet

52

---

| DA | |
| --- | --- |

DA

---

IV Oplysninger

OPLYSNINGER FRA DEN EUROPÆISKE UNIONS INSTITUTIONER, ORGANER, KONTORER OG AGENTURER

Den Europæiske Unions Domstol

| 4.7.2022 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 257/1 |
| --- | --- | --- | --- |

4.7.2022

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 257/1

---

Den Europæiske Unions Domstols seneste offentliggørelser i Den Europæiske Unions Tidende

(2022/C 257/01)

Seneste offentliggørelse

EUT C 244 af 27.6.2022

Liste over tidligere offentliggørelser

EUT C 237 af 20.6.2022

EUT C 222 af 7.6.2022

EUT C 213 af 30.5.2022

EUT C 207 af 23.5.2022

EUT C 198 af 16.5.2022

EUT C 191 af 10.5.2022

Teksterne er tilgængelige på:

EUR-Lex: http://eur-lex.europa.eu

---

V Øvrige meddelelser

RETSLIGE PROCEDURER

Domstolen

| 4.7.2022 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 257/2 |
| --- | --- | --- | --- |

4.7.2022

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 257/2

---

Domstolens dom (Syvende Afdeling) af 12. maj 2022 — Europa-Kommissionen mod Den Italienske Republik

(Sag C-573/19) (1)

(Traktatbrud - miljø - direktiv 2008/50/EF - luftkvalitet - artikel 13, stk. 1, og bilag XI - systematisk og vedvarende overskridelse af grænseværdierne for nitrogendioxid (NO2) i visse italienske zoner og bymæssige områder - artikel 23, stk. 1 - bilag XV - »kortest mulig« overskridelsesperiode - egnede foranstaltninger)

(2022/C 257/02)

Processprog: italiensk

Parter

Sagsøger: Europa-Kommissionen (ved G. Gattinara og E. Manhaeve, som befuldmægtigede)

Sagsøgt: Den Italienske Republik (ved G. Palmieri, som befuldmægtiget, bistået af avvocati dello Stato G. Palatiello og P. Pucciariello)

Konklusion

| 1) | Idet Den Italienske Republik ikke har sikret, at der ikke er sket en systematisk og vedvarende overskridelse af de årlige grænseværdier for nitrogendioxid (NO2),






  — | fra 2010 til og med 2018 i zonerne: IT0118 (det bymæssige område Torino), IT0306 (det bymæssige område Milano), IT0307 (det bymæssige område Bergamo), IT0308 (det bymæssige område Brescia), IT0711 (Genova kommune), IT0906 (det bymæssige område Firenze) og IT1215 (det bymæssige område Rom), |
| --- | --- | --- |

1)

Idet Den Italienske Republik ikke har sikret, at der ikke er sket en systematisk og vedvarende overskridelse af de årlige grænseværdier for nitrogendioxid (NO2),

—

fra 2010 til og med 2018 i zonerne: IT0118 (det bymæssige område Torino), IT0306 (det bymæssige område Milano), IT0307 (det bymæssige område Bergamo), IT0308 (det bymæssige område Brescia), IT0711 (Genova kommune), IT0906 (det bymæssige område Firenze) og IT1215 (det bymæssige område Rom),

| — | fra 2010 til og med 2017 i zone IT0309 (zone A — stærkt urbaniseret slette), |
| --- | --- |

—

fra 2010 til og med 2017 i zone IT0309 (zone A — stærkt urbaniseret slette),

| — | fra 2010 til 2012 og fra 2014 til og med 2018 i zone IT1912 (det bymæssige område Catania), og |
| --- | --- |

—

fra 2010 til 2012 og fra 2014 til og med 2018 i zone IT1912 (det bymæssige område Catania), og

| — | fra 2010 til 2012 og fra 2014 til og med 2017 i zone IT1914 (industriområder),
  har den tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 13, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/50/EF af 21. maj 2008 om luftkvaliteten og renere luft i Europa, sammenholdt med bilag XI hertil, og idet den ikke fra den 11. juni 2010 har vedtaget egnede foranstaltninger til at sikre, at de årlige grænseværdier for nitrogendioxid (NO2) overholdes i samtlige disse zoner, og navnlig ikke har sikret, at luftkvalitetsplanerne indeholder passende foranstaltninger, så det sikres, at overskridelsesperioden for denne grænseværdi kan holdes så kort som muligt, har den tilsidesat sine forpligtelser i henhold til dette direktivs artikel 23, stk. 1, alene og sammenholdt med del A i bilag XV hertil. |
| --- | --- |

—

fra 2010 til 2012 og fra 2014 til og med 2017 i zone IT1914 (industriområder),

har den tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 13, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/50/EF af 21. maj 2008 om luftkvaliteten og renere luft i Europa, sammenholdt med bilag XI hertil, og idet den ikke fra den 11. juni 2010 har vedtaget egnede foranstaltninger til at sikre, at de årlige grænseværdier for nitrogendioxid (NO2) overholdes i samtlige disse zoner, og navnlig ikke har sikret, at luftkvalitetsplanerne indeholder passende foranstaltninger, så det sikres, at overskridelsesperioden for denne grænseværdi kan holdes så kort som muligt, har den tilsidesat sine forpligtelser i henhold til dette direktivs artikel 23, stk. 1, alene og sammenholdt med del A i bilag XV hertil.

| 2) | Den Italienske Republik betaler sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

2)

Den Italienske Republik betaler sagsomkostningerne.

---

(1)  EUT C 305 af 9.9.2019.

---

| 4.7.2022 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 257/3 |
| --- | --- | --- | --- |

4.7.2022

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 257/3

---

Domstolens dom (Syvende Afdeling) af 12. maj 2022 — Europa-Kommissionen mod Republikken Bulgarien

(Sag C-730/19) (1)

(Traktatbrud - miljø - direktiv 2008/50/EF - luftkvalitet - artikel 13, stk. 1, og bilag XI - systematisk og vedvarende overskridelse af grænseværdierne for svovldioxid (SO2) i zone BG0006 (syd-øst) i Bulgarien - artikel 23, stk. 1, og bilag XV - »kortest mulig« overskridelsesperiode - egnede foranstaltninger)

(2022/C 257/03)

Processprog: bulgarsk

Parter

Sagsøger: Europa-Kommissionen (ved Y. Marinova og E. Manhaeve, som befuldmægtigede)

Sagsøgt: Republikken Bulgarien (ved E. Petranova og T. Mitova, som befuldmægtigede)

Konklusion

| 1) | Republikken Bulgarien har
  tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 13, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/50/EF af 21. maj 2008 om luftkvaliteten og renere luft i Europa, sammenholdt med bilag XI til dette direktiv, idet den for så vidt angår zone BG0006 (syd-øst) ikke har sikret dels, at timegrænseværdien for svovldioxid (SO2), ikke systematisk og vedvarende blev overskredet fra 2007 til og med 2018, dels at den daglige grænseværdi for det pågældende forurenede stof ikke systematisk og vedvarende blev overskredet fra 2007 til og med 2018, med undtagelse af 2010 og 2012, og
  tilsidesat sine forpligtelser i henhold til dette direktivs artikel 23, stk. 1, sammenholdt med del A i bilag XV hertil, idet den ikke fra den 11. juni 2010 har vedtaget egnede foranstaltninger til at sikre overholdelsen af grænseværdierne for SO2 i denne zone og navnligt ikke har sikret, at luftkvalitetsplanerne omfatter egnede foranstaltninger, så perioden med overskridelse af disse grænseværdier bliver kortest mulig. |
| --- | --- |

1)

Republikken Bulgarien har

tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 13, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/50/EF af 21. maj 2008 om luftkvaliteten og renere luft i Europa, sammenholdt med bilag XI til dette direktiv, idet den for så vidt angår zone BG0006 (syd-øst) ikke har sikret dels, at timegrænseværdien for svovldioxid (SO2), ikke systematisk og vedvarende blev overskredet fra 2007 til og med 2018, dels at den daglige grænseværdi for det pågældende forurenede stof ikke systematisk og vedvarende blev overskredet fra 2007 til og med 2018, med undtagelse af 2010 og 2012, og

tilsidesat sine forpligtelser i henhold til dette direktivs artikel 23, stk. 1, sammenholdt med del A i bilag XV hertil, idet den ikke fra den 11. juni 2010 har vedtaget egnede foranstaltninger til at sikre overholdelsen af grænseværdierne for SO2 i denne zone og navnligt ikke har sikret, at luftkvalitetsplanerne omfatter egnede foranstaltninger, så perioden med overskridelse af disse grænseværdier bliver kortest mulig.

| 2) | Republikken Bulgarien betaler sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

2)

Republikken Bulgarien betaler sagsomkostningerne.

---

(1)  EUT C 399 af 25.11.2019.

---

| 4.7.2022 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 257/3 |
| --- | --- | --- | --- |

4.7.2022

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 257/3

---

Domstolens dom (Anden Afdeling) af 12. maj 2022 — Europa-Kommissionen mod Hansol Paper Co. Ltd og European Thermal Paper Association (ETPA)

(Sag C-260/20 P) (1)

(Appel - dumping - gennemførelsesforordning (EU) 2017/763 - import af visse typer letvægtstermopapir med oprindelse i Republikken Korea - endelig antidumpingtold - forordning (EU) 2016/1036 - artikel 6, 16 og 18 - bevis - oplysninger tilvejebragt uden for besvarelsen af et antidumpingspørgeskema - vægtningen af salg, der påvirker dumpingberegningen - artikel 2, stk. 1 og 3 - beregning af den normale værdi - rangorden mellem beregningsmetoder - artikel 3, stk. 2 og 3 - skade - beregning af underbudsmargenen - kontraappel - artikel 2, stk. 11 - dumpingens fulde omfang - artikel 18 - fritagelse fra at besvare et antidumpingspørgeskema - ikke manglende samarbejdsvilje)

(2022/C 257/04)

Processprog: engelsk

Parter

Appellant: Europa-Kommissionen (først ved J.-F. Brakeland og A. Demeneix, derefter ved J.-F. Brakeland og G. Luengo, som befuldmægtigede)

Den anden part i appelsagen: Hansol Paper Co. Ltd (ved avocats J.-F. Bellis, B. Servais og V. Crochet) og European Thermal Paper Association (ETPA) (ved advocaten H. Hobbelen, B. Vleeshouwers og K. Huyghebaert samt abogado J. Rivas)

Konklusion

| 1) | Hovedappellen og kontraappellen forkastes. |
| --- | --- |

1)

Hovedappellen og kontraappellen forkastes.

| 2) | Europa-Kommissionen betaler omkostningerne i hovedappellen. |
| --- | --- |

2)

Europa-Kommissionen betaler omkostningerne i hovedappellen.

| 3) | European Thermal Paper Association (ETPA) betaler sagsomkostningerne i forbindelse med kontraappellen. |
| --- | --- |

3)

European Thermal Paper Association (ETPA) betaler sagsomkostningerne i forbindelse med kontraappellen.

---

(1)  EUT C 271 af 17.8.2020.

---

| 4.7.2022 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 257/4 |
| --- | --- | --- | --- |

4.7.2022

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 257/4

---

Domstolens dom (Femte Afdeling) af 12. maj 2022 — Servizio Elettrico Nazionale SpA, ENEL SpA, Enel Energia SpA mod Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato m.fl. (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Consiglio di Stato — Italien)

(Sag C-377/20) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - konkurrence - dominerende stilling - misbrug - artikel 102 TEUF - virkningen af en praksis på forbrugernes velfærd og på markedets struktur - praksis bestående i et ekskluderende misbrug - praksissens egnethed til at skabe en fortrængende virkning - anvendelse af andre midler end dem, der falder ind under konkurrence på ydelser - umuligt for en hypotetisk konkurrent, der er lige så effektiv, at kopiere praksissen - spørgsmålet om, hvorvidt der foreligger en konkurrencebegrænsende hensigt - åbning af elektricitetsmarkedet for konkurrence - overførsel af forretningsmæssigt følsomme oplysninger inden for en selskabskoncern med henblik på at bevare en dominerende stilling, der er arvet fra et lovbestemt monopol, på et marked - tilregnelse til moderselskabet af datterselskabets adfærd)

(2022/C 257/05)

Processprog: italiensk

Den forelæggende ret

Consiglio di Stato

Parter i hovedsagen

Sagsøgere: Servizio Elettrico Nazionale SpA, ENEL SpA og Enel Energia SpA

Sagsøgte: Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato, ENEL SpA, Servizio Elettrico Nazionale SpA, Eni Gas e Luce Spa, Eni SpA, Axpo Italia SpA, Gala SpA, E.Ja SpA, Green Network SpA og Ass.ne Codici — Centro per i Diritti del Cittadino

Procesdeltagere: Green Network SpA, Associazione Italiana di Grossisti di Energia e Trader — AIGET, Ass.ne Codici — Centro per i Diritti del Cittadino, Associazione Energia Libera og Metaenergia SpA

Konklusion

| 1) | Artikel 102 TEUF skal fortolkes således, at det med henblik på at fastslå, at en praksis udgør misbrug af en dominerende stilling, er tilstrækkeligt, at en konkurrencemyndighed beviser, at denne praksis kan skade en effektiv konkurrencestruktur på det relevante marked, medmindre den pågældende dominerende virksomhed godtgør, at de konkurrencebegrænsende virkninger, der kan følge af den nævnte praksis, opvejes eller endog overvindes af positive virkninger for forbrugerne, navnlig med hensyn til pris, udvalg, kvalitet og innovation. |
| --- | --- |

1)

Artikel 102 TEUF skal fortolkes således, at det med henblik på at fastslå, at en praksis udgør misbrug af en dominerende stilling, er tilstrækkeligt, at en konkurrencemyndighed beviser, at denne praksis kan skade en effektiv konkurrencestruktur på det relevante marked, medmindre den pågældende dominerende virksomhed godtgør, at de konkurrencebegrænsende virkninger, der kan følge af den nævnte praksis, opvejes eller endog overvindes af positive virkninger for forbrugerne, navnlig med hensyn til pris, udvalg, kvalitet og innovation.

| 2) | Artikel 102 TEUF skal fortolkes således, at med henblik på at udelukke, at en dominerende virksomheds adfærd har karakter af misbrug, skal det bevis, som den pågældende virksomhed har fremlagt for, at denne adfærd ikke har haft konkrete konkurrencebegrænsende virkninger, anses for ikke i sig selv at være tilstrækkeligt. Dette forhold kan udgøre et indicium for, at den pågældende adfærd ikke er egnet til at have konkurrencebegrænsende virkninger, hvilket imidlertid skal suppleres med andre beviser til påvisning af denne manglende egnethed. |
| --- | --- |

2)

Artikel 102 TEUF skal fortolkes således, at med henblik på at udelukke, at en dominerende virksomheds adfærd har karakter af misbrug, skal det bevis, som den pågældende virksomhed har fremlagt for, at denne adfærd ikke har haft konkrete konkurrencebegrænsende virkninger, anses for ikke i sig selv at være tilstrækkeligt. Dette forhold kan udgøre et indicium for, at den pågældende adfærd ikke er egnet til at have konkurrencebegrænsende virkninger, hvilket imidlertid skal suppleres med andre beviser til påvisning af denne manglende egnethed.

| 3) | Artikel 102 TEUF skal fortolkes således, at spørgsmålet om, hvorvidt der foreligger en praksis bestående i et ekskluderende misbrug fra en virksomhed, der indtager en dominerende stilling, skal vurderes på grundlag af, hvorvidt denne praksis er egnet til at have konkurrencebegrænsende virkninger. En konkurrencemyndighed er ikke forpligtet til at bevise, at den pågældende virksomhed har haft til hensigt at fortrænge sine konkurrenter ved at anvende andre midler eller ressourcer end dem, der regulerer konkurrence på ydelser. Et bevis for en sådan hensigt udgør imidlertid en faktisk omstændighed, som kan tages i betragtning med henblik på at fastslå et misbrug af en dominerende stilling. |
| --- | --- |

3)

Artikel 102 TEUF skal fortolkes således, at spørgsmålet om, hvorvidt der foreligger en praksis bestående i et ekskluderende misbrug fra en virksomhed, der indtager en dominerende stilling, skal vurderes på grundlag af, hvorvidt denne praksis er egnet til at have konkurrencebegrænsende virkninger. En konkurrencemyndighed er ikke forpligtet til at bevise, at den pågældende virksomhed har haft til hensigt at fortrænge sine konkurrenter ved at anvende andre midler eller ressourcer end dem, der regulerer konkurrence på ydelser. Et bevis for en sådan hensigt udgør imidlertid en faktisk omstændighed, som kan tages i betragtning med henblik på at fastslå et misbrug af en dominerende stilling.

| 4) | Artikel 102 TEUF skal fortolkes således, at en praksis, der er lovlig uden for konkurrenceretten, når den gennemføres af en virksomhed med en dominerende stilling, kan kvalificeres som »misbrug« i denne bestemmelses forstand, hvis den kan skabe en fortrængende virkning, og hvis den er baseret på anvendelse af andre midler end dem, der falder ind under konkurrence på ydelser. Når disse to betingelser er opfyldt, kan den pågældende dominerende virksomhed ikke desto mindre undtages fra forbuddet i artikel 102 TEUF ved at godtgøre, at den pågældende praksis enten var objektivt begrundet og forholdsmæssig i forhold til denne begrundelse eller blev opvejet, eller endog overvundet, af effektivitetsfordele, som ligeledes er til gavn for forbrugerne. |
| --- | --- |

4)

Artikel 102 TEUF skal fortolkes således, at en praksis, der er lovlig uden for konkurrenceretten, når den gennemføres af en virksomhed med en dominerende stilling, kan kvalificeres som »misbrug« i denne bestemmelses forstand, hvis den kan skabe en fortrængende virkning, og hvis den er baseret på anvendelse af andre midler end dem, der falder ind under konkurrence på ydelser. Når disse to betingelser er opfyldt, kan den pågældende dominerende virksomhed ikke desto mindre undtages fra forbuddet i artikel 102 TEUF ved at godtgøre, at den pågældende praksis enten var objektivt begrundet og forholdsmæssig i forhold til denne begrundelse eller blev opvejet, eller endog overvundet, af effektivitetsfordele, som ligeledes er til gavn for forbrugerne.

| 5) | Artikel 102 TEUF skal fortolkes således, at når en dominerende stilling udnyttes på en måde, der er udtryk for misbrug, af et eller flere datterselskaber, der tilhører en økonomisk enhed, er eksistensen af denne enhed tilstrækkelig til at fastslå, at moderselskabet også er ansvarligt for dette misbrug. En sådan enhed må formodes at foreligge, hvis moderselskabet på tidspunktet for de faktiske omstændigheder, direkte eller indirekte, i det mindste ejede næsten hele selskabskapitalen i disse datterselskaber. Konkurrencemyndigheden er ikke forpligtet til at fremlægge noget yderligere bevis herfor, medmindre moderselskabet godtgør, at det ikke havde beføjelse til at fastlægge sine datterselskabers adfærd, idet disse handlede selvstændigt. |
| --- | --- |

5)

Artikel 102 TEUF skal fortolkes således, at når en dominerende stilling udnyttes på en måde, der er udtryk for misbrug, af et eller flere datterselskaber, der tilhører en økonomisk enhed, er eksistensen af denne enhed tilstrækkelig til at fastslå, at moderselskabet også er ansvarligt for dette misbrug. En sådan enhed må formodes at foreligge, hvis moderselskabet på tidspunktet for de faktiske omstændigheder, direkte eller indirekte, i det mindste ejede næsten hele selskabskapitalen i disse datterselskaber. Konkurrencemyndigheden er ikke forpligtet til at fremlægge noget yderligere bevis herfor, medmindre moderselskabet godtgør, at det ikke havde beføjelse til at fastlægge sine datterselskabers adfærd, idet disse handlede selvstændigt.

---

(1)  EUT C 348 af 19.10.2020.

---

| 4.7.2022 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 257/5 |
| --- | --- | --- | --- |

4.7.2022

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 257/5

---

Domstolens dom (Sjette Afdeling) af 12. maj 2022 — GD og ES mod Luso Temp — Empresa de Trabalho Temporário SA (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Tribunal Judicial da Comarca de Braga — Juízo do Trabalho de Barcelos — Portugal)

(Sag C-426/20) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - socialpolitik - direktiv 2008/104/EF - vikararbejde - artikel 5, stk. 1 - princippet om ligebehandling - artikel 3, stk. 1, litra f) - begrebet »væsentlige arbejds- og ansættelsesvilkår for vikaransatte« - godtgørelse, der skal betales for ikke-afholdte betalte årlige feriedage og det tilsvarende ferietillæg i tilfælde af ansættelsesforholdets ophør)

(2022/C 257/06)

Processprog: portugisisk

Den forelæggende ret

Tribunal Judicial da Comarca de Braga — Juízo do Trabalho de Barcelos

Parter i hovedsagen

Sagsøgere: GD og ES

Sagsøgt: Luso Temp — Empresa de Trabalho Temporário SA

Konklusion

Artikel 5, stk. 1, første afsnit, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/104/EF af 19. november 2008 om vikararbejde, sammenholdt med dette direktivs artikel 3, stk. 1, litra f), skal fortolkes således, at den er til hinder for en national lovgivning, hvorefter den godtgørelse, som vikaransatte kan gøre krav på for ikke-afholdte betalte årlige feriedage og tilsvarende ferietillæg, i tilfælde af, at deres ansættelsesforhold med en brugervirksomhed bringes til ophør, er lavere end den godtgørelse, som disse arbejdstagere ville kunne gøre krav på i samme situation og af den samme grund, hvis de var blevet ansat direkte af denne brugervirksomhed til udførelse af samme arbejdsopgave i den samme periode.

---

(1)  EUT C 423 af 7.12.2020.

---

| 4.7.2022 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 257/6 |
| --- | --- | --- | --- |

4.7.2022

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 257/6

---

Domstolens dom (Anden Afdeling) af 12. maj 2022 — Christoph Klein mod Europa-Kommissionen

(Sag C-430/20 P) (1)

(Appel - artikel 265 TEUF - passivitetssøgsmål - direktiv 93/42/EØF - medicinsk udstyr - artikel 8, stk. 1 og 2 - beskyttelsesklausulprocedure - en medlemsstats underretning om en afgørelse om forbud mod markedsføring af et medicinsk udstyr - Europa-Kommissionens undladelse af at reagere gennem længere tid - manglende afgørelse - formaliteten - søgsmålskompetence - søgsmålsfrist - opfordring til at handle inden for en rimelig frist - princippet om god forvaltningsskik - Den Europæiske Unions Rets begrundelsespligt)

(2022/C 257/07)

Processprog: tysk

Parter

Appellant: Christoph Klein (ved Rechtsanwalt H.-J. Ahlt)

Den anden part i appelsagen: Europa-Kommissionen (først ved C. Hermes, F. Thiran og M. Jáuregui Gómez, derefter ved C. Hermes og F. Thiran, som befuldmægtigede)

Konklusion

| 1) | Den Europæiske Unions Rets kendelse af 2. juli 2020, Klein mod Kommissionen (T-562/19, EU:T:2020:300), ophæves, for så vidt som Retten herved afviste Christoph Kleins søgsmål i henhold til artikel 265 TEUF med påstand om, at det blev fastslået, at Europa-Kommissionen retsstridigt havde undladt at handle i forbindelse med den beskyttelsesklausulprocedure, som Forbundsrepublikken Tyskland havde indledt den 7. januar 1998, og at træffe afgørelse i henhold til Rådets direktiv 93/42/EØF af 14. juni 1993 om medicinsk udstyr med hensyn til Inhaler-udstyret Broncho Air®. |
| --- | --- |

1)

Den Europæiske Unions Rets kendelse af 2. juli 2020, Klein mod Kommissionen (T-562/19, EU:T:2020:300), ophæves, for så vidt som Retten herved afviste Christoph Kleins søgsmål i henhold til artikel 265 TEUF med påstand om, at det blev fastslået, at Europa-Kommissionen retsstridigt havde undladt at handle i forbindelse med den beskyttelsesklausulprocedure, som Forbundsrepublikken Tyskland havde indledt den 7. januar 1998, og at træffe afgørelse i henhold til Rådets direktiv 93/42/EØF af 14. juni 1993 om medicinsk udstyr med hensyn til Inhaler-udstyret Broncho Air®.

| 2) | Sagen hjemvises til Den Europæiske Unions Ret med henblik på, at denne træffer afgørelse vedrørende realiteten. |
| --- | --- |

2)

Sagen hjemvises til Den Europæiske Unions Ret med henblik på, at denne træffer afgørelse vedrørende realiteten.

| 3) | Afgørelsen om sagsomkostningerne udsættes. |
| --- | --- |

3)

Afgørelsen om sagsomkostningerne udsættes.

---

(1)  EUT C 371 af 3.11.2020.

---

| 4.7.2022 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 257/6 |
| --- | --- | --- | --- |

4.7.2022

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 257/6

---

Domstolens dom (Ottende Afdeling) af 12. maj 2022 — Sag indledt af RR og JG (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Spetsializiran nakazatelen sad — Bulgarien)

(Sag C-505/20) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - retligt samarbejde i straffesager - indefrysning og konfiskation af redskaber og udbytte fra strafbart forhold i Den Europæiske Union - direktiv 2014/42/EU - artikel 4 - konfiskation - artikel 7 - indefrysning - artikel 8 - processuelle garantier - indefrysning og konfiskation af et formuegode, der tilhører en tredjemand uden for straffesagen - national lovgivning, der ikke fastsætter nogen retsmidler for tredjemænd under retssagen og ikke tillader eventuel tilbagelevering af det pågældende formuegode før afslutningen af straffesagen)

(2022/C 257/08)

Processprog: bulgarsk

Den forelæggende ret

Spetsializiran nakazatelen sad

Parter i hovedsagen

Sagsøgere: RR og JG

procesdeltager: Spetsializirana prokuratura

Konklusion

| 1) | Artikel 8, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2014/42/EU 3. april 2014 om indefrysning og konfiskation af redskaber og udbytte fra strafbart forhold i Den Europæiske Union skal fortolkes således, at bestemmelsen er til hinder for en national lovgivning, der fastsætter, at når formuegoder indefryses som formodede redskaber eller udbytte fra en lovovertrædelse, har ejeren af disse formuegoder, der er en tredjemand i god tro, ikke under straffesagens retslige fase ret til at anlægge sag ved den kompetente ret med påstand om tilbagelevering af de nævnte formuegoder. |
| --- | --- |

1)

Artikel 8, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2014/42/EU 3. april 2014 om indefrysning og konfiskation af redskaber og udbytte fra strafbart forhold i Den Europæiske Union skal fortolkes således, at bestemmelsen er til hinder for en national lovgivning, der fastsætter, at når formuegoder indefryses som formodede redskaber eller udbytte fra en lovovertrædelse, har ejeren af disse formuegoder, der er en tredjemand i god tro, ikke under straffesagens retslige fase ret til at anlægge sag ved den kompetente ret med påstand om tilbagelevering af de nævnte formuegoder.

| 2) | Artikel 4, stk. 1, i direktiv 2014/42 skal fortolkes således, at bestemmelsen ikke er til hinder for en national lovgivning, der udelukker konfiskation af et formuegode tilhørende en tredjemand i god tro og anvendt som et redskab ved en lovovertrædelse, herunder når denne tredjemand har stillet dette formuegode til varig rådighed for den sigtede. |
| --- | --- |

2)

Artikel 4, stk. 1, i direktiv 2014/42 skal fortolkes således, at bestemmelsen ikke er til hinder for en national lovgivning, der udelukker konfiskation af et formuegode tilhørende en tredjemand i god tro og anvendt som et redskab ved en lovovertrædelse, herunder når denne tredjemand har stillet dette formuegode til varig rådighed for den sigtede.

---

(1)  EUT C 9 af 11.1.2021.

---

| 4.7.2022 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 257/7 |
| --- | --- | --- | --- |

4.7.2022

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 257/7

---

Domstolens dom (Anden Afdeling) af 12. maj 2022 — Schneider Electric SA m.fl. mod Premier ministre og Ministre de l’Economie, des Finances et de la Relance (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Conseil d‘État — Frankrig)

(Sag C-556/20) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - tilnærmelse af lovgivningerne - direktiv 90/435/EØF - fælles beskatningsordning for moder- og datterselskaber i forskellige medlemsstater - artikel 4 og artikel 7, andet led - undgåelse af økonomisk dobbeltbeskatning af udbytter)

(2022/C 257/09)

Processprog: fransk

Den forelæggende ret

Conseil d’État

Parter i hovedsagen

Sagsøgere: Schneider Electric SE, Axa SA, BNP Paribas SA, Engie SA, Orange SA og L’Air Liquide, société anonyme pour l’étude et l’exploitation des procédés Georges Claude

Sagsøgte: Premier minister og Ministre de l’Économie, des Finances et de la Relance

Konklusion

Artikel 4, stk. 1, i Rådets direktiv 90/435/EØF af 23. juli 1990 om en fælles beskatningsordning for moder- og datterselskaber fra forskellige medlemsstater skal fortolkes således, at bestemmelsen er til hinder for en national lovgivning, der fastsætter, at et moderselskab skal betale forskudsskat i tilfælde af videreudlodning til sine aktionærer af udbytte udloddet af selskabets datterselskaber, som giver anledning til indrømmelse af en skattegodtgørelse, når dette udbytte ikke er blevet beskattet til den almindelige selskabsskattesats, såfremt de beløb, der skal betales i forskudsskat, overstiger det loft på 5 %, som er fastsat i dette direktivs artikel 4, stk. 2. En sådan lovgivning er ikke omfattet af direktivets artikel 7, andet led.

---

(1)  EUT C 9 af 11.1.2021.

---

| 4.7.2022 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 257/8 |
| --- | --- | --- | --- |

4.7.2022

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 257/8

---

Domstolens dom (Første Afdeling) af 5. maj 2022 — straffesag mod BV (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Cour de cassation — Frankrig)

(Sag C-570/20) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - merværdiafgift (moms) - direktiv 2006/112/EF - svigagtig hemmeligholdelse af den skyldige afgift - sanktioner - national lovgivning, der fastsætter en administrativ sanktion og en strafferetlig sanktion for samme forhold - Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder - artikel 49 - artikel 50 - princippet ne bis in idem - artikel 52, stk. 1 - begrænsninger af princippet ne bis in idem - krav om at fastsætte klare og præcise regler - mulighed for at tage de nationale retters fortolkning af den nationale lovgivning i betragtning - nødvendigheden af at fastsætte regler, der sikrer forholdsmæssigheden af alle de pålagte sanktioner - sanktioner af forskellig art)

(2022/C 257/10)

Processprog: fransk

Den forelæggende ret

Cour de cassation

Part i hovedsagen

BV

procesdeltager: Direction départementale des finances publiques de la Haute-Savoie

Konklusion

Den grundlæggende rettighed, der er sikret ved Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheders artikel 50, sammenholdt med chartrets artikel 52, stk. 1, skal fortolkes således, at den

| — | ikke er til hinder for, at begrænsningen af kumulation af retsforfølgelse og sanktioner af strafferetlig karakter i tilfælde af svigagtige hemmeligholdelser eller undladelser på området for merværdiafgift (moms), der er fastsat i en national lovgivning, til de groveste tilfælde, kun følger af fast retspraksis, hvorefter de lovbestemmelser, der fastsætter betingelserne for anvendelse af denne kumulation, fortolkes restriktivt, forudsat at det med rimelighed kunne forudses på det tidspunkt, da overtrædelsen blev begået, at denne overtrædelse kunne gøres til genstand for kumulation af retsforfølgelse og sanktioner af strafferetlig karakter |
| --- | --- |

—

ikke er til hinder for, at begrænsningen af kumulation af retsforfølgelse og sanktioner af strafferetlig karakter i tilfælde af svigagtige hemmeligholdelser eller undladelser på området for merværdiafgift (moms), der er fastsat i en national lovgivning, til de groveste tilfælde, kun følger af fast retspraksis, hvorefter de lovbestemmelser, der fastsætter betingelserne for anvendelse af denne kumulation, fortolkes restriktivt, forudsat at det med rimelighed kunne forudses på det tidspunkt, da overtrædelsen blev begået, at denne overtrædelse kunne gøres til genstand for kumulation af retsforfølgelse og sanktioner af strafferetlig karakter

| — | er til hinder for en national lovgivning, der i tilfælde af kumulation af en økonomisk sanktion og en fængselsstraf ikke ved klare og præcise regler, i givet fald som fortolket af de nationale domstole, sikrer, at alle de pålagte sanktioner ikke overstiger den konstaterede overtrædelses grovhed. |
| --- | --- |

—

er til hinder for en national lovgivning, der i tilfælde af kumulation af en økonomisk sanktion og en fængselsstraf ikke ved klare og præcise regler, i givet fald som fortolket af de nationale domstole, sikrer, at alle de pålagte sanktioner ikke overstiger den konstaterede overtrædelses grovhed.

---

(1)  EUT C 28 af 25.1.2021.

---

| 4.7.2022 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 257/8 |
| --- | --- | --- | --- |

4.7.2022

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 257/8

---

Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 12. maj 2022 — W.J. mod L.J. og J.J., repræsenteret af A.P. (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Sąd Okręgowy w Poznaniu — Polen)

(Sag C-644/20) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - retligt samarbejde i civile sager - kompetence, lovvalg, anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser vedrørende underholdspligt - fastlæggelse af den lovgivning, der finder anvendelse - Haagerprotokollen om, hvilken lov der finder anvendelse på underholdspligt - artikel 3 - den bidragsberettigedes sædvanlige opholdssted - tidspunktet for fastlæggelse af det sædvanlige opholdssted - ulovlig tilbageholdelse af et barn)

(2022/C 257/11)

Processprog: polsk

Den forelæggende ret

Sąd Okręgowy w Poznaniu

Parter i hovedsagen

Sagsøger: W.J.

Sagsøgte: L.J. og J.J., repræsenteret af A.P.

Konklusion

Artikel 3 i Haagerprotokollen af 23. november 2007 om, hvilken lov der finder anvendelse på underholdspligt, der blev godkendt på Det Europæiske Fællesskabs vegne ved Rådets afgørelse 2009/941/EF af 30. november 2009, skal fortolkes således, at med henblik på fastlæggelsen af, hvilken lov der finder anvendelse på et krav om underholdsbidrag til et mindreårigt barn, som er blevet fjernet af en af sine forældre til en medlemsstats område, er den omstændighed, at en ret i denne medlemsstat inden for rammerne af en særskilt procedure har truffet afgørelse om, at barnet skal gives tilbage til den stat, hvor barnet havde sit sædvanlige opholdssted sammen med sine forældre, umiddelbart før det blev fjernet, ikke tilstrækkelig til at forhindre, at barnet kan få sædvanligt opholdssted på denne medlemsstats område.

---

(1)  EUT C 53 af 15.2.2021.

---

| 4.7.2022 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 257/9 |
| --- | --- | --- | --- |

4.7.2022

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 257/9

---

Domstolens dom (Niende Afdeling) af 5. maj 2022 — Zhejiang Jiuli Hi-Tech Metals Co. Ltd mod Europa-Kommissionen

(Sag C-718/20 P) (1)

(Appel - dumping - import af visse sømløse rør af rustfrit stål med oprindelse i Folkerepublikken Kina - indførelse af en endelig antidumpingtold)

(2022/C 257/12)

Processprog: engelsk

Parter

Appellant: Zhejiang Jiuli Hi-Tech Metals Co. Ltd (ved avocats K. Adamantopoulos og P. Billiet)

Den anden part appelsagen: Europa-Kommissionen (ved M. Gustafsson, P. Němečková og E. Schmidt, som befuldmægtigede)

Konklusion

| 1) | Appellen forkastes. |
| --- | --- |

1)

Appellen forkastes.

| 2) | Zhejiang Jiuli Hi-Tech Metals Co. Ltd bærer sine egne omkostninger og betaler de af Europa-Kommissionen afholdte omkostninger. |
| --- | --- |

2)

Zhejiang Jiuli Hi-Tech Metals Co. Ltd bærer sine egne omkostninger og betaler de af Europa-Kommissionen afholdte omkostninger.

---

(1)  EUT C 98 af 22.3.2021.

---

| 4.7.2022 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 257/9 |
| --- | --- | --- | --- |

4.7.2022

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 257/9

---

Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 12. maj 2022 — Comune di Lerici mod Provincia di La Spezia (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Consiglio di Stato — Italien)

(Sag C-719/20) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - offentlige kontrakter - håndtering af affald - in house-tildeling - direktiv 2014/24/EU - artikel 12 og 72 - betingelserne for »tilsvarende kontrol« ikke længere opfyldt efter en virksomhedssammenslutning - den efterfølgende aktørs mulighed for at fortsætte leveringen af tjenesteydelsen)

(2022/C 257/13)

Processprog: italiensk

Den forelæggende ret

Consiglio di Stato

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Comune di Lerici

Sagsøgt: Provincia di La Spezia

Procesdeltagere: IREN SpA og ACAM Ambiente SpA

Konklusion

Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2014/24/EU af 26. februar 2014 om offentlige udbud og om ophævelse af direktiv 2004/18/EF skal fortolkes således, at dette direktiv er til hinder for en national lovgivning eller praksis, hvorefter gennemførelsen af en offentlig kontrakt, som oprindeligt er blevet tildelt en in house-enhed uden udbud, over hvilken den ordregivende myndighed i fællesskab udøvede en kontrol, der svarede til den kontrol, som den udøver over sine egne tjenestegrene, automatisk fortsættes af den økonomiske aktør, der har erhvervet denne enhed efter en udbudsprocedure, når den ordregivende myndighed ikke har en sådan kontrol over denne aktør og ikke ejer nogen kapitalandel i denne.

---

(1)  EUT C 79 af 8.3.2021.

---

| 4.7.2022 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 257/10 |
| --- | --- | --- | --- |

4.7.2022

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 257/10

---

Domstolens dom (Syvende Afdeling) af 5. maj 2022 — HJ mod Ministerstvo práce a sociálních věcí (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Nejvyšší správní soud — Den Tjekkiske Republik)

(Sag C-101/21) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - socialpolitik - direktiv 2008/94/EF - beskyttelse af arbejdstagerne i tilfælde af arbejdsgiverens insolvens - artikel 2, stk. 2 - begrebet »arbejdstager« - artikel 12, litra a) og c) - grænser for garantiinstitutionernes ansvar - person, der på grundlag af en arbejdsaftale, der er indgået med et handelsselskab, udøver funktioner som bestyrelsesmedlem og direktør i dette selskab - sammenfaldne hverv - national retspraksis, hvorefter denne person ikke er omfattet af de garantier, der er fastsat i dette direktiv)

(2022/C 257/14)

Processprog: tjekkisk

Den forelæggende ret

Nejvyšší správní soud

Parter i hovedsagen

Sagsøger: HJ

Sagsøgt: Ministerstvo práce a sociálních věcí

Konklusion

Artikel 2, stk. 2, og artikel 12, litra a) og c), i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/94 af 22. oktober 2008 om beskyttelse af arbejdstagerne i tilfælde af arbejdsgiverens insolvens, som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv (EU) 2015/1794 af 6. oktober 2015, skal fortolkes således, at disse bestemmelser er til hinder for en national retspraksis, hvorefter en person, der på grundlag af en gyldig arbejdsaftale i henhold til national ret samtidig udøver hvervet som henholdsvis direktør for og medlem af et handelsselskabs vedtægtsmæssige organ, ikke kan kvalificeres som arbejdstager i dette direktivs forstand og derfor ikke kan være omfattet af de garantier, der er fastsat i nævnte direktiv.

---

(1)  EUT C 148 af 26.4.2021.

---

| 4.7.2022 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 257/11 |
| --- | --- | --- | --- |

4.7.2022

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 257/11

---

Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 5. maj 2022 — absoluts-bikes and more- GmbH & Co. KG mod the-trading-company GmbH (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Bundesgerichtshof — Tyskland)

(Sag C-179/21) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - forbrugerbeskyttelse - direktiv 2011/83/EU - artikel 6, stk. 1, litra m) - aftale om fjernsalg mellem en forbruger og en erhvervsdrivende - den erhvervsdrivendes forpligtelse til at oplyse forbrugeren om eksistensen af producentens handelsmæssige garanti og betingelserne herfor - betingelser, hvorunder en sådan forpligtelse udløses - indholdet af de oplysninger, der skal gives forbrugeren om producentens handelsmæssige garanti - betydningen af artikel 6, stk. 2, i direktiv 1999/44/EF)

(2022/C 257/15)

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Bundesgerichtshof

Parter i hovedsagen

Sagsøger: absoluts-bikes and more- GmbH & Co. KG

Sagsøgt: the-trading-company GmbH

Konklusion

| 1) | Artikel 6, stk. 1, litra m), i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2011/83/EU af 25. oktober 2011 om forbrugerrettigheder, om ændring af Rådets direktiv 93/13/EØF og Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 1999/44/EF samt om ophævelse af Rådets direktiv 85/577/EØF og Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 97/7/EF skal fortolkes således, at for så vidt angår den af producenten ydede handelsmæssige garanti udløses det oplysningskrav, som den erhvervsdrivende er pålagt ved denne bestemmelse, ikke af den blotte eksistens af denne garanti, men alene, når forbrugeren har en legitim interesse i at opnå oplysninger om den nævnte garanti for at kunne træffe afgørelse om at binde sig aftalemæssigt til den erhvervsdrivende. En sådan legitim interesse foreligger bl.a., hvis den erhvervsdrivende gør producentens handelsmæssige garanti til en central eller afgørende del af sit tilbud. Med henblik på at afgøre, om garantien udgør en sådan central eller afgørende del, skal der tages hensyn til tilbuddets indhold og generelle udformning i forhold til den pågældende vare, til betydningen for salgs- og reklameargumentet af, at producentens handelsmæssige garanti nævnes, til den plads, som dette nævnte har i tilbuddet, til den risiko for vildfarelse eller forvirring, som det nævnte kan medføre i bevidstheden hos en almindeligt oplyst, rimeligt opmærksom og velunderrettet gennemsnitsforbruger med hensyn til de forskellige garantirettigheder, som denne kan udøve, og til garantigiverens faktiske identitet, til forklaringer i tilbuddet vedrørende de andre garantier, der er knyttet til varen, eller manglen på denne tilstedeværelse, samt til enhver anden oplysning, der kan godtgøre et objektivt behov for forbrugerbeskyttelse. |
| --- | --- |

1)

Artikel 6, stk. 1, litra m), i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2011/83/EU af 25. oktober 2011 om forbrugerrettigheder, om ændring af Rådets direktiv 93/13/EØF og Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 1999/44/EF samt om ophævelse af Rådets direktiv 85/577/EØF og Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 97/7/EF skal fortolkes således, at for så vidt angår den af producenten ydede handelsmæssige garanti udløses det oplysningskrav, som den erhvervsdrivende er pålagt ved denne bestemmelse, ikke af den blotte eksistens af denne garanti, men alene, når forbrugeren har en legitim interesse i at opnå oplysninger om den nævnte garanti for at kunne træffe afgørelse om at binde sig aftalemæssigt til den erhvervsdrivende. En sådan legitim interesse foreligger bl.a., hvis den erhvervsdrivende gør producentens handelsmæssige garanti til en central eller afgørende del af sit tilbud. Med henblik på at afgøre, om garantien udgør en sådan central eller afgørende del, skal der tages hensyn til tilbuddets indhold og generelle udformning i forhold til den pågældende vare, til betydningen for salgs- og reklameargumentet af, at producentens handelsmæssige garanti nævnes, til den plads, som dette nævnte har i tilbuddet, til den risiko for vildfarelse eller forvirring, som det nævnte kan medføre i bevidstheden hos en almindeligt oplyst, rimeligt opmærksom og velunderrettet gennemsnitsforbruger med hensyn til de forskellige garantirettigheder, som denne kan udøve, og til garantigiverens faktiske identitet, til forklaringer i tilbuddet vedrørende de andre garantier, der er knyttet til varen, eller manglen på denne tilstedeværelse, samt til enhver anden oplysning, der kan godtgøre et objektivt behov for forbrugerbeskyttelse.

| 2) | Artikel 6, stk. 2, litra m), i direktiv 2011/83, sammenholdt med artikel 6, stk. 2, andet led, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 1999/44/EF af 25. maj 1999 om visse aspekter af forbrugerkøb og garantier i forbindelse hermed, skal fortolkes således, at de oplysninger, der skal gives forbrugeren om betingelserne vedrørende producentens handelsmæssige garanti, omfatter alle oplysninger, der vedrører betingelserne for anvendelse og benyttelse af en sådan garanti, som gør det muligt for forbrugeren at træffe sin beslutning om at binde sig aftalemæssigt til den erhvervsdrivende eller ej. |
| --- | --- |

2)

Artikel 6, stk. 2, litra m), i direktiv 2011/83, sammenholdt med artikel 6, stk. 2, andet led, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 1999/44/EF af 25. maj 1999 om visse aspekter af forbrugerkøb og garantier i forbindelse hermed, skal fortolkes således, at de oplysninger, der skal gives forbrugeren om betingelserne vedrørende producentens handelsmæssige garanti, omfatter alle oplysninger, der vedrører betingelserne for anvendelse og benyttelse af en sådan garanti, som gør det muligt for forbrugeren at træffe sin beslutning om at binde sig aftalemæssigt til den erhvervsdrivende eller ej.

---

(1)  EUT C 242 af 21.6.2021.

---

| 4.7.2022 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 257/12 |
| --- | --- | --- | --- |

4.7.2022

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 257/12

---

Domstolens dom (Tiende Afdeling) af 5. maj 2022 — R. en R. mod Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit (anmodning om præjudiciel afgørelse fra College van Beroep voor het bedrijfsleven — Nederlandene)

(Sag C-189/21) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - fælles landbrugspolitik - forordning (EU) nr. 1306/2013 - bilag II - det lovbestemte forvaltningskrav 10 - forordning (EU) nr. 1107/2009 - artikel 55, stk. 1, og artikel 55, stk. 2, første punktum - ordninger for direkte støtte - fælles regler - nedsættelse eller udelukkelse af hele eller en del af den støtte, der er modtaget under den fælles landbrugspolitik - manglende overholdelse af krydsoverensstemmelsesreglerne - anvendelse af et plantebeskyttelsesmiddel, som ikke eller ikke længere er godkendt i den pågældende medlemsstat, og hvis sidste anvendelsesdato i sidstnævnte tilfælde er overskredet)

(2022/C 257/16)

Processprog: nederlandsk

Den forelæggende ret

College van Beroep voor het bedrijfsleven

Parter i hovedsagen

Sagsøger: R. en R.

Sagsøgt: Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit

Konklusion

Forvaltningskrav 10, således som det er fastsat i bilag II til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1306/2013 af 17. december 2013 om finansiering, forvaltning og overvågning af den fælles landbrugspolitik og om ophævelse af Rådets forordning (EØF) nr. 352/78, (EF) nr. 165/94, (EF) nr. 2799/98, (EF) nr. 814/2000, (EF) nr. 1290/2005 og (EF) nr. 485/2008, hvori henvises til artikel 55, stk. 1, og artikel 55, stk. 2, første punktum, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1107/2009 af 21. oktober 2009 om markedsføring af plantebeskyttelsesmidler og om ophævelse af Rådets direktiv 79/117/EØF og 91/414/EØF, skal fortolkes således, at dette forvaltningskrav ligeledes vedrører anvendelsen af et plantebeskyttelsesmiddel, som ikke eller ikke længere er godkendt i den pågældende medlemsstat, og hvis sidste anvendelsesdato i sidstnævnte tilfælde er overskredet.

---

(1)  EUT C 228 af 14.6.2021.

---

| 4.7.2022 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 257/12 |
| --- | --- | --- | --- |

4.7.2022

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 257/12

---

Domstolens dom (Sjette Afdeling) af 5. maj 2022 — Autoridade Tributária e Aduaneira mod DSR — Montagem e Manutenção de Ascensores e Escadas Rolantes SA (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Supremo Tribunal Administrativo — Portugal)

(Sag C-218/21) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - skatter og afgifter - merværdiafgift (moms) - direktiv 2006/112/EF - satser - midlertidige bestemmelser for visse arbejdskraftintensive ydelser - bilag IV, nr. 2) - reparation og renovering af private boliger - anvendelse af en nedsat momssats på ydelser i form af reparation og vedligeholdelse af elevatorer i beboelsesejendomme)

(2022/C 257/17)

Processprog: portugisisk

Den forelæggende ret

Supremo Tribunal Administrativo

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Autoridade Tributária e Aduaneira

Sagsøgt: DSR — Montagem e Manutenção de Ascensores e Escadas Rolantes SA

Konklusion

Bilag IV, nr. 2), til Rådets direktiv 2006/112/EF af 28. november 2006 om det fælles merværdiafgiftssystem skal fortolkes således, at ydelser i form af reparation og renovering af elevatorer i beboelsesejendomme, bortset fra ydelser i form af vedligeholdelse af sådanne elevatorer, er omfattet af begrebet »reparation og renovering af private boliger« som omhandlet i denne bestemmelse.

---

(1)  EUT C 252 af 28.6.2021.

---

| 4.7.2022 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 257/13 |
| --- | --- | --- | --- |

4.7.2022

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 257/13

---

Domstolens dom (Sjette Afdeling) af 12. maj 2022 — Évariste Boshab mod Rådet for Den Europæiske Union

(Sag C-242/21 P) (1)

(Appel - fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik - restriktive foranstaltninger over for visse personer og enheder på baggrund af situationen i Den Demokratiske Republik Congo - forordning (EF) nr. 1183/2005 - artikel 2b og artikel 9, stk. 2 - afgørelse 2010/788/FUSP - artikel 3, stk. 2, og artikel 9, stk. 2 - opretholdelse af appellantens navn på listerne over omfattede personer og enheder - afgørelse (FUSP) 2018/1940 - gennemførelsesforordning (EU) 2018/1931 - ret til at blive hørt)

(2022/C 257/18)

Processprog: fransk

Parter

Appellant: Évariste Boshab (ved avocats T. Bontinck, P. De Wolf, T. Payan og A. Guillerme)

Den anden part i appelsagen: Rådet for Den Europæiske Union (først ved J.-P. Hix og S. Lejeune, derefter ved S. Lejeune, som befuldmægtigede)

Konklusion

| 1) | Appellen forkastes. |
| --- | --- |

1)

Appellen forkastes.

| 2) | Évariste Boshab bærer sine egne omkostninger og betaler de af Rådet for Den Europæiske Union afholdte omkostninger. |
| --- | --- |

2)

Évariste Boshab bærer sine egne omkostninger og betaler de af Rådet for Den Europæiske Union afholdte omkostninger.

---

(1)  EUT C 217 af 7.6.2021.

---

| 4.7.2022 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 257/14 |
| --- | --- | --- | --- |

4.7.2022

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 257/14

---

Domstolens kendelse (Ottende Afdeling) af 17. maj 2022 — Estaleiros Navais de Peniche SA mod Município de Aveiro, Navaltagus — Reparação e Construção Naval SA og Navalrocha — Sociedade de Construção e Reparações Navais SA (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Supremo Tribunal Administrativo — Portugal)

(Sag C-787/21) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - artikel 99 i Domstolens procesreglement - klageprocedurerne i forbindelse med indgåelse af offentlige indkøbs- samt bygge- og anlægskontrakter - direktiv 89/665/EØF - artikel 1, stk. 3 - søgsmålsinteresse - adgang til retsmidler - tilbudsgiver udelukket ved den ordregivende myndigheds afgørelse, der er blevet endelig, idet tilbudsgiveren ikke har anfægtet hele begrundelsen for afvisningen af dennes tilbud - manglende søgsmålsinteresse)

(2022/C 257/19)

Processprog: portugisisk

Den forelæggende ret

Supremo Tribunal Administrativo

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Estaleiros Navais de Peniche SA

Sagsøgte: Município de Aveiro, Navaltagus — Reparação e Construção Naval SA og Navalrocha — Sociedade de Construção e Reparações Navais SA

Konklusion

Artikel 1, stk. 3, i Rådets direktiv 89/665/EØF af 21. december 1989 om samordning af love og administrative bestemmelser vedrørende anvendelsen af klageprocedurerne i forbindelse med indgåelse af offentlige indkøbs- samt bygge- og anlægskontrakter, som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2007/66/EF af 11. december 2007, skal fortolkes således, at denne bestemmelse er til hinder for, at en tilbudsgiver, der er blevet udelukket fra en udbudsprocedure for indgåelse af en offentlig kontrakt på grundlag af en afgørelse truffet af den ordregivende myndighed, som er blevet endelig, kan anfægte beslutningen om tildeling af kontrakten. I denne henseende er det uden betydning, at den udelukkede tilbudsgiver har gjort gældende, at denne eventuelt kunne få tildelt kontrakten, såfremt den ordregivende myndighed — efter annullation af denne afgørelse — besluttede at iværksætte en ny udbudsprocedure.

---

(1)  Indgivelsesdato: 16.12.2021.

---

| 4.7.2022 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 257/14 |
| --- | --- | --- | --- |

4.7.2022

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 257/14

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Consiglio di Stato (Italien) den 29. september 2020 — Fastweb SpA m.fl. mod Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni

(Sag C-468/20)

(2022/C 257/20)

Processprog: italiensk

Den forelæggende ret

Consiglio di Stato

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Fastweb SpA, Tim SpA, Vodafone Italia SpA og Wind Tre SpA

Sagsøgt: Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni

Præjudicielle spørgsmål

| 1) | Giver den korrekte fortolkning af artikel 267 TEUF en national ret, hvis afgørelser ifølge de nationale retsregler ikke kan appelleres, pligt til at forelægge fortolkningsspørgsmål vedrørende den i hovedsagen relevante EU-ret, selv hvis der ikke hersker fortolkningstvivl om betydningen af den relevante EU-retlige bestemmelse — henset til den EU-retlige terminologi og den EU-retlige betydning af ordene i den pågældende bestemmelse, den EU-retlige sammenhæng, hvori denne bestemmelse indgår, og de beskyttelsesformål, der forfølges med den, samt under hensyntagen til EU-rettens udviklingstrin på det tidspunkt, hvor den relevante bestemmelse skal anvendes i den nationale sag — men den nationale ret på det subjektive plan, hvad angår andre retsinstansers vurdering, ikke på detaljeret vis kan redegøre for, at dens egen fortolkning er den samme som den, de øvrige medlemsstaters retter eller Domstolen ville anlægge, såfremt de skulle træffe afgørelse om et identisk spørgsmål? |
| --- | --- |

1)

Giver den korrekte fortolkning af artikel 267 TEUF en national ret, hvis afgørelser ifølge de nationale retsregler ikke kan appelleres, pligt til at forelægge fortolkningsspørgsmål vedrørende den i hovedsagen relevante EU-ret, selv hvis der ikke hersker fortolkningstvivl om betydningen af den relevante EU-retlige bestemmelse — henset til den EU-retlige terminologi og den EU-retlige betydning af ordene i den pågældende bestemmelse, den EU-retlige sammenhæng, hvori denne bestemmelse indgår, og de beskyttelsesformål, der forfølges med den, samt under hensyntagen til EU-rettens udviklingstrin på det tidspunkt, hvor den relevante bestemmelse skal anvendes i den nationale sag — men den nationale ret på det subjektive plan, hvad angår andre retsinstansers vurdering, ikke på detaljeret vis kan redegøre for, at dens egen fortolkning er den samme som den, de øvrige medlemsstaters retter eller Domstolen ville anlægge, såfremt de skulle træffe afgørelse om et identisk spørgsmål?

| 2) | Er den korrekte fortolkning af artikel 49 TEUF og 56 TEUF samt af den harmoniserede retlige ramme, som er indført ved direktiv 2002/19/EF (1), 2002/20/EF (2), 2002/21/EF (3) og 2002/22/EF (4), og navnlig ved artikel 8, stk. 2 og 4, i direktiv 2002/21/EF, som ændret ved direktiv 2009/140/EF (5), artikel 3 i direktiv 2002/20/EF, som ændret ved direktiv 2009/140/EF, og artikel 20, 21 og 22 i direktiv 2002/22/EF, som ændret ved direktiv 2009/136/EF (6), til hinder for en national lovgivning såsom den, der følger af artikel 13, 70 og 71 i lovdekret nr. 259/03, sammenholdt med artikel 2, stk. 12, litra h) og l), i lov nr. 481/95 og med artikel 1, stk. 6, [litra b),] nr. 2, i lov nr. 249/97, hvorefter den nationale tilsynsmyndighed i den elektroniske kommunikationssektor har beføjelsen til at foreskrive, i) med hensyn til mobilnettelefoni, en fornyelsesfrekvens af tilbuddene og faktureringen på mindst fire uger, idet de økonomiske aktører, som anvender en anden fornyelsesfrekvens af tilbuddene og faktureringen end den månedlige, har pligt til at oplyse brugeren rettidigt ved hjælp af en sms om, at tilbuddet er blevet fornyet, ii) med hensyn til fastnettelefoni, en fornyelsesfrekvens af tilbuddene og faktureringen på en eller flere måneder, og iii) i tilfælde af samlede tilbud for mobilnet- og fastnettelefoni, anvendelsen af frekvensen med hensyn til fastnettelefoni? |
| --- | --- |

2)

Er den korrekte fortolkning af artikel 49 TEUF og 56 TEUF samt af den harmoniserede retlige ramme, som er indført ved direktiv 2002/19/EF (1), 2002/20/EF (2), 2002/21/EF (3) og 2002/22/EF (4), og navnlig ved artikel 8, stk. 2 og 4, i direktiv 2002/21/EF, som ændret ved direktiv 2009/140/EF (5), artikel 3 i direktiv 2002/20/EF, som ændret ved direktiv 2009/140/EF, og artikel 20, 21 og 22 i direktiv 2002/22/EF, som ændret ved direktiv 2009/136/EF (6), til hinder for en national lovgivning såsom den, der følger af artikel 13, 70 og 71 i lovdekret nr. 259/03, sammenholdt med artikel 2, stk. 12, litra h) og l), i lov nr. 481/95 og med artikel 1, stk. 6, [litra b),] nr. 2, i lov nr. 249/97, hvorefter den nationale tilsynsmyndighed i den elektroniske kommunikationssektor har beføjelsen til at foreskrive, i) med hensyn til mobilnettelefoni, en fornyelsesfrekvens af tilbuddene og faktureringen på mindst fire uger, idet de økonomiske aktører, som anvender en anden fornyelsesfrekvens af tilbuddene og faktureringen end den månedlige, har pligt til at oplyse brugeren rettidigt ved hjælp af en sms om, at tilbuddet er blevet fornyet, ii) med hensyn til fastnettelefoni, en fornyelsesfrekvens af tilbuddene og faktureringen på en eller flere måneder, og iii) i tilfælde af samlede tilbud for mobilnet- og fastnettelefoni, anvendelsen af frekvensen med hensyn til fastnettelefoni?

| 3) | Er den korrekte fortolkning og anvendelse af proportionalitetsprincippet, sammenholdt med artikel 49 TEUF og 56 TEUF og den harmoniserede retlige ramme, som er indført ved direktiv 2002/19/EF, 2002/20/EF, 2002/21/EF og 2002/22/EF, og navnlig ved artikel 8, stk. 2 og stk. 4, i direktiv 2002/21/EF, som ændret ved direktiv 2009/140/EF, artikel 3 i direktiv 2002/20/EF, som ændret ved direktiv 2009/140/EF, og artikel 20, 21 og 22 i direktiv 2002/22/EF, som ændret ved direktiv 2009/136/EF, til hinder for, at den nationale tilsynsmyndighed i den elektroniske kommunikationssektor træffer reguleringsforanstaltninger med henblik på at foreskrive, i) med hensyn til mobilnettelefoni, en fornyelsesfrekvens af tilbuddene og faktureringen på mindst fire uger, idet de økonomiske aktører, som anvender en anden fornyelsesfrekvens af tilbuddene og faktureringen end den månedlige har pligt til at oplyse brugeren rettidigt ved hjælp af en sms om, at tilbuddet er blevet fornyet, ii) med hensyn til fastnettelefoni, en fornyelsesfrekvens af tilbuddene og faktureringen på en eller flere måneder, og iii) i tilfælde af samlede tilbud for mobilnet- og fastnettelefoni, anvendelsen af frekvensen med hensyn til fastnettelefoni? |
| --- | --- |

3)

Er den korrekte fortolkning og anvendelse af proportionalitetsprincippet, sammenholdt med artikel 49 TEUF og 56 TEUF og den harmoniserede retlige ramme, som er indført ved direktiv 2002/19/EF, 2002/20/EF, 2002/21/EF og 2002/22/EF, og navnlig ved artikel 8, stk. 2 og stk. 4, i direktiv 2002/21/EF, som ændret ved direktiv 2009/140/EF, artikel 3 i direktiv 2002/20/EF, som ændret ved direktiv 2009/140/EF, og artikel 20, 21 og 22 i direktiv 2002/22/EF, som ændret ved direktiv 2009/136/EF, til hinder for, at den nationale tilsynsmyndighed i den elektroniske kommunikationssektor træffer reguleringsforanstaltninger med henblik på at foreskrive, i) med hensyn til mobilnettelefoni, en fornyelsesfrekvens af tilbuddene og faktureringen på mindst fire uger, idet de økonomiske aktører, som anvender en anden fornyelsesfrekvens af tilbuddene og faktureringen end den månedlige har pligt til at oplyse brugeren rettidigt ved hjælp af en sms om, at tilbuddet er blevet fornyet, ii) med hensyn til fastnettelefoni, en fornyelsesfrekvens af tilbuddene og faktureringen på en eller flere måneder, og iii) i tilfælde af samlede tilbud for mobilnet- og fastnettelefoni, anvendelsen af frekvensen med hensyn til fastnettelefoni?

| 4) | Er den korrekte fortolkning og anvendelse af princippet om forbud mod forskelsbehandling og ligebehandlingsprincippet, sammenholdt med artikel 49 TEUF og 56 TEUF og den harmoniserede retlige ramme, som er indført ved direktiv 2002/19/EF, 2002/20/EF, 2002/21/EF og 2002/22/EF, og navnlig ved artikel 8, stk. 2 og 4, i direktiv 2002/21/EF, som ændret ved direktiv 2009/140/EF, artikel 3 i direktiv 2002/20/EF, som ændret ved direktiv 2009/140/EF, og artikel 20, 21 og 22 i direktiv 2002/22/EF, som ændret ved direktiv 2009/136/EF, til hinder for, at den nationale tilsynsmyndighed i den elektroniske kommunikationssektor træffer reguleringsforanstaltninger med henblik på at foreskrive, i) med hensyn til mobilnettelefoni, en fornyelsesfrekvens af tilbuddene og faktureringen på mindst fire uger, idet de økonomiske aktører, som anvender en anden fornyelsesfrekvens af tilbuddene og faktureringen end den månedlige har pligt til at oplyse brugeren rettidigt ved hjælp af en sms om, at tilbuddet er blevet fornyet, ii) med hensyn til fastnettelefoni, en fornyelsesfrekvens af tilbuddene og faktureringen på en eller flere måneder, og iii) i tilfælde af samlede tilbud for mobilnet- og fastnettelefoni, anvendelsen af frekvensen med hensyn til fastnettelefoni? |
| --- | --- |

4)

Er den korrekte fortolkning og anvendelse af princippet om forbud mod forskelsbehandling og ligebehandlingsprincippet, sammenholdt med artikel 49 TEUF og 56 TEUF og den harmoniserede retlige ramme, som er indført ved direktiv 2002/19/EF, 2002/20/EF, 2002/21/EF og 2002/22/EF, og navnlig ved artikel 8, stk. 2 og 4, i direktiv 2002/21/EF, som ændret ved direktiv 2009/140/EF, artikel 3 i direktiv 2002/20/EF, som ændret ved direktiv 2009/140/EF, og artikel 20, 21 og 22 i direktiv 2002/22/EF, som ændret ved direktiv 2009/136/EF, til hinder for, at den nationale tilsynsmyndighed i den elektroniske kommunikationssektor træffer reguleringsforanstaltninger med henblik på at foreskrive, i) med hensyn til mobilnettelefoni, en fornyelsesfrekvens af tilbuddene og faktureringen på mindst fire uger, idet de økonomiske aktører, som anvender en anden fornyelsesfrekvens af tilbuddene og faktureringen end den månedlige har pligt til at oplyse brugeren rettidigt ved hjælp af en sms om, at tilbuddet er blevet fornyet, ii) med hensyn til fastnettelefoni, en fornyelsesfrekvens af tilbuddene og faktureringen på en eller flere måneder, og iii) i tilfælde af samlede tilbud for mobilnet- og fastnettelefoni, anvendelsen af frekvensen med hensyn til fastnettelefoni?

---

(1)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/19/EF af 7.3.2002 om adgang til og samtrafik mellem elektroniske kommunikationsnet og tilhørende faciliteter (adgangsdirektivet) (EFT 2002, L 108, s. 7).

(2)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/20/EF af 7.3.2002 om tilladelser til elektroniske kommunikationsnet og -tjenester (tilladelsesdirektivet) (EFT 2002, L 108, s. 21).

(3)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/21/EF af 7.3.2002 om fælles rammebestemmelser for elektroniske kommunikationsnet og -tjenester (rammedirektivet) (EFT 2002, L 108, s. 33).

(4)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/22/EF af 7.3.2002 om forsyningspligt og brugerrettigheder i forbindelse med elektroniske kommunikationsnet og -tjenester (forsyningspligtdirektivet) (EFT 2002, L 108, s. 51).

(5)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/140/EF af 25.11.2009 om ændring af direktiv 2002/21/EF om fælles rammebestemmelser for elektroniske kommunikationsnet og -tjenester, direktiv 2002/19/EF om adgang til og samtrafik mellem elektroniske kommunikationsnet og tilhørende faciliteter og direktiv 2002/20/EF om tilladelser til elektroniske kommunikationsnet og -tjenester (EUT 2009, L 337, s. 37).

(6)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/136/EF af 25.11.2009 om ændring af direktiv 2002/22/EF om forsyningspligt og brugerrettigheder i forbindelse med elektroniske kommunikationsnet og -tjenester, direktiv 2002/58/EF om behandling af personoplysninger og beskyttelse af privatlivets fred i den elektroniske kommunikationssektor og forordning (EF) nr. 2006/2004 om samarbejde mellem nationale myndigheder med ansvar for håndhævelse af lovgivning om forbrugerbeskyttelse (EUT 2009, L 337, s. 11).

---

| 4.7.2022 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 257/16 |
| --- | --- | --- | --- |

4.7.2022

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 257/16

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunale di Ascoli Piceno (Italien) den 13. oktober 2020 — straffesag mod OL

(Sag C-517/20)

(2022/C 257/21)

Processprog: italiensk

Den forelæggende ret

Tribunale di Ascoli Piceno

Tiltalt i straffesagen

OL

Præjudicielle spørgsmål

| 1) | Er princippet om etableringsfrihed, princippet om forbud mod forskelsbehandling og princippet om fri konkurrence i artikel 49 TEUF, 56 TEUF og 106 TEUF samt det i disse artikler knæsatte rimelighedsprincip til hinder for en national lovgivning, der — som følge af en national bestemmelse eller retsakt med samme værdi som en lov — fastsætter forlængelsen af de gamle koncessioner og de øvrige rettigheder til at indsamle indsatser i væddemål, som blev udstedt gennem udbudsprocedurer eller en legaliseringsprocedure (uden udbudsprocedure), og som skulle udløbe i juni 2016? |
| --- | --- |

1)

Er princippet om etableringsfrihed, princippet om forbud mod forskelsbehandling og princippet om fri konkurrence i artikel 49 TEUF, 56 TEUF og 106 TEUF samt det i disse artikler knæsatte rimelighedsprincip til hinder for en national lovgivning, der — som følge af en national bestemmelse eller retsakt med samme værdi som en lov — fastsætter forlængelsen af de gamle koncessioner og de øvrige rettigheder til at indsamle indsatser i væddemål, som blev udstedt gennem udbudsprocedurer eller en legaliseringsprocedure (uden udbudsprocedure), og som skulle udløbe i juni 2016?

| 2) | Er artikel 49 TEUF, 56 TEUF og 106 TEUF til hinder for en national lovgivning, der — ved direkte tildeling i kraft af en retsakt om forlængelse uden forudgående gennemførsel af nogen form for udbudsprocedure — bevirker en ubegrundet lukning af det nationale marked? |
| --- | --- |

2)

Er artikel 49 TEUF, 56 TEUF og 106 TEUF til hinder for en national lovgivning, der — ved direkte tildeling i kraft af en retsakt om forlængelse uden forudgående gennemførsel af nogen form for udbudsprocedure — bevirker en ubegrundet lukning af det nationale marked?

| 3) | Er artikel 49 TEUF, 56 TEUF og 106 TEUF til hinder for en national lovgivning, der — ved manglende samtidig gennemførsel af en ny udbudsprocedure — bevirker, at alle koncessioner, herunder dem som Domstolen i efterfølgende afgørelser har erklæret ugyldige, giver ret til at udøve virksomhed på det nationale marked, samtidigt med at den hindrer etableringen af nye udenlandske erhvervsdrivende? |
| --- | --- |

3)

Er artikel 49 TEUF, 56 TEUF og 106 TEUF til hinder for en national lovgivning, der — ved manglende samtidig gennemførsel af en ny udbudsprocedure — bevirker, at alle koncessioner, herunder dem som Domstolen i efterfølgende afgørelser har erklæret ugyldige, giver ret til at udøve virksomhed på det nationale marked, samtidigt med at den hindrer etableringen af nye udenlandske erhvervsdrivende?

---

| 4.7.2022 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 257/17 |
| --- | --- | --- | --- |

4.7.2022

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 257/17

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Income Tax Tribunal of Gibraltar (Det Forenede Kongerige) den 21. december 2020 — Fossil (Gibraltar) Limited mod Commissioner of Income Tax

(Sag C-705/20)

(2022/C 257/22)

Processprog: engelsk

Den forelæggende ret

Income Tax Tribunal of Gibraltar (Det Forenede Kongerige)

Parter i hovedsagen

Appellant: Fossil (Gibraltar) Limited

Indstævnt: Commissioner of Income Tax

Præjudicielt spørgsmål

Ville skattefritagelse indrømmet af Commissioner of Income Tax i henhold til indkomstskatteloven af 2010 for skat betalt i De Forenede Stater på appellantens indtægter fra royalties være i strid med afgørelsen (1), eller er afgørelsen på anden måde til hinder for det?

---

(1)  Kommissionens afgørelse (EU) 2019/700 af 19.12.2018 om statsstøtte SA.34914 (2013/C) gennemført af Det Forenede Kongerige for så vidt angår Gibraltars selskabsbeskatningsordning (meddelt under nummer C(2018) 7848) (EUT 2019, L 119, s. 151).

---

| 4.7.2022 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 257/17 |
| --- | --- | --- | --- |

4.7.2022

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 257/17

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Rayonen sad Kula (Rayongericht Kula, Bulgarien) den 25. august 2021 — OP, MN, KL, IJ, GH, EF, CD og AB mod Glavna direktsia »Pozjarna bezopasnost i zasjtjita na naselenieto« kam Ministerstvo na vatresjnite raboti (indenrigsministeriets generaldirektorat »Brandvæsen og civilforsvar«)

(Forenede sager C-529/21, C 530/21, C 531/21, C 532/21, C 533/21, C 534/21, C 535/21 og С-536/21)

(2022/C 257/23)

Processprog: bulgarsk

Den forelæggende ret

Rayonen sad Kula (Rayongericht Kula, Bulgarien)

Parter i hovedsagen

Sagsøger: OP, MN, KL, IJ, GH, EF, CD og AB

Sagsøgt: Glavna direktsia »Pozjarna bezopasnost i zasjtjita na naselenieto« kam Ministerstvo na vatresjnite raboti (indenrigsministeriets generaldirektorat »Brandvæsen og civilforsvar«)

Præjudicielle spørgsmål

| 1) | Finder direktiv 2003/88/EF (1) anvendelse, når særlige forhold i tilknytning til visse specifikke aktiviteter i den offentlige tjeneste, f.eks. i de væbnede styrker eller inden for politiet, eller til visse specifikke aktiviteter i civilbeskyttelsestjenesterne på afgørende vis taler imod dets anvendelse, når:
  Artikel 1, [stk.] 3, i direktiv 2003/88/EF bestemmer, at direktivet finder anvendelse på alle former for private og offentlige aktiviteter som defineret i artikel 2 i direktiv 89/391/EØF (2).
  Artikel 2, [stk.] 2, i direktiv 89/391/EØF bestemmer, at det ikke finder anvendelse, når særlige forhold i tilknytning til visse specifikke aktiviteter i den offentlige tjeneste, f.eks. i de væbnede styrker eller inden for politiet, eller til visse specifikke aktiviteter i civilbeskyttelsestjenesterne på afgørende vis taler imod dets anvendelse? |
| --- | --- |

1)

Finder direktiv 2003/88/EF (1) anvendelse, når særlige forhold i tilknytning til visse specifikke aktiviteter i den offentlige tjeneste, f.eks. i de væbnede styrker eller inden for politiet, eller til visse specifikke aktiviteter i civilbeskyttelsestjenesterne på afgørende vis taler imod dets anvendelse, når:

Artikel 1, [stk.] 3, i direktiv 2003/88/EF bestemmer, at direktivet finder anvendelse på alle former for private og offentlige aktiviteter som defineret i artikel 2 i direktiv 89/391/EØF (2).

Artikel 2, [stk.] 2, i direktiv 89/391/EØF bestemmer, at det ikke finder anvendelse, når særlige forhold i tilknytning til visse specifikke aktiviteter i den offentlige tjeneste, f.eks. i de væbnede styrker eller inden for politiet, eller til visse specifikke aktiviteter i civilbeskyttelsestjenesterne på afgørende vis taler imod dets anvendelse?

| 2) | Skal der ved vurderingen af ækvivalensen af de passende beskyttelses- og forebyggelsestjenester i henhold til artikel 12, litra b), i direktiv 2003/88/EF for en kategori af arbejdstagere, der udfører natarbejde af højst 7 timers varighed i en 24-timers periode i forhold til en anden kategori af arbejdstagere, der ligeledes udfører natarbejde, og hvis arbejdstid om natten er højst 8 timer, men som har andre fordele som f.eks. ekstra ferie, højere godtgørelse ved pension, et højere løntilskud baseret på anciennitet, tages hensyn til de fordele, som de sidstnævnte arbejdstagere har? |
| --- | --- |

2)

Skal der ved vurderingen af ækvivalensen af de passende beskyttelses- og forebyggelsestjenester i henhold til artikel 12, litra b), i direktiv 2003/88/EF for en kategori af arbejdstagere, der udfører natarbejde af højst 7 timers varighed i en 24-timers periode i forhold til en anden kategori af arbejdstagere, der ligeledes udfører natarbejde, og hvis arbejdstid om natten er højst 8 timer, men som har andre fordele som f.eks. ekstra ferie, højere godtgørelse ved pension, et højere løntilskud baseret på anciennitet, tages hensyn til de fordele, som de sidstnævnte arbejdstagere har?

---

(1)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/88/EF af 4.11.2003 om visse aspekter i forbindelse med tilrettelæggelse af arbejdstiden (EUT 2003, L 299, s. 9).

(2)  Rådets direktiv 89/391/EØF af 12.6.1989 om iværksættelse af foranstaltninger til forbedring af arbejdstagernes sikkerhed og sundhed under arbejdet (EFT 1989, L 183, s. 1).

---

| 4.7.2022 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 257/18 |
| --- | --- | --- | --- |

4.7.2022

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 257/18

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Rayonen sad Kula (Bulgarien) den 30. november 2021 — AB, BC, CD, DE, EF, FG og GH mod Glavna direktsia »Pozharna bezopasnost i zashtita na naselenieto« kam Ministerstvo na vatreshnite raboti

(Forenede sag C-732/21, C-733/21, C-734/21, C-735/21, C-736/21, C-737/21 og C-738/21)

(2022/C 257/24)

Processprog: bulgarsk

Den forelæggende ret

Rayonen sad — Kula

Parter i hovedsagen

Sagsøger: AB, BC, CD, DE, EF, FG og GH

Sagsøgt: Glavna direktsia »Pozharna bezopasnost i zashtita na naselenieto« kam Ministerstvo na vatreshnite raboti

Præjudicielle spørgsmål

| 1) | Finder direktiv 2003/88/EF (1) anvendelse, når særlige forhold i tilknytning til visse specifikke aktiviteter i den offentlige tjeneste, f.eks. i de væbnede styrker eller inden for politiet, eller til visse specifikke aktiviteter i civilbeskyttelsestjenesterne på afgørende vis taler imod dets anvendelse, når:
  Artikel 1, stk. 3, i direktiv 2003/88/EF bestemmer, at direktivet finder anvendelse på alle former for private og offentlige aktiviteter som defineret i artikel 2 i direktiv 89/391/EØF (2).
  Artikel 2, stk. 2, i direktiv 89/391/EØF bestemmer, at det ikke finder anvendelse, når særlige forhold i tilknytning til visse specifikke aktiviteter i den offentlige tjeneste, f.eks. i de væbnede styrker eller inden for politiet, eller til visse specifikke aktiviteter i civilbeskyttelsestjenesterne på afgørende vis taler imod dets anvendelse? |
| --- | --- |

1)

Finder direktiv 2003/88/EF (1) anvendelse, når særlige forhold i tilknytning til visse specifikke aktiviteter i den offentlige tjeneste, f.eks. i de væbnede styrker eller inden for politiet, eller til visse specifikke aktiviteter i civilbeskyttelsestjenesterne på afgørende vis taler imod dets anvendelse, når:

Artikel 1, stk. 3, i direktiv 2003/88/EF bestemmer, at direktivet finder anvendelse på alle former for private og offentlige aktiviteter som defineret i artikel 2 i direktiv 89/391/EØF (2).

Artikel 2, stk. 2, i direktiv 89/391/EØF bestemmer, at det ikke finder anvendelse, når særlige forhold i tilknytning til visse specifikke aktiviteter i den offentlige tjeneste, f.eks. i de væbnede styrker eller inden for politiet, eller til visse specifikke aktiviteter i civilbeskyttelsestjenesterne på afgørende vis taler imod dets anvendelse?

| 2) | Skal der ved vurderingen af ækvivalensen af de passende beskyttelses- og forebyggelsestjenester i henhold til artikel 12, litra b), i direktiv 2003/88/EF for en kategori af arbejdstagere, der udfører natarbejde af højst 7 timers varighed i en 24-timers periode i forhold til en anden kategori af arbejdstagere, der ligeledes udfører natarbejde, og hvis arbejdstid om natten er højst 8 timer, men som har andre fordele som f.eks. ekstra ferie, højere godtgørelse ved pension, et højere løntilskud baseret på anciennitet, tages hensyn til de fordele, som de sidstnævnte arbejdstagere har? |
| --- | --- |

2)

Skal der ved vurderingen af ækvivalensen af de passende beskyttelses- og forebyggelsestjenester i henhold til artikel 12, litra b), i direktiv 2003/88/EF for en kategori af arbejdstagere, der udfører natarbejde af højst 7 timers varighed i en 24-timers periode i forhold til en anden kategori af arbejdstagere, der ligeledes udfører natarbejde, og hvis arbejdstid om natten er højst 8 timer, men som har andre fordele som f.eks. ekstra ferie, højere godtgørelse ved pension, et højere løntilskud baseret på anciennitet, tages hensyn til de fordele, som de sidstnævnte arbejdstagere har?

---

(1)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/88/EF af 4.11.2003 om visse aspekter i forbindelse med tilrettelæggelse af arbejdstiden (EUT 2003, L 299, s. 9).

(2)  Rådets direktiv 89/391/EØF af 12.6.1989 om iværksættelse af foranstaltninger til forbedring af arbejdstagernes sikkerhed og sundhed under arbejdet (EFT 1989, L 183, s. 1).

---

| 4.7.2022 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 257/19 |
| --- | --- | --- | --- |

4.7.2022

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 257/19

---

Appel iværksat den 10. december 2021 af TUIfly GmbH til prøvelse af dom afsagt af Retten (Femte Afdeling) den 29. september 2021 i sag T-619/18, TUIfly GmbH mod Europa-Kommissionen

(Sag C-764/21 P)

(2022/C 257/25)

Processprog: tysk

Parter

Appellant: TUIfly GmbH (ved Rechtsanwälte L. Giesberts og D. Westarp)

Den anden part i appelsagen: Europa-Kommissionen

Den Europæiske Unions Domstol (Tiende Afdeling) har ved kendelse af 19. maj 2022 delvist afvist appellen, delvist forkastet den som åbenbart ugrundet og truffet afgørelse om, at appellanten bærer sine egne omkostninger.

---

| 4.7.2022 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 257/19 |
| --- | --- | --- | --- |

4.7.2022

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 257/19

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Landesverwaltungsgericht Vorarlberg (Østrig) den 28. januar 2022 — NK

(Sag C-55/22)

(2022/C 257/26)

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Landesverwaltungsgericht Vorarlberg

Parter i hovedsagen

Sagsøger: NK

Sagsøgt: Bezirkshauptmannschaft Feldkirch

Præjudicielt spørgsmål

Skal princippet ne bis in idem, således som det er garanteret i chartrets artikel 50, fortolkes således, at det er til hinder for, at en medlemsstats kompetente administrative bødeudstedende myndighed kan pålægge en person en bøde for en overtrædelse af en hasardspilsretlig bestemmelse, hvis en administrativ bødesag, som blev ført mod den samme person på grund af en overtrædelse af en anden bestemmelse om hasardspil (eller mere generelt: en bestemmelse fra det samme retsområde?), som omhandlede de samme faktiske omstændigheder, tidligere er blevet endeligt indstillet efter afholdelse af et retsmøde med bevisoptagelse?

---

| 4.7.2022 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 257/19 |
| --- | --- | --- | --- |

4.7.2022

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 257/19

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Ufficio del Giudice di pace di Rimini (Italien) den 7. marts 2022 — BL mod Presidenza del Consiglio dei Ministri

(Sag C-190/22)

(2022/C 257/27)

Processprog: italiensk

Den forelæggende ret

Ufficio del Giudice di pace di Rimini

Parter i hovedsagen

Sagsøger: BL

Sagsøgt: Presidenza del Consiglio dei Ministri

Præjudicielle spørgsmål

| 1) | Er EU-retten, og navnlig artikel 15, 20, 30 og 47 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, § § 2 og 4 i rammeaftalen vedrørende tidsbegrænset ansættelse, der er indgået af EFS, UNICE og CEEP, som gennemført ved Rådets direktiv 1999/70/EF af 28. juni 1999 (1), samt det grundlæggende princip om de europæiske retsinstansers uafhængighed og uafsættelighed, som fortolket af Domstolen i dommen i sagen UX mod Governo della Repubblica italiana (EU:C:2020:572), til hinder for en national bestemmelse som artikel 29 i lovdekret nr. 116 af 13. juli 2017 (herefter »lovdekret nr. 116/2017«), der, uden at der foreligger objektive forhold, der begrunder dette, fastsætter forskellige arbejdsvilkår for den sagsøgende fredsdommer i forhold til sammenlignelige professionelle dommere, idet den følgende faktiske situation foreligger:






  — | Sagsøgeren har udøvet hvervet som fredsdommer uden afbrydelse siden 2002, er ikke fyldt 70 år, hvilket hun gør inden udløbet af 2022, og havde ikke pr. 15. august 2017 optjent over 16 års effektiv tjeneste som honorær dommer. |
| --- | --- | --- |

1)

Er EU-retten, og navnlig artikel 15, 20, 30 og 47 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, § § 2 og 4 i rammeaftalen vedrørende tidsbegrænset ansættelse, der er indgået af EFS, UNICE og CEEP, som gennemført ved Rådets direktiv 1999/70/EF af 28. juni 1999 (1), samt det grundlæggende princip om de europæiske retsinstansers uafhængighed og uafsættelighed, som fortolket af Domstolen i dommen i sagen UX mod Governo della Repubblica italiana (EU:C:2020:572), til hinder for en national bestemmelse som artikel 29 i lovdekret nr. 116 af 13. juli 2017 (herefter »lovdekret nr. 116/2017«), der, uden at der foreligger objektive forhold, der begrunder dette, fastsætter forskellige arbejdsvilkår for den sagsøgende fredsdommer i forhold til sammenlignelige professionelle dommere, idet den følgende faktiske situation foreligger:

—

Sagsøgeren har udøvet hvervet som fredsdommer uden afbrydelse siden 2002, er ikke fyldt 70 år, hvilket hun gør inden udløbet af 2022, og havde ikke pr. 15. august 2017 optjent over 16 års effektiv tjeneste som honorær dommer.

| — | Selv om sagsøgeren ifølge den nationale bestemmelse (artikel 29, stk. 1, i lovdekret nr. 116/2017) fortsat kan udøve sit dommerhverv, indtil hun fylder 70 år, er hun således afskåret fra at deltage i den første vurderingsprocedure med henblik på fortsat at være optaget på de lukkede egnethedslister over honorære dommere, som Consiglio superiore della magistratura (det øverste råd for retsvæsenet) vil afholde inden udløbet af 2022, som fastsat i artikel 29, stk. 3, i lovdekret nr. 116/2017. |
| --- | --- |

—

Selv om sagsøgeren ifølge den nationale bestemmelse (artikel 29, stk. 1, i lovdekret nr. 116/2017) fortsat kan udøve sit dommerhverv, indtil hun fylder 70 år, er hun således afskåret fra at deltage i den første vurderingsprocedure med henblik på fortsat at være optaget på de lukkede egnethedslister over honorære dommere, som Consiglio superiore della magistratura (det øverste råd for retsvæsenet) vil afholde inden udløbet af 2022, som fastsat i artikel 29, stk. 3, i lovdekret nr. 116/2017.

| — | Som en yderligere konsekvens af, at sagsøgeren er afskåret fra at indgive ansøgning om deltagelse i den vurderingsprocedure med henblik på fortsat at være optaget på de lukkede egnethedslister over honorære dommere, som er planlagt til 2022, ville sagsøgeren, hvis dommerhverv ophørte inden den 31. december 2021, fordi hun fyldte 68 år som fastsat i den tidligere gældende ordning, ikke længere have kunnet genoptage sit hverv fra og med den 1. januar 2022, fordi den nye ordning ganske vist fastsætter, at dommere, som udøvede deres hverv pr. 15. august 2017, fortsat kan bestride hvervet, indtil de fylder 70 år, men også fastsætter, at hvervet for dommere, som ikke opfylder betingelserne for at indgive anmodning om bekræftelse af, at de kan fortsætte i deres hverv, skal ophøre (artikel 29, stk. 9, i lovdekret nr. 116/2017). |
| --- | --- |

—

Som en yderligere konsekvens af, at sagsøgeren er afskåret fra at indgive ansøgning om deltagelse i den vurderingsprocedure med henblik på fortsat at være optaget på de lukkede egnethedslister over honorære dommere, som er planlagt til 2022, ville sagsøgeren, hvis dommerhverv ophørte inden den 31. december 2021, fordi hun fyldte 68 år som fastsat i den tidligere gældende ordning, ikke længere have kunnet genoptage sit hverv fra og med den 1. januar 2022, fordi den nye ordning ganske vist fastsætter, at dommere, som udøvede deres hverv pr. 15. august 2017, fortsat kan bestride hvervet, indtil de fylder 70 år, men også fastsætter, at hvervet for dommere, som ikke opfylder betingelserne for at indgive anmodning om bekræftelse af, at de kan fortsætte i deres hverv, skal ophøre (artikel 29, stk. 9, i lovdekret nr. 116/2017).

| — | I henhold til den nævnte nationale ordning vil den italienske regering kun yde sagsøgeren en erstatning for tab på 1 500-2 500 EUR om året for hvert tjenesteår i forhold til antallet af afholdte retsmøder i løbet af året, op til et maksimumsbeløb på 50 000 EUR, idet hun endvidere skal give afkald på alle lønmæssige, lovbestemte og socialsikringsmæssige krav, som hun har fremsat i den sag, som verserer ved TAR Emilia-Romagna (den regionale forvaltningsdomstol for Emilia-Romagna), og som EU-retten sikrer med hensyn til det dommerhverv, som hun har udøvet i egenskab af lønmodtager — men hvilken status den italienske regering ikke har anerkendt — herunder socialsikringsbidrag for ansættelsesforholdet og de heraf følgende socialsikringsydelser. |
| --- | --- |

—

I henhold til den nævnte nationale ordning vil den italienske regering kun yde sagsøgeren en erstatning for tab på 1 500-2 500 EUR om året for hvert tjenesteår i forhold til antallet af afholdte retsmøder i løbet af året, op til et maksimumsbeløb på 50 000 EUR, idet hun endvidere skal give afkald på alle lønmæssige, lovbestemte og socialsikringsmæssige krav, som hun har fremsat i den sag, som verserer ved TAR Emilia-Romagna (den regionale forvaltningsdomstol for Emilia-Romagna), og som EU-retten sikrer med hensyn til det dommerhverv, som hun har udøvet i egenskab af lønmodtager — men hvilken status den italienske regering ikke har anerkendt — herunder socialsikringsbidrag for ansættelsesforholdet og de heraf følgende socialsikringsydelser.

| — | Ved foreløbig foranstaltning af 9. februar 2022 — med anvendelse af Domstolens dom i sagen UX [mod Governo della Repubblica italiana], i strid med den nationale lovgivning og på baggrund af udtalelsen af 16.-17. februar 2022 fra Consiglio superiore della magistratura — besluttede TAR Emilia-Romagna (den regionale forvaltningsdomstol for Emilia-Romagna), at [sagsøgeren] fortsat kan udøve sit hverv som fredsdommer, indtil hun fylder 70 år. |
| --- | --- |

—

Ved foreløbig foranstaltning af 9. februar 2022 — med anvendelse af Domstolens dom i sagen UX [mod Governo della Repubblica italiana], i strid med den nationale lovgivning og på baggrund af udtalelsen af 16.-17. februar 2022 fra Consiglio superiore della magistratura — besluttede TAR Emilia-Romagna (den regionale forvaltningsdomstol for Emilia-Romagna), at [sagsøgeren] fortsat kan udøve sit hverv som fredsdommer, indtil hun fylder 70 år.

| — | I henhold til den foreløbige foranstaltning truffet af TAR Emilia-Romagna (den regionale forvaltningsdomstol for Emilia-Romagna) besluttede præsidenten for Tribunale di Rimini (retten i Rimini) ved dekret af 1. marts 2022, at sagsøgeren straks skulle genindsættes i sit hverv. |
| --- | --- |

—

I henhold til den foreløbige foranstaltning truffet af TAR Emilia-Romagna (den regionale forvaltningsdomstol for Emilia-Romagna) besluttede præsidenten for Tribunale di Rimini (retten i Rimini) ved dekret af 1. marts 2022, at sagsøgeren straks skulle genindsættes i sit hverv.

| — | For den forelæggende ret har sagsøgeren fremsat et krav — som erstatning for tab som følge af den italienske regerings åbenlyse og vedvarende tilsidesættelse af EU-retten med hensyn til honorære dommeres juridiske status og rettigheder — med et beløb svarende til den løn, som sagsøgeren ville have oppebåret fra den 10. til den 28. februar 2022, af en størrelse svarende til lønnen for sammenlignelige professionelle dommere, hvilket har sit retsgrundlag i den foreløbige kendelse om genindsættelse i hvervet afsagt af TAR Emilia-Romagna (den regionale forvaltningsdomstol for Emilia-Romagna) i strid med den nationale lovgivning, som ganske vist har anerkendt tilsidesættelsen af EU-retten, men dels udelukker enhver mulighed for, at den sagsøgende honorære dommer — som mod sin vilje fratrådte sit hverv inden den 31. december 2021 som følge af en foreløbig retslig foranstaltning truffet af Consiglio di Stato (øverste domstol i forvaltningsretlige sager) i strid med Domstolens dom i sagen UX [mod Governo della Repubblica italiana] — genindsættes i sit hverv, indtil hun fylder 70 år, dels begrænser erstatningen for det af sagsøgeren lidte tab til et lovmæssigt forhåndsbestemt, fast beløb, som er markant lavere end det reelle tab som følge af krænkelsen af de i Unionens retsorden sikrede rettigheder[?] |
| --- | --- |

—

For den forelæggende ret har sagsøgeren fremsat et krav — som erstatning for tab som følge af den italienske regerings åbenlyse og vedvarende tilsidesættelse af EU-retten med hensyn til honorære dommeres juridiske status og rettigheder — med et beløb svarende til den løn, som sagsøgeren ville have oppebåret fra den 10. til den 28. februar 2022, af en størrelse svarende til lønnen for sammenlignelige professionelle dommere, hvilket har sit retsgrundlag i den foreløbige kendelse om genindsættelse i hvervet afsagt af TAR Emilia-Romagna (den regionale forvaltningsdomstol for Emilia-Romagna) i strid med den nationale lovgivning, som ganske vist har anerkendt tilsidesættelsen af EU-retten, men dels udelukker enhver mulighed for, at den sagsøgende honorære dommer — som mod sin vilje fratrådte sit hverv inden den 31. december 2021 som følge af en foreløbig retslig foranstaltning truffet af Consiglio di Stato (øverste domstol i forvaltningsretlige sager) i strid med Domstolens dom i sagen UX [mod Governo della Repubblica italiana] — genindsættes i sit hverv, indtil hun fylder 70 år, dels begrænser erstatningen for det af sagsøgeren lidte tab til et lovmæssigt forhåndsbestemt, fast beløb, som er markant lavere end det reelle tab som følge af krænkelsen af de i Unionens retsorden sikrede rettigheder[?]

| 2) | Såfremt det første spørgsmål besvares bekræftende, er artikel 47 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, sammenholdt med artikel 267 TEUF, § § 2 og 4 i rammeaftalen vedrørende tidsbegrænset ansættelse, der er indgået af EFS, UNICE og CEEP, som gennemført ved Rådets direktiv 1999/70/EF af 28. juni 1999, samt det grundlæggende princip om de europæiske retsinstansers uafhængighed og uafsættelighed da til hinder for en national bestemmelse som artikel 21 i lovdekret nr. 116 af 13. juli 2017, ifølge hvilken en fredsdommer som den forelæggende dommer — som er uden effektiv retlig, økonomisk eller social beskyttelse — der ønsker at anvende EU-retten, som fortolket af Domstolen i dommen i sagen UX [mod Governo della Repubblica italiana], ved at se bort fra de nationale bestemmelser, der hindrer sikring af den anmodede beskyttelse, automatisk opsiges fra sit dommerhverv af organer inden for den italienske stat, der er part i hovedsagen, eksempelvis Consiglio superiore della magistratura og Ministero della giustizia (justitsministeriet), uden kontradiktion og uden den disciplinære procedure, som var fastsat inden ikrafttrædelsen af lovdekret nr. 116/2017[?] |
| --- | --- |

2)

Såfremt det første spørgsmål besvares bekræftende, er artikel 47 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, sammenholdt med artikel 267 TEUF, § § 2 og 4 i rammeaftalen vedrørende tidsbegrænset ansættelse, der er indgået af EFS, UNICE og CEEP, som gennemført ved Rådets direktiv 1999/70/EF af 28. juni 1999, samt det grundlæggende princip om de europæiske retsinstansers uafhængighed og uafsættelighed da til hinder for en national bestemmelse som artikel 21 i lovdekret nr. 116 af 13. juli 2017, ifølge hvilken en fredsdommer som den forelæggende dommer — som er uden effektiv retlig, økonomisk eller social beskyttelse — der ønsker at anvende EU-retten, som fortolket af Domstolen i dommen i sagen UX [mod Governo della Repubblica italiana], ved at se bort fra de nationale bestemmelser, der hindrer sikring af den anmodede beskyttelse, automatisk opsiges fra sit dommerhverv af organer inden for den italienske stat, der er part i hovedsagen, eksempelvis Consiglio superiore della magistratura og Ministero della giustizia (justitsministeriet), uden kontradiktion og uden den disciplinære procedure, som var fastsat inden ikrafttrædelsen af lovdekret nr. 116/2017[?]

| 3) | Hvis de to første spørgsmål besvares bekræftende, udgør en intern situation i den italienske stat da en tilsidesættelse af »retsstatsprincippet« som defineret i artikel 2, litra a), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU, Euratom) 2020/2092 af 16. december 2020 om en generel ordning med konditionalitet til beskyttelse af Unionens budget (2), såfremt situationen er kendetegnet ved følgende:






  — | Den sagsøgende fredsdommer og yderligere 4 769 honorære dommere, som udøvede deres hverv pr. 15. august 2017, herunder den forelæggende dommer, savner for så vidt angår arbejdsvilkårene den retlige, økonomiske eller sociale beskyttelse, som er indrømmet sammenlignelige professionelle dommere, og kan derfor ikke udøve deres dommerhverv på uafhængig og uafsættelig vis. |
| --- | --- | --- |

3)

Hvis de to første spørgsmål besvares bekræftende, udgør en intern situation i den italienske stat da en tilsidesættelse af »retsstatsprincippet« som defineret i artikel 2, litra a), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU, Euratom) 2020/2092 af 16. december 2020 om en generel ordning med konditionalitet til beskyttelse af Unionens budget (2), såfremt situationen er kendetegnet ved følgende:

—

Den sagsøgende fredsdommer og yderligere 4 769 honorære dommere, som udøvede deres hverv pr. 15. august 2017, herunder den forelæggende dommer, savner for så vidt angår arbejdsvilkårene den retlige, økonomiske eller sociale beskyttelse, som er indrømmet sammenlignelige professionelle dommere, og kan derfor ikke udøve deres dommerhverv på uafhængig og uafsættelig vis.

| — | Den italienske regering, »arbejdsgiveren« Ministero della giustizia, det nationale parlament, Consiglio superiore della magistratura, Suprema Corte di Cassazione (kassationsdomstol) og Consiglio di Stato (øverste domstol i forvaltningsretlige sager) nægter systematisk at anerkende EU-rettens forrang og at anvende Domstolens praksis vedrørende den juridiske status og de rettigheder, som EU-retten sikrer den sagsøgende fredsdommer og 4 769 honorære dommere, som udøver deres dommerhverv under identiske vilkår som professionelle dommere. |
| --- | --- |

—

Den italienske regering, »arbejdsgiveren« Ministero della giustizia, det nationale parlament, Consiglio superiore della magistratura, Suprema Corte di Cassazione (kassationsdomstol) og Consiglio di Stato (øverste domstol i forvaltningsretlige sager) nægter systematisk at anerkende EU-rettens forrang og at anvende Domstolens praksis vedrørende den juridiske status og de rettigheder, som EU-retten sikrer den sagsøgende fredsdommer og 4 769 honorære dommere, som udøver deres dommerhverv under identiske vilkår som professionelle dommere.

| — | 4 769 honorære dommere, herunder den forelæggende dommer, men undtaget sagsøgeren, der allerede udøvede deres hverv pr. 15. august 2017, skal give afkald på alle rettigheder, som EU-retten sikrer dem, såfremt de ønsker at deltage, med positivt udfald, i en ny vurderingsprocedure med henblik på fortsat at udøve hvervet, indtil de fylder 70 år, selv hvis alle ovennævnte honorære dommere i henhold til den lovgivning, som var i kraft indtil den 31. december 2021, fra Consiglio superiore della magistratura modtog foranstaltningen til bekræftelse af, at de kan fortsætte i deres hverv indtil den 31. maj 2024, og under alle omstændigheder indtil datoen for automatisk ophør af hvervet som følge af opnået alder, idet de forhold, som krænker »stabiliserede« honorære dommeres uafhængighed og uafsættelighed, fastholdes selv efter hvervets »stabilisering«. |
| --- | --- |

—

4 769 honorære dommere, herunder den forelæggende dommer, men undtaget sagsøgeren, der allerede udøvede deres hverv pr. 15. august 2017, skal give afkald på alle rettigheder, som EU-retten sikrer dem, såfremt de ønsker at deltage, med positivt udfald, i en ny vurderingsprocedure med henblik på fortsat at udøve hvervet, indtil de fylder 70 år, selv hvis alle ovennævnte honorære dommere i henhold til den lovgivning, som var i kraft indtil den 31. december 2021, fra Consiglio superiore della magistratura modtog foranstaltningen til bekræftelse af, at de kan fortsætte i deres hverv indtil den 31. maj 2024, og under alle omstændigheder indtil datoen for automatisk ophør af hvervet som følge af opnået alder, idet de forhold, som krænker »stabiliserede« honorære dommeres uafhængighed og uafsættelighed, fastholdes selv efter hvervets »stabilisering«.

| — | De finansielle tilskud fra Unionens budget med henblik på reform af civile domstole og straffedomstole i Italien i retning af en retfærdig rettergang inden en rimelig frist, som defineret i den nationale genopretningsplan, inkluderer ingen foranstaltning til støtte for honorære dommere og er rettet hovedsageligt mod tidsbegrænset ansættelse af 16 500 administrative tjenestemænd, der betegnes som »tjenestemænd i procesafdelingen«, og som ansættes af Ministero della giustizia på grundlag af et tidsbegrænset ansættelsesforhold med samme økonomiske vilkår som »stabiliserede« honorære dommere, men med uafsættelighed på det disciplinære plan i hele ansættelsesperioden, hvilket ikke er indrømmet honorære dommere, selv efter disses »stabilisering«? |
| --- | --- |

—

De finansielle tilskud fra Unionens budget med henblik på reform af civile domstole og straffedomstole i Italien i retning af en retfærdig rettergang inden en rimelig frist, som defineret i den nationale genopretningsplan, inkluderer ingen foranstaltning til støtte for honorære dommere og er rettet hovedsageligt mod tidsbegrænset ansættelse af 16 500 administrative tjenestemænd, der betegnes som »tjenestemænd i procesafdelingen«, og som ansættes af Ministero della giustizia på grundlag af et tidsbegrænset ansættelsesforhold med samme økonomiske vilkår som »stabiliserede« honorære dommere, men med uafsættelighed på det disciplinære plan i hele ansættelsesperioden, hvilket ikke er indrømmet honorære dommere, selv efter disses »stabilisering«?

| 4) | Såfremt de tre første spørgsmål besvares bekræftende, er artikel 278 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (TEUF) og artikel 160 i Domstolens procesreglement da retsstridige, nemlig i strid med artikel 2, 6 og 19 i traktaten om [Den Europæiske Union], for så vidt som de ikke giver Domstolen beføjelse til, inden for rammerne af præjudicielle forelæggelser i henhold til artikel 267 TEUF, at foreskrive de foreløbige forholdsregler, som den finder nødvendige, herunder om udsættelse af gennemførelsen af nationale lovgivningsakter, som tilsidesætter retsstatsprincippet og skader Unionens finansielle interesser i overensstemmelse med de i forordning 2020/2092 fastsatte principper og betingelser[?] |
| --- | --- |

4)

Såfremt de tre første spørgsmål besvares bekræftende, er artikel 278 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (TEUF) og artikel 160 i Domstolens procesreglement da retsstridige, nemlig i strid med artikel 2, 6 og 19 i traktaten om [Den Europæiske Union], for så vidt som de ikke giver Domstolen beføjelse til, inden for rammerne af præjudicielle forelæggelser i henhold til artikel 267 TEUF, at foreskrive de foreløbige forholdsregler, som den finder nødvendige, herunder om udsættelse af gennemførelsen af nationale lovgivningsakter, som tilsidesætter retsstatsprincippet og skader Unionens finansielle interesser i overensstemmelse med de i forordning 2020/2092 fastsatte principper og betingelser[?]

---

(1)  Rådets direktiv 1999/70/EF af 28.6.1999 om rammeaftalen vedrørende tidsbegrænset ansættelse, der er indgået af EFS, UNICE og CEEP (EFT 1999, L 175, s. 43).

(2)  (EUT 2020, L.433I, s. 1).

---

| 4.7.2022 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 257/22 |
| --- | --- | --- | --- |

4.7.2022

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 257/22

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Rechtbank Den Haag, zittingsplaats ’s-Hertogenbosch (Nederlandene) den 18. marts 2022 — F mod Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid

(Sag C-208/22)

(2022/C 257/28)

Processprog: nederlandsk

Den forelæggende ret

Rechtbank Den Haag, zittingsplaats ’s-Hertogenbosch

Parter i hovedsagen

Sagsøger: F

Sagsøgt: Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid

Præjudicielle spørgsmål

| 1) | Skal Dublinforordningen (1), henset til 3., 32., og 39., betragtning hertil, og læst i sammenhæng med artikel 1, 4, 6, 18, 19 og 47 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder (herefter chartret) fortolkes og anvendes således, at det mellemstatslige tillidsprincip ikke kan opdeles, således at alvorlige og strukturelle krænkelser af EU-retten, der før overførslen begås af den muligt ansvarlige medlemsstat over for tredjelandsstatsborgere, der (endnu) ikke er Dublingengangere, ubetinget er til hinder for overførsel til denne medlemsstat? |
| --- | --- |

1)

Skal Dublinforordningen (1), henset til 3., 32., og 39., betragtning hertil, og læst i sammenhæng med artikel 1, 4, 6, 18, 19 og 47 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder (herefter chartret) fortolkes og anvendes således, at det mellemstatslige tillidsprincip ikke kan opdeles, således at alvorlige og strukturelle krænkelser af EU-retten, der før overførslen begås af den muligt ansvarlige medlemsstat over for tredjelandsstatsborgere, der (endnu) ikke er Dublingengangere, ubetinget er til hinder for overførsel til denne medlemsstat?

| 2) | Såfremt det foregående spørgsmål besvares benægtende, skal Dublinforordningens artikel 3, stk. 2, læst i sammenhæng med chartrets artikel 1, 4, 18, 19 og 47 fortolkes således, at såfremt den ansvarlige medlemsstat alvorligt og strukturelt krænker EU-retten, kan den overførende medlemsstat ikke efter Dublinforordningen på forhånd gå ud fra det mellemstatslige tillidsprincip, men må fjerne al tvivl med hensyn til eller godtgøre, at ansøgeren efter overførslen ikke kommer i en situation, som er i strid med chartrets artikel 4? |
| --- | --- |

2)

Såfremt det foregående spørgsmål besvares benægtende, skal Dublinforordningens artikel 3, stk. 2, læst i sammenhæng med chartrets artikel 1, 4, 18, 19 og 47 fortolkes således, at såfremt den ansvarlige medlemsstat alvorligt og strukturelt krænker EU-retten, kan den overførende medlemsstat ikke efter Dublinforordningen på forhånd gå ud fra det mellemstatslige tillidsprincip, men må fjerne al tvivl med hensyn til eller godtgøre, at ansøgeren efter overførslen ikke kommer i en situation, som er i strid med chartrets artikel 4?

| 3) | Hvilke bevismidler kan sagsøgeren anføre til støtte for sine argumenter om, at Dublinforordningens artikel 3, stk. 2, er til hinder for hans overførsel, og hvilke beviskrav må der herved anlægges? Har den overførende medlemsstat, henset til henvisningen til den gældende EU-ret på asylområdet i betragtningerne til Dublinforordningen en pligt til samarbejde eller omhu, eller skal den ansvarlige medlemsstat, såfremt der er tale om alvorlige og strukturelle krænkelser af grundrettigheder over for tredjelandsstatsborgere, indhente individuelle garantier for, at ansøgerens grundrettigheder respekteres efter overførslen? Vil dette spørgsmål skulle besvares anderledes, såfremt ansøgeren er i bevisnød og ikke kan støtte sine sammenhængende og detaljerede forklaringer på dokumenter, og dette ud fra forklaringernes art heller ikke kan forventes? |
| --- | --- |

3)

Hvilke bevismidler kan sagsøgeren anføre til støtte for sine argumenter om, at Dublinforordningens artikel 3, stk. 2, er til hinder for hans overførsel, og hvilke beviskrav må der herved anlægges? Har den overførende medlemsstat, henset til henvisningen til den gældende EU-ret på asylområdet i betragtningerne til Dublinforordningen en pligt til samarbejde eller omhu, eller skal den ansvarlige medlemsstat, såfremt der er tale om alvorlige og strukturelle krænkelser af grundrettigheder over for tredjelandsstatsborgere, indhente individuelle garantier for, at ansøgerens grundrettigheder respekteres efter overførslen? Vil dette spørgsmål skulle besvares anderledes, såfremt ansøgeren er i bevisnød og ikke kan støtte sine sammenhængende og detaljerede forklaringer på dokumenter, og dette ud fra forklaringernes art heller ikke kan forventes?

| 4) | Skal spørgsmål III besvares anderledes, såfremt ansøgeren godtgør, at klager til myndighederne og/eller indgivelse af retsmidler i den ansvarlige medlemsstat ikke er mulig eller ikke vil være effektivt? |
| --- | --- |

4)

Skal spørgsmål III besvares anderledes, såfremt ansøgeren godtgør, at klager til myndighederne og/eller indgivelse af retsmidler i den ansvarlige medlemsstat ikke er mulig eller ikke vil være effektivt?

---

(1)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 604/2013 af 26.6.2013 om fastsættelse af kriterier og procedurer til afgørelse af, hvilken medlemsstat der er ansvarlig for behandlingen af en ansøgning om international beskyttelse, der er indgivet af en tredjelandsstatsborger eller en statsløs i en af medlemsstaterne (EUT 2013, L 180, s. 31).

---

| 4.7.2022 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 257/22 |
| --- | --- | --- | --- |

4.7.2022

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 257/22

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Finanzgericht Hamburg (Tyskland) den 18. marts 2022 — Stappert Deutschland GmbH mod Hauptzollamt Hannover

(Sag C-210/22)

(2022/C 257/29)

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Finanzgericht Hamburg

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Stappert Deutschland GmbH

Sagsøgt: Hauptzollamt Hannover

Præjudicielle spørgsmål

| 1) | Omfatter begrebet »hulprofiler« i oprindelsesreglen til underposition 7304 41 HS i bilag 22-01 til den delegerede forordning (EU) 2015/2446 (1), som gør erhvervelsen af oprindelsesstatus afhængig af »ændring fra hule profiler henhørende under underposition 7304 49« (oprindelsesregel for hulprofiler), varmebehandlet materiale henhørende under underposition 7304 49 HS, lige og med ensartet godstykkelse, som ikke opfylder kravene i en teknisk standard for sømløse varmebehandlede rustfrie stålrør, og hvoraf der ved koldforarbejdning fremstilles rør med et andet tværsnit og en anden godstykkelse? |
| --- | --- |

1)

Omfatter begrebet »hulprofiler« i oprindelsesreglen til underposition 7304 41 HS i bilag 22-01 til den delegerede forordning (EU) 2015/2446 (1), som gør erhvervelsen af oprindelsesstatus afhængig af »ændring fra hule profiler henhørende under underposition 7304 49« (oprindelsesregel for hulprofiler), varmebehandlet materiale henhørende under underposition 7304 49 HS, lige og med ensartet godstykkelse, som ikke opfylder kravene i en teknisk standard for sømløse varmebehandlede rustfrie stålrør, og hvoraf der ved koldforarbejdning fremstilles rør med et andet tværsnit og en anden godstykkelse?

| 2) | Såfremt det første spørgsmål besvares benægtende eller ikke kan besvares: Er oprindelsesreglen for hulprofiler i strid med artikel 60, stk. 2, og artikel 284 i forordning (EU) nr. 952/2013 (2) og artikel 290 TEUF, da






  a) | den ikke er begrundet |
| --- | --- | --- |

2)

Såfremt det første spørgsmål besvares benægtende eller ikke kan besvares: Er oprindelsesreglen for hulprofiler i strid med artikel 60, stk. 2, og artikel 284 i forordning (EU) nr. 952/2013 (2) og artikel 290 TEUF, da

a)

den ikke er begrundet

| b) | den er for ubestemt eller |
| --- | --- |

b)

den er for ubestemt eller

| c) | bearbejdningsmetoder udelukkes fra anerkendelse af oprindelsesstatus, som ellers ville være anerkendt i henhold til artikel 60, stk. 2, i forordning nr. 952/2013? |
| --- | --- |

c)

bearbejdningsmetoder udelukkes fra anerkendelse af oprindelsesstatus, som ellers ville være anerkendt i henhold til artikel 60, stk. 2, i forordning nr. 952/2013?

| 3) | Såfremt det andet spørgsmål besvares bekræftende: Bestemmes erhvervelsen af oprindelsesstatus for varer henhørende under underposition 7304 41 HS i hovedsagen efter oprindelsesreglen til underposition 7304 41 HS i bilag 22-01 til forordning 2015/2446, residualreglen til kapitel 73 HS i bilag 22-01 til forordning 2015/2446 eller artikel 60, stk. 2, i forordning nr. 952/2013? |
| --- | --- |

3)

Såfremt det andet spørgsmål besvares bekræftende: Bestemmes erhvervelsen af oprindelsesstatus for varer henhørende under underposition 7304 41 HS i hovedsagen efter oprindelsesreglen til underposition 7304 41 HS i bilag 22-01 til forordning 2015/2446, residualreglen til kapitel 73 HS i bilag 22-01 til forordning 2015/2446 eller artikel 60, stk. 2, i forordning nr. 952/2013?

---

(1)  Kommissionens delegerede forordning (EU) 2015/2446 af 28.7.2015 til supplering af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 952/2013 med nærmere regler angående visse bestemmelser i EU-toldkodeksen (EUT 2015, L 343, s. 1).

(2)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 952/2013 af 9.10.2013 om EU-toldkodeksen (EUT 2013, L 269, s. 19).

---

| 4.7.2022 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 257/23 |
| --- | --- | --- | --- |

4.7.2022

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 257/23

---

Sag anlagt den 25. marts 2022 — Europa-Kommissionen mod Den Portugisiske Republik

(Sag C-220/22)

(2022/C 257/30)

Processprog: portugisisk

Parter

Sagsøger: Europa-Kommissionen (ved I. Melo Sampaio og M. Noll-Ehlers, som befuldmægtigede)

Sagsøgt: Den Portugisiske Republik

Sagsøgerens påstande

| — | Det fastslås, at Portugal har undladt at opfylde sine forpligtelser i henhold til artikel 13, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/50/EF af 21. maj 2008 om luftkvaliteten og renere luft i Europa (1), sammenholdt med afsnit B i bilag XI hertil, ved siden den 1. januar 2010 systematisk og vedvarende at have overskredet de årlige grænseværdier for NO2 i zonerne PT 3001 Lisboa Norte, PT 1004 Porto Litoral og PT 1009 Entre Douro e Minho (tidligere PT 1001 Braga). |
| --- | --- |

—

Det fastslås, at Portugal har undladt at opfylde sine forpligtelser i henhold til artikel 13, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/50/EF af 21. maj 2008 om luftkvaliteten og renere luft i Europa (1), sammenholdt med afsnit B i bilag XI hertil, ved siden den 1. januar 2010 systematisk og vedvarende at have overskredet de årlige grænseværdier for NO2 i zonerne PT 3001 Lisboa Norte, PT 1004 Porto Litoral og PT 1009 Entre Douro e Minho (tidligere PT 1001 Braga).

| — | Det fastslås, at Portugal har undladt at opfylde sine forpligtelser i henhold til artikel 23, stk. 1, i direktiv 2008/50/EF, alene og sammenholdt med afsnit A i bilag XV til dette direktiv, for så vidt angår alle disse zoner, navnlig den forpligtelse, der fremgår af artikel 23, stk. 1, andet afsnit, til at iværksætte egnede foranstaltninger, så overskridelsesperioden bliver kortest mulig. |
| --- | --- |

—

Det fastslås, at Portugal har undladt at opfylde sine forpligtelser i henhold til artikel 23, stk. 1, i direktiv 2008/50/EF, alene og sammenholdt med afsnit A i bilag XV til dette direktiv, for så vidt angår alle disse zoner, navnlig den forpligtelse, der fremgår af artikel 23, stk. 1, andet afsnit, til at iværksætte egnede foranstaltninger, så overskridelsesperioden bliver kortest mulig.

| — | Den Portugisiske Republik tilpligtes at betale sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

—

Den Portugisiske Republik tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

De oplysninger, som Portugal har fremsendt viser, at medlemsstaten siden den 1. januar 2010 har undladt at opfylde sine forpligtelser i henhold til artikel 13, stk. 1, i direktiv 2008/50, sammenholdt med afsnit B i bilag XI hertil, for så vidt angår zonerne Porto Litoral (PT-1004), Entre Douro e Minho (PT 1009) og Lisboa Norte (PT-3001).

Desuden har de portugisiske myndigheder ikke truffet og anvendt alle de egnede foranstaltninger, der er nødvendige for at sikre sig, at perioden for overskridelse af den årlige grænseværdi for NO2, som fastsat i artikel 13, stk. 1, i direktiv 2008/50, sammenholdt med afsnit B i bilag XI hertil, i zonerne Lisboa Norte (PT-3001), Porto Litoral (PT-1004) og Entre Douro e Minho (PT-1009), bliver kortest mulig i overensstemmelse med kravet i dette direktivs artikel 23, stk. 1.

---

(1)  EUT 2008, L 152, s. 1.

---

| 4.7.2022 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 257/24 |
| --- | --- | --- | --- |

4.7.2022

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 257/24

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Consiglio di Stato (italien) den 31. marts 2022 — Nexive Commerce Srl m.fl. mod Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni m.fl.

(Sag C-226/22)

(2022/C 257/31)

Processprog: italiensk

Den forelæggende ret

Consiglio di Stato

Parter i hovedsagen

Sagsøgere: Nexive Commerce Srl, Nexive Scarl, Nexive Services Srl, Nexive Network Srl, Nexive SpA, BRT SpA, A.I.C.A.I. Associazione Italiana Corrieri Aerei Internazionali, DHL Express (Italy) Srl, TNT Global Express Srl, Fedex Express Italy Srl, United Parcel Service Italia Srl, General Logistics Systems Enterprise Srl, General Logistics Systems Italy SpA og Federal Express Europe Inc. Filiale Italiana

Sagsøgte: Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni Presidenza del Consiglio dei Ministri, Ministero dell’Economia e delle Finanze og Ministero dello Sviluppo Economico

Præjudicielle spørgsmål

| 1) | Skal artikel 9, stk. 2, andet punktum, fjerde led, og stk. 3, samt artikel 22 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 97/67/EF af 15. december 1997 om fælles regler for udvikling af Fællesskabets indre marked for posttjenester og forbedring af disse tjenesters kvalitet (1), som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/6/EF af 20. februar 2008 om ændring af direktiv 97/67/EF med henblik på fuld realisering af det indre marked for posttjenester i Fællesskabet (2), fortolkes således, at de er til hinder for en national lovgivning som den italienske (som fastsat i artikel 1, stk. 65 og 66, i lov nr. 266 af 23.12.2005 og artikel 65 i lovdekret nr. 50 af 24.4.2017, som ændret og ophøjet til lov nr. 96 af 21.6.2017), hvorefter alene virksomhederne inden for postsektoren, herunder dem, som ikke leverer tjenester, der er omfattet af befordringspligten, kan forpligtes til økonomisk at bidrage til de driftsomkostninger, som afholdes af forvaltningsmyndigheden for postsektoren, således at det dermed bliver muligt at udelukke enhver form for offentlig medfinansiering fra statens budget? |
| --- | --- |

1)

Skal artikel 9, stk. 2, andet punktum, fjerde led, og stk. 3, samt artikel 22 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 97/67/EF af 15. december 1997 om fælles regler for udvikling af Fællesskabets indre marked for posttjenester og forbedring af disse tjenesters kvalitet (1), som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/6/EF af 20. februar 2008 om ændring af direktiv 97/67/EF med henblik på fuld realisering af det indre marked for posttjenester i Fællesskabet (2), fortolkes således, at de er til hinder for en national lovgivning som den italienske (som fastsat i artikel 1, stk. 65 og 66, i lov nr. 266 af 23.12.2005 og artikel 65 i lovdekret nr. 50 af 24.4.2017, som ændret og ophøjet til lov nr. 96 af 21.6.2017), hvorefter alene virksomhederne inden for postsektoren, herunder dem, som ikke leverer tjenester, der er omfattet af befordringspligten, kan forpligtes til økonomisk at bidrage til de driftsomkostninger, som afholdes af forvaltningsmyndigheden for postsektoren, således at det dermed bliver muligt at udelukke enhver form for offentlig medfinansiering fra statens budget?

| 2) | Skal artikel 9, stk. 2, andet punktum, fjerde led, samt artikel 22 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 97/67/EF af 15. december 1997 om fælles regler for udvikling af Fællesskabets indre marked for posttjenester og forbedring af disse tjenesters kvalitet, som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/6/EF af 20. februar 2008 om ændring af direktiv 97/67/EF med henblik på fuld realisering af det indre marked for posttjenester i Fællesskabet, fortolkes således, at de driftsomkostninger, som kan dækkes med bidrag fra de postbefordrende virksomheder, også kan inkludere omkostningerne vedrørende regulering af posttjenester, der ikke er omfattet af befordringspligten, og de omkostninger, som afholdes af strukturer, der varetager opgaver vedrørende administration og politisk styring (de såkaldte »horisontale« strukturer), hvis aktivitet ikke direkte er rettet mod regulering af markederne for posttjenester, men alligevel udgør et middel til udøvelse af alle myndighedens institutionelle opgaver, hvorfor de respektive omkostninger indirekte og delvist (efter proportionale andele) kan henføres til postsektoren? |
| --- | --- |

2)

Skal artikel 9, stk. 2, andet punktum, fjerde led, samt artikel 22 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 97/67/EF af 15. december 1997 om fælles regler for udvikling af Fællesskabets indre marked for posttjenester og forbedring af disse tjenesters kvalitet, som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/6/EF af 20. februar 2008 om ændring af direktiv 97/67/EF med henblik på fuld realisering af det indre marked for posttjenester i Fællesskabet, fortolkes således, at de driftsomkostninger, som kan dækkes med bidrag fra de postbefordrende virksomheder, også kan inkludere omkostningerne vedrørende regulering af posttjenester, der ikke er omfattet af befordringspligten, og de omkostninger, som afholdes af strukturer, der varetager opgaver vedrørende administration og politisk styring (de såkaldte »horisontale« strukturer), hvis aktivitet ikke direkte er rettet mod regulering af markederne for posttjenester, men alligevel udgør et middel til udøvelse af alle myndighedens institutionelle opgaver, hvorfor de respektive omkostninger indirekte og delvist (efter proportionale andele) kan henføres til postsektoren?

| 3) | Er proportionalitetsprincippet, princippet om forbud mod forskelsbehandling, artikel 9, stk. 2, andet punktum, fjerde led, og tredje punktum, samt artikel 22 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 97/67/EF af 15. december 1997 om fælles regler for udvikling af Fællesskabets indre marked for posttjenester og forbedring af disse tjenesters kvalitet, som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/6/EF af 20. februar 2008 om ændring af direktiv 97/67/EF med henblik på fuld realisering af det indre marked for posttjenester i Fællesskabet, til hinder for en national lovgivning som den italienske (som fastsat i artikel 1, stk. 65 og 66, i lov nr. 266 af 23.12.2005 og artikel 65 i lovdekret nr. 50 af 24.4.2017, som ændret og ophøjet til lov nr. 96 af 21.6.2017), hvorefter virksomhederne inden for postsektoren forpligtes til at bidrage til finansieringen af forvaltningsmyndigheden for postsektoren, uden mulighed for at sondre mellem leverandører af kurer- og eksprestjenester på den ene side og befordringspligtige virksomheder på den anden side, og derfor uden mulighed for at tage højde for den forskellige intensitet af reguleringsaktiviteten, som den nationale forvaltningsmyndighed udfører ved de forskellige typer af posttjenester? |
| --- | --- |

3)

Er proportionalitetsprincippet, princippet om forbud mod forskelsbehandling, artikel 9, stk. 2, andet punktum, fjerde led, og tredje punktum, samt artikel 22 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 97/67/EF af 15. december 1997 om fælles regler for udvikling af Fællesskabets indre marked for posttjenester og forbedring af disse tjenesters kvalitet, som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/6/EF af 20. februar 2008 om ændring af direktiv 97/67/EF med henblik på fuld realisering af det indre marked for posttjenester i Fællesskabet, til hinder for en national lovgivning som den italienske (som fastsat i artikel 1, stk. 65 og 66, i lov nr. 266 af 23.12.2005 og artikel 65 i lovdekret nr. 50 af 24.4.2017, som ændret og ophøjet til lov nr. 96 af 21.6.2017), hvorefter virksomhederne inden for postsektoren forpligtes til at bidrage til finansieringen af forvaltningsmyndigheden for postsektoren, uden mulighed for at sondre mellem leverandører af kurer- og eksprestjenester på den ene side og befordringspligtige virksomheder på den anden side, og derfor uden mulighed for at tage højde for den forskellige intensitet af reguleringsaktiviteten, som den nationale forvaltningsmyndighed udfører ved de forskellige typer af posttjenester?

---

(1)  EFT 1998, L 15, s. 14.

(2)  EFT 1998, L 52, s. 3.

---

| 4.7.2022 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 257/25 |
| --- | --- | --- | --- |

4.7.2022

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 257/25

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Cour d’appel de Bruxelles (Belgien) den 1. april 2022 — État belge mod Autorité de protection des données

(Sag C-231/22)

(2022/C 257/32)

Processprog: fransk

Den forelæggende ret

Cour d’appel de Bruxelles

Parter i hovedsagen

Appellant: État belge

Indstævnt: Autorité de protection des données

Præjudicielle spørgsmål

| 1) | Skal artikel 4, nr. 7), i den generelle forordning om beskyttelse af personoplysninger (1) fortolkes således, at en medlemsstats statstidende — der har til opgave at offentliggøre og arkivere officielle dokumenter, og som i henhold til den gældende nationale lovgivning er ansvarlig for at offentliggøre officielle retsakter og dokumenter, hvis offentliggørelse er pålagt af andre offentlige instanser, i den form, hvori de er forelagt af disse instanser, efter at disse selv har behandlet de personoplysninger, der er indeholdt i disse retsakter og dokumenter, uden at den nationale lovgiver har givet statstidendet nogen skønsbeføjelse med hensyn til indholdet af de dokumenter, der skal offentliggøres, og med hensyn til formålet med og midlerne til offentliggørelsen — har status som dataansvarlig? |
| --- | --- |

1)

Skal artikel 4, nr. 7), i den generelle forordning om beskyttelse af personoplysninger (1) fortolkes således, at en medlemsstats statstidende — der har til opgave at offentliggøre og arkivere officielle dokumenter, og som i henhold til den gældende nationale lovgivning er ansvarlig for at offentliggøre officielle retsakter og dokumenter, hvis offentliggørelse er pålagt af andre offentlige instanser, i den form, hvori de er forelagt af disse instanser, efter at disse selv har behandlet de personoplysninger, der er indeholdt i disse retsakter og dokumenter, uden at den nationale lovgiver har givet statstidendet nogen skønsbeføjelse med hensyn til indholdet af de dokumenter, der skal offentliggøres, og med hensyn til formålet med og midlerne til offentliggørelsen — har status som dataansvarlig?

| 2) | Såfremt det første spørgsmål besvares bekræftende, skal artikel 5, stk. 2, i den generelle forordning om beskyttelse af personoplysninger da fortolkes således, at det er det pågældende statstidende, der alene skal være ansvarlig for at opfylde de forpligtelser, der påhviler den dataansvarlige i henhold til denne bestemmelse, med udelukkelse af andre offentlige instanser, der tidligere har behandlet de oplysninger, der er indeholdt i de officielle retsakter og dokumenter, hvis offentliggørelse de anmoder om, eller hviler disse forpligtelser kumulativt på hver af de på hinanden følgende dataansvarlige? |
| --- | --- |

2)

Såfremt det første spørgsmål besvares bekræftende, skal artikel 5, stk. 2, i den generelle forordning om beskyttelse af personoplysninger da fortolkes således, at det er det pågældende statstidende, der alene skal være ansvarlig for at opfylde de forpligtelser, der påhviler den dataansvarlige i henhold til denne bestemmelse, med udelukkelse af andre offentlige instanser, der tidligere har behandlet de oplysninger, der er indeholdt i de officielle retsakter og dokumenter, hvis offentliggørelse de anmoder om, eller hviler disse forpligtelser kumulativt på hver af de på hinanden følgende dataansvarlige?

---

(1)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2016/679 af 27.4.2016 om beskyttelse af fysiske personer i forbindelse med behandling af personoplysninger og om fri udveksling af sådanne oplysninger og om ophævelse af direktiv 95/46/EF (generel forordning om databeskyttelse) (EUT 2016, L 119, s. 1).

---

| 4.7.2022 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 257/26 |
| --- | --- | --- | --- |

4.7.2022

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 257/26

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Cour de cassation (Belgien) den 5. april 2022 — État belge og Promo 54 mod Promo 54 og État belge

(Sag C-239/22)

(2022/C 257/33)

Processprog: fransk

Den forelæggende ret

Cour de cassation

Parter i hovedsagen

Kassationsappellanter: État belge og Promo 54

Kassationsindstævnte: Promo 54 og État belge

Præjudicielt spørgsmål

Skal artikel 12, stk. 1 og 2, og artikel 135, stk. 1, litra j), i Rådets direktiv 2006/112/EF (1) af 28. november 2006 om det fælles merværdiafgiftssystem fortolkes således, at såfremt medlemsstaten ikke har fastlagt de nærmere betingelser for anvendelse af kriteriet om første indflytning på ombygninger, forbliver leveringen efter ombygning af en bygning, der inden ombygning har været genstand for en første indflytning som omhandlet i direktivets artikel 12, stk. 1, litra a) eller artikel 12, stk. 2, tredje afsnit, fritaget for moms?

---

(1)  Rådets direktiv 2006/112/EF af 28.11.2006 om det fælles merværdiafgiftssystem (EUT 2006, L 347, s. 1).

---

| 4.7.2022 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 257/26 |
| --- | --- | --- | --- |

4.7.2022

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 257/26

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunal da Relação de Évora (Portugal) den 6. april 2022 — TL

(Sag C-242/22)

(2022/C 257/34)

Processprog: portugisisk

Den forelæggende ret

Tribunal da Relação de Évora

Parter i hovedsagen

TL

Anden part i sagen: Ministério Público

Præjudicielt spørgsmål

Kan artikel 1, 2 og 3 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2010/64/EU (1) og artikel 3 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2012/13/EU (2), i sig selv eller sammenholdt med EMRK’s artikel 6, fortolkes således, at disse bestemmelser ikke er til hinder for en bestemmelse i national ret, der sanktionerer en manglende udpegelse af en tolk og manglende oversættelse af væsentlige processuelle handlinger for en sigtet eller tiltalt, der ikke forstår processproget, som en relativ ugyldighed, der skal påberåbes, og som gør det muligt at afhjælpe denne type ugyldighed som følge af den tid, der er gået?

---

(1)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2010/64/EU af 20.10.2010 om retten til tolke- og oversætterbistand i straffesager (EUT 2010, L 280, s. 1).

(2)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2012/13/EU af 22.5.2012 om ret til information under straffesager (EUT 2012, L 142, s. 1).

---

| 4.7.2022 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 257/27 |
| --- | --- | --- | --- |

4.7.2022

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 257/27

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Fővárosi Törvényszék (Ungarn) den 22. april 2022 — Global NRG Kereskedelmi és Tanácsadó Zrt. mod Magyar Energetikai és Közmű-szabályozási Hivatal

(Sag C-277/22)

(2022/C 257/35)

Processprog: ungarsk

Den forelæggende ret

Fővárosi Törvényszék

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Global NRG Kereskedelmi és Tanácsadó Zrt.

Sagsøgt: Magyar Energetikai és Közmű-szabályozási Hivatal

Intervenient til støtte for sagsøgte: FGSZ Földgázszállító Zrt.

Præjudicielle spørgsmål

| 1) | Skal artikel 41, stk. 17, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv (1) 2009/73/EF af 13. juli 2009 om fælles regler for det indre marked for naturgas og om ophævelse af direktiv 2003/55/EF (herefter »direktivet«), sammenholdt med artikel 47 i chartret om grundlæggende rettigheder, fortolkes således, at den er til hinder for en national lovgivning, hvorefter det kun er systemoperatøren, der — i forbindelse med den pågældende medlemsstats regulerende myndigheds procedurer for fastsættelse af afgifter for brug af nettet, af afgifter for de tjenester, som systemoperatørerne kan levere til særlige tariffer, og af tilslutningsafgifterne — anerkendes som direkte berørt part, der i denne egenskab har eneret til at klage over en afgørelse, som er truffet i proceduren? |
| --- | --- |

1)

Skal artikel 41, stk. 17, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv (1) 2009/73/EF af 13. juli 2009 om fælles regler for det indre marked for naturgas og om ophævelse af direktiv 2003/55/EF (herefter »direktivet«), sammenholdt med artikel 47 i chartret om grundlæggende rettigheder, fortolkes således, at den er til hinder for en national lovgivning, hvorefter det kun er systemoperatøren, der — i forbindelse med den pågældende medlemsstats regulerende myndigheds procedurer for fastsættelse af afgifter for brug af nettet, af afgifter for de tjenester, som systemoperatørerne kan levere til særlige tariffer, og af tilslutningsafgifterne — anerkendes som direkte berørt part, der i denne egenskab har eneret til at klage over en afgørelse, som er truffet i proceduren?

| 2) | Såfremt det første spørgsmål besvares bekræftende af Domstolen: Skal direktivets artikel 41, stk. 17, sammenholdt med artikel 47 i chartret om grundlæggende rettigheder da fortolkes således, at ved anvendelsen af denne bestemmelse på et tilfælde som det i hovedsagen omhandlede skal en aktør på naturgasmarkedet, som befinder sig i en situation, der svarer til sagsøgerens, og af systemoperatøren — på grundlag af en afgørelse truffet af den regulerende myndighed i den pågældende medlemsstat, hvori fastsættes afgifter for brug af nettet, afgifter for de tjenester, som systemoperatørerne kan levere til særlige tariffer, og af tilslutningsafgifter — er blevet pålagt en afgift for tjenesteydelser, som kan leveres til særlige takster, anses for at være berørt af denne afgørelse og for i denne egenskab at have ret til at indlede klagesag til prøvelse af denne afgørelse? |
| --- | --- |

2)

Såfremt det første spørgsmål besvares bekræftende af Domstolen: Skal direktivets artikel 41, stk. 17, sammenholdt med artikel 47 i chartret om grundlæggende rettigheder da fortolkes således, at ved anvendelsen af denne bestemmelse på et tilfælde som det i hovedsagen omhandlede skal en aktør på naturgasmarkedet, som befinder sig i en situation, der svarer til sagsøgerens, og af systemoperatøren — på grundlag af en afgørelse truffet af den regulerende myndighed i den pågældende medlemsstat, hvori fastsættes afgifter for brug af nettet, afgifter for de tjenester, som systemoperatørerne kan levere til særlige tariffer, og af tilslutningsafgifter — er blevet pålagt en afgift for tjenesteydelser, som kan leveres til særlige takster, anses for at være berørt af denne afgørelse og for i denne egenskab at have ret til at indlede klagesag til prøvelse af denne afgørelse?

---

(1)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/73/EF af 13.7.2009 om fælles regler for det indre marked for naturgas og om ophævelse af direktiv 2003/55/EF (EUT 2009, L 211, s. 94).

---

| 4.7.2022 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 257/28 |
| --- | --- | --- | --- |

4.7.2022

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 257/28

---

Appel iværksat den 22. april 2022 af Michaël Julien til prøvelse af kendelse afsagt af Retten (Tiende Afdeling) den 24. februar 2022 i sag T-442/21, Rhiannon Thomas og Michaël Julien mod Rådet for Den Europæiske Union

(Sag C-285/22 P)

(2022/C 257/36)

Processprog: fransk

Parter

Appellant: Michaël Julien (ved avocats J. Fouchet og J.-N. Caubet-Hilloutou)

Den anden part i appelsagen: Rådet for Den Europæiske Union

Appellanten har nedlagt følgende påstande

| — | Kendelse afsagt af Den Europæiske Unions Ret den 24. februar 2022, T-442/21, ophæves. |
| --- | --- |

—

Kendelse afsagt af Den Europæiske Unions Ret den 24. februar 2022, T-442/21, ophæves.

| — | Afgørelse 2021/689 (1) truffet af Rådet for Den Europæiske Union den 29. april 2021 annulleres, for så vidt som den godkender artikel Comprov.16 i handelsaftalen af 30. december 2020 mellem Den Europæiske Union og Det Forenede Kongerige og for så vidt som denne aftale ikke opretholder retten til fri bevægelighed for briter, der har tætte familiemæssige eller formuemæssige forbindelser til Den Europæiske Unions område. |
| --- | --- |

—

Afgørelse 2021/689 (1) truffet af Rådet for Den Europæiske Union den 29. april 2021 annulleres, for så vidt som den godkender artikel Comprov.16 i handelsaftalen af 30. december 2020 mellem Den Europæiske Union og Det Forenede Kongerige og for så vidt som denne aftale ikke opretholder retten til fri bevægelighed for briter, der har tætte familiemæssige eller formuemæssige forbindelser til Den Europæiske Unions område.

| — | Den Europæiske Union tilpligtes at betale sagsomkostningerne, herunder advokatomkostninger på 5 000 EUR. |
| --- | --- |

—

Den Europæiske Union tilpligtes at betale sagsomkostningerne, herunder advokatomkostninger på 5 000 EUR.

Anbringender og væsentligste argumenter

Til støtte for appellen har appellanten gjort gældende, at tilrettelæggelsen af Det Forenede Kongeriges udtræden af Den Europæiske Union, for så vidt angår personers rettigheder, er restriktivt udformet, og at handelsaftalens ligegyldighed over for borgernes rettigheder berører vedkommendes situation som britisk statsborger af fransk oprindelse, som har fransk familie og ejer en ejendom i Frankrig, hvor han regelmæssigt opholder sig i mere end 90 dage.

Appellanten har følgelig en retlig interesse, der giver ham søgsmålskompetence i forhold til afgørelsen om indgåelse af handels- og samarbejdsaftalen, og Retten har tilsidesat 263 TEUF ved ikke at anerkende denne, hvilket må føre Domstolen til at ophæve Rettens kendelse og træffe afgørelse om sagens realitet.

Navnlig har Retten begået retlige fejl ved bedømmelsen af kriterierne for antagelse af sagen til realitetsbehandling fastsat i artikel 263, stk. 4, TEUF. For det første er de anfægtede retsakter i deres egenskab af almengyldige retsakter, som ikke er underlagt lovgivningsproceduren, nemlig rent faktisk regelfastsættende retsakter, og for det andet indebærer handelsaftalen, idet den intet foreskriver for britiske statsborgere, der har bevaret tætte personlige, familiemæssige eller formuemæssige forbindelser til Den Europæiske Union, ikke for dem nogen gennemførelsesforanstaltning.

Endvidere er selve kriteriet om, at appellantens individuelle situation skal være umiddelbart berørt, opfyldt, for så vidt som retten til privatliv og familieliv, retssikkerheden, retten til fredelig og fri udøvelse af hans ejendomsret, som afhænger af hans ret til fri bevægelighed, nægtes ham ved handelsaftalen, idet denne aftale intet foreskriver for den sluttede kreds af personer, der befinder sig i den samme situation.

Appellanten er følgelig i tilstrækkelig grad umiddelbart berørt af handelsaftalens undladelser, for så vidt angår den fri bevægelighed for briter, der på Den europæiske Unions område har bevaret tætte personlige, familiemæssige eller formuemæssige forbindelser.

---

(1)  Rådets afgørelse (EU) 2021/689 af 29.4.2021 om indgåelse på Unionens vegne af handels- og samarbejdsaftalen mellem Den Europæiske Union og Det Europæiske Atomenergifællesskab på den ene side og Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland på den anden side og af aftalen mellem Den Europæiske Union og Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland om sikkerhedsprocedurer for udveksling og beskyttelse af klassificerede informationer (EUT 2021, L 149, s. 2)

---

| 4.7.2022 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 257/29 |
| --- | --- | --- | --- |

4.7.2022

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 257/29

---

Sag anlagt den 16. maj 2022 — Europa-Kommissionen mod Republikken Slovenien

(Sag C-328/22)

(2022/C 257/37)

Processprog: slovensk

Parter

Sagsøger: Europa-Kommissionen (ved B. Rous Demiri og E. Sanfrutos Cano)

Sagsøgt: Republikken Slovenien

Sagsøgerens påstande

Kommissionen har nedlagt følgende påstande:

| 1. | Det fastslås, at idet Republikken Slovenien har undladt at sikre, at der findes tilstrækkelige kloaknet til opsamling af byspildevand, har den:






  — | i henhold til artikel 4 i Rådets direktiv 91/271/EØF (1) i byområderne Kočevje, Trbovlje, Loka og Ljubljana, |
| --- | --- | --- |

1.

Det fastslås, at idet Republikken Slovenien har undladt at sikre, at der findes tilstrækkelige kloaknet til opsamling af byspildevand, har den:

—

i henhold til artikel 4 i Rådets direktiv 91/271/EØF (1) i byområderne Kočevje, Trbovlje, Loka og Ljubljana,

| — | i henhold til artikel 5 i Rådets direktiv 91/271/EØF i byområderne Kočevje, Trbovlje og Loka, og |
| --- | --- |

—

i henhold til artikel 5 i Rådets direktiv 91/271/EØF i byområderne Kočevje, Trbovlje og Loka, og

| — | i henhold til artikel 15 i Rådets direktiv 91/271/EØF, sammenholdt med litra B og D i bilag I hertil, i byområderne Ljubljana og Ptuj |
| --- | --- |

—

i henhold til artikel 15 i Rådets direktiv 91/271/EØF, sammenholdt med litra B og D i bilag I hertil, i byområderne Ljubljana og Ptuj

tilsidesat sine relevante forpligtelser i henhold til artikel 4, 5 og 15 i Rådets direktiv 91/271/EØF om rensning af byspildevand.

| 2. | Republikken Slovenien tilpligtes at betale sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

2.

Republikken Slovenien tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Dette søgsmål vedrører gennemførelsen af Rådets direktiv 91/271/EØF af 21. maj 1991 om rensning af byspildevand i Slovenien. Genstanden herfor er en lang og omfattende procedure, der er iværksat med henblik på at påvise, at der siden 2014 foreligger en tilsidesættelse af EU-retlige forpligtelser, og inden for rammerne af hvilken Kommissionen har konstateret adskillige tilsidesættelser.

Genstanden for disse tilsidesættelser består i, at spildevandet fra visse byområder ikke er i overensstemmelse med direktivet og i en utilstrækkelig overvågning af udledninger fra rensningsanlæg for byspildevand. Antallet af byområder, der ikke overholder direktivet har varieret under forløbet af proceduren, idet visse tilsidesættelser er blevet afhjulpet i løbet af den omhandlede periode, men der er fortsat byområder, der ikke overholder direktivet og det er disse tilsidesættelser, som er genstand for den foreliggende sag.

---

(1)  Rådets direktiv 91/271/EØF af 21.5.1991 om rensning af byspildevand (EFT 1991, L 135, s. 40).

---

Retten

| 4.7.2022 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 257/30 |
| --- | --- | --- | --- |

4.7.2022

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 257/30

---

Rettens dom af 4. maj 2022 — Larko mod Kommissionen

(Sag T-423/14 RENV) (1)

(Statsstøtte - støtte ydet af Grækenland - afgørelse, hvormed støtten erklæres uforenelig med det indre marked - begrebet statsstøtte - fordel - princippet om den private operatør - garantipræmie - kriseramt virksomhed - de græske myndigheders kendskab - Kommissionens meddelelse om statsstøtte i form af garantier - åbenbart urigtigt skøn)

(2022/C 257/38)

Processprog: græsk

Parter

Sagsøger: Larko Geniki Metalleftiki kai Metallourgiki AE (Athen, Grækenland) (ved advokaterne I. Drillerakis, E. Rantos og N. Korogiannakis)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved A. Bouchagiar, som befuldmægtiget)

Sagens genstand

Påstand i henhold til artikel 263 TEUF om delvis annullation af Kommissionens afgørelse 2014/539/EU af 27. marts 2014 om statsstøtte SA.34572 (13/C) (ex 13/NN) iværksat af Grækenland til Larco General Mining & Metallurgical Company SA (EUT 2014, L 254, s. 24)

Konklusion

| 1) | Europa-Kommissionen frifindes. |
| --- | --- |

1)

Europa-Kommissionen frifindes.

| 2) | Larko Geniki Metalleftiki kai Metallourgiki AE bærer sine egne omkostninger og betaler Kommissionens omkostninger i sagerne T-423/14 og T-423/14 RENV samt i sag C-244/18 P. |
| --- | --- |

2)

Larko Geniki Metalleftiki kai Metallourgiki AE bærer sine egne omkostninger og betaler Kommissionens omkostninger i sagerne T-423/14 og T-423/14 RENV samt i sag C-244/18 P.

---

(1)  EUT C 292 af 1.9.2014.

---

| 4.7.2022 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 257/30 |
| --- | --- | --- | --- |

4.7.2022

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 257/30

---

Rettens dom af 4. maj 2022 — OC mod Kommissionen

(Sag T-384/20) (1)

(Ansvar uden for kontraktforhold - OLAF-undersøgelse - pressemeddelelse - behandling af personoplysninger - uskyldsformodning - fortrolighed af OLAF-undersøgelser - retten til god forvaltning - proportionalitet - tilstrækkeligt kvalificeret tilsidesættelse af en retsregel, der tillægger borgerne rettigheder)

(2022/C 257/39)

Processprog: græsk

Parter

Sagsøger: OC (ved advokaterne P. Yatagantzidis og V. Cheirdaris)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved J. Baquero Cruz og T. Adamopoulos, som befuldmægtigede)

Sagens genstand

Søgsmål anlagt i henhold til artikel 268 TEUF med påstand om erstatning for den skade, som sagsøgeren hævder at have lidt som følge af OLAF’s offentliggørelse af pressemeddelelse nr. 13/2020 af 5. maj 2020, for så vidt som sagsøgerens personoplysninger blev behandlet på ulovlig vis i denne pressemeddelelse, og idet den indeholdt falske oplysninger om sagsøgeren.

Konklusion

| 1) | Europa-Kommissionen frifindes. |
| --- | --- |

1)

Europa-Kommissionen frifindes.

| 2) | OC betaler sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

2)

OC betaler sagsomkostningerne.

---

(1)  EUT C 279 af 24.8.2020.

---

| 4.7.2022 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 257/31 |
| --- | --- | --- | --- |

4.7.2022

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 257/31

---

Rettens dom af 4. maj 2022 — Advanced Superabrasives mod EUIPO — Adi (ASI ADVANCED SUPERABRASIVES

(Sag T-4/21) (1)

(EU-varemærker - indsigelsessag - ansøgning om EU-figurmærket ASI ADVANCED SUPERABRASIVES - det ældre EU-figur- og ordmærke ADI - relativ registreringshindring - risiko for forveksling - artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 207/2009 [nu artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EU) 2017/1001] - hjemvisning af sagen til indsigelsesafdelingen - artikel 71, stk. 1, i forordning 2017/1001 - artikel 27, stk. 3, litra b), i delegerede forordning (EU) 2018/625)

(2022/C 257/40)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøger: Advanced Superabrasives, Inc. (Mars Hill, North Carolina, De Forenede Stater) (ved advokaterne D. Piróg og A. Rytel)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) (ved V. Ruzek, om befuldmægtiget)

Den anden part i sagen for appelkammeret ved EUIPO og intervenient ved Retten: Adi Srl (Thiene, Italien) (ved advokat B. Saguatti)

Sagens genstand

Søgsmål anlagt til prøvelse af afgørelse truffet den 23. oktober 2020 af Andet Appelkammer ved EUIPO (sag R 2713/2019-2) vedrørende en indsigelsessag mellem Adi og Advanced Superabrasives.

Konklusion

| 1) | Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) frifindes. |
| --- | --- |

1)

Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) frifindes.

| 2) | Advanced Superabrasives, Inc. betaler sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

2)

Advanced Superabrasives, Inc. betaler sagsomkostningerne.

---

(1)  EUT C 62 af 22.2.2021.

---

| 4.7.2022 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 257/32 |
| --- | --- | --- | --- |

4.7.2022

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 257/32

---

Rettens dom af 4. maj 2022 — Deichmann mod EUIPO — Munich (Gengivelse af to krydsede striber anbragt på siden af en sko)

(Sag T-117/21) (1)

(EU-varemærker - ugyldighedssag - EU-figurmærke, der gengiver et kryds anbragt på siden af en sportssko - artikel 7, stk. 1, litra b), og artikel 51, stk. 1, litra a), i forordning (EF) nr. 40/94 [nu artikel 7, stk. 1, litra b), og artikel 59, stk. 1, litra a), i forordning (EU) 2017/1001] - artikel 94, stk. 1, i forordning 2017/1001)

(2022/C 257/41)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøger: Deichmann SE (Essen, Tyskland) (ved advokat C. Onken)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) (ved D. Gája og V. Ruzek, som befuldmægtigede)

Den anden part i sagen for appelkammeret ved EUIPO og intervenient ved Retten: Munich, SL (La Torre de Claramunt, Spanien) (ved advokaterne J. Güell Serra og M. Guix Vilanova)

Sagens genstand

Søgsmål anlagt til prøvelse af afgørelse truffet den 7. december 2020 af Fjerde Appelkammer ved EUIPO (sag R 2882/2019-4) vedrørende en ugyldighedssag mellem Deichmann og Munich.

Konklusion

| 1) | Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) frifindes. |
| --- | --- |

1)

Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) frifindes.

| 2) | Deichmann SE betaler omkostningerne afholdt af EUIPO og af Munich, SL. |
| --- | --- |

2)

Deichmann SE betaler omkostningerne afholdt af EUIPO og af Munich, SL.

---

(1)  EUT C 128 af 12.4.2021.

---

| 4.7.2022 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 257/32 |
| --- | --- | --- | --- |

4.7.2022

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 257/32

---

Rettens dom af 4. maj 2022 — Fidelity National Information Services mod EUIPO — IFIS (FIS)

(Sag T-237/21) (1)

(EU-varemærker - indsigelsessag - ansøgning om EU-figurmærket FIS - det ældre EU-ordmærke IFIS - relativ registreringshindring - risiko for forveksling - artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 207/2009 [nu artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EU) 2017/1001)

(2022/C 257/42)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøger: Fidelity National Information Services, Inc. (Jacksonville, Florida, De Forenede Stater) (ved advokat P. Wilhelm)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) (ved T. Frydendahl og V. Ruzek, som befuldmægtigede)

Den anden part i sagen for appelkammeret ved EUIPO: Banca IFIS SpA (Mestre, Italien)

Sagens genstand

Søgsmål anlagt til prøvelse af afgørelse truffet den 26. februar 2021 af Første Appelkammer ved EUIPO (sag R 1460/2020-1) vedrørende en indsigelsessag mellem Banca IFIS og Fidelity National Information Services.

Konklusion

| 1) | Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) frifindes. |
| --- | --- |

1)

Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) frifindes.

| 2) | Fidelity National Information Services, Inc. betaler sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

2)

Fidelity National Information Services, Inc. betaler sagsomkostningerne.

---

(1)  EUT C 252 af 28.6.2021.

---

| 4.7.2022 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 257/33 |
| --- | --- | --- | --- |

4.7.2022

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 257/33

---

Rettens dom af 4. maj 2022 — Bodegas Beronia mod EUIPO — Bodegas Carlos Serres (ALEGRA DE BERONIA)

(Sag T-298/21) (1)

(EU-varemærker - indsigelsessag - ansøgning om EU-ordmærket ALEGRA DE BERONIA - det ældre nationale ordmærke ALEGRO - relativ registreringshindring - ingen risiko for forveksling - artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EU) 2017/1001)

(2022/C 257/43)

Processprog: spansk

Parter

Sagsøger: Bodegas Beronia, SA (Ollauri, Spanien) (ved advokat J. Mora Cortés)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) (ved R. Raponi og J. Ivanauskas, som befuldmægtigede)

Den anden part i sagen for appelkammeret ved EUIPO og intervenient ved Retten: Bodegas Carlos Serres, SL (Haro, Spanien) (ved advokaterne F. Pérez Álvarez og J. Pérez Itarte)

Sagens genstand

Søgsmål anlagt til prøvelse af afgørelse truffet den 12. marts 2021 af Første Appelkammer ved EUIPO (sag R 2013/2020-1) vedrørende en indsigelsessag mellem Bodegas Carlos Serres og Bodegas Beronia.

Konklusion

| 1) | Afgørelsen truffet den 12. marts 2021 af Første Appelkammer ved Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) (sag R 2013/2020-1) annulleres. |
| --- | --- |

1)

Afgørelsen truffet den 12. marts 2021 af Første Appelkammer ved Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) (sag R 2013/2020-1) annulleres.

| 2) | EUIPO bærer sine egne omkostninger og betaler halvdelen af de af Bodegas Beronia, SA afholdte omkostninger, herunder de nødvendige udgifter afholdt af denne i forbindelse med sagens behandling for appelkammeret ved EUIPO. |
| --- | --- |

2)

EUIPO bærer sine egne omkostninger og betaler halvdelen af de af Bodegas Beronia, SA afholdte omkostninger, herunder de nødvendige udgifter afholdt af denne i forbindelse med sagens behandling for appelkammeret ved EUIPO.

| 3) | Bodegas Carlos Serres, SL bærer sine egne omkostninger og betaler halvdelen af de af Bodegas Beronia afholdte omkostninger, herunder de nødvendige udgifter afholdt af denne i forbindelse med sagens behandling for appelkammeret ved EUIPO. |
| --- | --- |

3)

Bodegas Carlos Serres, SL bærer sine egne omkostninger og betaler halvdelen af de af Bodegas Beronia afholdte omkostninger, herunder de nødvendige udgifter afholdt af denne i forbindelse med sagens behandling for appelkammeret ved EUIPO.

---

(1)  EUT C 278 af 12.7.2021.

---

| 4.7.2022 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 257/33 |
| --- | --- | --- | --- |

4.7.2022

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 257/33

---

Sag anlagt den 29. april 2022 — Usmanov mod Rådet

(Sag T-237/22)

(2022/C 257/44)

Processprog: fransk

Parter

Sagsøger: Alisher Usmanov (Tasjkent, Usbekistan) (ved advokat J. Grand d’Esnon)

Sagsøgt: Rådet for Den Europæiske Union

Sagsøgerens påstande

| — | Principalt: |
| --- | --- |

—

Principalt:

| — | Rådets afgørelse (FUSP) 2022/337 af 28. februar 2022 (1) annulleres for så vidt angår Alisher Usmanov. |
| --- | --- |

—

Rådets afgørelse (FUSP) 2022/337 af 28. februar 2022 (1) annulleres for så vidt angår Alisher Usmanov.

| — | Rådets gennemførelsesforordning (EU) 2022/336 af 28. februar 2022 (2) annulleres for så vidt angår Alisher Usmanov. |
| --- | --- |

—

Rådets gennemførelsesforordning (EU) 2022/336 af 28. februar 2022 (2) annulleres for så vidt angår Alisher Usmanov.

| — | Rådets afgørelse (FUSP) 2022/329 af 25. februar 2022 (3) annulleres. |
| --- | --- |

—

Rådets afgørelse (FUSP) 2022/329 af 25. februar 2022 (3) annulleres.

| — | Rådets forordning (EU) 2022/330 af 25. februar 2022 (4) annulleres. |
| --- | --- |

—

Rådets forordning (EU) 2022/330 af 25. februar 2022 (4) annulleres.

| — | Subsidiært: |
| --- | --- |

—

Subsidiært:

| — | Rådets afgørelse (FUSP) 2022/337 af 28. februar 2022 annulleres for så vidt angår Alisher Usmanov. |
| --- | --- |

—

Rådets afgørelse (FUSP) 2022/337 af 28. februar 2022 annulleres for så vidt angår Alisher Usmanov.

| — | Rådets gennemførelsesforordning (EU) 2022/336 af 28. februar 2022 annulleres for så vidt angår Alisher Usmanov. |
| --- | --- |

—

Rådets gennemførelsesforordning (EU) 2022/336 af 28. februar 2022 annulleres for så vidt angår Alisher Usmanov.

| — | Artikel 1, nr. 2), litra f) og g), i Rådets afgørelse (FUSP) 2022/329 af 25. februar 2022 annulleres. |
| --- | --- |

—

Artikel 1, nr. 2), litra f) og g), i Rådets afgørelse (FUSP) 2022/329 af 25. februar 2022 annulleres.

| — | Artikel 1, litra f) og g), i Rådets forordning (EU) 2022/330 af 25. februar 2022 annulleres. |
| --- | --- |

—

Artikel 1, litra f) og g), i Rådets forordning (EU) 2022/330 af 25. februar 2022 annulleres.

| — | Under alle omstændigheder: |
| --- | --- |

—

Under alle omstændigheder:

| — | Rådet for Den Europæiske Union tilpligtes i henhold til artikel 140, litra b), i Rettens procesreglement at betale 20 000 EUR i erstatning til Alisher Usmanov for de sagsomkostninger, som han har måttet afholde med henblik på at forsvare sine interesser. |
| --- | --- |

—

Rådet for Den Europæiske Union tilpligtes i henhold til artikel 140, litra b), i Rettens procesreglement at betale 20 000 EUR i erstatning til Alisher Usmanov for de sagsomkostninger, som han har måttet afholde med henblik på at forsvare sine interesser.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for appellen har appellanten fremsat ni anbringender, der i det væsentlige er identiske med eller svarer til de i sag T-234/22, Ismailova mod Rådet, fremsatte.

---

(1)  Rådets afgørelse (FUSP) 2022/337 af 28.2.2022 om ændring af afgørelse 2014/145/FUSP om restriktive foranstaltninger over for tiltag, der underminerer eller truer Ukraines territoriale integritet, suverænitet og uafhængighed (EUT 2022, L 59, s. 1).

(2)  Rådets gennemførelsesforordning (EU) 2022/336 af 28.2.2022 om gennemførelse af forordning (EU) nr. 269/2014 om restriktive foranstaltninger over for tiltag, der underminerer eller truer Ukraines territoriale integritet, suverænitet og uafhængighed (EUT 2022, L 58, s. 1).

(3)  Rådets afgørelse (FUSP) 2022/329 af 25.2.2022 om ændring af afgørelse 2014/145/FUSP om restriktive foranstaltninger over for tiltag, der underminerer eller truer Ukraines territoriale integritet, suverænitet og uafhængighed (EUT 2022, L 50, s. 1).

(4)  Rådets forordning (EU) 2022/330 af 25.2.2022 om ændring af forordning (EU) nr. 269/2014 om restriktive foranstaltninger over for tiltag, der underminerer eller truer Ukraines territoriale integritet, suverænitet og uafhængighed (EUT 2022, L 51, s. 1).

---

| 4.7.2022 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 257/34 |
| --- | --- | --- | --- |

4.7.2022

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 257/34

---

Sag anlagt den 29. april 2022 — Narzieva mod Rådet

(Sag T-238/22)

(2022/C 257/45)

Processprog: fransk

Parter

Sagsøger: Saodat Narzieva (Tasjkent, Usbekistan) (ved advokat J. Grand d’Esnon)

Sagsøgt: Rådet For Den Europæiske Union

Sagsøgerens påstande

| — | Principalt:






  — | Rådets afgørelse (FUSP) 2022/582 af 8. april 2022 (1) annulleres for så vidt angår Saodat Narzieva. |
| --- | --- | --- |

—

Principalt:

—

Rådets afgørelse (FUSP) 2022/582 af 8. april 2022 (1) annulleres for så vidt angår Saodat Narzieva.

| — | Rådets gennemførelsesforordning (EU) 2022/581 af 8. april 2022 (2) annulleres for så vidt angår Saodat Narzieva. |
| --- | --- |

—

Rådets gennemførelsesforordning (EU) 2022/581 af 8. april 2022 (2) annulleres for så vidt angår Saodat Narzieva.

| — | Rådets afgørelse (FUSP) 2022/329 af 25. februar 2022 (3) annulleres. |
| --- | --- |

—

Rådets afgørelse (FUSP) 2022/329 af 25. februar 2022 (3) annulleres.

| — | Rådets forordning (EU) 2022/330 af 25. februar 2022 (4) annulleres. |
| --- | --- |

—

Rådets forordning (EU) 2022/330 af 25. februar 2022 (4) annulleres.

| — | Subsidiært:






  — | Rådets afgørelse (FUSP) 2022/582 af 8. april 2022 annulleres for så vidt angår Saodat Narzieva. |
| --- | --- | --- |

—

Subsidiært:

—

Rådets afgørelse (FUSP) 2022/582 af 8. april 2022 annulleres for så vidt angår Saodat Narzieva.

| — | Rådets gennemførelsesforordning (EU) 2022/581 af 8. april 2022 annulleres for så vidt angår Saodat Narzieva. |
| --- | --- |

—

Rådets gennemførelsesforordning (EU) 2022/581 af 8. april 2022 annulleres for så vidt angår Saodat Narzieva.

| — | Artikel 1, nr. 2), litra f) og g), i Rådets afgørelse (FUSP) 2022/329 af 25. februar 2022 annulleres. |
| --- | --- |

—

Artikel 1, nr. 2), litra f) og g), i Rådets afgørelse (FUSP) 2022/329 af 25. februar 2022 annulleres.

| — | Artikel 1, litra f) og g), i Rådets forordning (EU) 2022/330 af 25. februar 2022 annulleres. |
| --- | --- |

—

Artikel 1, litra f) og g), i Rådets forordning (EU) 2022/330 af 25. februar 2022 annulleres.

| — | Under alle omstændigheder tilpligtes Rådet for Den Europæiske Union i henhold til artikel 140, litra b), i Rettens procesreglement at betale 20 000 EUR i erstatning til Saodat Narzieva for de sagsomkostninger, som hun har måttet afholde med henblik på at forsvare sine interesser. |
| --- | --- |

—

Under alle omstændigheder tilpligtes Rådet for Den Europæiske Union i henhold til artikel 140, litra b), i Rettens procesreglement at betale 20 000 EUR i erstatning til Saodat Narzieva for de sagsomkostninger, som hun har måttet afholde med henblik på at forsvare sine interesser.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for appellen har appellanten fremsat otte anbringender, der i det væsentlige er identiske med eller svarer til de i sag T-234/22, Ismailova mod Rådet, fremsatte.

---

(1)  Rådets afgørelse (FUSP) 2022/582 af 8.4.2022 om ændring af afgørelse 2014/145/FUSP om restriktive foranstaltninger over for tiltag, der underminerer eller truer Ukraines territoriale integritet, suverænitet og uafhængighed (EUT 2022, L 110, s. 55).

(2)  Rådets gennemførelsesforordning (EU) 2022/581 af 8.4.2022 om gennemførelse af forordning (EU) nr. 269/2014 om restriktive foranstaltninger over for tiltag, der underminerer eller truer Ukraines territoriale integritet, suverænitet og uafhængighed (EUT 2022, L 110, s. 3).

(3)  Rådets afgørelse (FUSP) 2022/329 af 25.2.2022 om ændring af afgørelse 2014/145/FUSP om restriktive foranstaltninger over for tiltag, der underminerer eller truer Ukraines territoriale integritet, suverænitet og uafhængighed (EUT 2022, L 50, s. 1).

(4)  Rådets forordning (EU) 2022/330 af 25.2.2022 om ændring af forordning (EU) nr. 269/2014 om restriktive foranstaltninger over for tiltag, der underminerer eller truer Ukraines territoriale integritet, suverænitet og uafhængighed (EUT 2022, L 51, s. 1).

---

| 4.7.2022 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 257/35 |
| --- | --- | --- | --- |

4.7.2022

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 257/35

---

Sag anlagt den 13. maj 2022 — Yanukovych mod Rådet

(Sag T-256/22)

(2022/C 257/46)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøger: Viktor Fedorovych Yanukovych (Rostov-on-Don, Rusland) (ved barrister B. Kennelly)

Sagsøgt: Rådet for Den Europæiske Union

Sagsøgerens påstande

| — | Rådets afgørelse (FUSP) 2022/376 (1) af 3. marts 2022 om ændring af afgørelse 2014/119/FUSP om restriktive foranstaltninger over for visse personer, enheder og organer på baggrund af situationen i Ukraine og Rådets gennemførelsesforordning (EU) 2022/375 (2) af 3. marts 2022 om gennemførelse af forordning (EU) nr. 208/2014 om restriktive foranstaltninger over for visse personer, enheder og organer på baggrund af situationen i Ukraine annulleres, for så vidt som de vedrører sagsøgeren. |
| --- | --- |

—

Rådets afgørelse (FUSP) 2022/376 (1) af 3. marts 2022 om ændring af afgørelse 2014/119/FUSP om restriktive foranstaltninger over for visse personer, enheder og organer på baggrund af situationen i Ukraine og Rådets gennemførelsesforordning (EU) 2022/375 (2) af 3. marts 2022 om gennemførelse af forordning (EU) nr. 208/2014 om restriktive foranstaltninger over for visse personer, enheder og organer på baggrund af situationen i Ukraine annulleres, for så vidt som de vedrører sagsøgeren.

| — | Rådet for Den Europæiske Union tilpligtes at betale sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

—

Rådet for Den Europæiske Union tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren anført tre anbringender.

| 1. | Første anbringende om, at Rådet ikke kontrollerede og ikke kunne kontrollere, at de ukrainske myndigheders afgørelse(r), som Rådet støttede sig på for at opføre sagsøgeren på listerne, var blevet vedtaget i overensstemmelse med sagsøgerens grundlæggende EU-rettigheder til forsvar og til effektiv domstolsbeskyttelse. |
| --- | --- |

1.

Første anbringende om, at Rådet ikke kontrollerede og ikke kunne kontrollere, at de ukrainske myndigheders afgørelse(r), som Rådet støttede sig på for at opføre sagsøgeren på listerne, var blevet vedtaget i overensstemmelse med sagsøgerens grundlæggende EU-rettigheder til forsvar og til effektiv domstolsbeskyttelse.

| 2. | Andet anbringende om, at Rådet foretog åbenbart urigtige skøn ved at fastslå, at opførelseskriteriet var opfyldt. Navnlig godtog Rådet oplysningerne fra de ukrainske myndigheder uden nogen egentlig gennemgang og/eller uden at tage hensyn til de unøjagtigheder, som sagsøgeren havde gjort opmærksom på. Rådet skulle have foretaget yderligere kontrol og anmodet om yderligere oplysninger i lyset af de bemærkninger, som sagsøgeren havde afgivet, og de diskulperende oplysninger, som sagsøger havde fremlagt, men Rådets begrænsede undersøgelse var utilstrækkelig i forhold til, hvad der var påkrævet. Det følger heraf, at der ikke er et tilstrækkeligt solidt faktuelt grundlag for 2022-sanktionerne. |
| --- | --- |

2.

Andet anbringende om, at Rådet foretog åbenbart urigtige skøn ved at fastslå, at opførelseskriteriet var opfyldt. Navnlig godtog Rådet oplysningerne fra de ukrainske myndigheder uden nogen egentlig gennemgang og/eller uden at tage hensyn til de unøjagtigheder, som sagsøgeren havde gjort opmærksom på. Rådet skulle have foretaget yderligere kontrol og anmodet om yderligere oplysninger i lyset af de bemærkninger, som sagsøgeren havde afgivet, og de diskulperende oplysninger, som sagsøger havde fremlagt, men Rådets begrænsede undersøgelse var utilstrækkelig i forhold til, hvad der var påkrævet. Det følger heraf, at der ikke er et tilstrækkeligt solidt faktuelt grundlag for 2022-sanktionerne.

| 3. | Tredje anbringende om, at sagsøgerens ejendomsrettigheder i henhold til artikel 17, stk. 1 i EU’s charter om grundlæggende rettigheder er blevet tilsidesat, bl.a. fordi de restriktive foranstaltninger er en ubegrundet, unødvendig og uforholdsmæssig begrænsning af disse rettigheder, fordi (i) der ikke er noget grundlag for at antage, at de midler, som sagsøgeren angiveligt uretmæssigt har tilegnet sig, anses for at være blevet ført ud af Ukraine, (ii) ukrainske nationale foranstaltninger ville klart være passende og tilstrækkelige, og (iii) restriktive foranstaltninger har nu været i kraft i otte år, og er endnu engang blevet pålagt på grundlag af efterforskning forud for en retssag, der tydeligvis ikke længere pågår, eller i det mindste er gået i stå, og for så vidt angår én af efterforskninger har Rådet ikke støttet sig på denne i nogen af de to forudgående år. |
| --- | --- |

3.

Tredje anbringende om, at sagsøgerens ejendomsrettigheder i henhold til artikel 17, stk. 1 i EU’s charter om grundlæggende rettigheder er blevet tilsidesat, bl.a. fordi de restriktive foranstaltninger er en ubegrundet, unødvendig og uforholdsmæssig begrænsning af disse rettigheder, fordi (i) der ikke er noget grundlag for at antage, at de midler, som sagsøgeren angiveligt uretmæssigt har tilegnet sig, anses for at være blevet ført ud af Ukraine, (ii) ukrainske nationale foranstaltninger ville klart være passende og tilstrækkelige, og (iii) restriktive foranstaltninger har nu været i kraft i otte år, og er endnu engang blevet pålagt på grundlag af efterforskning forud for en retssag, der tydeligvis ikke længere pågår, eller i det mindste er gået i stå, og for så vidt angår én af efterforskninger har Rådet ikke støttet sig på denne i nogen af de to forudgående år.

---

(1)  EUT 2022, L 70, s. 7.

(2)  EUT 2022, L 70, s. 4.

---

| 4.7.2022 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 257/36 |
| --- | --- | --- | --- |

4.7.2022

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 257/36

---

Sag anlagt den 13. maj 2022 — Yanukovych mod Rådet

(Sag T-257/22)

(2022/C 257/47)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøger: Oleksandr Viktorovych Yanukovych (Saint Petersburg, Rusland) (ved barrister B. Kennelly)

Sagsøgt: Rådet for Den Europæiske Union

Sagsøgerens påstande

| — | Rådets afgørelse (FUSP) 2022/376 (1) af 3. marts 2022 om ændring af afgørelse 2014/119/FUSP om restriktive foranstaltninger over for visse personer, enheder og organer på baggrund af situationen i Ukraine og Rådets gennemførelsesforordning (EU) 2022/375 (2) af 3. marts 2022 om gennemførelse af forordning (EU) nr. 208/2014 om restriktive foranstaltninger over for visse personer, enheder og organer på baggrund af situationen i Ukraine annulleres, for så vidt som de vedrører sagsøgeren. |
| --- | --- |

—

Rådets afgørelse (FUSP) 2022/376 (1) af 3. marts 2022 om ændring af afgørelse 2014/119/FUSP om restriktive foranstaltninger over for visse personer, enheder og organer på baggrund af situationen i Ukraine og Rådets gennemførelsesforordning (EU) 2022/375 (2) af 3. marts 2022 om gennemførelse af forordning (EU) nr. 208/2014 om restriktive foranstaltninger over for visse personer, enheder og organer på baggrund af situationen i Ukraine annulleres, for så vidt som de vedrører sagsøgeren.

| — | Rådet for Den Europæiske Union tilpligtes at betale sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

—

Rådet for Den Europæiske Union tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren anført tre anbringender.

| 1. | Første anbringende om, at Rådet ikke kontrollerede og ikke kunne kontrollere, at de ukrainske myndigheders afgørelse(r), som Rådet støttede sig på for at opføre sagsøgeren på listerne, var blevet vedtaget i overensstemmelse med sagsøgerens grundlæggende EU-rettigheder til forsvar og til effektiv domstolsbeskyttelse. |
| --- | --- |

1.

Første anbringende om, at Rådet ikke kontrollerede og ikke kunne kontrollere, at de ukrainske myndigheders afgørelse(r), som Rådet støttede sig på for at opføre sagsøgeren på listerne, var blevet vedtaget i overensstemmelse med sagsøgerens grundlæggende EU-rettigheder til forsvar og til effektiv domstolsbeskyttelse.

| 2. | Andet anbringende om, at Rådet foretog åbenbart urigtige skøn ved at fastslå, at opførelseskriteriet var opfyldt. Navnlig godtog Rådet oplysningerne fra de ukrainske myndigheder uden nogen egentlig gennemgang og/eller uden at tage hensyn til de unøjagtigheder, som sagsøgeren havde gjort opmærksom på. Rådet skulle have foretaget yderligere kontrol og anmodet om yderligere oplysninger i lyset af de bemærkninger, som sagsøgeren havde afgivet, og de diskulperende oplysninger, som sagsøger havde fremlagt, men Rådets begrænsede undersøgelse var utilstrækkelig i forhold til, hvad der var påkrævet. Det følger heraf, at der ikke er et tilstrækkeligt solidt faktuelt grundlag for 2022-sanktionerne. |
| --- | --- |

2.

Andet anbringende om, at Rådet foretog åbenbart urigtige skøn ved at fastslå, at opførelseskriteriet var opfyldt. Navnlig godtog Rådet oplysningerne fra de ukrainske myndigheder uden nogen egentlig gennemgang og/eller uden at tage hensyn til de unøjagtigheder, som sagsøgeren havde gjort opmærksom på. Rådet skulle have foretaget yderligere kontrol og anmodet om yderligere oplysninger i lyset af de bemærkninger, som sagsøgeren havde afgivet, og de diskulperende oplysninger, som sagsøger havde fremlagt, men Rådets begrænsede undersøgelse var utilstrækkelig i forhold til, hvad der var påkrævet. Det følger heraf, at der ikke er et tilstrækkeligt solidt faktuelt grundlag for 2022-sanktionerne.

| 3. | Tredje anbringende om, at sagsøgerens ejendomsrettigheder i henhold til artikel 17, stk. 1 i EU’s charter om grundlæggende rettigheder er blevet tilsidesat, bl.a. fordi de restriktive foranstaltninger er en ubegrundet, unødvendig og uforholdsmæssig begrænsning af disse rettigheder, fordi (i) der ikke er noget grundlag for at antage, at de midler, som sagsøgeren angiveligt uretmæssigt har tilegnet sig, anses for at være blevet ført ud af Ukraine, (ii) ukrainske nationale foranstaltninger ville klart være passende og tilstrækkelige, og (iii) restriktive foranstaltninger har nu været i kraft i otte år, og er blevet pålagt på grundlag af efterforskning forud for en retssag, der tydeligvis ikke længere pågår og/eller i det mindste er gået i stå, og Rådet har ikke støttet sig på denne efterforskning i nogen af de to forudgående år. |
| --- | --- |

3.

Tredje anbringende om, at sagsøgerens ejendomsrettigheder i henhold til artikel 17, stk. 1 i EU’s charter om grundlæggende rettigheder er blevet tilsidesat, bl.a. fordi de restriktive foranstaltninger er en ubegrundet, unødvendig og uforholdsmæssig begrænsning af disse rettigheder, fordi (i) der ikke er noget grundlag for at antage, at de midler, som sagsøgeren angiveligt uretmæssigt har tilegnet sig, anses for at være blevet ført ud af Ukraine, (ii) ukrainske nationale foranstaltninger ville klart være passende og tilstrækkelige, og (iii) restriktive foranstaltninger har nu været i kraft i otte år, og er blevet pålagt på grundlag af efterforskning forud for en retssag, der tydeligvis ikke længere pågår og/eller i det mindste er gået i stå, og Rådet har ikke støttet sig på denne efterforskning i nogen af de to forudgående år.

---

(1)  EUT 2022, L 70, s. 7.

(2)  EUT 2022, L 70, s. 4.

---

| 4.7.2022 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 257/37 |
| --- | --- | --- | --- |

4.7.2022

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 257/37

---

Sag anlagt den 12. maj 2022 — BSW — management company of »BMC« holding mod Rådet

(Sag T-258/22)

(2022/C 257/48)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøger: AAT Byelorussian Steel Works — management company of »Byelorussian Metallurgical Company« holding (BSW — management company of »BMC« holding) (Zhlobin, Belarus) (ved advokaterne N. Tuominen og L. Engelen)

Sagsøgt: Rådet for den Europæiske Union

Sagsøgerens påstande

| — | Rådets afgørelse (FUSP) 2022/356 af 2. marts 2022 om ændring af afgørelse 2012/642/FUSP om restriktive foranstaltninger på baggrund af situationen i Hviderusland (1) og Rådets forordning (EU) 2022/355 af 2. marts 2022 om ændring af forordning (EF) nr. 765/2006 (2) annulleres i deres helhed, for så vidt som de vedrører sagsøgeren. |
| --- | --- |

—

Rådets afgørelse (FUSP) 2022/356 af 2. marts 2022 om ændring af afgørelse 2012/642/FUSP om restriktive foranstaltninger på baggrund af situationen i Hviderusland (1) og Rådets forordning (EU) 2022/355 af 2. marts 2022 om ændring af forordning (EF) nr. 765/2006 (2) annulleres i deres helhed, for så vidt som de vedrører sagsøgeren.

| — | Rådet tilpligtes at betale sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

—

Rådet tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren fremsat tre anbringender.

| 1. | Første anbringende om, at de anfægtede foranstaltninger tilsidesætter begrundelsespligten samt gør indgreb i retten til en retfærdig rettergang og retten til en effektiv retsbeskyttelse. |
| --- | --- |

1.

Første anbringende om, at de anfægtede foranstaltninger tilsidesætter begrundelsespligten samt gør indgreb i retten til en retfærdig rettergang og retten til en effektiv retsbeskyttelse.

| 2. | Andet anbringende om, at de anfægtede foranstaltninger tilsidesætter ligebehandlingsprincippet og udgør magtmisbrug. |
| --- | --- |

2.

Andet anbringende om, at de anfægtede foranstaltninger tilsidesætter ligebehandlingsprincippet og udgør magtmisbrug.

| 3. | Tredje anbringende om, at de anfægtede foranstaltninger er uforholdsmæssige, overskrider Unionens lovgivningsmæssige beføjelser og tilsidesætter sagsøgerens grundlæggende rettigheder. |
| --- | --- |

3.

Tredje anbringende om, at de anfægtede foranstaltninger er uforholdsmæssige, overskrider Unionens lovgivningsmæssige beføjelser og tilsidesætter sagsøgerens grundlæggende rettigheder.

---

(1)  EUT 2022, L 67, s. 103.

(2)  EUT 2022, L 67, s. 1.

---

| 4.7.2022 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 257/38 |
| --- | --- | --- | --- |

4.7.2022

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 257/38

---

Sag anlagt den 12. maj 2022 — Mostovdrev mod Rådet

(Sag T-259/22)

(2022/C 257/49)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøger: AAT Mostovdrev (Mosty, Belarus) (ved advokaterne N. Tuominen og L. Engelen)

Sagsøgt: Rådet for den Europæiske Union

Sagsøgerens påstande

| — | Rådets afgørelse (FUSP) 2022/356 af 2. marts 2022 om ændring af afgørelse 2012/642/FUSP om restriktive foranstaltninger på baggrund af situationen i Hviderusland (1) og Rådets forordning (EU) 2022/355 af 2. marts 2022 om ændring af forordning (EF) nr. 765/2006 (2) annulleres i deres helhed, for så vidt som de vedrører sagsøgeren. |
| --- | --- |

—

Rådets afgørelse (FUSP) 2022/356 af 2. marts 2022 om ændring af afgørelse 2012/642/FUSP om restriktive foranstaltninger på baggrund af situationen i Hviderusland (1) og Rådets forordning (EU) 2022/355 af 2. marts 2022 om ændring af forordning (EF) nr. 765/2006 (2) annulleres i deres helhed, for så vidt som de vedrører sagsøgeren.

| — | Rådet tilpligtes at betale sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

—

Rådet tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren fremsat tre anbringender.

| 1. | Første anbringende om, at de anfægtede foranstaltninger tilsidesætter begrundelsespligten samt gør indgreb i retten til en retfærdig rettergang og retten til en effektiv retsbeskyttelse. |
| --- | --- |

1.

Første anbringende om, at de anfægtede foranstaltninger tilsidesætter begrundelsespligten samt gør indgreb i retten til en retfærdig rettergang og retten til en effektiv retsbeskyttelse.

| 2. | Andet anbringende om, at de anfægtede foranstaltninger tilsidesætter ligebehandlingsprincippet og udgør magtmisbrug. |
| --- | --- |

2.

Andet anbringende om, at de anfægtede foranstaltninger tilsidesætter ligebehandlingsprincippet og udgør magtmisbrug.

| 3. | Tredje anbringende om, at de anfægtede foranstaltninger er uforholdsmæssige, overskrider Unionens lovgivningsmæssige beføjelser og tilsidesætter sagsøgerens grundlæggende rettigheder. |
| --- | --- |

3.

Tredje anbringende om, at de anfægtede foranstaltninger er uforholdsmæssige, overskrider Unionens lovgivningsmæssige beføjelser og tilsidesætter sagsøgerens grundlæggende rettigheder.

---

(1)  EUT 2022, L 67, s. 103.

(2)  EUT 2022, L 67, s. 1.

---

| 4.7.2022 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 257/38 |
| --- | --- | --- | --- |

4.7.2022

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 257/38

---

Sag anlagt den 13. maj 2022 — mBank mod EUIPO — European Merchant Bank (EMBANK European Merchant Bank)

(Sag T-261/22)

(2022/C 257/50)

Stævningen er affattet på engelsk

Parter

Sagsøger: mBank S.A. (Warszawa, Polen) (ved advokaterne E. Skrzydło-Tefelska og M. Stępkowski)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO)

Den anden part i sagen for appelkammeret: European Merchant Bank UAB (Vilnius, Litauen)

Oplysninger vedrørende sagen for EUIPO

Indehaver af det omtvistede varemærke: European Merchant Bank UAB

Det omtvistede varemærke: EU-figurmærket EMBANK European Merchant Bank — EU-varemærke nr. 18 048 966

Sagen for EUIPO: Ugyldighedssag

Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 22. februar 2022 af Femte Appelkammer ved EUIPO (sag R 1845/2020-5)

Påstande

| — | Den anfægtede afgørelse ændres, og ugyldighedsbegæringen tages til følge i sin helhed. |
| --- | --- |

—

Den anfægtede afgørelse ændres, og ugyldighedsbegæringen tages til følge i sin helhed.

| — | EUIPO og intervenienten tilpligtes at bære deres egne omkostninger og at betale sagsøgerens omkostningerne, herunder de omkostninger, der er opstået under sagen for EUIPO. |
| --- | --- |

—

EUIPO og intervenienten tilpligtes at bære deres egne omkostninger og at betale sagsøgerens omkostningerne, herunder de omkostninger, der er opstået under sagen for EUIPO.

Anbringender

| — | Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), og artikel 60, stk. 1, litra a) i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001 |
| --- | --- |

—

Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), og artikel 60, stk. 1, litra a) i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001

| — | Tilsidesættelse af artikel 95, stk. 2, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001, sammenholdt med artikel 27, stk. 24, i Kommissionens delegerede forordning (EU) 2018/625. |
| --- | --- |

—

Tilsidesættelse af artikel 95, stk. 2, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001, sammenholdt med artikel 27, stk. 24, i Kommissionens delegerede forordning (EU) 2018/625.

---

| 4.7.2022 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 257/39 |
| --- | --- | --- | --- |

4.7.2022

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 257/39

---

Sag anlagt den 13. maj 2022 — CCCME m.fl. mod Kommissionen

(Sag T-263/22)

(2022/C 257/51)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøgere: China Chamber of Commerce for Import and Export of Machinery and Electronic Products (CCCME) (Beijing, Kina) og 8 andre (ved advokaterne R. Antonini, E. Monard og B. Maniatis)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen

Sagsøgernes påstande

| — | Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) 2022/191 af 16. februar 2022 om indførelse af en endelig antidumpingtold på importen af visse skruer, bolte, møtrikker og lignende varer af jern eller stål med oprindelse i Folkerepublikken Kina (1) annulleres, for så vidt som den vedrører CCCME, de enkelte virksomheder og de omhandlede medlemmer, og |
| --- | --- |

—

Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) 2022/191 af 16. februar 2022 om indførelse af en endelig antidumpingtold på importen af visse skruer, bolte, møtrikker og lignende varer af jern eller stål med oprindelse i Folkerepublikken Kina (1) annulleres, for så vidt som den vedrører CCCME, de enkelte virksomheder og de omhandlede medlemmer, og

| — | Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

—

Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren fremsat ni anbringender.

| 1. | Med det første anbringende gøres gældende, at Kommissionen har tilsidesat grundforordningens artikel 2, stk. 6a, litra a), og princippet om god forvaltningsskik i forbindelse med dens fastlæggelse af normalværdien. |
| --- | --- |

1.

Med det første anbringende gøres gældende, at Kommissionen har tilsidesat grundforordningens artikel 2, stk. 6a, litra a), og princippet om god forvaltningsskik i forbindelse med dens fastlæggelse af normalværdien.

| 2. | Med det andet anbringende gøres gældende, at Kommissionen ikke har sikret en rimelig sammenligning ved dens fastsættelse af dumpingen i strid med grundforordningens artikel 2, stk. 10. |
| --- | --- |

2.

Med det andet anbringende gøres gældende, at Kommissionen ikke har sikret en rimelig sammenligning ved dens fastsættelse af dumpingen i strid med grundforordningens artikel 2, stk. 10.

| 3. | Med det tredje anbringende gøres gældende, at Kommissionen har tilsidesat grundforordningens artikel 18 samt artikel 6, stk. 8, i og bilag II til WTO’s antidumpingaftale ved dens anvendelse af tilgængelige oplysninger ved fastlæggelsen af arbejdskraft. |
| --- | --- |

3.

Med det tredje anbringende gøres gældende, at Kommissionen har tilsidesat grundforordningens artikel 18 samt artikel 6, stk. 8, i og bilag II til WTO’s antidumpingaftale ved dens anvendelse af tilgængelige oplysninger ved fastlæggelsen af arbejdskraft.

| 4. | Med det fjerde anbringende gøres gældende, at Kommissionen har tilsidesat grundforordningens artikel 9, stk. 6, ved fastlæggelsen af dumpingmargenen for de samarbejdsvillige eksporterende virksomheder, der ikke indgik i stikprøven. |
| --- | --- |

4.

Med det fjerde anbringende gøres gældende, at Kommissionen har tilsidesat grundforordningens artikel 9, stk. 6, ved fastlæggelsen af dumpingmargenen for de samarbejdsvillige eksporterende virksomheder, der ikke indgik i stikprøven.

| 5. | Med det femte anbringende gøres gældende, at Kommissionen ikke har foretaget en objektiv undersøgelse af spørgsmålet om skade og årsagssammenhæng baseret på positivt bevismateriale i strid med grundforordningens artikel 3, stk. 2, 3, 5 og 6, sammenholdt med dens artikel 4, stk. 1. |
| --- | --- |

5.

Med det femte anbringende gøres gældende, at Kommissionen ikke har foretaget en objektiv undersøgelse af spørgsmålet om skade og årsagssammenhæng baseret på positivt bevismateriale i strid med grundforordningens artikel 3, stk. 2, 3, 5 og 6, sammenholdt med dens artikel 4, stk. 1.

| 6. | Med det sjette anbringende gøres gældende, at Kommissionens underbudsanalyse er i strid med grundforordningens artikel 3, stk. 2 og 3, og artikel 9, stk. 4. |
| --- | --- |

6.

Med det sjette anbringende gøres gældende, at Kommissionens underbudsanalyse er i strid med grundforordningens artikel 3, stk. 2 og 3, og artikel 9, stk. 4.

| 7. | Med det syvende anbringende gøres gældende, at Kommissionen ikke har foretaget en rimelig sammenligning ved vurderingen af prisvirkningerne i strid med grundforordningens artikel 3, stk. 2, 3 og 6 og artikel 9 stk. 4. |
| --- | --- |

7.

Med det syvende anbringende gøres gældende, at Kommissionen ikke har foretaget en rimelig sammenligning ved vurderingen af prisvirkningerne i strid med grundforordningens artikel 3, stk. 2, 3 og 6 og artikel 9 stk. 4.

| 8. | Med det ottende anbringende gøres gældende, at Kommissionen ikke har foretaget en objektiv undersøgelse baseret på positivt bevismateriale med hensyn til skadesindikatorer i strid med grundforordningens artikel 3, stk. 2 og 5. |
| --- | --- |

8.

Med det ottende anbringende gøres gældende, at Kommissionen ikke har foretaget en objektiv undersøgelse baseret på positivt bevismateriale med hensyn til skadesindikatorer i strid med grundforordningens artikel 3, stk. 2 og 5.

| 9. | Med det niende anbringende gøres gældende, at Kommissionen har tilsidesat grundforordningens artikel 6, stk. 7, artikel 19, stk. 1, 2 og 3, og artikel 20, stk. 2 og 4, samt retten til forsvar. |
| --- | --- |

9.

Med det niende anbringende gøres gældende, at Kommissionen har tilsidesat grundforordningens artikel 6, stk. 7, artikel 19, stk. 1, 2 og 3, og artikel 20, stk. 2 og 4, samt retten til forsvar.

---

(1)  EUT 2022, L 36, s. 1.

---

| 4.7.2022 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 257/40 |
| --- | --- | --- | --- |

4.7.2022

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 257/40

---

Sag anlagt den 13. maj 2022 — PSCC 2012 mod EUIPO — Starwood Hotels & Resorts Worldwide (LA BOTTEGA W)

(Sag T-265/22)

(2022/C 257/52)

Stævningen er affattet på italiensk

Parter

Sagsøger: PSCC 2012 Srl (Rom, Italien) (ved advokaterne P. Alessandrini og E. Montelione)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO)

Den anden part i sagen for appelkammeret: Starwood Hotels & Resorts Worldwide LLC (Bethesda, Maryland, De Forenede Stater)

Oplysninger vedrørende sagen for EUIPO

Indehaver af det omtvistede varemærke: PSCC 2012 Srl

Det omtvistede varemærke: Ansøgning om EU-ordmærket LA BOTTEGA W — registreringsansøgning nr. 11 592 581

Sagen for EUIPO: Ugyldighedssag

Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 24. februar 2022 af Andet Appelkammer ved EUIPO (sag R 621/2019-2)

Påstande

| — | Den anfægtede afgørelse annulleres og omgøres og begæringen om, at varemærket LA BOTTEGA W. erklæres ugyldigt, forkastes. |
| --- | --- |

—

Den anfægtede afgørelse annulleres og omgøres og begæringen om, at varemærket LA BOTTEGA W. erklæres ugyldigt, forkastes.

| — | EUIPO tilpligtes at betale sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

—

EUIPO tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Anbringender

| — | Tilsidesættelse af artikel 60 og art. 8 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001 |
| --- | --- |

—

Tilsidesættelse af artikel 60 og art. 8 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001

| — | Tilsidesættelse af artikel 42 Overtrædelse af artikel 42 i forretningsordenen for appelkamrene |
| --- | --- |

—

Tilsidesættelse af artikel 42 Overtrædelse af artikel 42 i forretningsordenen for appelkamrene

| — | Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 5, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001. |
| --- | --- |

—

Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 5, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001.

---

| 4.7.2022 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 257/41 |
| --- | --- | --- | --- |

4.7.2022

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 257/41

---

Sag anlagt den 16. maj 2022 — Consulta mod EUIPO — Karlinger (ACASA)

(Sag T-267/22)

(2022/C 257/53)

Stævningen er affattet på tysk

Parter

Sagsøger: Consulta GmbH (Cham, Schweiz) (ved advokaterne M. Kinkeldey og S. Brandstätter)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO)

Den anden part i sagen for appelkammeret: Mario Karlinger (Sölden, Østrig)

Oplysninger vedrørende sagen for EUIPO

Indehaver af det omtvistede varemærke: Consulta GmbH

Det omtvistede varemærke: EU-ordmærket ACASA — EU-varemærke nr. 7 587 165

Sagen for EUIPO: Fortabelsessag

Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 24. januar 2022 af Første Appelkammer ved EUIPO (sag R 487/2021-1)

Påstande

| — | Den anfægtede afgørelse annulleres. |
| --- | --- |

—

Den anfægtede afgørelse annulleres.

| — | EUIPO tilpligtes at betale sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

—

EUIPO tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Anbringender

| — | Tilsidesættelse af artikel 59, stk. 1, litra a), sammenholdt med artikel 7, stk. 1, litra b), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001 |
| --- | --- |

—

Tilsidesættelse af artikel 59, stk. 1, litra a), sammenholdt med artikel 7, stk. 1, litra b), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001

| — | Tilsidesættelse af artikel 72, stk. 2, sammenholdt med artikel 94, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001 |
| --- | --- |

—

Tilsidesættelse af artikel 72, stk. 2, sammenholdt med artikel 94, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001

| — | Tilsidesættelse af retspraksis fra Den Europæiske Unions Domstol vedrørende fortolkning af retsreglerne i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001. |
| --- | --- |

—

Tilsidesættelse af retspraksis fra Den Europæiske Unions Domstol vedrørende fortolkning af retsreglerne i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001.

---

| 4.7.2022 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 257/41 |
| --- | --- | --- | --- |

4.7.2022

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 257/41

---

Sag anlagt den 17. maj 2022 — Pumpyansky mod Rådet

(Sag T-270/22)

(2022/C 257/54)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøger: Dmitry Alexandrovich Pumpyansky (Ekaterinburg, Rusland) (ved advokaterne G. Lansky, P. Goeth og A. Egger)

Sagsøgt: Rådet for Den Europæiske Union

Sagsøgerens påstande

| — | I henhold til artikel 263 TEUF annulleres Rådets afgørelse (FUSP) 2022/397 af 9. marts 2022 om ændring af afgørelse 2014/145/FUSP om restriktive foranstaltninger over for tiltag, der underminerer eller truer Ukraines territoriale integritet, suverænitet og uafhængighed (1) og Rådets gennemførelsesforordning (EU) 2022/396 af 9. marts 2022 om gennemførelse af forordning (EU) nr. 269/2014 om restriktive foranstaltninger over for tiltag, der underminerer eller truer Ukraines territoriale integritet, suverænitet og uafhængighed (2) (herefter »de anfægtede retsakter«), for så vidt som disse retsakter vedrører sagsøgeren. |
| --- | --- |

—

I henhold til artikel 263 TEUF annulleres Rådets afgørelse (FUSP) 2022/397 af 9. marts 2022 om ændring af afgørelse 2014/145/FUSP om restriktive foranstaltninger over for tiltag, der underminerer eller truer Ukraines territoriale integritet, suverænitet og uafhængighed (1) og Rådets gennemførelsesforordning (EU) 2022/396 af 9. marts 2022 om gennemførelse af forordning (EU) nr. 269/2014 om restriktive foranstaltninger over for tiltag, der underminerer eller truer Ukraines territoriale integritet, suverænitet og uafhængighed (2) (herefter »de anfægtede retsakter«), for så vidt som disse retsakter vedrører sagsøgeren.

| — | Rådet tilpligtes at betale sagsomkostningerne i henhold til procesreglementets artikel 134. |
| --- | --- |

—

Rådet tilpligtes at betale sagsomkostningerne i henhold til procesreglementets artikel 134.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren fremsat to anbringender.

| 1. | Første anbringende om en uretmæssig tilsidesættelse af sagsøgerens grundlæggende rettigheder, herunder retten til respekt for hans privatliv og familieliv, hans hjem og hans kommunikation samt hans ejendomsret.






  — | Ved at opføre sagsøgeren på listerne i de anfægtede retsakter handlede Rådet i strid med det proportionalitetsprincip, der er fastsat i artikel 52 i chartret om grundlæggende rettigheder. |
| --- | --- | --- |

1.

Første anbringende om en uretmæssig tilsidesættelse af sagsøgerens grundlæggende rettigheder, herunder retten til respekt for hans privatliv og familieliv, hans hjem og hans kommunikation samt hans ejendomsret.

—

Ved at opføre sagsøgeren på listerne i de anfægtede retsakter handlede Rådet i strid med det proportionalitetsprincip, der er fastsat i artikel 52 i chartret om grundlæggende rettigheder.

| 2. | Med det andet anbringende gøres det gældende, at Rådet anlagde et urigtigt skøn ved at opføre sagsøgerens navn i bilagene til de anfægtede retsakter.






  — | Rådets begrundelse for at opføre sagsøgeren på listerne er materielt ukorrekt. |
| --- | --- | --- |

2.

Med det andet anbringende gøres det gældende, at Rådet anlagde et urigtigt skøn ved at opføre sagsøgerens navn i bilagene til de anfægtede retsakter.

—

Rådets begrundelse for at opføre sagsøgeren på listerne er materielt ukorrekt.

| — | Rådet undlod at anføre de individuelle, specifikke og konkrete grunde til, at der skulle pålægges restriktive foranstaltninger over for sagsøgeren, og de grunde, hvorpå Rådet støttede sig, er ikke tilstrækkeligt detaljerede, hvilket er i strid med Rådets forpligtelser. |
| --- | --- |

—

Rådet undlod at anføre de individuelle, specifikke og konkrete grunde til, at der skulle pålægges restriktive foranstaltninger over for sagsøgeren, og de grunde, hvorpå Rådet støttede sig, er ikke tilstrækkeligt detaljerede, hvilket er i strid med Rådets forpligtelser.

| — | De fremlagte beviser er ikke tilstrækkelige til at underbygge opførelsen af sagsøgeren på listerne i de anfægtede retsakter. |
| --- | --- |

—

De fremlagte beviser er ikke tilstrækkelige til at underbygge opførelsen af sagsøgeren på listerne i de anfægtede retsakter.

---

(1)  EUT 2022, L 80, s. 31.

(2)  EUT 2022, L 80, s. 1.

---

| 4.7.2022 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 257/42 |
| --- | --- | --- | --- |

4.7.2022

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 257/42

---

Sag anlagt den 17. maj 2022 — Melnichenko mod Rådet

(Sag T-271/22)

(2022/C 257/55)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøger: Andrey Melnichenko (St. Moritz, Schweiz) (ved advokaterne G. Lansky, P. Goeth og A. Egger)

Sagsøgt: Rådet for Den Europæiske Union

Sagsøgerens påstande

| — | I henhold til artikel 263 TEUF annulleres Rådets afgørelse (FUSP) 2022/397 af 9. marts 2022 om ændring af afgørelse 2014/145/FUSP om restriktive foranstaltninger over for tiltag, der underminerer eller truer Ukraines territoriale integritet, suverænitet og uafhængighed (1) og Rådets gennemførelsesforordning (EU) 2022/396 af 9. marts 2022 om gennemførelse af forordning (EU) nr. 269/2014 om restriktive foranstaltninger over for tiltag, der underminerer eller truer Ukraines territoriale integritet, suverænitet og uafhængighed (2) (herefter »de anfægtede retsakter«), for så vidt som disse retsakter vedrører sagsøgeren. |
| --- | --- |

—

I henhold til artikel 263 TEUF annulleres Rådets afgørelse (FUSP) 2022/397 af 9. marts 2022 om ændring af afgørelse 2014/145/FUSP om restriktive foranstaltninger over for tiltag, der underminerer eller truer Ukraines territoriale integritet, suverænitet og uafhængighed (1) og Rådets gennemførelsesforordning (EU) 2022/396 af 9. marts 2022 om gennemførelse af forordning (EU) nr. 269/2014 om restriktive foranstaltninger over for tiltag, der underminerer eller truer Ukraines territoriale integritet, suverænitet og uafhængighed (2) (herefter »de anfægtede retsakter«), for så vidt som disse retsakter vedrører sagsøgeren.

| — | Rådet tilpligtes at betale sagsomkostningerne i henhold til procesreglementets artikel 134. |
| --- | --- |

—

Rådet tilpligtes at betale sagsomkostningerne i henhold til procesreglementets artikel 134.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren fremsat to anbringender.

| 1. | Første anbringende om en uretmæssig tilsidesættelse af sagsøgerens grundlæggende rettigheder, herunder retten til respekt for hans privatliv og familieliv, hans hjem og hans kommunikation samt hans ejendomsret.






  — | Ved at opføre sagsøgeren på listerne i de anfægtede retsakter handlede Rådet i strid med det proportionalitetsprincip, der er fastsat i artikel 52 i chartret om grundlæggende rettigheder. |
| --- | --- | --- |

1.

Første anbringende om en uretmæssig tilsidesættelse af sagsøgerens grundlæggende rettigheder, herunder retten til respekt for hans privatliv og familieliv, hans hjem og hans kommunikation samt hans ejendomsret.

—

Ved at opføre sagsøgeren på listerne i de anfægtede retsakter handlede Rådet i strid med det proportionalitetsprincip, der er fastsat i artikel 52 i chartret om grundlæggende rettigheder.

| 2. | Med det andet anbringende gøres det gældende, at Rådet anlagde et urigtigt skøn ved at opføre sagsøgerens navn i bilagene til de anfægtede retsakter.






  — | Rådets begrundelse for at opføre sagsøgeren på listerne er materielt ukorrekt. |
| --- | --- | --- |

2.

Med det andet anbringende gøres det gældende, at Rådet anlagde et urigtigt skøn ved at opføre sagsøgerens navn i bilagene til de anfægtede retsakter.

—

Rådets begrundelse for at opføre sagsøgeren på listerne er materielt ukorrekt.

| — | Rådet undlod at anføre de individuelle, specifikke og konkrete grunde til, at der skulle pålægges restriktive foranstaltninger over for sagsøgeren, og de grunde, hvorpå Rådet støttede sig, er ikke tilstrækkeligt detaljerede, hvilket er i strid med Rådets forpligtelser. |
| --- | --- |

—

Rådet undlod at anføre de individuelle, specifikke og konkrete grunde til, at der skulle pålægges restriktive foranstaltninger over for sagsøgeren, og de grunde, hvorpå Rådet støttede sig, er ikke tilstrækkeligt detaljerede, hvilket er i strid med Rådets forpligtelser.

| — | De fremlagte beviser er ikke tilstrækkelige til at underbygge opførelsen af sagsøgeren på listerne i de anfægtede retsakter. |
| --- | --- |

—

De fremlagte beviser er ikke tilstrækkelige til at underbygge opførelsen af sagsøgeren på listerne i de anfægtede retsakter.

---

(1)  EUT 2022, L 80, s. 31.

(2)  EUT 2022, L 80, s. 1.

---

| 4.7.2022 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 257/43 |
| --- | --- | --- | --- |

4.7.2022

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 257/43

---

Sag anlagt den 17. maj 2022 — Pumpyanskaya mod Rådet

(Sag T-272/22)

(2022/C 257/56)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøger: Galina Evgenyevna Pumpyanskaya (Ekaterinburg, Rusland) (ved advokaterne G. Lansky, P. Goeth og A. Egger)

Sagsøgt: Rådet for Den Europæiske Union

Sagsøgerens påstande

| — | I henhold til artikel 263 TEUF annulleres Rådets afgørelse (FUSP) 2022/397 af 9. marts 2022 om ændring af afgørelse 2014/145/FUSP om restriktive foranstaltninger over for tiltag, der underminerer eller truer Ukraines territoriale integritet, suverænitet og uafhængighed (1) og Rådets gennemførelsesforordning (EU) 2022/396 af 9. marts 2022 om gennemførelse af forordning (EU) nr. 269/2014 om restriktive foranstaltninger over for tiltag, der underminerer eller truer Ukraines territoriale integritet, suverænitet og uafhængighed (2) (herefter »de anfægtede retsakter«), for så vidt som disse retsakter vedrører sagsøgeren. |
| --- | --- |

—

I henhold til artikel 263 TEUF annulleres Rådets afgørelse (FUSP) 2022/397 af 9. marts 2022 om ændring af afgørelse 2014/145/FUSP om restriktive foranstaltninger over for tiltag, der underminerer eller truer Ukraines territoriale integritet, suverænitet og uafhængighed (1) og Rådets gennemførelsesforordning (EU) 2022/396 af 9. marts 2022 om gennemførelse af forordning (EU) nr. 269/2014 om restriktive foranstaltninger over for tiltag, der underminerer eller truer Ukraines territoriale integritet, suverænitet og uafhængighed (2) (herefter »de anfægtede retsakter«), for så vidt som disse retsakter vedrører sagsøgeren.

| — | Rådet tilpligtes at betale sagsomkostningerne i henhold til procesreglementets artikel 134. |
| --- | --- |

—

Rådet tilpligtes at betale sagsomkostningerne i henhold til procesreglementets artikel 134.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren fremsat to anbringender.

| 1. | Med det første anbringende gøres det gældende, at Rådet anlagde et urigtigt skøn ved at opføre sagsøgerens navn i bilagene til de anfægtede retsakter.






  — | Rådets begrundelse for at opføre sagsøgeren på listerne er materielt ukorrekt. |
| --- | --- | --- |

1.

Med det første anbringende gøres det gældende, at Rådet anlagde et urigtigt skøn ved at opføre sagsøgerens navn i bilagene til de anfægtede retsakter.

—

Rådets begrundelse for at opføre sagsøgeren på listerne er materielt ukorrekt.

| — | Rådet undlod at anføre de individuelle, specifikke og konkrete grunde til, at der skulle pålægges restriktive foranstaltninger over for sagsøgeren, og de grunde, hvorpå Rådet støttede sig, er ikke tilstrækkeligt detaljerede, hvilket er i strid med Rådets forpligtelser. |
| --- | --- |

—

Rådet undlod at anføre de individuelle, specifikke og konkrete grunde til, at der skulle pålægges restriktive foranstaltninger over for sagsøgeren, og de grunde, hvorpå Rådet støttede sig, er ikke tilstrækkeligt detaljerede, hvilket er i strid med Rådets forpligtelser.

| — | De fremlagte beviser er ikke tilstrækkelige til at godtgøre en kvalificeret forbindelse mellem sagsøgeren og hendes ægtefælle, eftersom det element vedrørende »tilknytning«, der er omhandlet i de anfægtede retsakter, forudsætter en forbindelse, som går ud over et simpelt familieforhold. |
| --- | --- |

—

De fremlagte beviser er ikke tilstrækkelige til at godtgøre en kvalificeret forbindelse mellem sagsøgeren og hendes ægtefælle, eftersom det element vedrørende »tilknytning«, der er omhandlet i de anfægtede retsakter, forudsætter en forbindelse, som går ud over et simpelt familieforhold.

| 2. | Andet anbringende om en uretmæssig tilsidesættelse af sagsøgerens grundlæggende rettigheder, herunder retten til respekt for hendes privatliv og familieliv, hendes hjem og hendes kommunikation samt hendes ejendomsret.






  — | Ved at opføre sagsøgeren på listerne i de anfægtede retsakter handlede Rådet i strid med proportionalitetsprincippet og støttede sin afgørelse på ret, som ikke er i overensstemmelse med det krav om forudsigelighed, der er fastsat i artikel 52 i chartret om grundlæggende rettigheder. |
| --- | --- | --- |

2.

Andet anbringende om en uretmæssig tilsidesættelse af sagsøgerens grundlæggende rettigheder, herunder retten til respekt for hendes privatliv og familieliv, hendes hjem og hendes kommunikation samt hendes ejendomsret.

—

Ved at opføre sagsøgeren på listerne i de anfægtede retsakter handlede Rådet i strid med proportionalitetsprincippet og støttede sin afgørelse på ret, som ikke er i overensstemmelse med det krav om forudsigelighed, der er fastsat i artikel 52 i chartret om grundlæggende rettigheder.

| — | Den vilkårlige foranstaltning, som er blevet pålagt over for sagsøgeren, udgør ulige forskelsbehandling af hende. |
| --- | --- |

—

Den vilkårlige foranstaltning, som er blevet pålagt over for sagsøgeren, udgør ulige forskelsbehandling af hende.

---

(1)  EUT 2022, L 80, s. 31.

(2)  EUR 2022, L 80, s. 1.

---

| 4.7.2022 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 257/44 |
| --- | --- | --- | --- |

4.7.2022

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 257/44

---

Sag anlagt den 17. maj 2022 — Groz Beckert mod EUIPO (Positionsmærke, der udgøres af farverne hvid, mellemrød og mørkegrøn på en kvaderformet emballage)

(Sag T-276/22)

(2022/C 257/57)

Processprog: tysk

Parter

Sagsøger: Groz Beckert KG (Albstadt, Tyskland) (ved advokaterne M. Nielen og U. Kaufmann)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO)

Oplysninger vedrørende sagen for EUIPO

Det omtvistede varemærke: Ansøgning om positionsmærket, der udgøres af farverne hvid, mellemrød og mørkegrøn på en kvaderformet emballage — registreringsansøgning nr. 18 243 039

Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 2. marts 2022 af Femte Appelkammer ved EUIPO (sag R 1447/2021-5)

Påstande

| — | Den anfægtede afgørelse annulleres. |
| --- | --- |

—

Den anfægtede afgørelse annulleres.

| — | EUIPO tilpligtes at betale sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

—

EUIPO tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Anbringende

| — | Tilsidesættelse af artikel 7, stk. 1, litra b), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001 |
| --- | --- |

—

Tilsidesættelse af artikel 7, stk. 1, litra b), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001

| — | Tilsidesættelse af artikel 95, stk. 1, første punktum, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001. |
| --- | --- |

—

Tilsidesættelse af artikel 95, stk. 1, første punktum, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001.

---

| 4.7.2022 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 257/45 |
| --- | --- | --- | --- |

4.7.2022

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 257/45

---

Sag anlagt den 17. maj 2022 — Groz Beckert mod EUIPO (Positionsmærke, der udgøres af farverne rød og hvid på en kvaderformet emballage)

(Sag T-277/22)

(2022/C 257/58)

Processprog: tysk

Parter

Sagsøger: Groz Beckert KG (Albstadt, Tyskland) (ved advokaterne M. Nielen og U. Kaufmann)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO)

Oplysninger vedrørende sagen for EUIPO

Det omtvistede varemærke: Ansøgning om positionsmærket, der udgøres af farverne rød og hvid på en kvaderformet emballage — registreringsansøgning nr. 18 243 038

Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 2. marts 2022 af Femte Appelkammer ved EUIPO (sag R 1444/2021-5)

Påstande

| — | Den anfægtede afgørelse annulleres. |
| --- | --- |

—

Den anfægtede afgørelse annulleres.

| — | EUIPO tilpligtes at betale sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

—

EUIPO tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Anbringender

| — | Tilsidesættelse af artikel 7, stk. 1, litra b), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001 |
| --- | --- |

—

Tilsidesættelse af artikel 7, stk. 1, litra b), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001

| — | Tilsidesættelse af artikel 95, stk. 1, første punktum, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001. |
| --- | --- |

—

Tilsidesættelse af artikel 95, stk. 1, første punktum, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001.

---

| 4.7.2022 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 257/45 |
| --- | --- | --- | --- |

4.7.2022

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 257/45

---

Sag anlagt den 18. maj 2022 — Mazepin mod Rådet

(Sag T-282/22)

(2022/C 257/59)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøger: Dmitry Arkadievich Mazepin (Moskva, Rusland) (ved advokaterne D. Rovetta, M. Campa, M. Moretto og V. Villante)

Sagsøgt: Rådet for Den Europæiske Union

Sagsøgerens påstande

| — | Rådets afgørelse (FUSP) 2022/397 af 9. marts 2022 om ændring af afgørelse 2014/145/FUSP om restriktive foranstaltninger over for tiltag, der underminerer eller truer Ukraines territoriale integritet, suverænitet og uafhængighed (1) og Rådets gennemførelsesforordning (EU) 2022/396 af 9. marts 2022 om gennemførelse af forordning (EU) nr. 269/2014 om restriktive foranstaltninger over for tiltag, der underminerer eller truer Ukraines territoriale integritet, suverænitet og uafhængighed (2) annulleres. |
| --- | --- |

—

Rådets afgørelse (FUSP) 2022/397 af 9. marts 2022 om ændring af afgørelse 2014/145/FUSP om restriktive foranstaltninger over for tiltag, der underminerer eller truer Ukraines territoriale integritet, suverænitet og uafhængighed (1) og Rådets gennemførelsesforordning (EU) 2022/396 af 9. marts 2022 om gennemførelse af forordning (EU) nr. 269/2014 om restriktive foranstaltninger over for tiltag, der underminerer eller truer Ukraines territoriale integritet, suverænitet og uafhængighed (2) annulleres.

| — | Rådet tilpligtes at betale sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

—

Rådet tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren fremsat fire anbringender.

| 1. | Første anbringende om en tilsidesættelse af begrundelsespligten, af artikel 296 TEUF og af artikel 41 i chartret om grundlæggende rettigheder samt om en tilsidesættelse af retten til en effektiv domstolsbeskyttelse og af artikel 47 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder. |
| --- | --- |

1.

Første anbringende om en tilsidesættelse af begrundelsespligten, af artikel 296 TEUF og af artikel 41 i chartret om grundlæggende rettigheder samt om en tilsidesættelse af retten til en effektiv domstolsbeskyttelse og af artikel 47 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder.

| 2. | Andet anbringende om et åbenbart urigtigt skøn, om, at bevisbyrden ikke er blevet løftet, og om en tilsidesættelse af det opførelseskriterium, der er fastsat i artikel 1, stk. 1, litra a) og e), og artikel 2, stk. 1, litra a) og g), i Rådets afgørelse 2014/145/FUSP af 17. marts 2014 samt i artikel 3, stk. 1, litra a) og g), i Rådets forordning (EU) nr. 269/2014 af 17. marts 2014, hvilke retsforskrifter begge vedrører restriktive foranstaltninger over for tiltag, der underminerer eller truer Ukraines territoriale integritet, suverænitet og uafhængighed. |
| --- | --- |

2.

Andet anbringende om et åbenbart urigtigt skøn, om, at bevisbyrden ikke er blevet løftet, og om en tilsidesættelse af det opførelseskriterium, der er fastsat i artikel 1, stk. 1, litra a) og e), og artikel 2, stk. 1, litra a) og g), i Rådets afgørelse 2014/145/FUSP af 17. marts 2014 samt i artikel 3, stk. 1, litra a) og g), i Rådets forordning (EU) nr. 269/2014 af 17. marts 2014, hvilke retsforskrifter begge vedrører restriktive foranstaltninger over for tiltag, der underminerer eller truer Ukraines territoriale integritet, suverænitet og uafhængighed.

| 3. | Tredje anbringende om en tilsidesættelse af proportionalitetsprincippet og en tilsidesættelse af sagsøgerens grundlæggende ret til frihed til at oprette og drive egen virksomhed og grundlæggende ejendomsret (artikel 16 og 17 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder). |
| --- | --- |

3.

Tredje anbringende om en tilsidesættelse af proportionalitetsprincippet og en tilsidesættelse af sagsøgerens grundlæggende ret til frihed til at oprette og drive egen virksomhed og grundlæggende ejendomsret (artikel 16 og 17 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder).

| 4. | Fjerde anbringende om en tilsidesættelse af det grundlæggende princip om forbud mod forskelsbehandling. |
| --- | --- |

4.

Fjerde anbringende om en tilsidesættelse af det grundlæggende princip om forbud mod forskelsbehandling.

---

(1)  EUT 2022, L 80, s. 31.

(2)  EUT 2022, L 80, s. 1.

---

| 4.7.2022 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 257/46 |
| --- | --- | --- | --- |

4.7.2022

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 257/46

---

Sag anlagt den 19. maj 2022 — Moshkovich mod Rådet

(Sag T-283/22)

(2022/C 257/60)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøger: Vadim Nikolaevich Moshkovich (Tambov, Rusland) (ved advokaterne D. Rovetta, M. Campa, T. Bontinck, A. Guillerme, L. Burguin, M. Moretto, V. Villante og M. Pirovano)

Sagsøgt: Rådet for Den Europæiske Union

Sagsøgerens påstande

| — | Rådets afgørelse (FUSP) 2022/397 af 9. marts 2022 om ændring af afgørelse 2014/145/FUSP om restriktive foranstaltninger over for tiltag, der underminerer eller truer Ukraines territoriale integritet, suverænitet og uafhængighed (1) og Rådets gennemførelsesforordning (EU) 2022/396 af 9. marts 2022 om gennemførelse af forordning (EU) nr. 269/2014 om restriktive foranstaltninger over for tiltag, der underminerer eller truer Ukraines territoriale integritet, suverænitet og uafhængighed (2) annulleres. |
| --- | --- |

—

Rådets afgørelse (FUSP) 2022/397 af 9. marts 2022 om ændring af afgørelse 2014/145/FUSP om restriktive foranstaltninger over for tiltag, der underminerer eller truer Ukraines territoriale integritet, suverænitet og uafhængighed (1) og Rådets gennemførelsesforordning (EU) 2022/396 af 9. marts 2022 om gennemførelse af forordning (EU) nr. 269/2014 om restriktive foranstaltninger over for tiltag, der underminerer eller truer Ukraines territoriale integritet, suverænitet og uafhængighed (2) annulleres.

| — | Rådet tilpligtes at betale sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

—

Rådet tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren fremsat fire anbringender.

| 1. | Første anbringende om en tilsidesættelse af retten til en effektiv domstolsbeskyttelse og af artikel 47 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder samt om en tilsidesættelse af begrundelsespligten og af artikel 296 TEUF. |
| --- | --- |

1.

Første anbringende om en tilsidesættelse af retten til en effektiv domstolsbeskyttelse og af artikel 47 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder samt om en tilsidesættelse af begrundelsespligten og af artikel 296 TEUF.

| 2. | Andet anbringende om et åbenbart urigtigt skøn og om en tilsidesættelse af det opførelseskriterium, der er fastsat i artikel 1, stk. 1, og artikel 2, stk. 1, i Rådets afgørelse 2014/145/FUSP af 17. marts 2014 om restriktive foranstaltninger over for tiltag, der underminerer eller truer Ukraines territoriale integritet, suverænitet og uafhængighed, og af artikel 3, stk. 1, i Rådets forordning (EU) nr. 269/2014 af 17. marts 2014 om restriktive foranstaltninger over for tiltag, der underminerer eller truer Ukraines territoriale integritet, suverænitet og uafhængighed. |
| --- | --- |

2.

Andet anbringende om et åbenbart urigtigt skøn og om en tilsidesættelse af det opførelseskriterium, der er fastsat i artikel 1, stk. 1, og artikel 2, stk. 1, i Rådets afgørelse 2014/145/FUSP af 17. marts 2014 om restriktive foranstaltninger over for tiltag, der underminerer eller truer Ukraines territoriale integritet, suverænitet og uafhængighed, og af artikel 3, stk. 1, i Rådets forordning (EU) nr. 269/2014 af 17. marts 2014 om restriktive foranstaltninger over for tiltag, der underminerer eller truer Ukraines territoriale integritet, suverænitet og uafhængighed.

| 3. | Tredje anbringende om en tilsidesættelse af proportionalitetsprincippet og en tilsidesættelse af sagsøgerens grundlæggende ret til frihed til at oprette og drive egen virksomhed og grundlæggende ejendomsret (artikel 16 og 17 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder). |
| --- | --- |

3.

Tredje anbringende om en tilsidesættelse af proportionalitetsprincippet og en tilsidesættelse af sagsøgerens grundlæggende ret til frihed til at oprette og drive egen virksomhed og grundlæggende ejendomsret (artikel 16 og 17 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder).

| 4. | Fjerde anbringende om en tilsidesættelse af det grundlæggende princip om forbud mod forskelsbehandling. |
| --- | --- |

4.

Fjerde anbringende om en tilsidesættelse af det grundlæggende princip om forbud mod forskelsbehandling.

---

(1)  EUT 2022, L 80, s. 31.

(2)  EUT 2022, L 80, s. 1.

---

| 4.7.2022 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 257/47 |
| --- | --- | --- | --- |

4.7.2022

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 257/47

---

Sag anlagt den 18. maj 2022 — Pumpyanskiy mod Rådet

(Sag T-291/22)

(2022/C 257/61)

Processprog: fransk

Parter

Sagsøger: Alexander Dmitrievich Pumpyanskiy (Genève, Schweiz) (ved advokaterne T. Bontinck, A. Guillerme og L. Burguin)

Sagsøgt: Rådet for Den Europæiske Union

Sagsøgerens påstande

| — | Rådets afgørelse (FUSP) 2022/397 (1) af 9. marts 2022 annulleres, for så vidt som sagsøgeren herved er blevet opført under nr. 219 i bilaget til denne afgørelse. |
| --- | --- |

—

Rådets afgørelse (FUSP) 2022/397 (1) af 9. marts 2022 annulleres, for så vidt som sagsøgeren herved er blevet opført under nr. 219 i bilaget til denne afgørelse.

| — | Rådets gennemførelsesforordning (EU) 2022/396 (2) af 9. marts 2022 annulleres, for så vidt som sagsøgeren herved er blevet opført under nr. 719 i bilag I til denne gennemførelsesforordning. |
| --- | --- |

—

Rådets gennemførelsesforordning (EU) 2022/396 (2) af 9. marts 2022 annulleres, for så vidt som sagsøgeren herved er blevet opført under nr. 719 i bilag I til denne gennemførelsesforordning.

| — | Rådet tilpligtes foreløbig at betale 100 000 EUR i erstatning for den ikke-økonomiske skade, som sagsøgeren har lidt. |
| --- | --- |

—

Rådet tilpligtes foreløbig at betale 100 000 EUR i erstatning for den ikke-økonomiske skade, som sagsøgeren har lidt.

| — | Rådet tilpligtes at betale sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

—

Rådet tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren fremsat fire anbringender.

| 1. | Første anbringende om en tilsidesættelse af retten til en effektiv domstolsbeskyttelse og af administrationens begrundelsespligt. |
| --- | --- |

1.

Første anbringende om en tilsidesættelse af retten til en effektiv domstolsbeskyttelse og af administrationens begrundelsespligt.

| 2. | Andet anbringende om et åbenbart urigtigt skøn for så vidt angår den af Rådet anførte begrundelse. |
| --- | --- |

2.

Andet anbringende om et åbenbart urigtigt skøn for så vidt angår den af Rådet anførte begrundelse.

| 3. | Tredje anbringende om en tilsidesættelse af proportionalitetsprincippet og de grundlæggende rettigheder for så vidt angår vedtagelsen af de restriktive foranstaltninger over for sagsøgeren og det uberettigede indgreb i hans grundlæggende rettigheder, som er fastsat i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder. |
| --- | --- |

3.

Tredje anbringende om en tilsidesættelse af proportionalitetsprincippet og de grundlæggende rettigheder for så vidt angår vedtagelsen af de restriktive foranstaltninger over for sagsøgeren og det uberettigede indgreb i hans grundlæggende rettigheder, som er fastsat i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder.

| 4. | Fjerde anbringende om en tilsidesættelse af ligebehandlingsprincippet og retssikkerhedsprincippet for så vidt angår anvendelsen af kriteriet vedrørende personer »med tilknytning« til personer, der er opført på listen over de personer, som er omfattet af restriktive foranstaltninger. |
| --- | --- |

4.

Fjerde anbringende om en tilsidesættelse af ligebehandlingsprincippet og retssikkerhedsprincippet for så vidt angår anvendelsen af kriteriet vedrørende personer »med tilknytning« til personer, der er opført på listen over de personer, som er omfattet af restriktive foranstaltninger.

---

(1)  Rådets afgørelse (FUSP) 2022/397 af 9.3.2022 om ændring af afgørelse 2014/145/FUSP om restriktive foranstaltninger over for tiltag, der underminerer eller truer Ukraines territoriale integritet, suverænitet og uafhængighed (EUT 2022, L 80, s. 31).

(2)  Rådets gennemførelsesforordning (EU) 2022/396 af 9.3.2022 om gennemførelse af forordning (EU) nr. 269/2014 om restriktive foranstaltninger over for tiltag, der underminerer eller truer Ukraines territoriale integritet, suverænitet og uafhængighed (EUT 2022, L 80, s. 1).

---

| 4.7.2022 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 257/48 |
| --- | --- | --- | --- |

4.7.2022

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 257/48

---

Sag anlagt den 19. maj 2022 — PB mod SRB

(Sag T-293/22)

(2022/C 257/62)

Processprog: fransk

Parter

Sagsøger: PB (ved advokat N. de Montigny)

Sagsøgt: Den Fælles Afviklingsinstans (SRB)

Sagsøgerens påstande

| — | Afgørelse truffet den 16. juli 2021 af SRB’s formand om ikke at genindplacere sagsøgeren i forbindelse med indplaceringsproceduren i 2021 annulleres. |
| --- | --- |

—

Afgørelse truffet den 16. juli 2021 af SRB’s formand om ikke at genindplacere sagsøgeren i forbindelse med indplaceringsproceduren i 2021 annulleres.

| — | Om nødvendigt annulleres SRB’s afgørelse af 14. februar 2022 om afslag på den klage, som sagsøgeren indgav den 15. oktober 2021, over afgørelsen om ikke genindplacere ham. |
| --- | --- |

—

Om nødvendigt annulleres SRB’s afgørelse af 14. februar 2022 om afslag på den klage, som sagsøgeren indgav den 15. oktober 2021, over afgørelsen om ikke genindplacere ham.

| — | SRB tilpligtes at betale sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

—

SRB tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren fremsat syv anbringender.

| 1. | Første anbringende vedrører tilsidesættelse af de processuelle regler, der finder anvendelse på indplaceringsproceduren, således som denne er fastsat i artikel 5 i de almindelige gennemførelsesbestemmelser til artikel 54 i ansættelsesvilkårene for de øvrige ansatte i Den Europæiske Union (herefter »de almindelige gennemførelsesbestemmelser«). |
| --- | --- |

1.

Første anbringende vedrører tilsidesættelse af de processuelle regler, der finder anvendelse på indplaceringsproceduren, således som denne er fastsat i artikel 5 i de almindelige gennemførelsesbestemmelser til artikel 54 i ansættelsesvilkårene for de øvrige ansatte i Den Europæiske Union (herefter »de almindelige gennemførelsesbestemmelser«).

| 2. | Andet anbringende vedrører en fejlagtig analyse af de almindelige gennemførelsesbestemmelsers artikel 4 og en fejlagtig vurdering af ansvarsniveauer i forhold til en stilling og ikke i forhold til en lønklasse. |
| --- | --- |

2.

Andet anbringende vedrører en fejlagtig analyse af de almindelige gennemførelsesbestemmelsers artikel 4 og en fejlagtig vurdering af ansvarsniveauer i forhold til en stilling og ikke i forhold til en lønklasse.

| 3. | Tredje anbringende vedrører tilsidesættelse af forretningsordenen for det blandede indplaceringsudvalg og af forpligtelsen til at udfærdige en rapport om hver enkelt bedømmelsesrunde. |
| --- | --- |

3.

Tredje anbringende vedrører tilsidesættelse af forretningsordenen for det blandede indplaceringsudvalg og af forpligtelsen til at udfærdige en rapport om hver enkelt bedømmelsesrunde.

| 4. | Fjerde anbringende vedrører tilsidesættelse af retten til aktindsigt og tilsidesættelse af gennemsigtighedsprincippet, princippet om forudsigelighed og retssikkerhedsprincippet samt den omstændighed, at der i det mindste forelå objektiv partiskhed som følge af manglen på information på flere trin i proceduren. |
| --- | --- |

4.

Fjerde anbringende vedrører tilsidesættelse af retten til aktindsigt og tilsidesættelse af gennemsigtighedsprincippet, princippet om forudsigelighed og retssikkerhedsprincippet samt den omstændighed, at der i det mindste forelå objektiv partiskhed som følge af manglen på information på flere trin i proceduren.

| 5. | Femte anbringende om tilsidesættelse af begrundelsespligten og fejl i listen over bedømmelseselementer. |
| --- | --- |

5.

Femte anbringende om tilsidesættelse af begrundelsespligten og fejl i listen over bedømmelseselementer.

| 6. | Sjette anbringende om tilsidesættelse af bilag II til de almindelige gennemførelsesbestemmelser og af det fastsatte gennemsnitlige mål. |
| --- | --- |

6.

Sjette anbringende om tilsidesættelse af bilag II til de almindelige gennemførelsesbestemmelser og af det fastsatte gennemsnitlige mål.

| 7. | Syvende anbringende om anlæggelse af et åbenbart urigtigt skøn for så vidt angår sagsøgerens situation, fortjenester og anciennitet i sammenligning med kollegerne inden for samme direktorat. |
| --- | --- |

7.

Syvende anbringende om anlæggelse af et åbenbart urigtigt skøn for så vidt angår sagsøgerens situation, fortjenester og anciennitet i sammenligning med kollegerne inden for samme direktorat.

---

| 4.7.2022 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 257/48 |
| --- | --- | --- | --- |

4.7.2022

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 257/48

---

Sag anlagt den 20. maj 2022 — Crush Series Publishing mod EUIPO — Mediaproduccion (The Crush Series)

(Sag T-295/22)

(2022/C 257/63)

Stævningen er affattet på engelsk

Parter

Sagsøger: Crush Series Publishing s.r.o. (Prag, Den Tjekkiske Republik) (ved advokat D.-M. Belciu)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO)

Den anden part i sagen for appelkammeret: Mediaproduccion SLU (Barcelona, Spanien)

Oplysninger vedrørende sagen for EUIPO

Ansøger af det omtvistede varemærke: Crush Series Publishing s.r.o.

Det omtvistede varemærke: Ansøgning om EU-figurmærket The Crush Series — registreringsansøgning nr. 18 119 385

Sagen for EUIPO: Indsigelsessag

Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 15. marts 2022 af Femte Appelkammer ved EUIPO (sag R 1303/2021-5)

Påstande

| — | Den anfægtede afgørelse annulleres. |
| --- | --- |

—

Den anfægtede afgørelse annulleres.

| — | Indsigelsen forkastes, og ansøgningen om EU-figurmærket »The Crush Series«, registreringsansøgning nr. 18 119 385 tillades fremmet til registrering. |
| --- | --- |

—

Indsigelsen forkastes, og ansøgningen om EU-figurmærket »The Crush Series«, registreringsansøgning nr. 18 119 385 tillades fremmet til registrering.

| — | EUIPO og intervenienten tilpligtes at betale omkostningerne i nærværende sag og i forbindelse med sagen for appelkammeret. |
| --- | --- |

—

EUIPO og intervenienten tilpligtes at betale omkostningerne i nærværende sag og i forbindelse med sagen for appelkammeret.

Anbringender

| — | Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001 |
| --- | --- |

—

Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001

| — | Tilsidesættelse af artikel 95, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001. |
| --- | --- |

—

Tilsidesættelse af artikel 95, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001.

---

| 4.7.2022 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 257/49 |
| --- | --- | --- | --- |

4.7.2022

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 257/49

---

Sag anlagt den 20. maj 2022 — BB Services mod EUIPO — Lego Juris (Formen på en legetøjsfigur med knop på hovedet)

(Sag T-297/22)

(2022/C 257/64)

Stævningen er affattet på tysk

Parter

Sagsøger: BB Services GmbH (Flörsheim am Main, Tyskland) (ved advokat M. Krogmann)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO)

Den anden part i sagen for appelkammeret: Lego Juris A/S (Billund, Danmark)

Oplysninger vedrørende sagen for EUIPO

Indehaver af det omtvistede varemærke: Lego Juris A/S

Det omtvistede varemærke: Tredimensionalt EU-varemærke (formen på en legetøjsfigur med knop på hovedet) — EU-varemærke nr. 50 450

Sagen for EUIPO: Ugyldighedssag

Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 16. marts 2022 af Femte Appelkammer ved EUIPO (sag R 1355/2021-5)

Påstande

| — | Den anfægtede afgørelse annulleres og EU-varemærke nr. 50 450 erklæres ugyldigt. |
| --- | --- |

—

Den anfægtede afgørelse annulleres og EU-varemærke nr. 50 450 erklæres ugyldigt.

| — | EUIPO tilpligtes at betale sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

—

EUIPO tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Anbringender

| — | Tilsidesættelse af artikel 7, stk. 1, litra e), nr. i), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001 |
| --- | --- |

—

Tilsidesættelse af artikel 7, stk. 1, litra e), nr. i), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001

| — | Tilsidesættelse af artikel 7, stk. 1, litra e), nr. ii), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001. |
| --- | --- |

—

Tilsidesættelse af artikel 7, stk. 1, litra e), nr. ii), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001.

---

| 4.7.2022 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 257/50 |
| --- | --- | --- | --- |

4.7.2022

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 257/50

---

Sag anlagt den 20. maj 2022 — BB Services mod EUIPO — Lego Juris (Formen på en legetøjsfigur)

(Sag T-298/22)

(2022/C 257/65)

Stævningen er affattet på tysk

Parter

Sagsøger: BB Services GmbH (Flörsheim am Main, Tyskland) (ved advokat M. Krogmann)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO)

Den anden part i sagen for appelkammeret: Lego Juris A/S (Billund, Danmark)

Oplysninger vedrørende sagen for EUIPO

Indehaver af det omtvistede varemærke: Lego Juris A/S

Det omtvistede varemærke: Tredimensionalt EU-varemærke (Formen på en lergetøjsfigur) — EU-varemærke nr. 50 518

Sagen for EUIPO: Ugyldighedssag

Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 16. marts 2022 af Femte Appelkammer ved EUIPO (sag R 1354/2021-5)

Påstande

| — | Den anfægtede afgørelse annulleres og EU-varemærke nr. 50 518 erklæres ugyldigt. |
| --- | --- |

—

Den anfægtede afgørelse annulleres og EU-varemærke nr. 50 518 erklæres ugyldigt.

| — | EUIPO tilpligtes at betale sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

—

EUIPO tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Anbringender

| — | Tilsidesættelse af artikel 7, stk. 1, litra e), nr. i), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001 |
| --- | --- |

—

Tilsidesættelse af artikel 7, stk. 1, litra e), nr. i), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001

| — | Tilsidesættelse af artikel 7, stk. 1, litra e), nr. ii), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001. |
| --- | --- |

—

Tilsidesættelse af artikel 7, stk. 1, litra e), nr. ii), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001.

---

| 4.7.2022 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 257/51 |
| --- | --- | --- | --- |

4.7.2022

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 257/51

---

Sag anlagt den 23. maj 2022 — Aven mod Rådet

(Sag T-301/22)

(2022/C 257/66)

Processprog: fransk

Parter

Sagsøger: Petr Aven (Virginia Water, Det Forenede Kongerige) (ved advokaterne T. Marembert og A. Bass)

Sagsøgt: Rådet for Den Europæiske Union

Sagsøgerens påstande

| — | Rådets afgørelse 2022/337 (1) af 28. februar 2022 om ændring af afgørelse 2014/145/FUSP om restriktive foranstaltninger over for tiltag, der underminerer eller truer Ukraines territoriale integritet, suverænitet og uafhængighed, annulleres, for så vidt som den vedrører sagsøgeren. |
| --- | --- |

—

Rådets afgørelse 2022/337 (1) af 28. februar 2022 om ændring af afgørelse 2014/145/FUSP om restriktive foranstaltninger over for tiltag, der underminerer eller truer Ukraines territoriale integritet, suverænitet og uafhængighed, annulleres, for så vidt som den vedrører sagsøgeren.

| — | Rådets gennemførelsesforordning (EU) 2022/336 (2) af 28. februar 2022 om gennemførelse af forordning (EU) nr. 269/2014 om restriktive foranstaltninger over for tiltag, der underminerer eller truer Ukraines territoriale integritet, suverænitet og uafhængighed, annulleres, for så vidt som den vedrører sagsøgeren. |
| --- | --- |

—

Rådets gennemførelsesforordning (EU) 2022/336 (2) af 28. februar 2022 om gennemførelse af forordning (EU) nr. 269/2014 om restriktive foranstaltninger over for tiltag, der underminerer eller truer Ukraines territoriale integritet, suverænitet og uafhængighed, annulleres, for så vidt som den vedrører sagsøgeren.

| — | Rådet tilpligtes at betale sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

—

Rådet tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren fremført fire anbringender.

| 1. | Første anbringende om et urigtigt skøn. Sagsøgeren har gjort gældende, dels at ingen af de af Rådet fremlagte beviser opfylder kravene i europæisk retspraksis inden for bevisstandard og bevisstyrke, dels at ingen af påstandene i Rådet begrundelse er godtgjort og kan derfor ikke karakterisere kriterierne a) og d) i afgørelse 2014/145/FUSP i den dagældende affattelse, hvilke kriterier udtrykkeligt omhandles af Rådet i dets begrundelse. |
| --- | --- |

1.

Første anbringende om et urigtigt skøn. Sagsøgeren har gjort gældende, dels at ingen af de af Rådet fremlagte beviser opfylder kravene i europæisk retspraksis inden for bevisstandard og bevisstyrke, dels at ingen af påstandene i Rådet begrundelse er godtgjort og kan derfor ikke karakterisere kriterierne a) og d) i afgørelse 2014/145/FUSP i den dagældende affattelse, hvilke kriterier udtrykkeligt omhandles af Rådet i dets begrundelse.

| 2. | Andet anbringende vedrører en ulovlighedsindsigelse mod det nævnte kriterium på grund af en dobbelt tilsidesættelse af proportionalitetsprincippet. Sagsøgeren er af den opfattelse, dels at det af Rådet påberåbte kriterium er åbenbart uhensigtsmæssigt i forhold til det formål, der forfølges, dels at der var mulighed for at anvende mindre indgribende midler. |
| --- | --- |

2.

Andet anbringende vedrører en ulovlighedsindsigelse mod det nævnte kriterium på grund af en dobbelt tilsidesættelse af proportionalitetsprincippet. Sagsøgeren er af den opfattelse, dels at det af Rådet påberåbte kriterium er åbenbart uhensigtsmæssigt i forhold til det formål, der forfølges, dels at der var mulighed for at anvende mindre indgribende midler.

| 3. | Tredje anbringende om manglende retsgrundlag med den begrundelse, at det ikke er godtgjort, at der er tilstrækkelig forbindelse mellem kategorien af individer, der er omfattet af dette kriterium, og Den Russiske Føderation. |
| --- | --- |

3.

Tredje anbringende om manglende retsgrundlag med den begrundelse, at det ikke er godtgjort, at der er tilstrækkelig forbindelse mellem kategorien af individer, der er omfattet af dette kriterium, og Den Russiske Føderation.

| 4. | Fjerde anbringende om et urigtigt skøn med den begrundelse, at Rådet hverken har godtgjort, at sagsøgeren er en fremtrædende forretningsmand, at han er indflydelsesrig eller at han er involveret i økonomiske sektorer, der udgør en betydelig indtægtskilde for regeringen for Den Russiske Føderation. |
| --- | --- |

4.

Fjerde anbringende om et urigtigt skøn med den begrundelse, at Rådet hverken har godtgjort, at sagsøgeren er en fremtrædende forretningsmand, at han er indflydelsesrig eller at han er involveret i økonomiske sektorer, der udgør en betydelig indtægtskilde for regeringen for Den Russiske Føderation.

---

(1)  Rådets afgørelse (FUSP) 2022/337 af 28.2.2022 om ændring af afgørelse 2014/145/FUSP om restriktive foranstaltninger over for tiltag, der underminerer eller truer Ukraines territoriale integritet, suverænitet og uafhængighed (EUT 2022, L 59, s. 1).

(2)  Rådets gennemførelsesforordning (EU) 2022/336 af 28.2.2022 om gennemførelse af forordning (EU) nr. 269/2014 om restriktive foranstaltninger over for tiltag, der underminerer eller truer Ukraines territoriale integritet, suverænitet og uafhængighed (EUT 2022, L 58, s. 1).

---

| 4.7.2022 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 257/52 |
| --- | --- | --- | --- |

4.7.2022

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 257/52

---

Sag anlagt den 24. maj 2022 — Fridman mod Rådet

(Sag T-304/22)

(2022/C 257/67)

Processprog: fransk

Parter

Sagsøger: Mikhail Fridman (London, Det Forenede Kongerige) (ved advokaterne T. Marembert og A. Bass)

Sagsøgt: Rådet for Den Europæiske Union

Sagsøgerens påstande

| — | Rådets afgørelse 2022/337 (1) af 28. februar 2022 om ændring af afgørelse 2014/145/FUSP om restriktive foranstaltninger over for tiltag, der underminerer eller truer Ukraines territoriale integritet, suverænitet og uafhængighed, annulleres, for så vidt som den vedrører sagsøgeren. |
| --- | --- |

—

Rådets afgørelse 2022/337 (1) af 28. februar 2022 om ændring af afgørelse 2014/145/FUSP om restriktive foranstaltninger over for tiltag, der underminerer eller truer Ukraines territoriale integritet, suverænitet og uafhængighed, annulleres, for så vidt som den vedrører sagsøgeren.

| — | Rådets gennemførelsesforordning (EU) 2022/336 (2) af 28. februar 2022 om gennemførelse af forordning (EU) nr. 269/2014 om restriktive foranstaltninger over for tiltag, der underminerer eller truer Ukraines territoriale integritet, suverænitet og uafhængighed, annulleres, for så vidt som den vedrører sagsøgeren. |
| --- | --- |

—

Rådets gennemførelsesforordning (EU) 2022/336 (2) af 28. februar 2022 om gennemførelse af forordning (EU) nr. 269/2014 om restriktive foranstaltninger over for tiltag, der underminerer eller truer Ukraines territoriale integritet, suverænitet og uafhængighed, annulleres, for så vidt som den vedrører sagsøgeren.

| — | Rådet tilpligtes at betale sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

—

Rådet tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren fremført fire anbringender.

| 1. | Første anbringende om et urigtigt skøn. Sagsøgeren har gjort gældende, dels at ingen af de af Rådet fremlagte beviser opfylder kravene i europæisk retspraksis inden for bevisstandard og bevisstyrke, dels at ingen af påstandene i Rådet begrundelse er godtgjort og kan derfor ikke karakterisere kriterierne a) og d) i afgørelse 2014/145/FUSP i den dagældende affattelse, hvilke kriterier udtrykkeligt omhandles af Rådet i dets begrundelse. |
| --- | --- |

1.

Første anbringende om et urigtigt skøn. Sagsøgeren har gjort gældende, dels at ingen af de af Rådet fremlagte beviser opfylder kravene i europæisk retspraksis inden for bevisstandard og bevisstyrke, dels at ingen af påstandene i Rådet begrundelse er godtgjort og kan derfor ikke karakterisere kriterierne a) og d) i afgørelse 2014/145/FUSP i den dagældende affattelse, hvilke kriterier udtrykkeligt omhandles af Rådet i dets begrundelse.

| 2. | Andet anbringende vedrører en ulovlighedsindsigelse mod det nævnte kriterium på grund af en dobbelt tilsidesættelse af proportionalitetsprincippet. Sagsøgeren er af den opfattelse, dels at det af Rådet påberåbte kriterium er åbenbart uhensigtsmæssigt i forhold til det formål, der forfølges, dels at der var mulighed for at anvende mindre indgribende midler. |
| --- | --- |

2.

Andet anbringende vedrører en ulovlighedsindsigelse mod det nævnte kriterium på grund af en dobbelt tilsidesættelse af proportionalitetsprincippet. Sagsøgeren er af den opfattelse, dels at det af Rådet påberåbte kriterium er åbenbart uhensigtsmæssigt i forhold til det formål, der forfølges, dels at der var mulighed for at anvende mindre indgribende midler.

| 3. | Tredje anbringende om manglende retsgrundlag med den begrundelse, at det ikke er godtgjort, at der er tilstrækkelig forbindelse mellem kategorien af individer, der er omfattet af dette kriterium, og Den Russiske Føderation. |
| --- | --- |

3.

Tredje anbringende om manglende retsgrundlag med den begrundelse, at det ikke er godtgjort, at der er tilstrækkelig forbindelse mellem kategorien af individer, der er omfattet af dette kriterium, og Den Russiske Føderation.

| 4. | Fjerde anbringende om et urigtigt skøn med den begrundelse, at Rådet hverken har godtgjort, at sagsøgeren er en fremtrædende forretningsmand, at han er indflydelsesrig eller at han er involveret i økonomiske sektorer, der udgør en betydelig indtægtskilde for regeringen for Den Russiske Føderation. |
| --- | --- |

4.

Fjerde anbringende om et urigtigt skøn med den begrundelse, at Rådet hverken har godtgjort, at sagsøgeren er en fremtrædende forretningsmand, at han er indflydelsesrig eller at han er involveret i økonomiske sektorer, der udgør en betydelig indtægtskilde for regeringen for Den Russiske Føderation.

---

(1)  Rådets afgørelse (FUSP) 2022/337 af 28.2.2022 om ændring af afgørelse 2014/145/FUSP om restriktive foranstaltninger over for tiltag, der underminerer eller truer Ukraines territoriale integritet, suverænitet og uafhængighed (EUT 2022, L 59, s. 1).

(2)  Rådets gennemførelsesforordning (EU) 2022/336 af 28.2.2022 om gennemførelse af forordning (EU) nr. 269/2014 om restriktive foranstaltninger over for tiltag, der underminerer eller truer Ukraines territoriale integritet, suverænitet og uafhængighed (EUT 2022, L 58, s. 1).

---