# Jurnalul Oficial L 339/2017

| | ISSN 1977-0782 |
| --- | --- |
| Jurnalul Oficial
  al Uniunii Europene | L 339 |
| | |
| Ediţia în limba română | Legislaţie | Anul 6019 decembrie 2017 |

ISSN 1977-0782

Jurnalul Oficial

al Uniunii Europene

L 339

Ediţia în limba română

Legislaţie

Anul 6019 decembrie 2017

---

| Cuprins | | II   Acte fără caracter legislativ | Pagina |
| --- | --- | --- | --- |
| | | DECIZII |
| | * | Decizia (UE) 2017/2336 a Comisiei din 7 februarie 2017 SA.21877 (C 24/2007), SA.27585 (2012/C) și SA.31149 (2012/C) – Germania un presupus ajutor de stat acordat companiei aeriene Flughafen Lübeck GmbH, întreprinderii Infratil Limited, companiei aeriene Ryanair și altor companii aeriene care utilizează aeroportul
  [notificată cu numărul C(2017) 602]

   (
  1
  ) | 1 |
| | * | Decizia (UE) 2017/2337 a Comisiei din 29 mai 2017 privind sumele alocate pentru furnizarea de asistență tehnică în sectorul agricol, precum și pentru producerea și comercializarea produselor agricole de calitate în temeiul Legii privind laptele și grăsimea în cadrul ajutorului de stat SA.35484 (2013/C) [ex SA.35484 (2012/NN)]
  [notificată cu numărul C(2017) 3487] | 50 |
| | | RECOMANDĂRI |
| | * | Recomandarea (UE) 2017/2338 a Comisiei din 16 noiembrie 2017 de instituire a unui manual comun în materie de returnare care să fie utilizat de autoritățile competente ale statelor membre atunci când desfășoară activități legate de returnare | 83 |

Cuprins

II   Acte fără caracter legislativ

Pagina

DECIZII

*

Decizia (UE) 2017/2336 a Comisiei din 7 februarie 2017 SA.21877 (C 24/2007), SA.27585 (2012/C) și SA.31149 (2012/C) – Germania un presupus ajutor de stat acordat companiei aeriene Flughafen Lübeck GmbH, întreprinderii Infratil Limited, companiei aeriene Ryanair și altor companii aeriene care utilizează aeroportul
  [notificată cu numărul C(2017) 602]

   (
  1
  )

[notificată cu numărul C(2017) 602]

1

1

*

Decizia (UE) 2017/2337 a Comisiei din 29 mai 2017 privind sumele alocate pentru furnizarea de asistență tehnică în sectorul agricol, precum și pentru producerea și comercializarea produselor agricole de calitate în temeiul Legii privind laptele și grăsimea în cadrul ajutorului de stat SA.35484 (2013/C) [ex SA.35484 (2012/NN)]
  [notificată cu numărul C(2017) 3487]

[notificată cu numărul C(2017) 3487]

50

RECOMANDĂRI

*

Recomandarea (UE) 2017/2338 a Comisiei din 16 noiembrie 2017 de instituire a unui manual comun în materie de returnare care să fie utilizat de autoritățile competente ale statelor membre atunci când desfășoară activități legate de returnare

83

| | |
| --- | --- |
| | (1)   Text cu relevanță pentru SEE. |

---

(1)   Text cu relevanță pentru SEE.

1

| RO | Actele ale căror titluri sunt tipărite cu caractere drepte sunt acte de gestionare curentă adoptate în cadrul politicii agricole şi care au, în general, o perioadă de valabilitate limitată.
  Titlurile celorlalte acte sunt tipărite cu caractere aldine şi sunt precedate de un asterisc. |
| --- | --- |

RO

Actele ale căror titluri sunt tipărite cu caractere drepte sunt acte de gestionare curentă adoptate în cadrul politicii agricole şi care au, în general, o perioadă de valabilitate limitată.

Titlurile celorlalte acte sunt tipărite cu caractere aldine şi sunt precedate de un asterisc.

---

II Acte fără caracter legislativ

DECIZII

| 19.12.2017 | RO | Jurnalul Oficial al Uniunii Europene | L 339/1 |
| --- | --- | --- | --- |

19.12.2017

RO

Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

L 339/1

---

DECIZIA (UE) 2017/2336 A COMISIEI

din 7 februarie 2017

SA.21877 (C 24/2007), SA.27585 (2012/C) și SA.31149 (2012/C) – Germania un presupus ajutor de stat acordat companiei aeriene Flughafen Lübeck GmbH, întreprinderii Infratil Limited, companiei aeriene Ryanair și altor companii aeriene care utilizează aeroportul

[notificată cu numărul C(2017) 602]

(Numai textul în limba germană este autentic)

(Text cu relevanță pentru SEE)

COMISIA EUROPEANĂ,

având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 108 alineatul (2),

după ce părțile interesate au fost invitate să își prezinte observațiile în conformitate cu dispozițiile menționate anterior (1) și având în vedere observațiile acestora,

după ce părțile interesate au fost invitate să își prezinte observațiile în conformitate cu dispozițiile menționate anterior (2) și având în vedere observațiile acestora,

întrucât:

1.   PROCEDURA

PROCEDURA

1.1.   PROCEDURA SA.21877

PROCEDURA SA.21877

| (1) | În 2002, 2003, 2004, 2005 și 2006, Comisia a primit mai multe plângeri din partea companiei aeriene Air Berlin, un ONG de mediu (Bund Umwelt und Naturschutz) și de la cetățeni cu privire la un presupus ajutor de stat acordat companiei aeriene Flughafen Lübeck GmbH (denumită în continuare „FLG”), întreprinderii Infratil Limited (denumită în continuare „Infratil”) (3) și companiei aeriene Ryanair (4). |
| --- | --- |

(1)

În 2002, 2003, 2004, 2005 și 2006, Comisia a primit mai multe plângeri din partea companiei aeriene Air Berlin, un ONG de mediu (Bund Umwelt und Naturschutz) și de la cetățeni cu privire la un presupus ajutor de stat acordat companiei aeriene Flughafen Lübeck GmbH (denumită în continuare „FLG”), întreprinderii Infratil Limited (denumită în continuare „Infratil”) (3) și companiei aeriene Ryanair (4).

3

4

| (2) | La 7 noiembrie 2005, Comisia a solicitat informații din partea Germaniei, pe care aceasta le-a furnizat la 7 februarie 2006. Au fost solicitate informații suplimentare prin scrisoarea din 22 martie 2006, la care Germania a răspuns la 12 iunie 2006. La 14 octombrie și 4 decembrie 2006 au avut loc reuniuni între serviciile Comisiei, Infratil, acționarul majoritar al companiei care operează aeroportul, și orașul hanseatic Lübeck („Hansestadt Lübeck”). În urma acestor reuniuni, Infratil a pus la dispoziție informații suplimentare prin poșta electronică și fax la 16 și 31 octombrie 2006, la 6 noiembrie 2006, precum și la 4, 6 și 21 decembrie 2006. |
| --- | --- |

(2)

La 7 noiembrie 2005, Comisia a solicitat informații din partea Germaniei, pe care aceasta le-a furnizat la 7 februarie 2006. Au fost solicitate informații suplimentare prin scrisoarea din 22 martie 2006, la care Germania a răspuns la 12 iunie 2006. La 14 octombrie și 4 decembrie 2006 au avut loc reuniuni între serviciile Comisiei, Infratil, acționarul majoritar al companiei care operează aeroportul, și orașul hanseatic Lübeck („Hansestadt Lübeck”). În urma acestor reuniuni, Infratil a pus la dispoziție informații suplimentare prin poșta electronică și fax la 16 și 31 octombrie 2006, la 6 noiembrie 2006, precum și la 4, 6 și 21 decembrie 2006.

| (3) | Prin scrisoarea din 18 ianuarie 2007, Germania a solicitat Comisiei să suspende investigarea preliminară a dosarului. Într-o scrisoare din 2 mai 2007, Comisia a refuzat solicitarea. |
| --- | --- |

(3)

Prin scrisoarea din 18 ianuarie 2007, Germania a solicitat Comisiei să suspende investigarea preliminară a dosarului. Într-o scrisoare din 2 mai 2007, Comisia a refuzat solicitarea.

| (4) | La 24 aprilie 2007, Germania a trimis Comisiei observații suplimentare. La 21 iunie 2007 a avut loc o întâlnire între Germania și serviciile Comisiei. |
| --- | --- |

(4)

La 24 aprilie 2007, Germania a trimis Comisiei observații suplimentare. La 21 iunie 2007 a avut loc o întâlnire între Germania și serviciile Comisiei.

| (5) | Prin scrisoarea din data de 10 iulie 2007, Comisia a informat Germania cu privire la decizia sa de a iniția procedura prevăzută la articolul 108 alineatul (2) din TFUE cu privire la finanțarea aeroportului Lübeck, relațiile financiare dintre Hansestadt Lübeck și Infratil, precum și relațiile financiare ale aeroportului cu Ryanair („decizia de inițiere a procedurii din 2007”). Procedura oficială de investigare a fost înregistrată cu numărul de caz SA.21877 (C 24/2007). |
| --- | --- |

(5)

Prin scrisoarea din data de 10 iulie 2007, Comisia a informat Germania cu privire la decizia sa de a iniția procedura prevăzută la articolul 108 alineatul (2) din TFUE cu privire la finanțarea aeroportului Lübeck, relațiile financiare dintre Hansestadt Lübeck și Infratil, precum și relațiile financiare ale aeroportului cu Ryanair („decizia de inițiere a procedurii din 2007”). Procedura oficială de investigare a fost înregistrată cu numărul de caz SA.21877 (C 24/2007).

| (6) | La 24 octombrie 2007 a fost adoptată o rectificare la decizia de inițiere a procedurii din 2007. |
| --- | --- |

(6)

La 24 octombrie 2007 a fost adoptată o rectificare la decizia de inițiere a procedurii din 2007.

| (7) | Decizia de inițiere a procedurii din 2007 a fost publicată în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene (5) la 29 noiembrie 2007. Rectificarea a fost publicată la 7 decembrie 2007 (6). Comisia a invitat părțile interesate să își prezinte observațiile cu privire la măsurile în cauză în termen de o lună de la data publicării. |
| --- | --- |

(7)

Decizia de inițiere a procedurii din 2007 a fost publicată în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene (5) la 29 noiembrie 2007. Rectificarea a fost publicată la 7 decembrie 2007 (6). Comisia a invitat părțile interesate să își prezinte observațiile cu privire la măsurile în cauză în termen de o lună de la data publicării.

Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

5

6

| (8) | Comisia a primit observații din partea Ryanair, Air Berlin, Infratil, FLG, a două ONG-uri (7), a Camerei de Comerț și Industrie din Lübeck (denumită în continuare „IHK Lübeck”) (8), a asociației companiilor aeriene germane (Bundesverband der Deutschen Fluggesellschaften, denumită în continuare „BDF”) și a persoanelor fizice (9). Germania a răspuns la observațiile respective la 17 aprilie 2008. |
| --- | --- |

(8)

Comisia a primit observații din partea Ryanair, Air Berlin, Infratil, FLG, a două ONG-uri (7), a Camerei de Comerț și Industrie din Lübeck (denumită în continuare „IHK Lübeck”) (8), a asociației companiilor aeriene germane (Bundesverband der Deutschen Fluggesellschaften, denumită în continuare „BDF”) și a persoanelor fizice (9). Germania a răspuns la observațiile respective la 17 aprilie 2008.

7

8

9

| (9) | Ecorys, consultantul independent al Comisiei, a solicitat Germaniei informații la 24 iulie 2008 pentru a întocmi un raport pe această temă. La 1 august 2008, Germania s-a adresat Comisiei pentru a contesta dreptul Ecorys de a obține informații și documente. La 8 august 2008, Comisia a răspuns confirmând că, în această chestiune, competențele Comisiei sunt extinse la Ecorys. În consecință, la 18 septembrie 2008 au fost obținute informațiile solicitate. |
| --- | --- |

(9)

Ecorys, consultantul independent al Comisiei, a solicitat Germaniei informații la 24 iulie 2008 pentru a întocmi un raport pe această temă. La 1 august 2008, Germania s-a adresat Comisiei pentru a contesta dreptul Ecorys de a obține informații și documente. La 8 august 2008, Comisia a răspuns confirmând că, în această chestiune, competențele Comisiei sunt extinse la Ecorys. În consecință, la 18 septembrie 2008 au fost obținute informațiile solicitate.

| (10) | La 16 aprilie 2009, Comisia a solicitat Germaniei informații suplimentare. Germania a solicitat o prelungire a termenului pentru 21 aprilie 2009 și, din nou, pentru 7 iulie 2009. Informațiile solicitate au fost prezentate la 30 octombrie 2009. La 29 octombrie 2009, Comisia a solicitat informații suplimentare care au fost furnizate de către Germania la 16 decembrie 2009. |
| --- | --- |

(10)

La 16 aprilie 2009, Comisia a solicitat Germaniei informații suplimentare. Germania a solicitat o prelungire a termenului pentru 21 aprilie 2009 și, din nou, pentru 7 iulie 2009. Informațiile solicitate au fost prezentate la 30 octombrie 2009. La 29 octombrie 2009, Comisia a solicitat informații suplimentare care au fost furnizate de către Germania la 16 decembrie 2009.

| (11) | La 17 octombrie 2010, Comisia a primit informații din partea Air Berlin. |
| --- | --- |

(11)

La 17 octombrie 2010, Comisia a primit informații din partea Air Berlin.

| (12) | Prin scrisoarea din 28 martie 2011, Comisia a solicitat informații suplimentare din partea Germaniei. Germania a solicitat o prelungire a termenului la 15 aprilie 2011. La 20 aprilie 2011, Comisia a aprobat solicitarea de prelungire adresată de către Germania. La 21 aprilie 2011, Germania a solicitat o prelungire suplimentară a termenului, care a fost acordată de către Comisie la 27 aprilie 2011. Germania a prezentat prima parte a informațiilor solicitate la 16 mai 2011. Într-o scrisoare din 20 mai 2011, Comisia a considerat că informațiile prezentate sunt incomplete și a solicitat informațiile rămase. Germania s-a opus acestei solicitări într-o scrisoare din 7 iunie 2011. Comisia a răspuns la 15 iunie 2011, solicitând informațiile care lipseau. |
| --- | --- |

(12)

Prin scrisoarea din 28 martie 2011, Comisia a solicitat informații suplimentare din partea Germaniei. Germania a solicitat o prelungire a termenului la 15 aprilie 2011. La 20 aprilie 2011, Comisia a aprobat solicitarea de prelungire adresată de către Germania. La 21 aprilie 2011, Germania a solicitat o prelungire suplimentară a termenului, care a fost acordată de către Comisie la 27 aprilie 2011. Germania a prezentat prima parte a informațiilor solicitate la 16 mai 2011. Într-o scrisoare din 20 mai 2011, Comisia a considerat că informațiile prezentate sunt incomplete și a solicitat informațiile rămase. Germania s-a opus acestei solicitări într-o scrisoare din 7 iunie 2011. Comisia a răspuns la 15 iunie 2011, solicitând informațiile care lipseau.

| (13) | La 8 aprilie 2011, Comisia a trimis un chestionar companiei Ryanair. Comisia a primit răspunsurile până la data de 4 iulie 2011. La 18 iulie 2011, Comisia a transmis aceste observații Germaniei, împreună cu invitația de a transmite observații până la 18 august 2011. La 8 august 2011, Comisia a transmis Germaniei o versiune tradusă a observațiilor companiei aeriene Ryanair, amânând posibilitatea Germaniei de a prezenta observații până la 9 septembrie 2011. În cele din urmă, Germania a trimis observațiile sale Comisiei la 8 septembrie 2011. La 7 februarie 2012, Comisia a solicitat informații suplimentare din partea Ryanair cu privire la studiul Oxera, acestea fiind prezentate de Ryanair la 4 iulie 2011. La 13 februarie 2012, Ryanair a solicitat o prelungire a termenului de răspuns. La 16 februarie 2012, Oxera a solicitat Comisiei clarificări cu privire la una dintre întrebările adresate. Comisia a transmis clarificările la 17 februarie 2012. Ryanair și-a prezentat observațiile la 13 aprilie 2012. Aceste observații au fost transmise Germaniei la 27 iunie 2012 de către Comisie. Germania a comentat declarațiile companiei aeriene Ryanair într-o scrisoare din data de 10 septembrie 2012. |
| --- | --- |

(13)

La 8 aprilie 2011, Comisia a trimis un chestionar companiei Ryanair. Comisia a primit răspunsurile până la data de 4 iulie 2011. La 18 iulie 2011, Comisia a transmis aceste observații Germaniei, împreună cu invitația de a transmite observații până la 18 august 2011. La 8 august 2011, Comisia a transmis Germaniei o versiune tradusă a observațiilor companiei aeriene Ryanair, amânând posibilitatea Germaniei de a prezenta observații până la 9 septembrie 2011. În cele din urmă, Germania a trimis observațiile sale Comisiei la 8 septembrie 2011. La 7 februarie 2012, Comisia a solicitat informații suplimentare din partea Ryanair cu privire la studiul Oxera, acestea fiind prezentate de Ryanair la 4 iulie 2011. La 13 februarie 2012, Ryanair a solicitat o prelungire a termenului de răspuns. La 16 februarie 2012, Oxera a solicitat Comisiei clarificări cu privire la una dintre întrebările adresate. Comisia a transmis clarificările la 17 februarie 2012. Ryanair și-a prezentat observațiile la 13 aprilie 2012. Aceste observații au fost transmise Germaniei la 27 iunie 2012 de către Comisie. Germania a comentat declarațiile companiei aeriene Ryanair într-o scrisoare din data de 10 septembrie 2012.

| (14) | Raportul final al Ecorys din 29 martie 2011 a fost trimis Germaniei la 29 iunie 2011, aceasta din urmă fiind invitată să prezinte observații. La 24 august 2011, o traducere a raportului a fost transmisă Germaniei, aceasta fiind invitată să prezinte observații până la 26 septembrie 2011. Germania și-a prezentat observațiile la 10 octombrie 2011. |
| --- | --- |

(14)

Raportul final al Ecorys din 29 martie 2011 a fost trimis Germaniei la 29 iunie 2011, aceasta din urmă fiind invitată să prezinte observații. La 24 august 2011, o traducere a raportului a fost transmisă Germaniei, aceasta fiind invitată să prezinte observații până la 26 septembrie 2011. Germania și-a prezentat observațiile la 10 octombrie 2011.

| (15) | La 30 iunie 2011, Germania a trimis a doua parte a informațiilor solicitate de către Comisie. La data de 29 iunie 2011, Germania a răspuns la scrisoarea Comisiei din 15 iunie 2011. La 5 iulie 2011, Comisia a solicitat Germaniei să trimită informațiile care lipseau. La 15 iulie 2011, Germania a transmis informațiile care lipseau. |
| --- | --- |

(15)

La 30 iunie 2011, Germania a trimis a doua parte a informațiilor solicitate de către Comisie. La data de 29 iunie 2011, Germania a răspuns la scrisoarea Comisiei din 15 iunie 2011. La 5 iulie 2011, Comisia a solicitat Germaniei să trimită informațiile care lipseau. La 15 iulie 2011, Germania a transmis informațiile care lipseau.

| (16) | La 4 iulie 2011, Ryanair a transmis observațiile sale Comisiei, care le-a înaintat Germaniei la 8 august 2011. Germania a comentat aceste declarații la 8 octombrie 2011. |
| --- | --- |

(16)

La 4 iulie 2011, Ryanair a transmis observațiile sale Comisiei, care le-a înaintat Germaniei la 8 august 2011. Germania a comentat aceste declarații la 8 octombrie 2011.

| (17) | Comisia a solicitat Germaniei informații suplimentare la 20 februarie 2012. La 19 martie 2012, Germania a solicitat o prelungire a termenului de prezentare a informațiilor până la 17 aprilie 2012. Solicitarea a fost acceptată de către Comisie la 21 martie 2012. Germania a răspuns la întrebările Comisiei din 24 februarie 2012 prin scrisoarea din 17 aprilie 2012. La 18 aprilie 2012, Comisia a solicitat Germaniei să trimită informațiile care lipseau până la 28 aprilie 2012, fără posibilitatea de prelungire. În plus, Comisia a subliniat că, în caz de neconformare, va fi emis un ordin de furnizare a informațiilor în conformitate cu articolul 10 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 659/1999 al Consiliului (10). La 2 mai 2012 a avut loc o reuniune între Comisie și Germania. La 3 mai 2012, Comisia a fost de acord cu o prelungire până la 11 mai 2012. În scrisoarea din 7 mai 2012, Germania a evidențiat unele erori procedurale comise de către Comisie și a refuzat să prezinte informații suplimentare. |
| --- | --- |

(17)

Comisia a solicitat Germaniei informații suplimentare la 20 februarie 2012. La 19 martie 2012, Germania a solicitat o prelungire a termenului de prezentare a informațiilor până la 17 aprilie 2012. Solicitarea a fost acceptată de către Comisie la 21 martie 2012. Germania a răspuns la întrebările Comisiei din 24 februarie 2012 prin scrisoarea din 17 aprilie 2012. La 18 aprilie 2012, Comisia a solicitat Germaniei să trimită informațiile care lipseau până la 28 aprilie 2012, fără posibilitatea de prelungire. În plus, Comisia a subliniat că, în caz de neconformare, va fi emis un ordin de furnizare a informațiilor în conformitate cu articolul 10 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 659/1999 al Consiliului (10). La 2 mai 2012 a avut loc o reuniune între Comisie și Germania. La 3 mai 2012, Comisia a fost de acord cu o prelungire până la 11 mai 2012. În scrisoarea din 7 mai 2012, Germania a evidențiat unele erori procedurale comise de către Comisie și a refuzat să prezinte informații suplimentare.

10

| (18) | Prin scrisoarea din 10 aprilie 2013, Ryanair a trimis Comisiei un raport privind abordarea de către Oxera a principiului operatorului economic privat în economia de piață („principiul operatorului economic privat în economia de piață”). Raportul a fost trimis Germaniei la 3 mai 2013. La 20 decembrie 2013, Ryanair a transmis declarații suplimentare Comisiei. |
| --- | --- |

(18)

Prin scrisoarea din 10 aprilie 2013, Ryanair a trimis Comisiei un raport privind abordarea de către Oxera a principiului operatorului economic privat în economia de piață („principiul operatorului economic privat în economia de piață”). Raportul a fost trimis Germaniei la 3 mai 2013. La 20 decembrie 2013, Ryanair a transmis declarații suplimentare Comisiei.

| (19) | Printr-o scrisoare din 24 februarie 2014, Comisia a invitat Ryanair să prezinte observații cu privire la aplicarea orientărilor din 2014 privind sectorul aviației (11). La 21 martie 2014, Comisia a invitat Infratil să prezinte observații cu privire la orientările din 2014 privind sectorul aviației. La 15 aprilie 2014 a fost publicată în Jurnalul Oficial o invitație oficială adresată tuturor părților interesate pentru a prezenta observații cu privire la Orientările din 2014 privind sectorul aviației (12). Germania și-a prezentat observațiile la 12 mai 2014. Observații suplimentare au fost transmise de către Air Berlin, Infratil și Schutzgemeinschaft gegen Fluglärm Lübeck und Umgebung eV („SGF”) (13). |
| --- | --- |

(19)

Printr-o scrisoare din 24 februarie 2014, Comisia a invitat Ryanair să prezinte observații cu privire la aplicarea orientărilor din 2014 privind sectorul aviației (11). La 21 martie 2014, Comisia a invitat Infratil să prezinte observații cu privire la orientările din 2014 privind sectorul aviației. La 15 aprilie 2014 a fost publicată în Jurnalul Oficial o invitație oficială adresată tuturor părților interesate pentru a prezenta observații cu privire la Orientările din 2014 privind sectorul aviației (12). Germania și-a prezentat observațiile la 12 mai 2014. Observații suplimentare au fost transmise de către Air Berlin, Infratil și Schutzgemeinschaft gegen Fluglärm Lübeck und Umgebung eV („SGF”) (13).

11

12

Schutzgemeinschaft gegen Fluglärm Lübeck und Umgebung eV

13

1.2.   PROCEDURILE ÎN CAZURILE SA.27585 ȘI SA.31149

PROCEDURILE ÎN CAZURILE SA.27585 ȘI SA.31149

| (20) | La 28 ianuarie 2009, SGF trimis o plângere cu privire la cazul SA.21877. Aceasta a fost înregistrată cu numărul de caz privind un ajutor de stat CP 31/2009 (SA.27585). |
| --- | --- |

(20)

La 28 ianuarie 2009, SGF trimis o plângere cu privire la cazul SA.21877. Aceasta a fost înregistrată cu numărul de caz privind un ajutor de stat CP 31/2009 (SA.27585).

| (21) | Prin scrisoarea din 5 februarie 2009, Comisia a solicitat Germaniei informații cu privire la rapoartele de presă referitoare la aeroportul din Lübeck. Germania a răspuns prin scrisorile din 5 și 12 martie 2009. |
| --- | --- |

(21)

Prin scrisoarea din 5 februarie 2009, Comisia a solicitat Germaniei informații cu privire la rapoartele de presă referitoare la aeroportul din Lübeck. Germania a răspuns prin scrisorile din 5 și 12 martie 2009.

| (22) | Prin scrisoarea din 16 aprilie 2009, Comisia a solicitat Germaniei informații suplimentare. Germania a răspuns la 9 iulie 2009. |
| --- | --- |

(22)

Prin scrisoarea din 16 aprilie 2009, Comisia a solicitat Germaniei informații suplimentare. Germania a răspuns la 9 iulie 2009.

| (23) | La 22 și 30 iunie 2010, SGF a depus o plângere suplimentară, susținând că Germania a acordat în continuare ajutoare de stat ilegale în favoarea FLG și Infratil. Această plângere a fost înregistrată cu numărul de caz privind un ajutor de stat CP 162/2010 (SA.31149). |
| --- | --- |

(23)

La 22 și 30 iunie 2010, SGF a depus o plângere suplimentară, susținând că Germania a acordat în continuare ajutoare de stat ilegale în favoarea FLG și Infratil. Această plângere a fost înregistrată cu numărul de caz privind un ajutor de stat CP 162/2010 (SA.31149).

| (24) | Prin scrisoarea din 7 iulie 2010, Comisia a transmis plângerea respectivă Germaniei și a solicitat informații. Prin scrisoarea din 13 iulie 2010, Germania a solicitat o prelungire a termenului. Comisia a acceptat solicitarea prin scrisoarea din 14 octombrie 2010. |
| --- | --- |

(24)

Prin scrisoarea din 7 iulie 2010, Comisia a transmis plângerea respectivă Germaniei și a solicitat informații. Prin scrisoarea din 13 iulie 2010, Germania a solicitat o prelungire a termenului. Comisia a acceptat solicitarea prin scrisoarea din 14 octombrie 2010.

| (25) | Prin scrisoarea din 28 martie 2011, Comisia a solicitat Germaniei informații suplimentare. Prin scrisoarea din 8 aprilie 2011, Comisia a solicitat companiei Ryanair informații cu privire la acordurile sale cu FLG. |
| --- | --- |

(25)

Prin scrisoarea din 28 martie 2011, Comisia a solicitat Germaniei informații suplimentare. Prin scrisoarea din 8 aprilie 2011, Comisia a solicitat companiei Ryanair informații cu privire la acordurile sale cu FLG.

| (26) | Germania a solicitat o prelungire a termenului până la 15 iulie 2011. Prin scrisoarea din 20 aprilie 2011, Comisia a invitat Germania să răspundă la întrebări legate de plângerile în cauză până la 28 aprilie 2011. Prin scrisoarea din 21 aprilie 2011, Germania a solicitat o nouă prelungire a termenului. Prin scrisoarea din 27 aprilie 2011, Comisia a acceptat prelungirea termenului până la 16 mai 2011. Germania a transmis informații la 16 mai 2011. |
| --- | --- |

(26)

Germania a solicitat o prelungire a termenului până la 15 iulie 2011. Prin scrisoarea din 20 aprilie 2011, Comisia a invitat Germania să răspundă la întrebări legate de plângerile în cauză până la 28 aprilie 2011. Prin scrisoarea din 21 aprilie 2011, Germania a solicitat o nouă prelungire a termenului. Prin scrisoarea din 27 aprilie 2011, Comisia a acceptat prelungirea termenului până la 16 mai 2011. Germania a transmis informații la 16 mai 2011.

| (27) | La 20 mai 2011, Comisia a trimis o atenționare în temeiul articolului 10 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 659/1999, menționând că informațiile transmise sunt incomplete. Termenul stabilit pentru răspuns a fost 7 iunie 2011. Germania a răspuns prin scrisoarea din 7 iunie 2011, respingând faptul că scrisoarea din 20 mai 2011 constituie o atenționare în sensul definiției din Regulamentul (CE) nr. 659/1999, întrucât se pare că două dintre întrebări au fost reformulate și, în opinia lor, una din întrebări era nouă. |
| --- | --- |

(27)

La 20 mai 2011, Comisia a trimis o atenționare în temeiul articolului 10 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 659/1999, menționând că informațiile transmise sunt incomplete. Termenul stabilit pentru răspuns a fost 7 iunie 2011. Germania a răspuns prin scrisoarea din 7 iunie 2011, respingând faptul că scrisoarea din 20 mai 2011 constituie o atenționare în sensul definiției din Regulamentul (CE) nr. 659/1999, întrucât se pare că două dintre întrebări au fost reformulate și, în opinia lor, una din întrebări era nouă.

| (28) | Prin scrisoarea din 15 iunie 2011, Comisia a trimis Germaniei o a doua atenționare în temeiul articolului 10 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 659/1999, oferindu-i acesteia posibilitatea de prezenta informații până la 29 iunie 2011. În caz de nerespectare a respectivei atenționări, Comisia va avea în vedere emiterea unui ordin de furnizare a informațiilor. Germania a răspuns la unele dintre întrebări prin scrisoarea din 29 iunie 2011 și a informat Comisia că răspunsurile la întrebările rămase vor fi furnizate în cursul lunii iulie 2011. |
| --- | --- |

(28)

Prin scrisoarea din 15 iunie 2011, Comisia a trimis Germaniei o a doua atenționare în temeiul articolului 10 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 659/1999, oferindu-i acesteia posibilitatea de prezenta informații până la 29 iunie 2011. În caz de nerespectare a respectivei atenționări, Comisia va avea în vedere emiterea unui ordin de furnizare a informațiilor. Germania a răspuns la unele dintre întrebări prin scrisoarea din 29 iunie 2011 și a informat Comisia că răspunsurile la întrebările rămase vor fi furnizate în cursul lunii iulie 2011.

| (29) | Prin scrisoarea din 4 iulie 2011, Comisia a primit informații suplimentare din partea companiei Ryanair. |
| --- | --- |

(29)

Prin scrisoarea din 4 iulie 2011, Comisia a primit informații suplimentare din partea companiei Ryanair.

| (30) | Prin scrisoarea din 5 iulie 2011, Comisia a trimis Germaniei o a treia atenționare în temeiul articolului 10 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 659/1999, oferindu-i acesteia posibilitatea de prezenta informații cu privire la întrebările rămase până la 15 iulie 2011. Germania a răspuns prin scrisoarea din 15 iulie 2011. |
| --- | --- |

(30)

Prin scrisoarea din 5 iulie 2011, Comisia a trimis Germaniei o a treia atenționare în temeiul articolului 10 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 659/1999, oferindu-i acesteia posibilitatea de prezenta informații cu privire la întrebările rămase până la 15 iulie 2011. Germania a răspuns prin scrisoarea din 15 iulie 2011.

| (31) | Prin scrisoarea din 18 iulie 2011, Comisia a transmis Germaniei informațiile prezentate de Ryanair la 4 iulie 2011, împreună cu invitația de a prezenta observații. Germania a solicitat o traducere în limba germană a informațiilor prezentate de Ryanair. Prin scrisoarea din 8 august 2011, Comisia a trimis Germaniei versiunea în limba germană a informațiilor respective. |
| --- | --- |

(31)

Prin scrisoarea din 18 iulie 2011, Comisia a transmis Germaniei informațiile prezentate de Ryanair la 4 iulie 2011, împreună cu invitația de a prezenta observații. Germania a solicitat o traducere în limba germană a informațiilor prezentate de Ryanair. Prin scrisoarea din 8 august 2011, Comisia a trimis Germaniei versiunea în limba germană a informațiilor respective.

| (32) | Prin scrisoarea din 8 septembrie 2011, Germania a prezentat observații cu privire la informațiile prezentate de Ryanair. La 7 februarie 2012, Comisia a solicitat informații suplimentare din partea Ryanair cu privire la studiul realizat de Oxera. La 13 februarie 2012, Ryanair a solicitat o prelungire a termenului de răspuns. La 16 februarie 2012 au fost solicitate clarificări cu privire la una dintre întrebările adresate de către Comisie. Aceste clarificări au fost furnizat de către Comisie la 17 februarie 2012. |
| --- | --- |

(32)

Prin scrisoarea din 8 septembrie 2011, Germania a prezentat observații cu privire la informațiile prezentate de Ryanair. La 7 februarie 2012, Comisia a solicitat informații suplimentare din partea Ryanair cu privire la studiul realizat de Oxera. La 13 februarie 2012, Ryanair a solicitat o prelungire a termenului de răspuns. La 16 februarie 2012 au fost solicitate clarificări cu privire la una dintre întrebările adresate de către Comisie. Aceste clarificări au fost furnizat de către Comisie la 17 februarie 2012.

| (33) | Prin scrisoarea din data de 22 februarie 2012, Comisia a informat Germania cu privire la decizia sa de a iniția procedura prevăzută la articolul 108 alineatul (2) din TFUE cu privire la un posibil ajutor de stat acordat în favoarea Infratil, FLG, Ryanair și a altor companii aeriene care operează zboruri de pe aeroportul Lübeck, („decizia de inițiere a procedurii din 2012”) (14). În răspunsul său, Germania a solicitat Comisiei, printr-o scrisoare din 14 martie 2012, să ascundă anumite informații cuprinse în decizia de inițiere a procedurii din 2012. Comisia a acceptat parțial solicitarea printr-o scrisoare din 20 martie 2012, explicând că nu poate fi de acord cu ocultarea anumitor informații. În continuare, Germania a contestat poziția Comisiei Europene cu privire la confidențialitate într-o scrisoare din 3 aprilie 2012. La 25 aprilie 2012 Comisia a trimis Germaniei o scrisoare cu privire la această chestiune, prezentând o altă versiune a deciziei de inițiere a procedurii din 2012 și oferind argumente suplimentare. |
| --- | --- |

(33)

Prin scrisoarea din data de 22 februarie 2012, Comisia a informat Germania cu privire la decizia sa de a iniția procedura prevăzută la articolul 108 alineatul (2) din TFUE cu privire la un posibil ajutor de stat acordat în favoarea Infratil, FLG, Ryanair și a altor companii aeriene care operează zboruri de pe aeroportul Lübeck, („decizia de inițiere a procedurii din 2012”) (14). În răspunsul său, Germania a solicitat Comisiei, printr-o scrisoare din 14 martie 2012, să ascundă anumite informații cuprinse în decizia de inițiere a procedurii din 2012. Comisia a acceptat parțial solicitarea printr-o scrisoare din 20 martie 2012, explicând că nu poate fi de acord cu ocultarea anumitor informații. În continuare, Germania a contestat poziția Comisiei Europene cu privire la confidențialitate într-o scrisoare din 3 aprilie 2012. La 25 aprilie 2012 Comisia a trimis Germaniei o scrisoare cu privire la această chestiune, prezentând o altă versiune a deciziei de inițiere a procedurii din 2012 și oferind argumente suplimentare.

14

| (34) | La 2 martie 2012, Ryanair a transmis Comisiei o solicitare, întrebând dacă este posibilă revizuirea deciziei de inițiere a procedurii din 2012, înainte de publicare, pentru a evita publicarea de informații confidențiale. Comisia Europeană a răspuns la 6 martie 2012, subliniind că este de competența statului membru de a prezenta astfel de informații companiei Ryanair. După mai multe schimburi de informații între Ryanair, Comisie și Germania, Ryanair a prezentat o listă de solicitări de eliminare a informațiilor confidențiale și, în plus, a criticat unele aspecte procedurale la 27 aprilie 2012. În plus, la 30 aprilie 2012, Germania a transmis Comisiei solicitări suplimentare din partea Ryanair cu privire la ocultarea anumitor informații. La 29 iunie 2012, a fost transmită companiei Ryanair versiunea cu informații ocultate a deciziei de inițiere a procedurii din 2012. |
| --- | --- |

(34)

La 2 martie 2012, Ryanair a transmis Comisiei o solicitare, întrebând dacă este posibilă revizuirea deciziei de inițiere a procedurii din 2012, înainte de publicare, pentru a evita publicarea de informații confidențiale. Comisia Europeană a răspuns la 6 martie 2012, subliniind că este de competența statului membru de a prezenta astfel de informații companiei Ryanair. După mai multe schimburi de informații între Ryanair, Comisie și Germania, Ryanair a prezentat o listă de solicitări de eliminare a informațiilor confidențiale și, în plus, a criticat unele aspecte procedurale la 27 aprilie 2012. În plus, la 30 aprilie 2012, Germania a transmis Comisiei solicitări suplimentare din partea Ryanair cu privire la ocultarea anumitor informații. La 29 iunie 2012, a fost transmită companiei Ryanair versiunea cu informații ocultate a deciziei de inițiere a procedurii din 2012.

| (35) | Conform solicitării Comisiei din 7 februarie 2012, Ryanair a prezentat observații prin scrisoarea din 13 aprilie 2012. Comisia a înaintat observațiile respective Germaniei la 27 iunie 2012. Germania a comentat declarațiile companiei aeriene Ryanair într-o scrisoare din data de 10 septembrie 2012. |
| --- | --- |

(35)

Conform solicitării Comisiei din 7 februarie 2012, Ryanair a prezentat observații prin scrisoarea din 13 aprilie 2012. Comisia a înaintat observațiile respective Germaniei la 27 iunie 2012. Germania a comentat declarațiile companiei aeriene Ryanair într-o scrisoare din data de 10 septembrie 2012.

| (36) | Prin scrisoarea din 24 februarie 2012, Comisia a solicitat Germaniei să furnizeze mai multe informații cu privire la cazurile respective în termen de 20 de zile. La 19 martie 2012, Germania a solicitat o prelungire a termenului până la 20 aprilie 2012. Printr-o scrisoare din data de 21 martie 2012, Comisia a fost de acord cu prelungirea termenului până la 17 aprilie 2012. Germania a prezentat informațiile solicitate la 17 aprilie 2012. Prin scrisoarea din 18 aprilie 2012, Comisia a afirmat că informațiile prezentate de Germania sunt incomplete și a solicitat prezentarea informațiilor care lipsesc până la data de 28 aprilie 2012. Comisia a adăugat că, în caz de neconformare, va fi emis un ordin de furnizare a informațiilor în conformitate cu articolul 10 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 659/1999 al Consiliului. La 3 mai 2012, Comisia a adresat Germaniei o nouă scrisoare, îndemnând-o să prezinte informațiile care lipseau până la 11 mai 2012. |
| --- | --- |

(36)

Prin scrisoarea din 24 februarie 2012, Comisia a solicitat Germaniei să furnizeze mai multe informații cu privire la cazurile respective în termen de 20 de zile. La 19 martie 2012, Germania a solicitat o prelungire a termenului până la 20 aprilie 2012. Printr-o scrisoare din data de 21 martie 2012, Comisia a fost de acord cu prelungirea termenului până la 17 aprilie 2012. Germania a prezentat informațiile solicitate la 17 aprilie 2012. Prin scrisoarea din 18 aprilie 2012, Comisia a afirmat că informațiile prezentate de Germania sunt incomplete și a solicitat prezentarea informațiilor care lipsesc până la data de 28 aprilie 2012. Comisia a adăugat că, în caz de neconformare, va fi emis un ordin de furnizare a informațiilor în conformitate cu articolul 10 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 659/1999 al Consiliului. La 3 mai 2012, Comisia a adresat Germaniei o nouă scrisoare, îndemnând-o să prezinte informațiile care lipseau până la 11 mai 2012.

| (37) | La 14 mai 2012, Germania a prezentat Comisiei observații privind decizia de inițiere a procedurii din 2012. |
| --- | --- |

(37)

La 14 mai 2012, Germania a prezentat Comisiei observații privind decizia de inițiere a procedurii din 2012.

| (38) | Decizia de inițiere a procedurii din 2012 a fost publicată la 10 august 2012 în Jurnalul Oficial (15). Tuturor părților interesate li s-a oferit posibilitatea de a prezenta observații cu privire la decizie în termen de o lună. Prin două scrisori din 16 și 22 august 2012, Ryanair a solicitat o prelungire a termenului până la 24 septembrie 2012. La 24 august 2012, Wizz Air a solicitat o prelungire până la 24 septembrie 2012. La 31 august 2012, Infratil a solicitat o prelungire până la 10 octombrie 2012. La 5 septembrie 2012, Hansestadt Lübeck și FLG au solicitat Comisiei să prelungească termenul până la 10 octombrie 2012. La 7 septembrie 2012, Bundesverband der deutschen Verkehrsflughäfen (denumită în continuare „ADV”) (16) a solicitat o prelungire a termenului până la 10 octombrie 2012. În aceeași zi, Comisia a acceptat solicitările de prelungire ale Ryanair, Wizz Air, ADV, Hansestadt Lübeck, FLG și Infratil. |
| --- | --- |

(38)

Decizia de inițiere a procedurii din 2012 a fost publicată la 10 august 2012 în Jurnalul Oficial (15). Tuturor părților interesate li s-a oferit posibilitatea de a prezenta observații cu privire la decizie în termen de o lună. Prin două scrisori din 16 și 22 august 2012, Ryanair a solicitat o prelungire a termenului până la 24 septembrie 2012. La 24 august 2012, Wizz Air a solicitat o prelungire până la 24 septembrie 2012. La 31 august 2012, Infratil a solicitat o prelungire până la 10 octombrie 2012. La 5 septembrie 2012, Hansestadt Lübeck și FLG au solicitat Comisiei să prelungească termenul până la 10 octombrie 2012. La 7 septembrie 2012, Bundesverband der deutschen Verkehrsflughäfen (denumită în continuare „ADV”) (16) a solicitat o prelungire a termenului până la 10 octombrie 2012. În aceeași zi, Comisia a acceptat solicitările de prelungire ale Ryanair, Wizz Air, ADV, Hansestadt Lübeck, FLG și Infratil.

15

16

| (39) | La 9 septembrie 2012, Pro Airport Lübeck e.V. și-a prezentat observațiile. |
| --- | --- |

(39)

La 9 septembrie 2012, Pro Airport Lübeck e.V. și-a prezentat observațiile.

| (40) | La 10 septembrie 2012, Flughafen Hamburg GmbH (denumit în continuare „Aeroportul Hamburg”) și Landesregierung (guvernul) din Schleswig-Holstein au solicitat Comisiei să prelungească termenul de prezentare a observațiilor până la 10 octombrie 2012. Comisia a fost de acord cu prelungirea în ziua următoare. La 10 septembrie 2012, SGF a transmis Comisiei observațiile sale. |
| --- | --- |

(40)

La 10 septembrie 2012, Flughafen Hamburg GmbH (denumit în continuare „Aeroportul Hamburg”) și Landesregierung (guvernul) din Schleswig-Holstein au solicitat Comisiei să prelungească termenul de prezentare a observațiilor până la 10 octombrie 2012. Comisia a fost de acord cu prelungirea în ziua următoare. La 10 septembrie 2012, SGF a transmis Comisiei observațiile sale.

| (41) | La 24 septembrie 2012, Ryanair a prezentat Comisiei observațiile sale, inclusiv un raport întocmit de Oxera. Hansestadt Lübeck a transmis Comisiei observațiile sale prin scrisoarea din data de 8 octombrie 2012. La 10 octombrie 2012, ADV, FLG, Infratil și Wizz Air au prezentat Comisiei observații, inclusiv un raport întocmit de Oxera. În aceeași zi, Ryanair a transmis, alături de informații, mai multe rapoarte întocmite de Oxera. |
| --- | --- |

(41)

La 24 septembrie 2012, Ryanair a prezentat Comisiei observațiile sale, inclusiv un raport întocmit de Oxera. Hansestadt Lübeck a transmis Comisiei observațiile sale prin scrisoarea din data de 8 octombrie 2012. La 10 octombrie 2012, ADV, FLG, Infratil și Wizz Air au prezentat Comisiei observații, inclusiv un raport întocmit de Oxera. În aceeași zi, Ryanair a transmis, alături de informații, mai multe rapoarte întocmite de Oxera.

| (42) | La 3 mai 2014, Comisia a transmis Germaniei versiunile neconfidențiale ale rapoartelor Oxera, invitând-o pe aceasta să prezinte observații. |
| --- | --- |

(42)

La 3 mai 2014, Comisia a transmis Germaniei versiunile neconfidențiale ale rapoartelor Oxera, invitând-o pe aceasta să prezinte observații.

| (43) | La 15 mai 2013, precum și la 17 și 31 ianuarie 2014, Ryanair a prezentat informații suplimentare. |
| --- | --- |

(43)

La 15 mai 2013, precum și la 17 și 31 ianuarie 2014, Ryanair a prezentat informații suplimentare.

| (44) | Prin scrisoarea din 11 februarie 2013, Comisia a solicitat Germaniei să prezinte toate contractele legate de privatizarea aeroportului din Lübeck, în termen de 20 de zile. O astfel de divulgare i-a fost refuzată Comisiei într-o scrisoare din 28 februarie 2014, deoarece procesul de privatizare a aeroportului din Lübeck nu făcea parte din procedura actuală. În urma consultărilor dintre Comisie și Germania, Germania a trimis detalii despre privatizarea aeroportului din Lübeck într-o scrisoare din data de 13 martie 2014. |
| --- | --- |

(44)

Prin scrisoarea din 11 februarie 2013, Comisia a solicitat Germaniei să prezinte toate contractele legate de privatizarea aeroportului din Lübeck, în termen de 20 de zile. O astfel de divulgare i-a fost refuzată Comisiei într-o scrisoare din 28 februarie 2014, deoarece procesul de privatizare a aeroportului din Lübeck nu făcea parte din procedura actuală. În urma consultărilor dintre Comisie și Germania, Germania a trimis detalii despre privatizarea aeroportului din Lübeck într-o scrisoare din data de 13 martie 2014.

| (45) | La 24 februarie 2013 și 17 martie 2014 Comisia a informat Germania cu privire la introducerea Orientărilor din 2014 privind sectorul aviației și la relevanța acestora în cadrul procedurii în desfășurare, invitând Germania să își prezinte observațiile. Ca răspuns, Germania a transmis informații la 27 martie 2014. Wizz Air a trimis informații suplimentare printr-o scrisoare din 30 aprilie 2014, iar Germania la 12 mai 2014. |
| --- | --- |

(45)

La 24 februarie 2013 și 17 martie 2014 Comisia a informat Germania cu privire la introducerea Orientărilor din 2014 privind sectorul aviației și la relevanța acestora în cadrul procedurii în desfășurare, invitând Germania să își prezinte observațiile. Ca răspuns, Germania a transmis informații la 27 martie 2014. Wizz Air a trimis informații suplimentare printr-o scrisoare din 30 aprilie 2014, iar Germania la 12 mai 2014.

| (46) | Prin scrisorile din data de 2, 12 și 26 septembrie 2014, Ryanair a prezentat rapoarte suplimentare întocmite de Oxera cu privire la recenta abordare a principiului operatorului economic privat în economia de piață de către Comisie. |
| --- | --- |

(46)

Prin scrisorile din data de 2, 12 și 26 septembrie 2014, Ryanair a prezentat rapoarte suplimentare întocmite de Oxera cu privire la recenta abordare a principiului operatorului economic privat în economia de piață de către Comisie.

1.3.   PROCEDURA COMUNĂ PRIVIND CAZURILE SA.21877, SA.27585 ȘI SA.31149

PROCEDURA COMUNĂ PRIVIND CAZURILE SA.21877, SA.27585 ȘI SA.31149

| (47) | Comisia a conexat procedurile SA.21877, SA.27585 și SA.31149 în 2014. |
| --- | --- |

(47)

Comisia a conexat procedurile SA.21877, SA.27585 și SA.31149 în 2014.

| (48) | Prin scrisoarea din 30 septembrie 2014, Comisia a solicitat Germaniei informații suplimentare. |
| --- | --- |

(48)

Prin scrisoarea din 30 septembrie 2014, Comisia a solicitat Germaniei informații suplimentare.

| (49) | La 6 octombrie 2014, Germania a solicitat Comisiei să prelungească termenul pentru prezentarea informațiilor solicitate până la 30 noiembrie 2014. Comisia a acordat o prelungire a termenului până la 17 noiembrie 2014. La 21 noiembrie 2014, Comisia a transmis Germaniei o atenționare, îndemnând-o să prezinte informațiile care lipseau, până la 3 decembrie 2014. Comisia a precizat că, în caz de nerespectare a atenționării respective va fi emis un ordin de furnizare a informațiilor în conformitate cu articolul 10 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 659/1999. Germania a prezentat informațiile solicitate la 3 decembrie 2014. În urma unei teleconferințe care a avut loc la 18 decembrie 2014, Germania a transmis informații suplimentare la 12 și, respectiv, 14 ianuarie 2015. |
| --- | --- |

(49)

La 6 octombrie 2014, Germania a solicitat Comisiei să prelungească termenul pentru prezentarea informațiilor solicitate până la 30 noiembrie 2014. Comisia a acordat o prelungire a termenului până la 17 noiembrie 2014. La 21 noiembrie 2014, Comisia a transmis Germaniei o atenționare, îndemnând-o să prezinte informațiile care lipseau, până la 3 decembrie 2014. Comisia a precizat că, în caz de nerespectare a atenționării respective va fi emis un ordin de furnizare a informațiilor în conformitate cu articolul 10 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 659/1999. Germania a prezentat informațiile solicitate la 3 decembrie 2014. În urma unei teleconferințe care a avut loc la 18 decembrie 2014, Germania a transmis informații suplimentare la 12 și, respectiv, 14 ianuarie 2015.

| (50) | Prin e-mailul din data de 26 ianuarie 2015, 9 februarie 2015 și 27 februarie 2015, Comisia a primit informații din partea companiei Ryanair. |
| --- | --- |

(50)

Prin e-mailul din data de 26 ianuarie 2015, 9 februarie 2015 și 27 februarie 2015, Comisia a primit informații din partea companiei Ryanair.

| (51) | La 30 ianuarie 2015, Air Berlin și-a exprimat interesul față de o decizie a Comisiei cu privire la un presupus ajutor de stat acordat companiei aeriene Ryanair. |
| --- | --- |

(51)

La 30 ianuarie 2015, Air Berlin și-a exprimat interesul față de o decizie a Comisiei cu privire la un presupus ajutor de stat acordat companiei aeriene Ryanair.

| (52) | Într-o scrisoare din data de 23 martie 2015, Comisia a prezentat observații suplimentare din partea unor terți, invitând Germania să prezinte observații. Germania a răspuns la 9 aprilie 2015, transmițând observațiile sale cu privire la informațiile terților. |
| --- | --- |

(52)

Într-o scrisoare din data de 23 martie 2015, Comisia a prezentat observații suplimentare din partea unor terți, invitând Germania să prezinte observații. Germania a răspuns la 9 aprilie 2015, transmițând observațiile sale cu privire la informațiile terților.

| (53) | Printr-un e-mail din 20 aprilie 2015, Comisia a solicitat informații suplimentare cu privire la Yasmina Flughafenmanagement GmbH (denumită în continuare „Yasmina”) (17), operatorul aeroportului din Lübeck în 2013 și 2014. La 4 mai 2015, Germaniei i-au fost transmise întrebări suplimentare cu privire la prețul opțiunii „put” plătit de Infratil. |
| --- | --- |

(53)

Printr-un e-mail din 20 aprilie 2015, Comisia a solicitat informații suplimentare cu privire la Yasmina Flughafenmanagement GmbH (denumită în continuare „Yasmina”) (17), operatorul aeroportului din Lübeck în 2013 și 2014. La 4 mai 2015, Germaniei i-au fost transmise întrebări suplimentare cu privire la prețul opțiunii „put” plătit de Infratil.

17

| (54) | La 5 mai 2015 Hansestadt Lübeck a trimis o scrisoare cu răspunsuri la întrebările despre Yasmina. Prin scrisoarea din 11 mai 2015, Germania a răspuns solicitării Comisiei de a transmite mai multe informații privind prețul opțiunii „put”. |
| --- | --- |

(54)

La 5 mai 2015 Hansestadt Lübeck a trimis o scrisoare cu răspunsuri la întrebările despre Yasmina. Prin scrisoarea din 11 mai 2015, Germania a răspuns solicitării Comisiei de a transmite mai multe informații privind prețul opțiunii „put”.

| (55) | La 13 mai 2015, Comisia a adresat companiei Oxera o întrebare cu privire la presupusul ajutor de stat acordat pentru costurile de dejivrare. În răspunsul său, Oxera a prezentat un raport cu privire la degivrare la 18 mai 2015. |
| --- | --- |

(55)

La 13 mai 2015, Comisia a adresat companiei Oxera o întrebare cu privire la presupusul ajutor de stat acordat pentru costurile de dejivrare. În răspunsul său, Oxera a prezentat un raport cu privire la degivrare la 18 mai 2015.

| (56) | Într-un e-mail din data de 22 mai 2015, Comisia a solicitat companiei Oxera clarificări privind rapoartele sale din septembrie 2014 și februarie 2015 cu privire la rentabilitatea scrisorilor de însoțire din 2010 dintre Ryanair și FLG. Comisia a primit un răspuns la 28 mai 2015. |
| --- | --- |

(56)

Într-un e-mail din data de 22 mai 2015, Comisia a solicitat companiei Oxera clarificări privind rapoartele sale din septembrie 2014 și februarie 2015 cu privire la rentabilitatea scrisorilor de însoțire din 2010 dintre Ryanair și FLG. Comisia a primit un răspuns la 28 mai 2015.

| (57) | La 23 iunie 2015, Comisia a adresat Germaniei întrebări suplimentare. Răspunsurile au fost primite la 25 iunie și 3 iulie 2015. La 29 iunie 2015, Comisia a transmis Germaniei informații suplimentare la care s-au primit răspunsuri într-o scrisoare din data de 24 iulie 2015. |
| --- | --- |

(57)

La 23 iunie 2015, Comisia a adresat Germaniei întrebări suplimentare. Răspunsurile au fost primite la 25 iunie și 3 iulie 2015. La 29 iunie 2015, Comisia a transmis Germaniei informații suplimentare la care s-au primit răspunsuri într-o scrisoare din data de 24 iulie 2015.

| (58) | La 3 iulie 2015, Ryanair a transmis Comisiei o notă explicativă din partea companiei Oxera. |
| --- | --- |

(58)

La 3 iulie 2015, Ryanair a transmis Comisiei o notă explicativă din partea companiei Oxera.

| (59) | La 4 august 2015, Comisia a adresat Germaniei întrebări suplimentare. Răspunsurile au fost primite la 10 septembrie 2015. |
| --- | --- |

(59)

La 4 august 2015, Comisia a adresat Germaniei întrebări suplimentare. Răspunsurile au fost primite la 10 septembrie 2015.

| (60) | La 30 noiembrie 2015, Ryanair a transmis Comisiei o altă notă din partea companiei Oxera, care abordează problema evaluărilor din punctul de vedere al principiului operatorului economic privat în economia de piață cu privire la acordurile dintre aeroport și companii aeriene în contextul rentabilității globale a aeroportului. Hansestadt Lübeck a prezentat informații suplimentare la 20 ianuarie 2016, iar Germania la 19 februarie 2016. |
| --- | --- |

(60)

La 30 noiembrie 2015, Ryanair a transmis Comisiei o altă notă din partea companiei Oxera, care abordează problema evaluărilor din punctul de vedere al principiului operatorului economic privat în economia de piață cu privire la acordurile dintre aeroport și companii aeriene în contextul rentabilității globale a aeroportului. Hansestadt Lübeck a prezentat informații suplimentare la 20 ianuarie 2016, iar Germania la 19 februarie 2016.

1.4.   ATACAREA DECIZIEI DE INIȚIERE A PROCEDURII DIN 2012 PRIVIND REGULAMENTUL REFERITOR LA TARIFELE DE AEROPORT

ATACAREA DECIZIEI DE INIȚIERE A PROCEDURII DIN 2012 PRIVIND REGULAMENTUL REFERITOR LA TARIFELE DE AEROPORT

| (61) | Hansestadt Lübeck a solicitat anularea parțială a deciziei de inițiere a procedurii din 2012. Tribunalul a anulat decizia de inițiere a procedurii din 2012 privind regulamentul referitor la tarifele de aeroport, în cazul aeroportului din Lübeck, care a fost adoptat în 2006 („regulamentul din 2006 referitor la tarife”) (18). Comisia a formulat recurs împotriva acestei hotărâri în fața Curții de Justiție, care a confirmat hotărârea Tribunalului (19). Prin urmare, decizia de inițiere a procedurii din 2012 a fost anulată definitiv în ceea ce privește regulamentul din 2006 referitor la tarifele de aeroport. Prin urmare, regulamentul din 2006 referitor la tarifele de aeroport nu va fi analizat în prezenta decizie. |
| --- | --- |

(61)

Hansestadt Lübeck a solicitat anularea parțială a deciziei de inițiere a procedurii din 2012. Tribunalul a anulat decizia de inițiere a procedurii din 2012 privind regulamentul referitor la tarifele de aeroport, în cazul aeroportului din Lübeck, care a fost adoptat în 2006 („regulamentul din 2006 referitor la tarife”) (18). Comisia a formulat recurs împotriva acestei hotărâri în fața Curții de Justiție, care a confirmat hotărârea Tribunalului (19). Prin urmare, decizia de inițiere a procedurii din 2012 a fost anulată definitiv în ceea ce privește regulamentul din 2006 referitor la tarifele de aeroport. Prin urmare, regulamentul din 2006 referitor la tarifele de aeroport nu va fi analizat în prezenta decizie.

18

19

2.   DESCRIERE DETALIATĂ A MĂSURILOR

DESCRIERE DETALIATĂ A MĂSURILOR

2.1.   CADRUL INVESTIGAȚIEI ȘI CONTEXTUL MĂSURILOR

CADRUL INVESTIGAȚIEI ȘI CONTEXTUL MĂSURILOR

2.1.1.   
  Zona de deservire, dezvoltarea politicii privind pasagerii și companii aeriene care deservesc aeroportul

Zona de deservire, dezvoltarea politicii privind pasagerii și companii aeriene care deservesc aeroportul

| (62) | Aeroportul din Lübeck este situat la aproximativ 73 de kilometri de orașul Hamburg, în landul Schleswig-Holstein, Germania. |
| --- | --- |

(62)

Aeroportul din Lübeck este situat la aproximativ 73 de kilometri de orașul Hamburg, în landul Schleswig-Holstein, Germania.

| (63) | Aeroportul ca atare își definește zona de deservire ca fiind zona metropolitană a orașului Hamburg și Öresund (Greater Kopenhagen/Malmö). Această regiune ar putea fi deservită de către următoarele aeroporturi:






  — | aeroportul din Hamburg (aflat la aproximativ 78 de kilometri distanță de aeroportul din Lübeck, la aproximativ 65 de minute de mers cu mașina), |
| --- | --- | --- |

(63)

Aeroportul ca atare își definește zona de deservire ca fiind zona metropolitană a orașului Hamburg și Öresund (Greater Kopenhagen/Malmö). Această regiune ar putea fi deservită de către următoarele aeroporturi:

—

aeroportul din Hamburg (aflat la aproximativ 78 de kilometri distanță de aeroportul din Lübeck, la aproximativ 65 de minute de mers cu mașina),

| — | aeroportul din Rostock (aflat la aproximativ 134 de kilometri distanță de aeroportul din Lübeck, la aproximativ 1 oră și 19 minute de mers cu mașina), |
| --- | --- |

—

aeroportul din Rostock (aflat la aproximativ 134 de kilometri distanță de aeroportul din Lübeck, la aproximativ 1 oră și 19 minute de mers cu mașina),

| — | aeroportul din Bremen (aflat la aproximativ 185 de kilometri distanță de aeroportul din Lübeck, la aproximativ 1 oră și 56 de minute de mers cu mașina), |
| --- | --- |

—

aeroportul din Bremen (aflat la aproximativ 185 de kilometri distanță de aeroportul din Lübeck, la aproximativ 1 oră și 56 de minute de mers cu mașina),

| — | aeroportul din Hanovra (aflat la aproximativ 208 kilometri distanță de aeroportul din Lübeck, la aproximativ 2 ore și 8 minute de mers cu mașina), și |
| --- | --- |

—

aeroportul din Hanovra (aflat la aproximativ 208 kilometri distanță de aeroportul din Lübeck, la aproximativ 2 ore și 8 minute de mers cu mașina), și

| — | aeroportul din Copenhaga (aflat la aproximativ 280 de kilometri distanță de aeroportul din Lübeck, la aproximativ 3 ore de mers cu mașina și feribotul), |
| --- | --- |

—

aeroportul din Copenhaga (aflat la aproximativ 280 de kilometri distanță de aeroportul din Lübeck, la aproximativ 3 ore de mers cu mașina și feribotul),

| (64) | Conform unui studiu de piață realizat de către aeroport în 2009, majoritatea pasagerilor (din străinătate) de pe aeroportul din Lübeck au provenit din Hamburg (adică 47,20 %). Aeroportul a estimat o creștere a numărului de pasageri danezi care pleacă în străinătate după finalizarea legăturii fixe, pe centura Fehmarn, între Germania și Danemarca. Figura 1 sintetizează originea pasagerilor de pe aeroportul din Lübeck.

  Figura 1


  Originea pasagerilor care pleacă în străinătate de pe aeroportul din Lübeck (studiu de piață, 2009)




  Hamburg; 47 %
  Schleswig-Holstein; 33 %
  Bremen; 14 %
  Denmark; 5 % |
| --- | --- |

(64)

Conform unui studiu de piață realizat de către aeroport în 2009, majoritatea pasagerilor (din străinătate) de pe aeroportul din Lübeck au provenit din Hamburg (adică 47,20 %). Aeroportul a estimat o creștere a numărului de pasageri danezi care pleacă în străinătate după finalizarea legăturii fixe, pe centura Fehmarn, între Germania și Danemarca. Figura 1 sintetizează originea pasagerilor de pe aeroportul din Lübeck.

Figura 1

Figura 1

Originea pasagerilor care pleacă în străinătate de pe aeroportul din Lübeck (studiu de piață, 2009)

Originea pasagerilor care pleacă în străinătate de pe aeroportul din Lübeck (studiu de piață, 2009)

Hamburg; 47 %

Schleswig-Holstein; 33 %

Bremen; 14 %

Denmark; 5 %

| (65) | Traficul de pasageri de pe aeroport a crescut de la 48 652 în 1999 la 546 146 în 2010 (a se vedea tabelul 1). Aeroportul a estimat o creștere a numărului său de pasageri la 2,2 milioane până în 2015. Însă această evoluție nu s-a concretizat.

  Tabelul 1


  Evoluția numărului de pasageri pe aeroportul din Lübeck în perioada 1999-2013
   (20)







  Anul | Număr de pasageri |
| --- | --- | --- |
| 1999 | 48 652 |
| 2000 | 142 586 |
| 2001 | 192 726 |
| 2002 | 244 768 |
| 2003 | 514 560 |
| 2004 | 578 475 |
| 2005 | 710 788 |
| 2006 | 677 638 |
| 2007 | 612 858 |
| 2008 | 544 339 |
| 2009 | 697 559 |
| 2010 | 546 146 |
| 2011 | 344 068 |
| 2012 | 359 974 |
| 2013 | 367 252 |

(65)

Traficul de pasageri de pe aeroport a crescut de la 48 652 în 1999 la 546 146 în 2010 (a se vedea tabelul 1). Aeroportul a estimat o creștere a numărului său de pasageri la 2,2 milioane până în 2015. Însă această evoluție nu s-a concretizat.

Tabelul 1

Tabelul 1

Evoluția numărului de pasageri pe aeroportul din Lübeck în perioada 1999-2013
   (20)

Evoluția numărului de pasageri pe aeroportul din Lübeck în perioada 1999-2013

20

Anul

Număr de pasageri

1999

48 652

2000

142 586

2001

192 726

2002

244 768

2003

514 560

2004

578 475

2005

710 788

2006

677 638

2007

612 858

2008

544 339

2009

697 559

2010

546 146

2011

344 068

2012

359 974

2013

367 252

| (66) | La data prezentei decizii, nicio companie aeriană nu operează de pe aeroportul din Lübeck. Nu se oferă nici zboruri programate, nici zboruri charter. |
| --- | --- |

(66)

La data prezentei decizii, nicio companie aeriană nu operează de pe aeroportul din Lübeck. Nu se oferă nici zboruri programate, nici zboruri charter.

2.1.2.   
  Dreptul de proprietate asupra aeroportului

Dreptul de proprietate asupra aeroportului

| (67) | Aeroportul din Lübeck a fost operat inițial de FLG, care era o societate cu răspundere limitată. Hansestadt Lübeck deține în continuare dreptul de proprietate asupra unor elemente ale infrastructurii aeroportuare și asupra terenului. FLG ar putea exploata infrastructura aeroportuară pe baza unui contract de închiriere. Dreptul de proprietate al FLG a suferit mai multe modificări în ultimii ani. Până la 30 noiembrie 2005, unicul acționar al FLG era Hansestadt Lübeck, care deținea 100 % din acțiuni. La 1 decembrie 2005, în cadrul „acordului de participare din 2005” (Beteiligungsvertrag), Hansestadt Lübeck a vândut către Infratil 90 % dintre acțiunile sale deținute în FLG. Hansestadt Lübeck a păstrat în continuare restul de 10 % în calitate de acționar majoritar. Acordul de participare din 2005 a inclus o serie de condiții și opțiuni „put”/„call” pentru ambele părți (pentru mai multe detalii, a se vedea secțiunea 2.3.1). |
| --- | --- |

(67)

Aeroportul din Lübeck a fost operat inițial de FLG, care era o societate cu răspundere limitată. Hansestadt Lübeck deține în continuare dreptul de proprietate asupra unor elemente ale infrastructurii aeroportuare și asupra terenului. FLG ar putea exploata infrastructura aeroportuară pe baza unui contract de închiriere. Dreptul de proprietate al FLG a suferit mai multe modificări în ultimii ani. Până la 30 noiembrie 2005, unicul acționar al FLG era Hansestadt Lübeck, care deținea 100 % din acțiuni. La 1 decembrie 2005, în cadrul „acordului de participare din 2005” (Beteiligungsvertrag), Hansestadt Lübeck a vândut către Infratil 90 % dintre acțiunile sale deținute în FLG. Hansestadt Lübeck a păstrat în continuare restul de 10 % în calitate de acționar majoritar. Acordul de participare din 2005 a inclus o serie de condiții și opțiuni „put”/„call” pentru ambele părți (pentru mai multe detalii, a se vedea secțiunea 2.3.1).

FLG

| (68) | Pentru a împiedica exercitarea de către Infratil a opțiunii sale „put”, în 2009 a fost semnat un acord adițional (Ergänzungsvereinbarung 2009) între Hansestadt Lübeck și Infratil. În conformitate cu acordul adițional din 2009, Infratil a fost nevoit să opereze în continuare aeroportul până în octombrie 2009, primind în schimb compensații pentru anumite costuri (a se vedea tabelul 3). |
| --- | --- |

(68)

Pentru a împiedica exercitarea de către Infratil a opțiunii sale „put”, în 2009 a fost semnat un acord adițional (Ergänzungsvereinbarung 2009) între Hansestadt Lübeck și Infratil. În conformitate cu acordul adițional din 2009, Infratil a fost nevoit să opereze în continuare aeroportul până în octombrie 2009, primind în schimb compensații pentru anumite costuri (a se vedea tabelul 3).

| (69) | La sfârșitul anului 2009, Infratil și-a exercitat opțiunea „put” și și-a vândut acțiunile companiei Hansestadt Lübeck. |
| --- | --- |

(69)

La sfârșitul anului 2009, Infratil și-a exercitat opțiunea „put” și și-a vândut acțiunile companiei Hansestadt Lübeck.

| (70) | Începând din noiembrie 2009, Hansestadt Lübeck a fost din nou proprietarul unic al FLG (deținând acțiuni în proporție de 100 %). În noiembrie 2009, Consiliul Local din Lübeck („Bürgerschaft”) (21) a decis că ar trebui să se găsească un nou investitor privat pentru FLG până la sfârșitul lunii februarie 2010 și că aeroportul nu ar trebui să mai primească fonduri. |
| --- | --- |

(70)

Începând din noiembrie 2009, Hansestadt Lübeck a fost din nou proprietarul unic al FLG (deținând acțiuni în proporție de 100 %). În noiembrie 2009, Consiliul Local din Lübeck („Bürgerschaft”) (21) a decis că ar trebui să se găsească un nou investitor privat pentru FLG până la sfârșitul lunii februarie 2010 și că aeroportul nu ar trebui să mai primească fonduri.

Bürgerschaft

21

| (71) | La data de 25 aprilie 2010, cetățenii Hansestadt Lübeck au decis prin vot public să asigure supraviețuirea aeroportului din Lübeck. Hansestadt Lübeck a considerat că, în vederea privatizării aeroportului, sunt necesare investiții suplimentare pentru îmbunătățirea infrastructurii aeroportuare. |
| --- | --- |

(71)

La data de 25 aprilie 2010, cetățenii Hansestadt Lübeck au decis prin vot public să asigure supraviețuirea aeroportului din Lübeck. Hansestadt Lübeck a considerat că, în vederea privatizării aeroportului, sunt necesare investiții suplimentare pentru îmbunătățirea infrastructurii aeroportuare.

| (72) | La 16 august 2012, Hansestadt Lübeck a publicat o invitație de participare la procedura de ofertare în suplimentul la Jurnalul Oficial al Uniunii Europene (22), referitor la vânzarea aeroportului din Lübeck. Până la 24 septembrie 2012, au fost depuse șapte scrisori de exprimare a interesului. Până la 15 octombrie 2012, cincipărți au depus oferte orientative și revocabile. Până la 20 noiembrie 2012, trei părți au depus oferte irevocabile și definitive. A fost realizată o comparație între cele trei oferte. Aceasta a inclus un sistem de alocare de puncte, ținându-se cont atât de oferta financiară, cât și de planurile de afaceri și de dezvoltare respective. Oferta depusă de 3Y Logistic und Projektbetreuung GmbH din Frankfurt (denumită în continuare „3Y”), care avea în vedere o tranzacție privind active, a fost, de departe, cea mai avantajoasă. 3Y era societatea holding a Yasmina, o societate cu răspundere limitată înființată cu scopul de a achiziționa și a opera aeroportul din Lübeck. La 29 noiembrie 2012, Bürgerschaft din Lübeck a convenit asupra condițiilor și a vânzării. Contractul de vânzare-cumpărare a fost semnat la 14 decembrie 2012 și a intrat în vigoare la 1 ianuarie 2013. Yasmina a achiziționat o parte din activele FLG. Activele care nu au fost vândute societății Yasmina au fost transferate către Hansestadt Lübeck prin fuzionarea FLG cu Hansestadt Lübeck (în limba germană „Verschmelzung”). Prin urmare, FLG a încetat să existe ca entitate juridică autonomă. |
| --- | --- |

(72)

La 16 august 2012, Hansestadt Lübeck a publicat o invitație de participare la procedura de ofertare în suplimentul la Jurnalul Oficial al Uniunii Europene (22), referitor la vânzarea aeroportului din Lübeck. Până la 24 septembrie 2012, au fost depuse șapte scrisori de exprimare a interesului. Până la 15 octombrie 2012, cincipărți au depus oferte orientative și revocabile. Până la 20 noiembrie 2012, trei părți au depus oferte irevocabile și definitive. A fost realizată o comparație între cele trei oferte. Aceasta a inclus un sistem de alocare de puncte, ținându-se cont atât de oferta financiară, cât și de planurile de afaceri și de dezvoltare respective. Oferta depusă de 3Y Logistic und Projektbetreuung GmbH din Frankfurt (denumită în continuare „3Y”), care avea în vedere o tranzacție privind active, a fost, de departe, cea mai avantajoasă. 3Y era societatea holding a Yasmina, o societate cu răspundere limitată înființată cu scopul de a achiziționa și a opera aeroportul din Lübeck. La 29 noiembrie 2012, Bürgerschaft din Lübeck a convenit asupra condițiilor și a vânzării. Contractul de vânzare-cumpărare a fost semnat la 14 decembrie 2012 și a intrat în vigoare la 1 ianuarie 2013. Yasmina a achiziționat o parte din activele FLG. Activele care nu au fost vândute societății Yasmina au fost transferate către Hansestadt Lübeck prin fuzionarea FLG cu Hansestadt Lübeck (în limba germană „Verschmelzung”). Prin urmare, FLG a încetat să existe ca entitate juridică autonomă.

Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

22

tranzacție privind active,

Bürgerschaft

| (73) | Ca urmare a pierderilor continue suferite de aeroport, Yasmina a anunțat că intră în insolvență în aprilie 2014, ceea ce a dus la deschiderea procedurii de insolvență la 23 aprilie 2014. La 1 august 2014, aeroportul din Lübeck a fost preluat de un investitor chinez, societatea PuRen Germany GmbH (denumită în continuare „PuRen”). PuRen a anunțat insolvența în septembrie 2015, ceea ce a dus la deschiderea procedurii de insolvență la 30 septembrie 2015. La 1 iulie 2016, aeroportul din Lübeck a fost preluat de Stöcker Flughafen GmbH & Co. KG (denumită în continuare „Stöcker”). |
| --- | --- |

(73)

Ca urmare a pierderilor continue suferite de aeroport, Yasmina a anunțat că intră în insolvență în aprilie 2014, ceea ce a dus la deschiderea procedurii de insolvență la 23 aprilie 2014. La 1 august 2014, aeroportul din Lübeck a fost preluat de un investitor chinez, societatea PuRen Germany GmbH (denumită în continuare „PuRen”). PuRen a anunțat insolvența în septembrie 2015, ceea ce a dus la deschiderea procedurii de insolvență la 30 septembrie 2015. La 1 iulie 2016, aeroportul din Lübeck a fost preluat de Stöcker Flughafen GmbH & Co. KG (denumită în continuare „Stöcker”).

| (74) | Comisia a examinat următoarele măsuri care este posibil să fi constituit ajutoare de stat acordate în favoarea FLG, Infratil, Ryanair și a altor companii aeriene care utilizau aeroportul. |
| --- | --- |

(74)

Comisia a examinat următoarele măsuri care este posibil să fi constituit ajutoare de stat acordate în favoarea FLG, Infratil, Ryanair și a altor companii aeriene care utilizau aeroportul.

2.2.   UN POSIBIL AJUTOR DE STAT ACORDAT ÎN FAVOAREA FLG

UN POSIBIL AJUTOR DE STAT ACORDAT ÎN FAVOAREA FLG

| (75) | Comisia a inițiat procedura oficială de investigare cu privire la următoarele măsuri dispuse în favoarea FLG:






  — | preluarea tuturor pierderilor suferite în perioada 1978-2004; |
| --- | --- | --- |

(75)

Comisia a inițiat procedura oficială de investigare cu privire la următoarele măsuri dispuse în favoarea FLG:

—

preluarea tuturor pierderilor suferite în perioada 1978-2004;

| — | încheierea unui contract de leasing pentru teren și infrastructura aeroportuară (înainte de 1 ianuarie 2006) la un preț sub nivelul pieței; |
| --- | --- |

—

încheierea unui contract de leasing pentru teren și infrastructura aeroportuară (înainte de 1 ianuarie 2006) la un preț sub nivelul pieței;

| — | preluarea datoriilor neachitate constituite ca urmare a contractării de către FLG a mai multor împrumuturi de la bănci comerciale; |
| --- | --- |

—

preluarea datoriilor neachitate constituite ca urmare a contractării de către FLG a mai multor împrumuturi de la bănci comerciale;

| — | acordarea de ajutor pentru investiții în favoarea FLG prin decizia din 2005 privind aeroporturile regionale (23) și presupusa încălcare a acesteia; |
| --- | --- |

—

acordarea de ajutor pentru investiții în favoarea FLG prin decizia din 2005 privind aeroporturile regionale (23) și presupusa încălcare a acesteia;

23

| — | compensarea pierderilor suportate de FLG începând din noiembrie 2009; |
| --- | --- |

—

compensarea pierderilor suportate de FLG începând din noiembrie 2009;

| — | finanțarea investițiilor în infrastructură realizate de Hansestadt Lübeck și Land Schleswig Holstein în perioada 2010-2015; |
| --- | --- |

—

finanțarea investițiilor în infrastructură realizate de Hansestadt Lübeck și Land Schleswig Holstein în perioada 2010-2015;

| — | subordonarea împrumuturilor acordate de acționarii Hansestadt Lübeck companiei FLG. |
| --- | --- |

—

subordonarea împrumuturilor acordate de acționarii Hansestadt Lübeck companiei FLG.

2.3.   UN POSIBIL AJUTOR DE STAT ACORDAT ÎN FAVOAREA INFRATIL

UN POSIBIL AJUTOR DE STAT ACORDAT ÎN FAVOAREA INFRATIL

2.3.1.   
  Vânzarea acțiunilor deținute în FLG

Vânzarea acțiunilor deținute în FLG

| (76) | Având în vedere pierderile continue din exploatare ale FLG, Hansestadt Lübeck a decis să vândă acțiunile sale companiei FLG. Pentru a identifica cel mai bun cumpărător, aceasta a lansat o procedură de ofertare care a fost publicată în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene la 21 martie 2003. |
| --- | --- |

(76)

Având în vedere pierderile continue din exploatare ale FLG, Hansestadt Lübeck a decis să vândă acțiunile sale companiei FLG. Pentru a identifica cel mai bun cumpărător, aceasta a lansat o procedură de ofertare care a fost publicată în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene la 21 martie 2003.

Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

| (77) | Hansestadt Lübeck primite scrisori de exprimare a interesului din partea a cinci întreprinderi. Aceasta a trimis un colet cu informații mai detaliate primelor patru întreprinderi. O întreprindere depusese o ofertă orientativă la 17 iunie 2003, după expirarea termenului. |
| --- | --- |

(77)

Hansestadt Lübeck primite scrisori de exprimare a interesului din partea a cinci întreprinderi. Aceasta a trimis un colet cu informații mai detaliate primelor patru întreprinderi. O întreprindere depusese o ofertă orientativă la 17 iunie 2003, după expirarea termenului.

| (78) | Doar o singură întreprindere a depus o ofertă oficială, și anume Infratil. Prin urmare, Hansestadt Lübeck a început negocierile cu Infratil. În martie 2005 a fost încheiat primul contract de vânzare. Însă acesta a depins de obținerea unei aprobări de urbanism definitive (Planfeststellungsbeschluss) pentru prelungirea pistei aeroportului într-un anumit interval de timp. În urma hotărârii pronunțate de Curtea Administrativă Superioară (Oberverwaltungsgericht – denumită în continuare „OVG”) din Schleswig din 18 iulie 2005 (24), această condiție nu a mai putut fi îndeplinită. |
| --- | --- |

(78)

Doar o singură întreprindere a depus o ofertă oficială, și anume Infratil. Prin urmare, Hansestadt Lübeck a început negocierile cu Infratil. În martie 2005 a fost încheiat primul contract de vânzare. Însă acesta a depins de obținerea unei aprobări de urbanism definitive (Planfeststellungsbeschluss) pentru prelungirea pistei aeroportului într-un anumit interval de timp. În urma hotărârii pronunțate de Curtea Administrativă Superioară (Oberverwaltungsgericht – denumită în continuare „OVG”) din Schleswig din 18 iulie 2005 (24), această condiție nu a mai putut fi îndeplinită.

24

| (79) | Hotărârea judecătorească a modificat în mod fundamental poziția de negociere a ambelor părți. Întrucât o singură ofertă oficială a fost selectată ca urmare a fostei proceduri de achiziții publice, Hansestadt Lübeck a considerat că este puțin probabil să existe mai multe părți interesate după suspendarea acțiunii de extindere a aeroportului. Prin urmare, aceasta a decis să nu publice o a doua procedură de ofertare. În schimb, Hansestadt Lübeck și Infratil au reluat negocierile prin prisma datelor noi și au convenit să încheie un contract de privatizare condiționat. La 24 octombrie 2005 a fost încheiat un acord de participare (denumit în continuare „Acordul de participare din 2005”). Acesta a intrat în vigoare la 1 decembrie 2005. |
| --- | --- |

(79)

Hotărârea judecătorească a modificat în mod fundamental poziția de negociere a ambelor părți. Întrucât o singură ofertă oficială a fost selectată ca urmare a fostei proceduri de achiziții publice, Hansestadt Lübeck a considerat că este puțin probabil să existe mai multe părți interesate după suspendarea acțiunii de extindere a aeroportului. Prin urmare, aceasta a decis să nu publice o a doua procedură de ofertare. În schimb, Hansestadt Lübeck și Infratil au reluat negocierile prin prisma datelor noi și au convenit să încheie un contract de privatizare condiționat. La 24 octombrie 2005 a fost încheiat un acord de participare (denumit în continuare „Acordul de participare din 2005”). Acesta a intrat în vigoare la 1 decembrie 2005.

| (80) | Acordul de participare din 2005 a prevăzut transferul a 90 % dintre acțiunile deținute în FLG de la Hansestadt Lübeck către Infratil, începând cu 1 decembrie 2005. În schimb, Infratil a plătit așa-numitul „preț de achiziție I” în valoare de [...] EUR (*1), precum și o sumă suplimentară de [...] EUR companiei Hansestadt Lübeck, reprezentând un credit în numerar pe care Hansestadt Lübeck l-a acordat anterior companiei FLG pentru finanțarea cheltuielilor de funcționare și a noilor investiții. Infratil a fost nevoită să preia și pierderile din exploatare ale aeroportului aferente anului 2005. |
| --- | --- |

(80)

Acordul de participare din 2005 a prevăzut transferul a 90 % dintre acțiunile deținute în FLG de la Hansestadt Lübeck către Infratil, începând cu 1 decembrie 2005. În schimb, Infratil a plătit așa-numitul „preț de achiziție I” în valoare de [...] EUR (*1), precum și o sumă suplimentară de [...] EUR companiei Hansestadt Lübeck, reprezentând un credit în numerar pe care Hansestadt Lübeck l-a acordat anterior companiei FLG pentru finanțarea cheltuielilor de funcționare și a noilor investiții. Infratil a fost nevoită să preia și pierderile din exploatare ale aeroportului aferente anului 2005.

*1

| (81) | În plus, Acordul de participare din 2005 a prevăzut faptul că, mai târziu, Infratil trebuie să plătească un „preț de achiziție II” în valoare de [...] EUR dacă sunt îndeplinite următoarele două condiții:






  (a) | aeroportul a primit un acord de urbanism definitiv și necondiționat care vizează un conținut prevăzut în contract (a se vedea considerentul 82) care nu impune companiei FLG să ia măsuri active de gestionare a zgomotului, cum ar fi interzicerea zborurilor de noapte, sau să respecte anumite cote de zgomot (Lärmkontingent), sau FLG a contractat lucrări de construcții în legătură cu măsuri de o anumită valoare prevăzute în contract; |
| --- | --- | --- |

(81)

În plus, Acordul de participare din 2005 a prevăzut faptul că, mai târziu, Infratil trebuie să plătească un „preț de achiziție II” în valoare de [...] EUR dacă sunt îndeplinite următoarele două condiții:

(a)

aeroportul a primit un acord de urbanism definitiv și necondiționat care vizează un conținut prevăzut în contract (a se vedea considerentul 82) care nu impune companiei FLG să ia măsuri active de gestionare a zgomotului, cum ar fi interzicerea zborurilor de noapte, sau să respecte anumite cote de zgomot (Lärmkontingent), sau FLG a contractat lucrări de construcții în legătură cu măsuri de o anumită valoare prevăzute în contract;

| (b) | cel puțin [...] de pasageri au fost transportați în 2008 sau, în cazul în care condiția nr. 1 a fost îndeplinită deja în 2006 sau în 2007, [...] de pasageri au fost transportați în 2006 sau [...] de pasageri au fost transportați în 2007. |
| --- | --- |

(b)

cel puțin [...] de pasageri au fost transportați în 2008 sau, în cazul în care condiția nr. 1 a fost îndeplinită deja în 2006 sau în 2007, [...] de pasageri au fost transportați în 2006 sau [...] de pasageri au fost transportați în 2007.

| (82) | Conținutul prevăzut în contract al acordului de urbanism a vizat următoarele:






  — | extinderea pistelor; |
| --- | --- | --- |

(82)

Conținutul prevăzut în contract al acordului de urbanism a vizat următoarele:

—

extinderea pistelor;

| — | instalarea unui sistem de aterizare instrumentală de categoria II sau III („ILS CAT II” sau „ILS CAT III”); |
| --- | --- |

—

instalarea unui sistem de aterizare instrumentală de categoria II sau III („ILS CAT II” sau „ILS CAT III”);

| — | extinderea spațiului de parcare; |
| --- | --- |

—

extinderea spațiului de parcare;

| — | amplasamentul actual al aeroportului; |
| --- | --- |

—

amplasamentul actual al aeroportului;

| — | extinderea platformei; |
| --- | --- |

—

extinderea platformei;

| (83) | Următoarele elemente au trebuit să fie deduse din prețul de achiziție II:






  — | prețul de achiziție I ([...] EUR); |
| --- | --- | --- |

(83)

Următoarele elemente au trebuit să fie deduse din prețul de achiziție II:

—

prețul de achiziție I ([...] EUR);

| — | pierderile din exploatare ale aeroportului aferente perioadei 2005-2008, în valoare totală maximă de [...] EUR; |
| --- | --- |

—

pierderile din exploatare ale aeroportului aferente perioadei 2005-2008, în valoare totală maximă de [...] EUR;

| — | costurile rezultate ca urmare a acțiunii formulate în fața instanțelor germane cu privire la ajutorul de stat de către Air Berlin, care sunt estimate de către Germania la valoarea de [...] EUR; |
| --- | --- |

—

costurile rezultate ca urmare a acțiunii formulate în fața instanțelor germane cu privire la ajutorul de stat de către Air Berlin, care sunt estimate de către Germania la valoarea de [...] EUR;

| — | în cazul în care acordul de urbanism este dat cu respectivul conținut prevăzut în contract (a se vedea considerentul 82), diferența dintre costurile acordului de urbanism, cu excepția costurilor pentru măsurile compensatorii, și o sumă fixă de [...] EUR; Germania estimează că această diferență se ridică la valoarea de [...] EUR; |
| --- | --- |

—

în cazul în care acordul de urbanism este dat cu respectivul conținut prevăzut în contract (a se vedea considerentul 82), diferența dintre costurile acordului de urbanism, cu excepția costurilor pentru măsurile compensatorii, și o sumă fixă de [...] EUR; Germania estimează că această diferență se ridică la valoarea de [...] EUR;

| — | în cazul în care acordul de urbanism nu este dat cu respectivul conținut prevăzut în contract (a se vedea considerentul 82), costurile aferente acordului de urbanism. |
| --- | --- |

—

în cazul în care acordul de urbanism nu este dat cu respectivul conținut prevăzut în contract (a se vedea considerentul 82), costurile aferente acordului de urbanism.

| (84) | Conform Acordului de participare din 2005, costurile aferente acordului de urbanism acoperă toate costurile care afectează lichiditatea (liquiditätswirksam). Aceasta include costurile aferente măsurilor compensatorii (Aufwendungen für Ausgleichsmaßnahmen) pentru procedura de emitere a acordului de urbanism, care se produc între 1 octombrie 2005 și 31 decembrie 2008. |
| --- | --- |

(84)

Conform Acordului de participare din 2005, costurile aferente acordului de urbanism acoperă toate costurile care afectează lichiditatea (liquiditätswirksam). Aceasta include costurile aferente măsurilor compensatorii (Aufwendungen für Ausgleichsmaßnahmen) pentru procedura de emitere a acordului de urbanism, care se produc între 1 octombrie 2005 și 31 decembrie 2008.

| (85) | În plus, Acordul de participare din 2005 a inclus o opțiune „put”, care a permis Infratil să recupereze achiziția inițială de acțiuni în FLG și să ramburseze anumite costuri convenite, în cazul în care






  — | până la 31 decembrie 2008 nu a fost obținut acordul de urbanism sau nu au fost contractate lucrări de construcții în legătură cu măsurile menționate la considerentul 82 și |
| --- | --- | --- |

(85)

În plus, Acordul de participare din 2005 a inclus o opțiune „put”, care a permis Infratil să recupereze achiziția inițială de acțiuni în FLG și să ramburseze anumite costuri convenite, în cazul în care

—

până la 31 decembrie 2008 nu a fost obținut acordul de urbanism sau nu au fost contractate lucrări de construcții în legătură cu măsurile menționate la considerentul 82 și

| — | nu s-a atins un anumit număr de pasageri. |
| --- | --- |

—

nu s-a atins un anumit număr de pasageri.

| (86) | În eventualitatea exercitării opțiunii „put”, Hansestadt Lübeck era obligată să ramburseze prețul de achiziție I și să compenseze anumite pierderi. Conform Acordului de participare din 2005, Hansestadt Lübeck ar trebui să plătească suma de [...] EUR companiei Infratil în cazul în care aceasta din urmă ar exercita opțiunea „put”. Această sumă a fost calculată după cum urmează:

  Tabelul 2


  Prețul opțiunii „put” în EUR la 31 decembrie 2008







  Împrumuturi acordate de acționari în 2005 | [...] |
| --- | --- | --- |
| + Sold al împrumuturilor acordate de acționari pentru: | |
| pierderile efective din exploatare aprobate | [...] |
| costurile de investiții efective aprobate | [...] |
| – fonduri publice | [...] |
| costurile asociate procesului de eliberare a acordului de urbanism | [...] |
| cheltuieli judiciare suportate de Air Berlin | [...] |
| = soldul împrumuturilor acordate de acționari | [...] |
| + 5 % dobândă la împrumuturile acordate de acționari pe an. | [...] |
| + prețul de achiziție I | [...] |
| Total | [...] |

(86)

În eventualitatea exercitării opțiunii „put”, Hansestadt Lübeck era obligată să ramburseze prețul de achiziție I și să compenseze anumite pierderi. Conform Acordului de participare din 2005, Hansestadt Lübeck ar trebui să plătească suma de [...] EUR companiei Infratil în cazul în care aceasta din urmă ar exercita opțiunea „put”. Această sumă a fost calculată după cum urmează:

Tabelul 2

Tabelul 2

Prețul opțiunii „put” în EUR la 31 decembrie 2008

Prețul opțiunii „put” în EUR la 31 decembrie 2008

Împrumuturi acordate de acționari în 2005

[...]

- Sold al împrumuturilor acordate de acționari pentru:

pierderile efective din exploatare aprobate

[...]

costurile de investiții efective aprobate

[...]

– fonduri publice

[...]

costurile asociate procesului de eliberare a acordului de urbanism

[...]

cheltuieli judiciare suportate de Air Berlin

[...]

= soldul împrumuturilor acordate de acționari

= soldul împrumuturilor acordate de acționari

[...]

[...]

- 5 % dobândă la împrumuturile acordate de acționari pe an.

[...]

- prețul de achiziție I

[...]

Total

Total

[...]

[...]

2.3.2.   
  Acordul adițional din 2009 și renegocierea opțiunii „put” – Preluarea pierderilor, a investițiilor și a altor costuri ulterioare

Acordul adițional din 2009 și renegocierea opțiunii „put” – Preluarea pierderilor, a investițiilor și a altor costuri ulterioare

| (87) | În 2008, Infratil a anunțat că își exercită opțiunea „put”, întrucât acordul de urbanism nu a fost obținut, numărul de clienți nu s-a îmbunătățit la nivelul prevăzut în Acordul de participare din 2005, iar pierderile din exploatare ale FLG au fost mai mari decât se preconizase. Pentru a păstra Infratil ca operator de aeroport, Hansestadt Lübeck a convenit să renegocieze anumiți termeni din Acordul de participare din 2005 cu privire la opțiunea „put”. Rezultatul a fost Acordul adițional din 2009, semnat la 12 noiembrie 2008, care a adăugat pierderi, investiții și costuri suplimentare legate de operarea aeroportului în 2009 la prețul opțiunii „put” pe care Hansestadt Lübeck ar fi trebuit să îl plătească societății Infratil în temeiul Acordului de participare din 2005. |
| --- | --- |

(87)

În 2008, Infratil a anunțat că își exercită opțiunea „put”, întrucât acordul de urbanism nu a fost obținut, numărul de clienți nu s-a îmbunătățit la nivelul prevăzut în Acordul de participare din 2005, iar pierderile din exploatare ale FLG au fost mai mari decât se preconizase. Pentru a păstra Infratil ca operator de aeroport, Hansestadt Lübeck a convenit să renegocieze anumiți termeni din Acordul de participare din 2005 cu privire la opțiunea „put”. Rezultatul a fost Acordul adițional din 2009, semnat la 12 noiembrie 2008, care a adăugat pierderi, investiții și costuri suplimentare legate de operarea aeroportului în 2009 la prețul opțiunii „put” pe care Hansestadt Lübeck ar fi trebuit să îl plătească societății Infratil în temeiul Acordului de participare din 2005.

| (88) | Conform Acordului adițional din 2009, noul preț al opțiunii „put” a fost calculat după cum urmează:

  Tabelul 3


  Prețul opțiunii „put” în EUR în octombrie 2009







  Prețul opțiunii „put” (31 decembrie 2008) | [...] |
| --- | --- | --- |
| + [...] % rată a dobânzii aplicată prețului opțiunii „put” în 2008 pentru 2009 | [...] |
| + Sold al împrumuturilor acordate de acționari pentru: | |
| Pierderi din exploatare efective aprobate pentru 2009 | [...] |
| Costuri de investiții efective aprobate în 2009 | [...] |
| Costurile asociate eliberării acordului de urbanism în 2009 | [...] |
| Alte cheltuieli în 2009 | [...] |
| Cheltuielile judiciare suportate de Air Berlin în 2009 | [...] |
| = soldul împrumuturilor acordate de acționari | [...] |
| + [...] % Dobândă aplicată împrumuturilor de la acționari pentru anul 2009 | [...] |
| – Cheltuieli din 2009 care nu sunt acoperite de împrumuturi | [...] |
| + compensarea prestațiilor de asigurări de grup (adică ponderea primelor de asigurare de grup ale Infratil imputabile FLG) | [...] |
| Total | [...] |

(88)

Conform Acordului adițional din 2009, noul preț al opțiunii „put” a fost calculat după cum urmează:

Tabelul 3

Tabelul 3

Prețul opțiunii „put” în EUR în octombrie 2009

Prețul opțiunii „put” în EUR în octombrie 2009

Prețul opțiunii „put” (31 decembrie 2008)

[...]

- [...] % rată a dobânzii aplicată prețului opțiunii „put” în 2008 pentru 2009

[...]

- Sold al împrumuturilor acordate de acționari pentru:

Pierderi din exploatare efective aprobate pentru 2009

[...]

Costuri de investiții efective aprobate în 2009

[...]

Costurile asociate eliberării acordului de urbanism în 2009

[...]

Alte cheltuieli în 2009

[...]

Cheltuielile judiciare suportate de Air Berlin în 2009

[...]

= soldul împrumuturilor acordate de acționari

= soldul împrumuturilor acordate de acționari

[...]

[...]

- [...] % Dobândă aplicată împrumuturilor de la acționari pentru anul 2009

[...]

– Cheltuieli din 2009 care nu sunt acoperite de împrumuturi

[...]

- compensarea prestațiilor de asigurări de grup (adică ponderea primelor de asigurare de grup ale Infratil imputabile FLG)

[...]

Total

Total

[...]

[...]

| (89) | Prestațiile de asigurări de grup au fost plătibile de către Hansestadt Lübeck în contextul unui împrumut care fusese acordat de către acționar, și anume de către Infratil companiei FLG. Polița de asigurare a acoperit toate aeroporturile administrate de Infratil. Ponderea costurilor imputabile FLG s-a ridicat la [...] EUR. |
| --- | --- |

(89)

Prestațiile de asigurări de grup au fost plătibile de către Hansestadt Lübeck în contextul unui împrumut care fusese acordat de către acționar, și anume de către Infratil companiei FLG. Polița de asigurare a acoperit toate aeroporturile administrate de Infratil. Ponderea costurilor imputabile FLG s-a ridicat la [...] EUR.

| (90) | Diferența dintre prețul opțiunii „put” în conformitate cu Acordul adițional din 2009 și prețul opțiunii „put” pe care Hansestadt Lübeck ar fi trebuit să îl plătească în temeiul Acordului de participare din 2005 se ridică astfel la [...] EUR. |
| --- | --- |

(90)

Diferența dintre prețul opțiunii „put” în conformitate cu Acordul adițional din 2009 și prețul opțiunii „put” pe care Hansestadt Lübeck ar fi trebuit să îl plătească în temeiul Acordului de participare din 2005 se ridică astfel la [...] EUR.

| (91) | În schimb, Infratil a renunțat la dreptul său de a-și exercita opțiunea „put” înainte de 22 octombrie 2009 și a acordat companiei Hansestadt Lübeck drepturi de participare suplimentare. În plus, Infratil a pus la dispoziția companiei Hansestadt Lübeck o scrisoare de intenție între FLG și Ryanair, în care ambele părți și-au confirmat intenția de a crește numărul pasagerilor și de a coopera cu privire la stabilirea unei baza Ryanair pe aeroportul din Lübeck. |
| --- | --- |

(91)

În schimb, Infratil a renunțat la dreptul său de a-și exercita opțiunea „put” înainte de 22 octombrie 2009 și a acordat companiei Hansestadt Lübeck drepturi de participare suplimentare. În plus, Infratil a pus la dispoziția companiei Hansestadt Lübeck o scrisoare de intenție între FLG și Ryanair, în care ambele părți și-au confirmat intenția de a crește numărul pasagerilor și de a coopera cu privire la stabilirea unei baza Ryanair pe aeroportul din Lübeck.

2.4.   UN POSIBIL AJUTOR DE STAT ACORDAT ÎN FAVOAREA RYANAIR

UN POSIBIL AJUTOR DE STAT ACORDAT ÎN FAVOAREA RYANAIR

2.4.1.   
  Acordul din 2000

Acordul din 2000

| (92) | Până în 2000, FLG era un aeroport care depindea de venituri obținute din activități aeronautice, generate din zboruri charter și activități de aviație generale. În 2000, aeroportul și-a schimbat modelul de afaceri, devenind un aeroport pentru transportatori low-cost, unde se obțin venituri din activități aeronautice și de altă natură combinate. |
| --- | --- |

(92)

Până în 2000, FLG era un aeroport care depindea de venituri obținute din activități aeronautice, generate din zboruri charter și activități de aviație generale. În 2000, aeroportul și-a schimbat modelul de afaceri, devenind un aeroport pentru transportatori low-cost, unde se obțin venituri din activități aeronautice și de altă natură combinate.

| (93) | La 29 mai 2000, FLG a semnat cu Ryanair un acord privind serviciile aeriene („Acordul din 2000”). Acordul din 2000 cu Ryanair a inclus o prevedere conform căreia Ryanair va plăti tarifele de aeroport, iar aeroportul va plăti stimulente pentru sprijin comercial. Acordul din 2000 a fost prevăzut a intra în vigoare la 1 iunie 2000 și a continua până la 31 mai 2010. |
| --- | --- |

(93)

La 29 mai 2000, FLG a semnat cu Ryanair un acord privind serviciile aeriene („Acordul din 2000”). Acordul din 2000 cu Ryanair a inclus o prevedere conform căreia Ryanair va plăti tarifele de aeroport, iar aeroportul va plăti stimulente pentru sprijin comercial. Acordul din 2000 a fost prevăzut a intra în vigoare la 1 iunie 2000 și a continua până la 31 mai 2010.

| (94) | Pentru ruta până la Stansted, aeroportul a evaluat costurile și veniturile după cum urmează:

  Tabelul 4


  Costurile și veniturile implicate în Acordul din 2000 din perspectiva FLG








  Elemente ale acordului cu Ryanair | < 18 escale pe săptămână | ≥ 18 escale pe săptămână |
| --- | --- | --- | --- |
| Costuri FLG în EUR |
| Sprijin comercial – costuri per pasager care sosește | [...] | [...] |
| | Până la 31 mai 2005 | De la 1 iunie 2005 |
| Venitul FLG în EUR |
| Taxele care trebuie plătite de Ryanair per avion | [...] | [...] |
| Taxele care trebuie plătite de Ryanair per pasager care sosește | [...] | [...] |
| Taxele nete care trebuie plătite de Ryanair per pasager care sosește (taxe minus sprijinul comercial) | [...] | [...] |
| Altele: |
| Taxă pe cifra de afaceri per bilet vândut de FLG | [...] % | [...] % |
| Comision aplicat cifrei de afaceri înregistrate din închirieri auto rezervate de FLG | [...] % | [...] % |
| Taxă pentru asigurarea pazei (plătită de Ryanair organismului guvernamental corespunzător) în EUR | [...] | [...] |

(94)

Pentru ruta până la Stansted, aeroportul a evaluat costurile și veniturile după cum urmează:

Tabelul 4

Tabelul 4

Costurile și veniturile implicate în Acordul din 2000 din perspectiva FLG

Costurile și veniturile implicate în Acordul din 2000 din perspectiva FLG

Elemente ale acordului cu Ryanair

< 18 escale pe săptămână

≥ 18 escale pe săptămână

Costuri FLG în EUR

Costuri FLG în EUR

Sprijin comercial – costuri per pasager care sosește

[...]

[...]

Până la 31 mai 2005

De la 1 iunie 2005

Venitul FLG în EUR

Venitul FLG în EUR

Taxele care trebuie plătite de Ryanair per avion

[...]

[...]

Taxele care trebuie plătite de Ryanair per pasager care sosește

[...]

[...]

Taxele nete care trebuie plătite de Ryanair per pasager care sosește (taxe minus sprijinul comercial)

Taxele nete care trebuie plătite de Ryanair per pasager care sosește (taxe minus sprijinul comercial)

[...]

[...]

[...]

[...]

Altele:

Altele:

Taxă pe cifra de afaceri per bilet vândut de FLG

[...] %

[...] %

Comision aplicat cifrei de afaceri înregistrate din închirieri auto rezervate de FLG

[...] %

[...] %

Taxă pentru asigurarea pazei (plătită de Ryanair organismului guvernamental corespunzător) în EUR

[...]

[...]

2.4.2.   
  Acordurile din 2010

Acordurile din 2010

| (95) | La 29 martie 2010, Ryanair și aeroportul din Lübeck au semnat Scrisoare de însoțire nr. 1 la Acordul din 2000 care acoperă perioada de la 28 martie 2010 până la 30 octombrie 2010. Această scrisoare de însoțire a prelungit Acordul din 2000 până la 30 octombrie 2010 și a introdus o nouă plată a unui stimulent financiar per pasager în valoare de [...] EUR, care urma să fie făcută de către FLG în favoarea companiei Ryanair, în plus față de plata pentru servicii de comercializare prevăzută în Acordul din 2000 în valoare de [...] EUR per pasager (sub 18 rotații pe săptămână) sau [...] EUR pe pasager (peste 18 rotații pe săptămână). Întrucât Ryanair a efectuat peste 18 rotații pe săptămână, FLG urma să plătească Ryanair o sumă totală de [...] EUR per pasager. Întrucât au fost păstrate toate celelalte condiții din Acordul din 2000, tarifele pentru serviciile destinate pasagerilor per pasager care pleacă, ce sunt plătibile companiei FLG, s-au ridicat la [...] EUR, tarifele de handling la rampă per escală s-au ridicat la [...] EUR, tarifele de handling per pasager au fost de [...] EUR, iar taxele de securitate per pasager au fost de [...] EUR. |
| --- | --- |

(95)

La 29 martie 2010, Ryanair și aeroportul din Lübeck au semnat Scrisoare de însoțire nr. 1 la Acordul din 2000 care acoperă perioada de la 28 martie 2010 până la 30 octombrie 2010. Această scrisoare de însoțire a prelungit Acordul din 2000 până la 30 octombrie 2010 și a introdus o nouă plată a unui stimulent financiar per pasager în valoare de [...] EUR, care urma să fie făcută de către FLG în favoarea companiei Ryanair, în plus față de plata pentru servicii de comercializare prevăzută în Acordul din 2000 în valoare de [...] EUR per pasager (sub 18 rotații pe săptămână) sau [...] EUR pe pasager (peste 18 rotații pe săptămână). Întrucât Ryanair a efectuat peste 18 rotații pe săptămână, FLG urma să plătească Ryanair o sumă totală de [...] EUR per pasager. Întrucât au fost păstrate toate celelalte condiții din Acordul din 2000, tarifele pentru serviciile destinate pasagerilor per pasager care pleacă, ce sunt plătibile companiei FLG, s-au ridicat la [...] EUR, tarifele de handling la rampă per escală s-au ridicat la [...] EUR, tarifele de handling per pasager au fost de [...] EUR, iar taxele de securitate per pasager au fost de [...] EUR.

| (96) | În octombrie 2010, a fost semnată scrisoarea de însoțire nr. 2, care nu a păstrat condițiile din scrisoarea de însoțire din martie 2010, însă a revenit la calendarul de plăți pentru servicii de comercializare, astfel cum se menționează în acordul inițial din 2000. Scrisoarea de însoțire din octombrie 2010 a prelungit termenele acordului din 2000 cu 3 ani, până la 1 noiembrie 2013. |
| --- | --- |

(96)

În octombrie 2010, a fost semnată scrisoarea de însoțire nr. 2, care nu a păstrat condițiile din scrisoarea de însoțire din martie 2010, însă a revenit la calendarul de plăți pentru servicii de comercializare, astfel cum se menționează în acordul inițial din 2000. Scrisoarea de însoțire din octombrie 2010 a prelungit termenele acordului din 2000 cu 3 ani, până la 1 noiembrie 2013.

| (97) | În ziua în care s-a convenit asupra scrisorii de însoțire nr. 1, și anume 29 martie 2010, FLG a semnat, de asemenea, un acord de servicii de comercializare cu Airport Marketing Services Limited (denumită în continuare „AMS”), o filială deținută integral de Ryanair. Respectivul acord de servicii de comercializare a acoperit, de asemenea, perioada de la 29 martie 2010 până la 30 octombrie 2010 și prevede serviciile de publicitate care trebuie să fie prestate de AMS pe site-ul www.ryanair.com în schimbul sumei de [...] EUR, plătibilă de către FLG. |
| --- | --- |

(97)

În ziua în care s-a convenit asupra scrisorii de însoțire nr. 1, și anume 29 martie 2010, FLG a semnat, de asemenea, un acord de servicii de comercializare cu Airport Marketing Services Limited (denumită în continuare „AMS”), o filială deținută integral de Ryanair. Respectivul acord de servicii de comercializare a acoperit, de asemenea, perioada de la 29 martie 2010 până la 30 octombrie 2010 și prevede serviciile de publicitate care trebuie să fie prestate de AMS pe site-ul www.ryanair.com în schimbul sumei de [...] EUR, plătibilă de către FLG.

2.5.   TAXE PENTRU DEGIVRAREA AERONAVELOR ÎN AEROPORT

TAXE PENTRU DEGIVRAREA AERONAVELOR ÎN AEROPORT

| (98) | Taxele pentru degivrare sunt prevăzute într-o schemă de tarifare specială aplicabilă tuturor companiilor aeriene care utilizează aeroportul. Schema de tarifare specială este un document separat de lista generală a tarifelor aplicabile pe aeroport. Aceasta este actualizată o dată la câțiva ani. În schema de tarifare specială se disting mai multe categorii, și anume degivrarea aeronavelor cu o greutatea maximă la decolare de 10 tone, dejivrarea aeronavelor cu o greutate maximă la decolare de peste 10 tone, lichidul de degivrare și apa caldă, și prevede un preț pentru fiecare dintre aceste categorii. |
| --- | --- |

(98)

Taxele pentru degivrare sunt prevăzute într-o schemă de tarifare specială aplicabilă tuturor companiilor aeriene care utilizează aeroportul. Schema de tarifare specială este un document separat de lista generală a tarifelor aplicabile pe aeroport. Aceasta este actualizată o dată la câțiva ani. În schema de tarifare specială se disting mai multe categorii, și anume degivrarea aeronavelor cu o greutatea maximă la decolare de 10 tone, dejivrarea aeronavelor cu o greutate maximă la decolare de peste 10 tone, lichidul de degivrare și apa caldă, și prevede un preț pentru fiecare dintre aceste categorii.

3.   MOTIVELE PENTRU INIȚIEREA PROCEDURII OFICIALE DE INVESTIGARE

MOTIVELE PENTRU INIȚIEREA PROCEDURII OFICIALE DE INVESTIGARE

| (99) | În deciziile sale de inițiere a procedurii din 2007 și 2012, Comisia a inițiat investigații privind un posibil ajutor de stat acordat în favoarea FLG, Infratil și Ryanair, Wizz Air și a altor companii aeriene care operează zboruri charter și care deservesc Globalis Reisen. |
| --- | --- |

(99)

În deciziile sale de inițiere a procedurii din 2007 și 2012, Comisia a inițiat investigații privind un posibil ajutor de stat acordat în favoarea FLG, Infratil și Ryanair, Wizz Air și a altor companii aeriene care operează zboruri charter și care deservesc Globalis Reisen.

3.1.   UN POSIBIL AJUTOR DE STAT ACORDAT ÎN FAVOAREA FLG

UN POSIBIL AJUTOR DE STAT ACORDAT ÎN FAVOAREA FLG

| (100) | Comisia a avut îndoieli în ceea ce privește acordul de transferare a pierderilor din 19 octombrie 1978 (denumit în continuare „acordul de transferare a pierderilor”), conform căruia Hansestadt Lübeck a acoperit pierderile din exploatare ale FLG în perioada 1978-2004, contractul de închiriere a terenului și a infrastructurii aeroportuare și preluarea datoriilor neachitate. În plus, Comisia a avut suspiciuni cu privire la un posibil ajutor pentru investiții acordat prin intermediul deciziei privind aeroporturile regionale din 2005 și presupusa încălcare a acesteia, la compensarea pierderilor începând din noiembrie 2009, la finanțarea investițiilor în infrastructură realizate de Hansestadt Lübeck și Land Schleswig-Holstein, precum și la subordonarea împrumuturilor acordate de acționari companiei Hansestadt Lübeck la FLG. Referitor la aceste măsuri, Comisia și-a exprimat îndoiala cu privire la problema dacă, în condiții normale de piață, un operator în economia de piață ar fi oferit, de asemenea, avantaje similare în favoarea FLG. |
| --- | --- |

(100)

Comisia a avut îndoieli în ceea ce privește acordul de transferare a pierderilor din 19 octombrie 1978 (denumit în continuare „acordul de transferare a pierderilor”), conform căruia Hansestadt Lübeck a acoperit pierderile din exploatare ale FLG în perioada 1978-2004, contractul de închiriere a terenului și a infrastructurii aeroportuare și preluarea datoriilor neachitate. În plus, Comisia a avut suspiciuni cu privire la un posibil ajutor pentru investiții acordat prin intermediul deciziei privind aeroporturile regionale din 2005 și presupusa încălcare a acesteia, la compensarea pierderilor începând din noiembrie 2009, la finanțarea investițiilor în infrastructură realizate de Hansestadt Lübeck și Land Schleswig-Holstein, precum și la subordonarea împrumuturilor acordate de acționari companiei Hansestadt Lübeck la FLG. Referitor la aceste măsuri, Comisia și-a exprimat îndoiala cu privire la problema dacă, în condiții normale de piață, un operator în economia de piață ar fi oferit, de asemenea, avantaje similare în favoarea FLG.

3.2.   UN POSIBIL AJUTOR DE STAT ACORDAT ÎN FAVOAREA INFRATIL

UN POSIBIL AJUTOR DE STAT ACORDAT ÎN FAVOAREA INFRATIL

| (101) | Atunci când au fost vândute 90 % dintre acțiunile FLG companiei Infratil, Comisia a avut îndoieli cu privire la compatibilitatea procesului de privatizare cu normele privind ajutoarele de stat. În plus, Comisia a suspectat existența unui posibil ajutor de stat la momentul renegocierii termenilor opțiunii „put” în 2008/2009. |
| --- | --- |

(101)

Atunci când au fost vândute 90 % dintre acțiunile FLG companiei Infratil, Comisia a avut îndoieli cu privire la compatibilitatea procesului de privatizare cu normele privind ajutoarele de stat. În plus, Comisia a suspectat existența unui posibil ajutor de stat la momentul renegocierii termenilor opțiunii „put” în 2008/2009.

3.3.   UN POSIBIL AJUTOR DE STAT ACORDAT ÎN FAVOAREA RYANAIR

UN POSIBIL AJUTOR DE STAT ACORDAT ÎN FAVOAREA RYANAIR

| (102) | Referitor la acordul din 2000 cu Ryanair și la scrisorile de însoțire din martie și octombrie 2010, Comisia și-a exprimat îndoiala cu privire la problema dacă acestea i-au conferit un avantaj selectiv companiei Ryanair și, prin urmare, dacă au constituit un ajutor de stat. |
| --- | --- |

(102)

Referitor la acordul din 2000 cu Ryanair și la scrisorile de însoțire din martie și octombrie 2010, Comisia și-a exprimat îndoiala cu privire la problema dacă acestea i-au conferit un avantaj selectiv companiei Ryanair și, prin urmare, dacă au constituit un ajutor de stat.

3.4.   TAXE PENTRU DEGIVRAREA AERONAVELOR ÎN AEROPORT

TAXE PENTRU DEGIVRAREA AERONAVELOR ÎN AEROPORT

| (103) | Comisia a avut îndoieli cu privire la problema dacă taxele pentru degivrare, percepute începând din noiembrie 2009, au presupus un ajutor de stat, deoarece au existat indicii că prețurile percepute pentru degivrare erau mai mici decât costurile suportate de aeroport. |
| --- | --- |

(103)

Comisia a avut îndoieli cu privire la problema dacă taxele pentru degivrare, percepute începând din noiembrie 2009, au presupus un ajutor de stat, deoarece au existat indicii că prețurile percepute pentru degivrare erau mai mici decât costurile suportate de aeroport.

4.   OBSERVAȚII DIN PARTEA GERMANIEI

OBSERVAȚII DIN PARTEA GERMANIEI

4.1.   UN POSIBIL AJUTOR DE STAT ACORDAT ÎN FAVOAREA FLG

UN POSIBIL AJUTOR DE STAT ACORDAT ÎN FAVOAREA FLG

| (104) | Germania a subliniat faptul că FLG nu mai există. În cursul procesului de privatizare a aeroportului din Lübeck, FLG a fuzionat cu Hansestadt Lübeck. Prin urmare, Hansestadt Lübeck a devenit succesorul universal al FLG și toate creanțele dintre FLG și Hansestadt Lübeck au dispărut. Prin urmare, Germania afirmă că toate problemele legate de un ajutor de stat între Hansestadt Lübeck și FLG au rămas fără obiect. În plus, Germania a formulat observații cu privire la măsurile specifice, precizând că toate măsurile sunt în conformitate cu normele privind ajutoarele de stat, deoarece acestea fie constituie un ajutor existent, fie respectă principiul operatorului economic privat în economia de piață.






  — | Acordul de transferare a pierderilor: Potrivit Germaniei, întrucât acordul de transferare a pierderilor a fost încheiat în 1978 și s-a încheiat la 31 decembrie 2004, acesta nu poate fi supus investigațiilor. Dacă ar fi să fie calificat drept ajutor de stat, acesta nu ar constitui decât un ajutor existent. Germania a susținut, de asemenea, faptul că acordul de transferare a pierderilor constituie o măsură de politică economică generală care nu poate fi considerată drept ajutor de stat. Potrivit Germaniei, acordul de transferare a pierderilor trece și testul operatorului în economia de piață, întrucât măsurile relevante erau prevăzute pentru a atrage companii aeriene pe aeroport și a crește numărul de pasageri. |
| --- | --- | --- |

(104)

Germania a subliniat faptul că FLG nu mai există. În cursul procesului de privatizare a aeroportului din Lübeck, FLG a fuzionat cu Hansestadt Lübeck. Prin urmare, Hansestadt Lübeck a devenit succesorul universal al FLG și toate creanțele dintre FLG și Hansestadt Lübeck au dispărut. Prin urmare, Germania afirmă că toate problemele legate de un ajutor de stat între Hansestadt Lübeck și FLG au rămas fără obiect. În plus, Germania a formulat observații cu privire la măsurile specifice, precizând că toate măsurile sunt în conformitate cu normele privind ajutoarele de stat, deoarece acestea fie constituie un ajutor existent, fie respectă principiul operatorului economic privat în economia de piață.

—

Acordul de transferare a pierderilor: Potrivit Germaniei, întrucât acordul de transferare a pierderilor a fost încheiat în 1978 și s-a încheiat la 31 decembrie 2004, acesta nu poate fi supus investigațiilor. Dacă ar fi să fie calificat drept ajutor de stat, acesta nu ar constitui decât un ajutor existent. Germania a susținut, de asemenea, faptul că acordul de transferare a pierderilor constituie o măsură de politică economică generală care nu poate fi considerată drept ajutor de stat. Potrivit Germaniei, acordul de transferare a pierderilor trece și testul operatorului în economia de piață, întrucât măsurile relevante erau prevăzute pentru a atrage companii aeriene pe aeroport și a crește numărul de pasageri.

| — | Contractul de închiriere și preluare a împrumuturilor: Potrivit Germaniei, orice ajutor în legătură cu măsurile respective ar constitui un ajutor existent. În plus, Germania a afirmat că valoarea chiriei este în conformitate cu standardele pieței, astfel cum a fost dovedit într-un studiu independent realizat de Ernst & Young, care a fost comandat de Hansestadt Lübeck înainte de vânzarea FLG companiei Infratil și care a fost pus la dispoziția Comisiei de către Germania. Referitor la preluarea împrumuturilor, Germania a afirmat că toate garanțiile pentru datorii au fost furnizate exclusiv în cadrul prefinanțării investițiilor în măsuri de infrastructură, care au fost finanțate, în orice caz, ulterior prin plăți efectuate în temeiul acordului de transferare a pierderilor. |
| --- | --- |

—

Contractul de închiriere și preluare a împrumuturilor: Potrivit Germaniei, orice ajutor în legătură cu măsurile respective ar constitui un ajutor existent. În plus, Germania a afirmat că valoarea chiriei este în conformitate cu standardele pieței, astfel cum a fost dovedit într-un studiu independent realizat de Ernst & Young, care a fost comandat de Hansestadt Lübeck înainte de vânzarea FLG companiei Infratil și care a fost pus la dispoziția Comisiei de către Germania. Referitor la preluarea împrumuturilor, Germania a afirmat că toate garanțiile pentru datorii au fost furnizate exclusiv în cadrul prefinanțării investițiilor în măsuri de infrastructură, care au fost finanțate, în orice caz, ulterior prin plăți efectuate în temeiul acordului de transferare a pierderilor.

| — | Ajutor pentru investiții acordat companiei FLG în temeiul deciziei privind aeroporturile regionale din 2005 și presupusa încălcare a acesteia: Germania a afirmat că măsurile în cauză nu au fost niciodată puse în aplicare sau că intră în sfera publică. |
| --- | --- |

—

Ajutor pentru investiții acordat companiei FLG în temeiul deciziei privind aeroporturile regionale din 2005 și presupusa încălcare a acesteia: Germania a afirmat că măsurile în cauză nu au fost niciodată puse în aplicare sau că intră în sfera publică.

| — | Compensarea pierderilor suportate de FLG începând din noiembrie 2009: Germania a afirmat că finanțarea FLG de către Hansestadt Lübeck începând din 2009 este în conformitate cu normele UE privind ajutoarele de stat, întrucât FLG nu exercita o activitate economică, deoarece activitățile sale vizau servicii care se încadrau în sfera serviciilor publice sau servicii de interes economic general. |
| --- | --- |

—

Compensarea pierderilor suportate de FLG începând din noiembrie 2009: Germania a afirmat că finanțarea FLG de către Hansestadt Lübeck începând din 2009 este în conformitate cu normele UE privind ajutoarele de stat, întrucât FLG nu exercita o activitate economică, deoarece activitățile sale vizau servicii care se încadrau în sfera serviciilor publice sau servicii de interes economic general.

| — | Finanțarea investițiilor în infrastructură realizate de Hansestadt Lübeck și Land Schleswig Holstein: Germania a susținut că finanțarea investițiilor în infrastructură vizează servicii de interes public sau servicii care intră în sfera serviciilor publice și, prin urmare, investițiile respective sunt în conformitate cu normele privind ajutoarele de stat, astfel cum se prevede în orientările din 1994 privind sectorul aviației (25) (așa cum este cazul compensării pierderilor începând din 2009). |
| --- | --- |

—

Finanțarea investițiilor în infrastructură realizate de Hansestadt Lübeck și Land Schleswig Holstein: Germania a susținut că finanțarea investițiilor în infrastructură vizează servicii de interes public sau servicii care intră în sfera serviciilor publice și, prin urmare, investițiile respective sunt în conformitate cu normele privind ajutoarele de stat, astfel cum se prevede în orientările din 1994 privind sectorul aviației (25) (așa cum este cazul compensării pierderilor începând din 2009).

25

| — | Subordonarea împrumuturilor acordate de acționarii Hansestadt Lübeck companiei FLG: Germania a afirmat că acordul de subordonare a Hansestadt Lübeck în favoarea FLG este o practică de piață obișnuită și nu conferă niciun avantaj companiei FLG. |
| --- | --- |

—

Subordonarea împrumuturilor acordate de acționarii Hansestadt Lübeck companiei FLG: Germania a afirmat că acordul de subordonare a Hansestadt Lübeck în favoarea FLG este o practică de piață obișnuită și nu conferă niciun avantaj companiei FLG.

4.2.   UN POSIBIL AJUTOR DE STAT ACORDAT ÎN FAVOAREA INFRATIL

UN POSIBIL AJUTOR DE STAT ACORDAT ÎN FAVOAREA INFRATIL

4.2.1.   
  Vânzarea acțiunilor deținute în FLG

Vânzarea acțiunilor deținute în FLG

| (105) | Germania a susținut că prețul de vânzare convenit este în conformitate cu standardele pieței. Germania a afirmat, de asemenea, faptul că procedura de licitație pentru achiziționarea a 90 % din acțiunile FLG a fost deschisă, transparentă, nediscriminatorie și necondiționată. Germania a afirmat că o renegociere a acordului, ca urmare a deciziei OVG Schleswig din 18 iulie 2005 (26), nu a modificat rezultatul procedurii de licitație, și anume acela că oferta companiei Infratil a fost singura ofertă depusă și oferta cu cel mai mare preț. Potrivit Germaniei, lansarea unei noi cereri de exprimare a interesului după emiterea hotărârii judecătorești ar fi fost inutilă și neavantajoasă, întrucât la momentul respectiv situația era chiar și mai puțin atractivă pentru potențialii ofertanți decât înainte. |
| --- | --- |

(105)

Germania a susținut că prețul de vânzare convenit este în conformitate cu standardele pieței. Germania a afirmat, de asemenea, faptul că procedura de licitație pentru achiziționarea a 90 % din acțiunile FLG a fost deschisă, transparentă, nediscriminatorie și necondiționată. Germania a afirmat că o renegociere a acordului, ca urmare a deciziei OVG Schleswig din 18 iulie 2005 (26), nu a modificat rezultatul procedurii de licitație, și anume acela că oferta companiei Infratil a fost singura ofertă depusă și oferta cu cel mai mare preț. Potrivit Germaniei, lansarea unei noi cereri de exprimare a interesului după emiterea hotărârii judecătorești ar fi fost inutilă și neavantajoasă, întrucât la momentul respectiv situația era chiar și mai puțin atractivă pentru potențialii ofertanți decât înainte.

OVG Schleswig

26

| (106) | Germania a afirmat că nu există niciun motiv pentru a lansa o nouă cerere de exprimare a interesului, întrucât prin decizia OVG Schleswig s-a modificat valoarea aeroportului, însă nu și obiectul efectiv al procedurii de licitație. Mai mult decât atât, Germania este de părere că trebuie să fie posibilă o modificare a acordurilor în orice moment. Aceste argumente au fost justificate prin trimitere la legislația germană privind achizițiile publice. |
| --- | --- |

(106)

Germania a afirmat că nu există niciun motiv pentru a lansa o nouă cerere de exprimare a interesului, întrucât prin decizia OVG Schleswig s-a modificat valoarea aeroportului, însă nu și obiectul efectiv al procedurii de licitație. Mai mult decât atât, Germania este de părere că trebuie să fie posibilă o modificare a acordurilor în orice moment. Aceste argumente au fost justificate prin trimitere la legislația germană privind achizițiile publice.

OVG Schleswig

| (107) | Mai mult decât atât, Germania a afirmat că, astfel cum se concluzionează în raportul de expertiză întocmit de Ernst & Young, condițiile privatizării reflectă valoarea de piață actuală a FLG, aceasta depășind, de departe, rezultatele economice ale unei eventuale lichidări. |
| --- | --- |

(107)

Mai mult decât atât, Germania a afirmat că, astfel cum se concluzionează în raportul de expertiză întocmit de Ernst & Young, condițiile privatizării reflectă valoarea de piață actuală a FLG, aceasta depășind, de departe, rezultatele economice ale unei eventuale lichidări.

4.2.2.   
  Acordul adițional din 2009 și renegocierea opțiunii „put” – Preluarea pierderilor, a investițiilor și a altor costuri ulterioare

Acordul adițional din 2009 și renegocierea opțiunii „put” – Preluarea pierderilor, a investițiilor și a altor costuri ulterioare

| (108) | Germania a afirmat că acordul dintre Infratil și Hansestadt Lübeck trebuie să fie evaluat în contextul situației juridice și economice a aeroportului din Lübeck din 2009. Aceasta include acordul de urbanism în așteptare, cauzele aflate pe rolul instanțelor, care implică aeroportul, și criza economică și financiară. |
| --- | --- |

(108)

Germania a afirmat că acordul dintre Infratil și Hansestadt Lübeck trebuie să fie evaluat în contextul situației juridice și economice a aeroportului din Lübeck din 2009. Aceasta include acordul de urbanism în așteptare, cauzele aflate pe rolul instanțelor, care implică aeroportul, și criza economică și financiară.

| (109) | Germania a contestat afirmația conform căreia a existat un avantaj pentru Infratil, deoarece prețul pentru opțiunea „put” a fost deja negociat în contextul acordului inițial cu Infratil în 2005 în cadrul unei proceduri de licitație publice, transparente și nediscriminatorii. Germania a susținut că creșterea moderată a prețurilor în 2009, comparativ cu suma convenită în 2005, ar trebui să fie considerată ca fiind proporțională cu contraperformanțele Infratil. |
| --- | --- |

(109)

Germania a contestat afirmația conform căreia a existat un avantaj pentru Infratil, deoarece prețul pentru opțiunea „put” a fost deja negociat în contextul acordului inițial cu Infratil în 2005 în cadrul unei proceduri de licitație publice, transparente și nediscriminatorii. Germania a susținut că creșterea moderată a prețurilor în 2009, comparativ cu suma convenită în 2005, ar trebui să fie considerată ca fiind proporțională cu contraperformanțele Infratil.

| (110) | Germania a afirmat că preluarea pierderilor a fost mai avantajoasă din punct de vedere economic decât consecințele exercitării de către Infratil a opțiunii sale „put”. În primul rând, Germania a subliniat că închiderea aeroportului nu este o opțiune, deoarece exploatarea aeroportului în regim permanent este o obligație de serviciu public. În al doilea rând, nu ar fi fost posibil să se găsească un nou investitor privat într-un termen rezonabil, întrucât ar fi fost necesară o procedură de achiziții la nivelul Uniunii. O astfel de procedură consumă timp (aproximativ 12 luni) și resurse. |
| --- | --- |

(110)

Germania a afirmat că preluarea pierderilor a fost mai avantajoasă din punct de vedere economic decât consecințele exercitării de către Infratil a opțiunii sale „put”. În primul rând, Germania a subliniat că închiderea aeroportului nu este o opțiune, deoarece exploatarea aeroportului în regim permanent este o obligație de serviciu public. În al doilea rând, nu ar fi fost posibil să se găsească un nou investitor privat într-un termen rezonabil, întrucât ar fi fost necesară o procedură de achiziții la nivelul Uniunii. O astfel de procedură consumă timp (aproximativ 12 luni) și resurse.

4.3.   UN POSIBIL AJUTOR DE STAT ACORDAT ÎN FAVOAREA RYANAIR

UN POSIBIL AJUTOR DE STAT ACORDAT ÎN FAVOAREA RYANAIR

4.3.1.   
  Acordul din 2000

Acordul din 2000

| (111) | Potrivit Germaniei, nu a existat niciun avantaj economic pentru Ryanair. Germania a afirmat că un operator privat comparabil cu FLG ar fi acceptat acordul cu Ryanair în condiții similare. Atunci când a încheiat acordul din 2000, FLG a urmat strategia de a deveni rentabilă pe termen lung. În acest context, Germania a susținut că strategia economică a aeroporturilor este, de obicei, bazată pe activități din domeniul aeronautic și din alt domeniu, inclusiv pe gestionarea magazinelor, a restaurantelor și a spațiilor de parcare. Prin urmare, în opinia Germaniei, este rentabil să se ofere tarife de aeroport scăzute tuturor companiilor aeriene în vederea creșterii numărului de pasageri și pentru a asigura o creștere semnificativă în sectorul non-aeronautic, ceea ce poate compensa veniturile reduse din sectorul aeronautic. |
| --- | --- |

(111)

Potrivit Germaniei, nu a existat niciun avantaj economic pentru Ryanair. Germania a afirmat că un operator privat comparabil cu FLG ar fi acceptat acordul cu Ryanair în condiții similare. Atunci când a încheiat acordul din 2000, FLG a urmat strategia de a deveni rentabilă pe termen lung. În acest context, Germania a susținut că strategia economică a aeroporturilor este, de obicei, bazată pe activități din domeniul aeronautic și din alt domeniu, inclusiv pe gestionarea magazinelor, a restaurantelor și a spațiilor de parcare. Prin urmare, în opinia Germaniei, este rentabil să se ofere tarife de aeroport scăzute tuturor companiilor aeriene în vederea creșterii numărului de pasageri și pentru a asigura o creștere semnificativă în sectorul non-aeronautic, ceea ce poate compensa veniturile reduse din sectorul aeronautic.

| (112) | Germania a afirmat în plus faptul că recrutarea de companii aeriene care oferă servicii regulate prezintă mai multe avantaje. În mod specific, Germania a susținut că aeroportul se poate aștepta ca respectivele companii aeriene să nu încheie un acord cu aeroporturi concurente în viitor. În plus, era de așteptat ca aeroportul să atragă și alte companii aeriene. |
| --- | --- |

(112)

Germania a afirmat în plus faptul că recrutarea de companii aeriene care oferă servicii regulate prezintă mai multe avantaje. În mod specific, Germania a susținut că aeroportul se poate aștepta ca respectivele companii aeriene să nu încheie un acord cu aeroporturi concurente în viitor. În plus, era de așteptat ca aeroportul să atragă și alte companii aeriene.

| (113) | Germania și-a bazat argumentul privind respectarea condițiilor de pe piață pe raportul de expertiză al Ernst & Young. În plus, Germania a subliniat că acționarul majoritar privat Infratil a continuat să sprijine strategia menționată în considerentul 112 și după privatizarea aeroportului. |
| --- | --- |

(113)

Germania și-a bazat argumentul privind respectarea condițiilor de pe piață pe raportul de expertiză al Ernst & Young. În plus, Germania a subliniat că acționarul majoritar privat Infratil a continuat să sprijine strategia menționată în considerentul 112 și după privatizarea aeroportului.

| (114) | Germania a susținut că strategia economică din 2000 este valabilă dintr-o perspectivă ex post. Numărul de pasageri a crescut considerabil, Ryanair a adăugat noi destinații și aeroportul din Lübeck a reușit să dobândească noi companii aeriene precum Wizz Air. Germania a afirmat că acordul cu Ryanair a fost esențial pentru atragerea investitorului privat Infratil. |
| --- | --- |

(114)

Germania a susținut că strategia economică din 2000 este valabilă dintr-o perspectivă ex post. Numărul de pasageri a crescut considerabil, Ryanair a adăugat noi destinații și aeroportul din Lübeck a reușit să dobândească noi companii aeriene precum Wizz Air. Germania a afirmat că acordul cu Ryanair a fost esențial pentru atragerea investitorului privat Infratil.

ex post

| (115) | Germania a mai afirmat faptul că nu există un avantaj selectiv pentru Ryanair, întrucât FLG ar fi oferit aceleași condiții oricărei alte companii aeriene interesate. |
| --- | --- |

(115)

Germania a mai afirmat faptul că nu există un avantaj selectiv pentru Ryanair, întrucât FLG ar fi oferit aceleași condiții oricărei alte companii aeriene interesate.

| (116) | De asemenea, Germania este de părere că presupusele avantaje acordate companiei Ryanair nu pot fi imputate statului datorită hotărârii date în cauza Stardust Marine (27). Potrivit Germaniei, FLG a acționat cu autonomie și fără exercitarea vreunei influențe din partea statului înainte, în timpul și după încheierea acordului din 2000. Mai mult decât atât, Germania a afirmat că FLG nu este integrată în structurile administrației publice. În cele din urmă, Germania a afirmat că supravegherea de către autoritățile publice a conducerii FLG este limitată la chestiuni legate de aviație și de misiunea de serviciu public și nu include activități de gestionare a activității. De asemenea, Germania a susținut că Hansestadt Lübeck și, în special, consiliul de supraveghere al FLG nu au fost implicați în decizia privind acordul din 2000, astfel cum a fost confirmat în procesul-verbal al reuniunii consiliului de supraveghere din 11 iulie 2000 și într-o confirmare scrisă din partea fostului director general al FLG. |
| --- | --- |

(116)

De asemenea, Germania este de părere că presupusele avantaje acordate companiei Ryanair nu pot fi imputate statului datorită hotărârii date în cauza Stardust Marine (27). Potrivit Germaniei, FLG a acționat cu autonomie și fără exercitarea vreunei influențe din partea statului înainte, în timpul și după încheierea acordului din 2000. Mai mult decât atât, Germania a afirmat că FLG nu este integrată în structurile administrației publice. În cele din urmă, Germania a afirmat că supravegherea de către autoritățile publice a conducerii FLG este limitată la chestiuni legate de aviație și de misiunea de serviciu public și nu include activități de gestionare a activității. De asemenea, Germania a susținut că Hansestadt Lübeck și, în special, consiliul de supraveghere al FLG nu au fost implicați în decizia privind acordul din 2000, astfel cum a fost confirmat în procesul-verbal al reuniunii consiliului de supraveghere din 11 iulie 2000 și într-o confirmare scrisă din partea fostului director general al FLG.

27

| (117) | În plus, Germania a afirmat că acordul din 2000 nu denaturează sau amenință să denatureze concurența și nu afectează schimburile comerciale dintre statele membre, întrucât nu există o adevărată relație concurențială între aeroportul din Lübeck și alte aeroporturi. |
| --- | --- |

(117)

În plus, Germania a afirmat că acordul din 2000 nu denaturează sau amenință să denatureze concurența și nu afectează schimburile comerciale dintre statele membre, întrucât nu există o adevărată relație concurențială între aeroportul din Lübeck și alte aeroporturi.

4.3.2.   
  Acordurile din 2010

Acordurile din 2010

| (118) | Germania a declarat că scrisoarea de însoțire nr. 1 respectă condițiile pieței și că nu oferă un avantaj companiei Ryanair. Germania a susținut, făcând trimitere la cauza Helaba I (28), că nu există niciun avantaj atunci când alți operatori de aeroporturi regionale oferă Ryanair condiții similare. În plus, Germania a susținut faptul că acest lucru a fost dovedit prin analiza comparativă a Ryanair. |
| --- | --- |

(118)

Germania a declarat că scrisoarea de însoțire nr. 1 respectă condițiile pieței și că nu oferă un avantaj companiei Ryanair. Germania a susținut, făcând trimitere la cauza Helaba I (28), că nu există niciun avantaj atunci când alți operatori de aeroporturi regionale oferă Ryanair condiții similare. În plus, Germania a susținut faptul că acest lucru a fost dovedit prin analiza comparativă a Ryanair.

28

| (119) | Germania a susținut că transportatorii low-cost, precum Ryanair și Wizz Air, au mai puține cerințe în ceea ce privește serviciile de handling la sol și serviciile de infrastructură. În primul rând, sunt necesare mai puține ghișee de îmbarcare, deoarece există posibilitatea de îmbarcare online pentru zborurile companiei Ryanair și se transportă mai puține bagajele. În al doilea rând, nu există autobuze de pasageri. În al treilea rând, având în vedere că distanțele de parcurs pe jos până la aeroportul din Lübeck sunt mai scurte, durata la sol a aeronavelor Ryanair este mai scurtă. În al patrulea rând, întrucât nu există zboruri de transfer, nu sunt necesare facilități pentru transfer. În final, întrucât echipajul de zbor se ocupă deseori de curățenie în interiorul aeronavei, cererea pentru servicii de curățenie la sol este redusă. |
| --- | --- |

(119)

Germania a susținut că transportatorii low-cost, precum Ryanair și Wizz Air, au mai puține cerințe în ceea ce privește serviciile de handling la sol și serviciile de infrastructură. În primul rând, sunt necesare mai puține ghișee de îmbarcare, deoarece există posibilitatea de îmbarcare online pentru zborurile companiei Ryanair și se transportă mai puține bagajele. În al doilea rând, nu există autobuze de pasageri. În al treilea rând, având în vedere că distanțele de parcurs pe jos până la aeroportul din Lübeck sunt mai scurte, durata la sol a aeronavelor Ryanair este mai scurtă. În al patrulea rând, întrucât nu există zboruri de transfer, nu sunt necesare facilități pentru transfer. În final, întrucât echipajul de zbor se ocupă deseori de curățenie în interiorul aeronavei, cererea pentru servicii de curățenie la sol este redusă.

| (120) | Germania a susținut că statului nu i se impută nimic, folosind aceleași argumente ca și în cazul acordului din 2000. |
| --- | --- |

(120)

Germania a susținut că statului nu i se impută nimic, folosind aceleași argumente ca și în cazul acordului din 2000.

| (121) | Germania a subliniat că scrisoarea de însoțire nr. 2 reprezintă o extindere a acordului din 2000 și că aceasta nu a modificat semnificativ acordul din 2000. Întrucât acordul din 2000 respectă cerințele pieței, scrisoarea de însoțire nr. 2 ar fi în aceeași situație. |
| --- | --- |

(121)

Germania a subliniat că scrisoarea de însoțire nr. 2 reprezintă o extindere a acordului din 2000 și că aceasta nu a modificat semnificativ acordul din 2000. Întrucât acordul din 2000 respectă cerințele pieței, scrisoarea de însoțire nr. 2 ar fi în aceeași situație.

| (122) | În cele din urmă, Germania a afirmat că nu există niciun impact negativ asupra concurenței sau a schimburilor comerciale, deoarece aeroportul din Lübeck este un aeroport regional de dimensiuni reduse care nu se află în concurență cu aeroportul din Hamburg. |
| --- | --- |

(122)

În cele din urmă, Germania a afirmat că nu există niciun impact negativ asupra concurenței sau a schimburilor comerciale, deoarece aeroportul din Lübeck este un aeroport regional de dimensiuni reduse care nu se află în concurență cu aeroportul din Hamburg.

4.4.   TAXE PENTRU DEGIVRAREA AERONAVELOR ÎN AEROPORT

TAXE PENTRU DEGIVRAREA AERONAVELOR ÎN AEROPORT

| (123) | Germania a afirmat că taxele pentru degivrare nu sunt negociate individual, ci se bazează pe o schemă de servicii speciale, care este aplicabilă tuturor companiilor aeriene. De asemenea, Germania a menționat că nu există niciun ajutor de stat, întrucât nu există elementele de bază ale unui astfel de ajutor. În primul rând, taxele nu au fost selective. În al doilea rând, taxele nu au fost imputabile statului, ceea ce este confirmat prin faptul că Infratil și Yasmina, doi investitori privați, au fost responsabili pentru stabilirea taxelor respective pe durata operării de către aceștia a aeroportului pentru o perioadă considerabilă de timp. În al treilea rând, nu a existat niciun avantaj. Investitorii privați Infratil și Yasmina au hotărât să nu modifice schema serviciilor speciale, ceea ce este un indiciu al faptului că taxele pentru degivrare au fost în conformitate cu cerințele pieței. |
| --- | --- |

(123)

Germania a afirmat că taxele pentru degivrare nu sunt negociate individual, ci se bazează pe o schemă de servicii speciale, care este aplicabilă tuturor companiilor aeriene. De asemenea, Germania a menționat că nu există niciun ajutor de stat, întrucât nu există elementele de bază ale unui astfel de ajutor. În primul rând, taxele nu au fost selective. În al doilea rând, taxele nu au fost imputabile statului, ceea ce este confirmat prin faptul că Infratil și Yasmina, doi investitori privați, au fost responsabili pentru stabilirea taxelor respective pe durata operării de către aceștia a aeroportului pentru o perioadă considerabilă de timp. În al treilea rând, nu a existat niciun avantaj. Investitorii privați Infratil și Yasmina au hotărât să nu modifice schema serviciilor speciale, ceea ce este un indiciu al faptului că taxele pentru degivrare au fost în conformitate cu cerințele pieței.

5.   OBSERVAȚII DIN PARTEA TERȚILOR

OBSERVAȚII DIN PARTEA TERȚILOR

5.1.   UN POSIBIL AJUTOR DE STAT ACORDAT ÎN FAVOAREA FLG

UN POSIBIL AJUTOR DE STAT ACORDAT ÎN FAVOAREA FLG

| (124) | În ceea ce privește un posibil ajutor de stat acordat în favoarea FLG, cea mai mare parte a părților care au prezentat observații au fost de acord cu Germania în această chestiune. În mod specific, Ryanair, FLG, IHK Lübeck și ADV. |
| --- | --- |

(124)

În ceea ce privește un posibil ajutor de stat acordat în favoarea FLG, cea mai mare parte a părților care au prezentat observații au fost de acord cu Germania în această chestiune. În mod specific, Ryanair, FLG, IHK Lübeck și ADV.

| (125) | Părțile terțe care nu au fost de acord au fost SGF, BDF și două persoane fizice, Peter C. Klanowski și Horst Conrad. Aceste părți au susținut că FLG a beneficiat de ajutor de stat din partea Hansestadt Lübeck:






  — | Acordul de transferare a pierderilor: SGF a afirmat faptul că o obligație de serviciu public pentru operarea aeroportului este impusă numai pentru aviația generală, fără a include aviația comercială. Contrar a ceea ce a afirmat Germania, SGF a fost de părere că aeroporturile din Germania pot fi închise la cererea operatorului aeroportului. SGF a afirmat, de asemenea, că atât chiria plătită de FLG până în 2006, cât și chiria plătită ulterior sunt prea scăzute. |
| --- | --- | --- |

(125)

Părțile terțe care nu au fost de acord au fost SGF, BDF și două persoane fizice, Peter C. Klanowski și Horst Conrad. Aceste părți au susținut că FLG a beneficiat de ajutor de stat din partea Hansestadt Lübeck:

—

Acordul de transferare a pierderilor: SGF a afirmat faptul că o obligație de serviciu public pentru operarea aeroportului este impusă numai pentru aviația generală, fără a include aviația comercială. Contrar a ceea ce a afirmat Germania, SGF a fost de părere că aeroporturile din Germania pot fi închise la cererea operatorului aeroportului. SGF a afirmat, de asemenea, că atât chiria plătită de FLG până în 2006, cât și chiria plătită ulterior sunt prea scăzute.

| — | Contractul de închiriere și de preluare a împrumuturilor: Potrivit BDF, faptul că Germania nu a reușit să furnizeze Comisiei suficiente informații constituie un indiciu al existenței ajutorului. |
| --- | --- |

—

Contractul de închiriere și de preluare a împrumuturilor: Potrivit BDF, faptul că Germania nu a reușit să furnizeze Comisiei suficiente informații constituie un indiciu al existenței ajutorului.

| — | Un posibil ajutor pentru investiții acordat în favoarea FLG prin decizia privind aeroporturile regionale din 2005 și presupusa încălcare a acesteia: contrar afirmațiilor din decizia de inițiere a procedurii, SGF a afirmat că s-a acordat prematur ajutor aeroportului, întrucât nu exista încă o decizie privind acordul de urbanism. Potrivit SGF, s-a creat astfel un avantaj pentru aeroportul din Lübeck față de alte aeroporturi, din punctul de vedere al timpului, care a amenințat concurența pe piață. În legătură cu un posibil ajutor acordat pentru măsuri de infrastructură, SGF și Klanowski sunt de părere că unele dintre măsuri (și anume finanțarea unor sisteme de îngrădire de securitate, de iluminat și de aterizare instrumentală) trebuie să fie considerate drept ajutoare de exploatare. În plus, SGF a afirmat că măsurile respective nu îndeplinesc criteriile privind contabilitatea și raportarea financiară, astfel cum sunt definite în hotărârea (29) Altmark de către Curtea de Justiție. În plus, SGF este de părere că măsurile nu urmăresc un obiectiv de interes general clar definit. În plus, nu există perspective satisfăcătoare pe termen mediu pentru utilizarea infrastructurii. În cele din urmă, SGF a afirmat că nu există acces la noua infrastructură în mod egal și nediscriminatoriu, chiar și în contextul noii liste de tarife, întrucât numai Ryanair poate îndeplini criteriile pentru a beneficia de cele mai mici tarife. |
| --- | --- |

—

Un posibil ajutor pentru investiții acordat în favoarea FLG prin decizia privind aeroporturile regionale din 2005 și presupusa încălcare a acesteia: contrar afirmațiilor din decizia de inițiere a procedurii, SGF a afirmat că s-a acordat prematur ajutor aeroportului, întrucât nu exista încă o decizie privind acordul de urbanism. Potrivit SGF, s-a creat astfel un avantaj pentru aeroportul din Lübeck față de alte aeroporturi, din punctul de vedere al timpului, care a amenințat concurența pe piață. În legătură cu un posibil ajutor acordat pentru măsuri de infrastructură, SGF și Klanowski sunt de părere că unele dintre măsuri (și anume finanțarea unor sisteme de îngrădire de securitate, de iluminat și de aterizare instrumentală) trebuie să fie considerate drept ajutoare de exploatare. În plus, SGF a afirmat că măsurile respective nu îndeplinesc criteriile privind contabilitatea și raportarea financiară, astfel cum sunt definite în hotărârea (29) Altmark de către Curtea de Justiție. În plus, SGF este de părere că măsurile nu urmăresc un obiectiv de interes general clar definit. În plus, nu există perspective satisfăcătoare pe termen mediu pentru utilizarea infrastructurii. În cele din urmă, SGF a afirmat că nu există acces la noua infrastructură în mod egal și nediscriminatoriu, chiar și în contextul noii liste de tarife, întrucât numai Ryanair poate îndeplini criteriile pentru a beneficia de cele mai mici tarife.

29

| — | Finanțarea investițiilor în infrastructură realizate de Hansestadt Lübeck și Land Schleswig Holstein: SGF a afirmat, de asemenea, că investițiile viitoare au fost calculate pe baza unor ipoteze eronate și că, prin urmare, acestea au fost excesive. În afară de faptul că aeroportul nu a reușit să genereze o creștere a numărului de pasageri, SGF a adăugat că aeroportul nu a reușit să își controleze pierderile. Făcând referire la conceptul nord-german privind traficul aerian (
  „Norddeutsches Luftverkehrskonzept”
  ), SGF afirmă că toate aeroporturile mai mari din Germania de Nord (inclusiv Hamburg) dispun de capacități ample. Se afirmă că nu există blocaje în ceea ce privește capacitățile disponibile, cel puțin până în 2030. În plus, investițiile, în special sistemul de aterizare instrumentală, nu pot fi considerate ca fiind o compensare a unui serviciu public. Potrivit SGF, investiția în acest sistem era în interesul economic al FLG pentru a permite îndeplinirea de către aceasta a obiectivelor sale economice pe termen mediu. |
| --- | --- |

—

Finanțarea investițiilor în infrastructură realizate de Hansestadt Lübeck și Land Schleswig Holstein: SGF a afirmat, de asemenea, că investițiile viitoare au fost calculate pe baza unor ipoteze eronate și că, prin urmare, acestea au fost excesive. În afară de faptul că aeroportul nu a reușit să genereze o creștere a numărului de pasageri, SGF a adăugat că aeroportul nu a reușit să își controleze pierderile. Făcând referire la conceptul nord-german privind traficul aerian (
  „Norddeutsches Luftverkehrskonzept”
  ), SGF afirmă că toate aeroporturile mai mari din Germania de Nord (inclusiv Hamburg) dispun de capacități ample. Se afirmă că nu există blocaje în ceea ce privește capacitățile disponibile, cel puțin până în 2030. În plus, investițiile, în special sistemul de aterizare instrumentală, nu pot fi considerate ca fiind o compensare a unui serviciu public. Potrivit SGF, investiția în acest sistem era în interesul economic al FLG pentru a permite îndeplinirea de către aceasta a obiectivelor sale economice pe termen mediu.

„Norddeutsches Luftverkehrskonzept”

| — | Subordonarea împrumuturilor acordate de acționarii Hansestadt Lübeck companiei FLG: SGF este de părere că aeroportul din Lübeck este o „întreprindere în dificultate”, fiind în această situație în perioada 2008/2009. În acest sens, contract de subordonare este considerată de către SGF drept un instrument important pentru prevenirea insolvenței. Potrivit SGF, subordonarea împrumuturilor acționarilor s-a ridicat la [...] EUR. |
| --- | --- |

—

Subordonarea împrumuturilor acordate de acționarii Hansestadt Lübeck companiei FLG: SGF este de părere că aeroportul din Lübeck este o „întreprindere în dificultate”, fiind în această situație în perioada 2008/2009. În acest sens, contract de subordonare este considerată de către SGF drept un instrument important pentru prevenirea insolvenței. Potrivit SGF, subordonarea împrumuturilor acționarilor s-a ridicat la [...] EUR.

5.2.   UN POSIBIL AJUTOR DE STAT ACORDAT ÎN FAVOAREA INFRATIL

UN POSIBIL AJUTOR DE STAT ACORDAT ÎN FAVOAREA INFRATIL

5.2.1.   
  Vânzarea acțiunilor deținute în FLG

Vânzarea acțiunilor deținute în FLG

5.2.1.1.   Infratil

Infratil

| (126) | Infratil a afirmat că acțiunile în FLG au fost cumpărate în cadrul unei proceduri de achiziții desfășurate la nivelul Uniune, deschise, transparente și nediscriminatorii. În plus, prețul de achiziție este echivalent cu valoarea de piață a 90 % dintre acțiunile FLG în situația dată. Prin urmare, acordul de participare din 2005 nu a cuprins elemente ale ajutorului de stat. Infratil a adăugat că a oferit cea mai bună ofertă, care nu poate fi modificată ca urmare a faptului că Hansestadt Lübeck și Infratil au încheiat o a doua rundă de negocieri pentru modificarea termenilor acordului inițial. |
| --- | --- |

(126)

Infratil a afirmat că acțiunile în FLG au fost cumpărate în cadrul unei proceduri de achiziții desfășurate la nivelul Uniune, deschise, transparente și nediscriminatorii. În plus, prețul de achiziție este echivalent cu valoarea de piață a 90 % dintre acțiunile FLG în situația dată. Prin urmare, acordul de participare din 2005 nu a cuprins elemente ale ajutorului de stat. Infratil a adăugat că a oferit cea mai bună ofertă, care nu poate fi modificată ca urmare a faptului că Hansestadt Lübeck și Infratil au încheiat o a doua rundă de negocieri pentru modificarea termenilor acordului inițial.

5.2.1.2.   Ryanair

Ryanair

| (127) | Potrivit Ryanair, privatizarea a fost realizată în cadrul unei proceduri de licitație deschise, transparente și nediscriminatorii, astfel cum a fost dovedit printr-un raport de expertiză întocmit de Ernst & Young. În această privință, Ryanair a evidențiat reputația și independența Ernst & Young. Potrivit Ryanair, închiderea aeroportului nu ar fi fost o opțiune din motive economice și politice. |
| --- | --- |

(127)

Potrivit Ryanair, privatizarea a fost realizată în cadrul unei proceduri de licitație deschise, transparente și nediscriminatorii, astfel cum a fost dovedit printr-un raport de expertiză întocmit de Ernst & Young. În această privință, Ryanair a evidențiat reputația și independența Ernst & Young. Potrivit Ryanair, închiderea aeroportului nu ar fi fost o opțiune din motive economice și politice.

5.2.1.3.   Schutzgemeinschaft

Schutzgemeinschaft

| (128) | În ceea ce privește acordarea unui posibil ajutor de stat în legătură cu privatizarea FLG, SGF a exprimat îndoieli serioase cu privire la compatibilitatea prețului de achiziție cu prețul standard al pieței. În plus, SGF a susținut că acordul conținea garanții acordate de Hansestadt Lübeck, care sunt de asemenea relevante în contextul ajutorului de stat. |
| --- | --- |

(128)

În ceea ce privește acordarea unui posibil ajutor de stat în legătură cu privatizarea FLG, SGF a exprimat îndoieli serioase cu privire la compatibilitatea prețului de achiziție cu prețul standard al pieței. În plus, SGF a susținut că acordul conținea garanții acordate de Hansestadt Lübeck, care sunt de asemenea relevante în contextul ajutorului de stat.

5.2.2.   
  Acordul adițional din 2009 și renegocierea opțiunii „put” – Preluarea pierderilor, a investițiilor și a altor costuri ulterioare

Acordul adițional din 2009 și renegocierea opțiunii „put” – Preluarea pierderilor, a investițiilor și a altor costuri ulterioare

5.2.2.1.   Infratil

Infratil

| (129) | Infratil a explicat că acordul adițional din 2009 trebuie să fie interpretat în contextul acordului de participare din 2005 și al condiției de obținere a acordului de urbanism. Întrucât acordul de urbanism nu a fost obținut în cele din urmă din cauza hotărârii date în cauza OVG, Infratil a anunțat că își va exercita opțiunea „put” în 2008. Singura opțiune pentru ca Hansestadt Lübeck să împiedice Infratil să facă acest demers a fost acordul adițional din 2009. |
| --- | --- |

(129)

Infratil a explicat că acordul adițional din 2009 trebuie să fie interpretat în contextul acordului de participare din 2005 și al condiției de obținere a acordului de urbanism. Întrucât acordul de urbanism nu a fost obținut în cele din urmă din cauza hotărârii date în cauza OVG, Infratil a anunțat că își va exercita opțiunea „put” în 2008. Singura opțiune pentru ca Hansestadt Lübeck să împiedice Infratil să facă acest demers a fost acordul adițional din 2009.

| (130) | Infratil a afirmat că opțiunea aleasă de Hansestadt Lübeck îndeplinește cerințele pieței. Dacă Infratil și-a fi exercitat opțiunea „put”, HL ar fi trebuit să suporte toate costurile și pierderile care decurg din operarea aeroportului din Lübeck începând din 31 decembrie 2008. O revânzare aeroportului unui investitor privat nu ar fi fost posibilă într-o perioadă scurtă de timp, iar închiderea aeroportului nu era o opțiune pentru Hansestadt Lübeck, din cauza unei obligații prevăzute în dreptul public și din motive financiare. În plus, plecarea Infratil ar fi determinat compania Ryanair să reducă sau să înceteze oferirea de servicii pe aeroportul din Lübeck. Prin urmare, Infratil a afirmat că pierderile din exploatare ale FLG ar fi fost mai mari dacă Infratil și-ar fi exercitat opțiunea „put”. |
| --- | --- |

(130)

Infratil a afirmat că opțiunea aleasă de Hansestadt Lübeck îndeplinește cerințele pieței. Dacă Infratil și-a fi exercitat opțiunea „put”, HL ar fi trebuit să suporte toate costurile și pierderile care decurg din operarea aeroportului din Lübeck începând din 31 decembrie 2008. O revânzare aeroportului unui investitor privat nu ar fi fost posibilă într-o perioadă scurtă de timp, iar închiderea aeroportului nu era o opțiune pentru Hansestadt Lübeck, din cauza unei obligații prevăzute în dreptul public și din motive financiare. În plus, plecarea Infratil ar fi determinat compania Ryanair să reducă sau să înceteze oferirea de servicii pe aeroportul din Lübeck. Prin urmare, Infratil a afirmat că pierderile din exploatare ale FLG ar fi fost mai mari dacă Infratil și-ar fi exercitat opțiunea „put”.

| (131) | Infratil a afirmat că diferența dintre prețul opțiunii „put” plătit în conformitate cu acordul adițional din 2009 și prețul opțiunii „put” care ar fi fost plătibil în ianuarie 2009 a fost determinată de performanțele convenite de către părți. Hansestadt Lübeck ar fi trebuit să acopere toate sumele suplimentare, cu excepția a două dintre acestea, în orice caz după deprivatizare, ceea ce a condus la concluzia că acordul adițional din 2009 a constituit cea mai economică decizie („wirtschaftlich”). |
| --- | --- |

(131)

Infratil a afirmat că diferența dintre prețul opțiunii „put” plătit în conformitate cu acordul adițional din 2009 și prețul opțiunii „put” care ar fi fost plătibil în ianuarie 2009 a fost determinată de performanțele convenite de către părți. Hansestadt Lübeck ar fi trebuit să acopere toate sumele suplimentare, cu excepția a două dintre acestea, în orice caz după deprivatizare, ceea ce a condus la concluzia că acordul adițional din 2009 a constituit cea mai economică decizie („wirtschaftlich”).

wirtschaftlich

| (132) | Infratil a mai susținut că sumele suplimentare nu constituie un avantaj pentru Infratil. În primul rând, acoperirea suplimentară a pierderilor din 2009 nu ar fi trebuit să fie plătită de către Infratil dacă aceasta și-ar fi exercitat opțiunea „put”. În al doilea rând, obligația Hansestadt Lübeck de a plăti dobândă pentru împrumuturile acordate de acționari, pentru perioada cuprinsă între 1 ianuarie 2009 și 22 octombrie 2009, nu poate fi considerată ca fiind un avantaj economic, întrucât Infratil ar fi putut obține aceleași profituri, sau chiar profituri mai mari, din încasările aferente opțiunii „put” în ianuarie 2009. Într-un scenariu ipotetic, Infratil ar fi utilizat încasările pentru rambursarea datoriilor existente pentru a economisi dobânda. În plus, companiei Infratil nu i s-a conferit niciun avantaj, întrucât nu exista așteptarea ca aeroportul din Lübeck să obțină profituri pe termen scurt, ci mai degrabă să înregistreze pierderi în continuare. |
| --- | --- |

(132)

Infratil a mai susținut că sumele suplimentare nu constituie un avantaj pentru Infratil. În primul rând, acoperirea suplimentară a pierderilor din 2009 nu ar fi trebuit să fie plătită de către Infratil dacă aceasta și-ar fi exercitat opțiunea „put”. În al doilea rând, obligația Hansestadt Lübeck de a plăti dobândă pentru împrumuturile acordate de acționari, pentru perioada cuprinsă între 1 ianuarie 2009 și 22 octombrie 2009, nu poate fi considerată ca fiind un avantaj economic, întrucât Infratil ar fi putut obține aceleași profituri, sau chiar profituri mai mari, din încasările aferente opțiunii „put” în ianuarie 2009. Într-un scenariu ipotetic, Infratil ar fi utilizat încasările pentru rambursarea datoriilor existente pentru a economisi dobânda. În plus, companiei Infratil nu i s-a conferit niciun avantaj, întrucât nu exista așteptarea ca aeroportul din Lübeck să obțină profituri pe termen scurt, ci mai degrabă să înregistreze pierderi în continuare.

| (133) | Infratil a susținut că exercitarea opțiunii „put” nu îi permitea acesteia să restabilească situația ex quo ante în totalitate, deoarece Infratil a trebuit să suporte anumite pierderi (diferența dintre pierderile din exploatare aprobate și pierderile din exploatare efective) fără compensare. |
| --- | --- |

(133)

Infratil a susținut că exercitarea opțiunii „put” nu îi permitea acesteia să restabilească situația ex quo ante în totalitate, deoarece Infratil a trebuit să suporte anumite pierderi (diferența dintre pierderile din exploatare aprobate și pierderile din exploatare efective) fără compensare.

ex quo ante

| (134) | Chiar și în cazul în care Comisia ar considera că renegocierea opțiunii „put” ar constitui un ajutor de stat, Infratil consideră că aceasta este în conformitate cu piața internă. În cazul în care Comisia ar constata că Hansestadt Lübeck i-a acordat ajutor companiei Infratil prin preluarea pierderilor suportate de FLG în 2009, potrivit Infratil, un astfel de ajutor nu ar fi fost decât o compensare a pierderilor suportate în cadrul furnizării serviciilor de interes economic general. |
| --- | --- |

(134)

Chiar și în cazul în care Comisia ar considera că renegocierea opțiunii „put” ar constitui un ajutor de stat, Infratil consideră că aceasta este în conformitate cu piața internă. În cazul în care Comisia ar constata că Hansestadt Lübeck i-a acordat ajutor companiei Infratil prin preluarea pierderilor suportate de FLG în 2009, potrivit Infratil, un astfel de ajutor nu ar fi fost decât o compensare a pierderilor suportate în cadrul furnizării serviciilor de interes economic general.

5.2.2.2.   Hansestadt Lübeck

Hansestadt Lübeck

| (135) | Hansestadt Lübeck a susținut că acordul de preluare a pierderilor a fost alternativa cel mai puțin costisitoare și cel mai puțin riscantă. Acest lucru este justificat mai ales prin obligația legală a Hansestadt Lübeck de a opera aeroportul în conformitate cu punctul 45 alineatul (1) din Regulamentul german privind autorizarea traficului aerian (Luftverkehrs-Zulassungs-Ordnung, denumit în continuare „LuftVZO”). Prin urmare, închiderea aeroportului nu ar fi fost o opțiune. În plus, închiderea aeroportului ar fi consumat prea mult timp și resurse. |
| --- | --- |

(135)

Hansestadt Lübeck a susținut că acordul de preluare a pierderilor a fost alternativa cel mai puțin costisitoare și cel mai puțin riscantă. Acest lucru este justificat mai ales prin obligația legală a Hansestadt Lübeck de a opera aeroportul în conformitate cu punctul 45 alineatul (1) din Regulamentul german privind autorizarea traficului aerian (Luftverkehrs-Zulassungs-Ordnung, denumit în continuare „LuftVZO”). Prin urmare, închiderea aeroportului nu ar fi fost o opțiune. În plus, închiderea aeroportului ar fi consumat prea mult timp și resurse.

| (136) | În plus, Hansestadt Lübeck a reamintit Comisiei că nici Hansestadt Lübeck, nici Infratil nu au avut o experiență anterioară cu privatizarea aeroportului. Aceasta poate conduce la anumite erori de calcul, însă cu siguranță nu la concluzia că niciuna dintre părți nu a acționat în conformitate cu principiile pieței. În plus, Hansestadt Lübeck a susținut că Infratil a fost singurul ofertant în contextul privatizării și, prin urmare, puterea de negociere a Hansestadt Lübeck a fost redusă la minimum. |
| --- | --- |

(136)

În plus, Hansestadt Lübeck a reamintit Comisiei că nici Hansestadt Lübeck, nici Infratil nu au avut o experiență anterioară cu privatizarea aeroportului. Aceasta poate conduce la anumite erori de calcul, însă cu siguranță nu la concluzia că niciuna dintre părți nu a acționat în conformitate cu principiile pieței. În plus, Hansestadt Lübeck a susținut că Infratil a fost singurul ofertant în contextul privatizării și, prin urmare, puterea de negociere a Hansestadt Lübeck a fost redusă la minimum.

5.2.2.3.   Schutzgemeinschaft

Schutzgemeinschaft

| (137) | SGF a susținut că acordul adițional din 2009 constituie un ajutor nou, ceea ce a determinat existența unui avantaj pentru Infratil. Ar fi trebuie să fie notificat faptul că ajutorul depășește pragul de minimis, însă Germania nu a făcut acest lucru. |
| --- | --- |

(137)

SGF a susținut că acordul adițional din 2009 constituie un ajutor nou, ceea ce a determinat existența unui avantaj pentru Infratil. Ar fi trebuie să fie notificat faptul că ajutorul depășește pragul de minimis, însă Germania nu a făcut acest lucru.

de minimis

| (138) | Potrivit SGF, Infratil a beneficiat în mod clar de un avantaj ca urmare a încheierii acordului adițional din 2009. În ceea ce privește testul operatorului în economia de piață, SGF a subliniat faptul că nu trebuie să fie luat în considerare impactul pozitiv al unui acord asupra regiunii. În acest context, SGF a afirmat că aeroportul din Lübeck nu are perspective de rentabilitate. SGF a adăugat că FLG ar fi putut să prevină insolvența doar la începutul anului 2008 datorită concesiilor făcute de Infratil. SGF nu a fost de acord cu faptul că s-a trecut testul operatorului economic privat, întrucât niciun investitor privat nu ar fi fost dispus să opereze în continuare cu astfel de pierderi, așa cum o indică exercitarea opțiunii „put” a Infratil. |
| --- | --- |

(138)

Potrivit SGF, Infratil a beneficiat în mod clar de un avantaj ca urmare a încheierii acordului adițional din 2009. În ceea ce privește testul operatorului în economia de piață, SGF a subliniat faptul că nu trebuie să fie luat în considerare impactul pozitiv al unui acord asupra regiunii. În acest context, SGF a afirmat că aeroportul din Lübeck nu are perspective de rentabilitate. SGF a adăugat că FLG ar fi putut să prevină insolvența doar la începutul anului 2008 datorită concesiilor făcute de Infratil. SGF nu a fost de acord cu faptul că s-a trecut testul operatorului economic privat, întrucât niciun investitor privat nu ar fi fost dispus să opereze în continuare cu astfel de pierderi, așa cum o indică exercitarea opțiunii „put” a Infratil.

| (139) | Referitor la închiderea aeroportului, SGF a susținut că Hamburg dispune de suficiente capacități pentru a opera fără ca aeroportul din Lübeck să fie un aeroport de rezervă. În plus, potrivit SGF, costurile pentru închidere au fost supraestimate de către FLG. Tabelul 5 a fost considerat drept unul mai realist, chiar dacă, potrivit SGF, ar putea fi încă o supraestimare:

  Tabelul 5


  Costurile pentru închiderea aeroportului din Lübeck, astfel cum au fost prezentate de Schutzgemeinschaft







  Costuri | În mii EUR |
| --- | --- | --- |
| Costurile lichidatorului | [...] |
| Pierderile curente pentru continuarea temporară până în 2010/2011 | [...] |
| Plan social | [...] |
| Rambursarea subvențiilor | [...] |
| Costurile auditorului | [...] |

(139)

Referitor la închiderea aeroportului, SGF a susținut că Hamburg dispune de suficiente capacități pentru a opera fără ca aeroportul din Lübeck să fie un aeroport de rezervă. În plus, potrivit SGF, costurile pentru închidere au fost supraestimate de către FLG. Tabelul 5 a fost considerat drept unul mai realist, chiar dacă, potrivit SGF, ar putea fi încă o supraestimare:

Tabelul 5

Tabelul 5

Costurile pentru închiderea aeroportului din Lübeck, astfel cum au fost prezentate de Schutzgemeinschaft

Costurile pentru închiderea aeroportului din Lübeck, astfel cum au fost prezentate de Schutzgemeinschaft

Costuri

În mii EUR

Costurile lichidatorului

[...]

Pierderile curente pentru continuarea temporară până în 2010/2011

[...]

Plan social

[...]

Rambursarea subvențiilor

[...]

Costurile auditorului

[...]

| (140) | În plus, SGF pune sub semnul întrebării presupusa obligație de a opera aeroportul ca serviciu public, întrucât autorizația de a opera aeroportul nu conduce la furnizarea unui serviciu de interes economic general. O astfel de autorizație poate fi anulată. |
| --- | --- |

(140)

În plus, SGF pune sub semnul întrebării presupusa obligație de a opera aeroportul ca serviciu public, întrucât autorizația de a opera aeroportul nu conduce la furnizarea unui serviciu de interes economic general. O astfel de autorizație poate fi anulată.

5.2.2.4.   Ryanair

Ryanair

| (141) | Ryanair a susținut că diferența dintre prețurile opțiunii „put” convenite în 2005 și 2009 și prețul efectiv al opțiunii „put” plătit de Hansestadt Lübeck ar fi putut rezulta dintr-o serie de factori precum evoluțiile de la nivelul prețurilor activelor. Condițiile economice care au predominat în 2005 au fost mult mai favorabile decât în 2009 și este posibil ca diferența de preț să fi reflectat acest lucru. |
| --- | --- |

(141)

Ryanair a susținut că diferența dintre prețurile opțiunii „put” convenite în 2005 și 2009 și prețul efectiv al opțiunii „put” plătit de Hansestadt Lübeck ar fi putut rezulta dintr-o serie de factori precum evoluțiile de la nivelul prețurilor activelor. Condițiile economice care au predominat în 2005 au fost mult mai favorabile decât în 2009 și este posibil ca diferența de preț să fi reflectat acest lucru.

5.3.   UN POSIBIL AJUTOR DE STAT ACORDAT ÎN FAVOAREA RYANAIR

UN POSIBIL AJUTOR DE STAT ACORDAT ÎN FAVOAREA RYANAIR

5.3.1.   
  Acordul din 2000

Acordul din 2000

5.3.1.1.   Ryanair

Ryanair

| (142) | Conform celor afirmate de Ryanair, contractul cu FLG a fost încheiat pe baza unor considerente economice. Aeroportul din Lübeck a fost considerat un aeroport secundar viabil pe lângă aeroportul din Hamburg, iar orașul Lübeck ca atare era considerat a fi o destinație culturală de valoare. În plus, pe aeroportul din Lübeck au fost lansate servicii pentru a asigura o bază de costuri reduse și a analiza datele demografice, astfel încât să se stabilească dacă există o zonă suficientă în jurul unui nou aeroport. Chiar dacă Ryanair nu a reușit să ofere un plan de afaceri pentru a-și justifica decizia de a lansa servicii pe aeroportul din Lübeck, Ryanair a subliniat că un astfel de plan de afaceri nu se impune, în general, din partea unui investitor privat în economia de piață. Ryanair a explicat că serviciile sale de pe aeroportul din Lübeck au fost întrerupte din considerente comerciale, inclusiv creșteri ale costurilor și un randament mai mic decât cel anticipat (ca urmare a recesiunii economice). |
| --- | --- |

(142)

Conform celor afirmate de Ryanair, contractul cu FLG a fost încheiat pe baza unor considerente economice. Aeroportul din Lübeck a fost considerat un aeroport secundar viabil pe lângă aeroportul din Hamburg, iar orașul Lübeck ca atare era considerat a fi o destinație culturală de valoare. În plus, pe aeroportul din Lübeck au fost lansate servicii pentru a asigura o bază de costuri reduse și a analiza datele demografice, astfel încât să se stabilească dacă există o zonă suficientă în jurul unui nou aeroport. Chiar dacă Ryanair nu a reușit să ofere un plan de afaceri pentru a-și justifica decizia de a lansa servicii pe aeroportul din Lübeck, Ryanair a subliniat că un astfel de plan de afaceri nu se impune, în general, din partea unui investitor privat în economia de piață. Ryanair a explicat că serviciile sale de pe aeroportul din Lübeck au fost întrerupte din considerente comerciale, inclusiv creșteri ale costurilor și un randament mai mic decât cel anticipat (ca urmare a recesiunii economice).

| (143) | Ryanair a afirmat că aeroporturile regionale din Uniune se află într-o poziție dificilă pe piață. Prin urmare, trebuie să fie luate în considerare atât veniturile aeroportului provenite din activități aeronautice, cât și cele de altă natură, aceasta fiind denumită „abordarea bazată pe încasarea unică”. Întrucât contractele cu Ryanair promit, de regulă, un număr mare de pasageri, aceste relații de afaceri contribuie adeseori la creșterea nivelului de recunoaștere a aeroportului și la atragerea altor companii aeriene, precum și a furnizorilor cu amănuntul și a altor prestatori de servicii. În plus, Ryanair a afirmat că există dovezi solide conform cărora creșterea numărului de pasageri ar genera creșterea veniturilor provenite din alte activități decât cele aeronautice. Drept dovadă în acest sens, Ryanair a prezentat următorul tabel:

  Tabelul 6


  Veniturile din alte activități decât cele aeronautice ca procent din venitul total în cazul unor aeroporturi selectate







  milioane GBP | 2010/11 (%) |
| --- | --- | --- |
| Bournemouth | [...] |
| Liverpool | [...] |
| Leeds Bradford | [...] |
| Humberside | [...] |
| Doncaster Sheffield | [...] |
| Exeter | [...] |
| Bristol | [...] |
| Luton | [...] |
| Manchester | [...] |
| Belfast International | [...] |
| East Midlands | [...] |
| Newcastle | [...] |
| Birmingham | [...] |
| Glasgow | [...] |
| Cardiff | [...] |
| Stansted | [...] |
| Edinburgh | [...] |
| Aberdeen | [...] |
| Southampton | [...] |
| Media | [...] |
| Sursa: Indicator de performanță pentru aeroporturile din Regatul Unit. |

(143)

Ryanair a afirmat că aeroporturile regionale din Uniune se află într-o poziție dificilă pe piață. Prin urmare, trebuie să fie luate în considerare atât veniturile aeroportului provenite din activități aeronautice, cât și cele de altă natură, aceasta fiind denumită „abordarea bazată pe încasarea unică”. Întrucât contractele cu Ryanair promit, de regulă, un număr mare de pasageri, aceste relații de afaceri contribuie adeseori la creșterea nivelului de recunoaștere a aeroportului și la atragerea altor companii aeriene, precum și a furnizorilor cu amănuntul și a altor prestatori de servicii. În plus, Ryanair a afirmat că există dovezi solide conform cărora creșterea numărului de pasageri ar genera creșterea veniturilor provenite din alte activități decât cele aeronautice. Drept dovadă în acest sens, Ryanair a prezentat următorul tabel:

Tabelul 6

Tabelul 6

Veniturile din alte activități decât cele aeronautice ca procent din venitul total în cazul unor aeroporturi selectate

Veniturile din alte activități decât cele aeronautice ca procent din venitul total în cazul unor aeroporturi selectate

milioane GBP

2010/11 (%)

Bournemouth

[...]

Liverpool

[...]

Leeds Bradford

[...]

Humberside

[...]

Doncaster Sheffield

[...]

Exeter

[...]

Bristol

[...]

Luton

[...]

Manchester

[...]

Belfast International

[...]

East Midlands

[...]

Newcastle

[...]

Birmingham

[...]

Glasgow

[...]

Cardiff

[...]

Stansted

[...]

Edinburgh

[...]

Aberdeen

[...]

Southampton

[...]

Media

[...]

Sursa: Indicator de performanță pentru aeroporturile din Regatul Unit.

Sursa:

| (144) | Ryanair a susținut că, din punctul de vedere al unui operator economic privat în economia de piață, orice ofertă comercială va constitui, în mod normal, o îmbunătățire față de situația actuală la vremea respectivă, atât timp cât se așteaptă ca avantajele marginale să depășească costurile marginale ale acesteia. În plus, Ryanair a susținut că trebuie să se țină seama de faptul că a redus în mod semnificativ cerințele față de alte companii aeriene, dat fiind modelul de afaceri și eficiența operațională a acesteia. |
| --- | --- |

(144)

Ryanair a susținut că, din punctul de vedere al unui operator economic privat în economia de piață, orice ofertă comercială va constitui, în mod normal, o îmbunătățire față de situația actuală la vremea respectivă, atât timp cât se așteaptă ca avantajele marginale să depășească costurile marginale ale acesteia. În plus, Ryanair a susținut că trebuie să se țină seama de faptul că a redus în mod semnificativ cerințele față de alte companii aeriene, dat fiind modelul de afaceri și eficiența operațională a acesteia.

| (145) | Pentru a oferi mai multe elemente de probă pentru conformitatea acordului său din 2000 cu cerințele pieței, Ryanair a efectuat o comparație între aeroporturi de dimensiuni și cu situații comparabile cu cele ale aeroportului din Lübeck. Elemente de comparație sunt aeroportul din Bournemouth, aeroportul din Grenoble, aeroportul din Knock, aeroportul din Maastricht, aeroportul din Nîmes și aeroportul din Prestwick. Conform unei comparații între taxele plătite de Ryanair la aeroporturile indicate ca elemente de comparație, costurile suportate de Ryanair pe aeroportul din Lübeck au fost, în general, mai mari decât nivelul mediu al costurilor de pe aeroporturile indicate ca elemente de comparație, atât la nivelul celor înregistrate per pasager, cât și al celor înregistrate pe escală. Ryanair a îndemnat Comisia ca, în evaluarea sa dacă acordul din 2000 respectă principiul operatorului economic privat în economia de piață, să țină cont de analiza comparativă mai mult decât de analiza rentabilității. |
| --- | --- |

(145)

Pentru a oferi mai multe elemente de probă pentru conformitatea acordului său din 2000 cu cerințele pieței, Ryanair a efectuat o comparație între aeroporturi de dimensiuni și cu situații comparabile cu cele ale aeroportului din Lübeck. Elemente de comparație sunt aeroportul din Bournemouth, aeroportul din Grenoble, aeroportul din Knock, aeroportul din Maastricht, aeroportul din Nîmes și aeroportul din Prestwick. Conform unei comparații între taxele plătite de Ryanair la aeroporturile indicate ca elemente de comparație, costurile suportate de Ryanair pe aeroportul din Lübeck au fost, în general, mai mari decât nivelul mediu al costurilor de pe aeroporturile indicate ca elemente de comparație, atât la nivelul celor înregistrate per pasager, cât și al celor înregistrate pe escală. Ryanair a îndemnat Comisia ca, în evaluarea sa dacă acordul din 2000 respectă principiul operatorului economic privat în economia de piață, să țină cont de analiza comparativă mai mult decât de analiza rentabilității.

| (146) | Un raport întocmit de Oxera calculează valoarea actualizată netă („VAN”) a acordului din 2000. În raport se constată VAN pozitivă de [...] EUR. Oxera a efectuat o serie de verificări ale sensibilității în ceea ce privește acest calcul. |
| --- | --- |

(146)

Un raport întocmit de Oxera calculează valoarea actualizată netă („VAN”) a acordului din 2000. În raport se constată VAN pozitivă de [...] EUR. Oxera a efectuat o serie de verificări ale sensibilității în ceea ce privește acest calcul.

5.3.1.2.   Air Berlin

Air Berlin

| (147) | Air Berlin a afirmat că rutele oferite de Ryanair de pe aeroportul Lübeck se află în concurență directă cu cele oferite de Air Berlin pe aeroportul din Hamburg. Sunt vizate mai ales destinațiile din Londra, Milano și Barcelona, deoarece ambele companii aeriene au aceste destinații în portofoliul lor. |
| --- | --- |

(147)

Air Berlin a afirmat că rutele oferite de Ryanair de pe aeroportul Lübeck se află în concurență directă cu cele oferite de Air Berlin pe aeroportul din Hamburg. Sunt vizate mai ales destinațiile din Londra, Milano și Barcelona, deoarece ambele companii aeriene au aceste destinații în portofoliul lor.

| (148) | Air Berlin a susținut că scopul strategiei de marketing a Ryanair a fost de a acapara potențialii clienți de la Air Berlin, printre altele. Din cauza prețurilor scăzute ale Ryanair, clienții au trecut de la aeroportul din Hamburg la aeroportul din Lübeck. Air Berlin susține că a suferit pierderi economice substanțiale ca urmare a acordării ajutorului de stat. Air Berlin a trebuit să întrerupă unele zboruri din cauza ofertei paralele a companiei Ryanair pe aeroportul din Lübeck. În plus, Air Berlin a afirmat că îi este greu să deschidă noi destinații de pe aeroportul din Hamburg, atât timp cât Ryanair oferă destinații similare de pe aeroportul din Lübeck pentru prețurile extrem de reduse. |
| --- | --- |

(148)

Air Berlin a susținut că scopul strategiei de marketing a Ryanair a fost de a acapara potențialii clienți de la Air Berlin, printre altele. Din cauza prețurilor scăzute ale Ryanair, clienții au trecut de la aeroportul din Hamburg la aeroportul din Lübeck. Air Berlin susține că a suferit pierderi economice substanțiale ca urmare a acordării ajutorului de stat. Air Berlin a trebuit să întrerupă unele zboruri din cauza ofertei paralele a companiei Ryanair pe aeroportul din Lübeck. În plus, Air Berlin a afirmat că îi este greu să deschidă noi destinații de pe aeroportul din Hamburg, atât timp cât Ryanair oferă destinații similare de pe aeroportul din Lübeck pentru prețurile extrem de reduse.

| (149) | În plus, Air Berlin a făcut referire la închiderea aeroportului din Lübeck pentru 6 zile, de la 19 aprilie 2004, pentru a-și susține argumentele conform cărora Ryanair a plătit pe nedrept taxe scăzute și a existat o concurență între Lübeck și Hamburg. În perioada în care aeroportul a fost închis, Ryanair a trebuit să își transfere traficul de pe aeroportul din Lübeck pe aeroportul din Hamburg. Ca urmare a creșterii tarifelor de aeroport pe aeroportul din Hamburg, Ryanair a suportat costuri suplimentare în valoare de [...] EUR, pentru care Ryanair a emis o factură către FLG. Prin urmare, Air Berlin a subliniat că Ryanair a obținut deja un avantaj de [...] EUR față de companiile aeriene care operau pe aeroportul din Hamburg în decurs de 6 zile. |
| --- | --- |

(149)

În plus, Air Berlin a făcut referire la închiderea aeroportului din Lübeck pentru 6 zile, de la 19 aprilie 2004, pentru a-și susține argumentele conform cărora Ryanair a plătit pe nedrept taxe scăzute și a existat o concurență între Lübeck și Hamburg. În perioada în care aeroportul a fost închis, Ryanair a trebuit să își transfere traficul de pe aeroportul din Lübeck pe aeroportul din Hamburg. Ca urmare a creșterii tarifelor de aeroport pe aeroportul din Hamburg, Ryanair a suportat costuri suplimentare în valoare de [...] EUR, pentru care Ryanair a emis o factură către FLG. Prin urmare, Air Berlin a subliniat că Ryanair a obținut deja un avantaj de [...] EUR față de companiile aeriene care operau pe aeroportul din Hamburg în decurs de 6 zile.

| (150) | Air Berlin și-a susținut în continuare argumentul punând la dispoziție un tabel cu numărul de pasageri și zboruri efectuate înainte (până în 1999) și după (începând din 2000) ce Ryanair a început să opereze zboruri pe aeroportul din Lübeck:

  Tabelul 7


  Tabelul cu numărul de pasageri și zboruri întocmit de Air Berlin | Numărul de pasageri (persoane) | Circulația aeronavelor |
| --- | --- | --- | --- |
| 1997 | 34 132 | [...] |
| 1998 | 60 520 | [...] |
| 1999 | 48 522 | [...] |
| 2000 | 142 586 | [...] |
| 2001 | 192 726 | [...] |
| 2002 | 244 684 | [...] |
| 2003 | 514 472 | [...] |

(150)

Air Berlin și-a susținut în continuare argumentul punând la dispoziție un tabel cu numărul de pasageri și zboruri efectuate înainte (până în 1999) și după (începând din 2000) ce Ryanair a început să opereze zboruri pe aeroportul din Lübeck:

Tabelul 7

Tabelul 7

Tabelul cu numărul de pasageri și zboruri întocmit de Air Berlin

Tabelul cu numărul de pasageri și zboruri întocmit de Air Berlin

Numărul de pasageri (persoane)

Circulația aeronavelor

1997

34 132

[...]

1998

60 520

[...]

1999

48 522

[...]

2000

142 586

[...]

2001

192 726

[...]

2002

244 684

[...]

2003

514 472

[...]

| (151) | Conform tabelului 7, a existat o creștere semnificativă a numărului de pasageri în 2000, atunci când Ryanair a început să ofere zboruri de pe aeroport. Air Berlin a declarat că rata de 97 % dintre pasagerii respectivi poate fi datorată companiei Ryanair. Acest lucru este pus în perspectivă cu pierderile înregistrate de FLG înainte (până în 1999) și după (începând din 2000) ce Ryanair și-a început activitatea pe aeroportul din Lübeck:

  Tabelul 8


  Tabel care prezintă pierderile FLG, întocmit de Air Berlin







  FLG | Pierderi (în EUR) |
| --- | --- | --- |
| 1999 | [...] |
| 2000 | [...] |
| 2001 | [...] |
| 2002 | [...] |
| 2003 | [...] |
| Total | [...] |

(151)

Conform tabelului 7, a existat o creștere semnificativă a numărului de pasageri în 2000, atunci când Ryanair a început să ofere zboruri de pe aeroport. Air Berlin a declarat că rata de 97 % dintre pasagerii respectivi poate fi datorată companiei Ryanair. Acest lucru este pus în perspectivă cu pierderile înregistrate de FLG înainte (până în 1999) și după (începând din 2000) ce Ryanair și-a început activitatea pe aeroportul din Lübeck:

Tabelul 8

Tabelul 8

Tabel care prezintă pierderile FLG, întocmit de Air Berlin

Tabel care prezintă pierderile FLG, întocmit de Air Berlin

FLG

Pierderi (în EUR)

1999

[...]

2000

[...]

2001

[...]

2002

[...]

2003

[...]

Total

Total

[...]

[...]

| (152) | Pe baza tabelului 7 și a tabelului 8, Air Berlin a susținut că, deși numărul de pasageri aproape s-a dublat între 2002 și 2003, pierderile au crescut în perioada de timp respectivă cu mai mult de [...] EUR. În plus, Air Berlin a precizat că FLG a acordat companiei Ryanair condiții preferențiale, reduceri și restituiri, precum și alte plăți. Taxele plătite de Ryanair pentru faptul că utilizează aeroportul din Lübeck au fost mai mici decât taxele prevăzute în lista tarifelor de aeroport în vigoare la momentul respectiv. În plus, Air Berlin a afirmat că Ryanair oferea servicii de comercializare fără a depinde de costurile de comercializare. Potrivit Air Berlin, beneficiile pentru servicii de comercializare plătite companiei Ryanair par a nu avea legătură cu cheltuielile efective de comercializare suportate de Ryanair. |
| --- | --- |

(152)

Pe baza tabelului 7 și a tabelului 8, Air Berlin a susținut că, deși numărul de pasageri aproape s-a dublat între 2002 și 2003, pierderile au crescut în perioada de timp respectivă cu mai mult de [...] EUR. În plus, Air Berlin a precizat că FLG a acordat companiei Ryanair condiții preferențiale, reduceri și restituiri, precum și alte plăți. Taxele plătite de Ryanair pentru faptul că utilizează aeroportul din Lübeck au fost mai mici decât taxele prevăzute în lista tarifelor de aeroport în vigoare la momentul respectiv. În plus, Air Berlin a afirmat că Ryanair oferea servicii de comercializare fără a depinde de costurile de comercializare. Potrivit Air Berlin, beneficiile pentru servicii de comercializare plătite companiei Ryanair par a nu avea legătură cu cheltuielile efective de comercializare suportate de Ryanair.

| (153) | Prin urmare, Air Berlin crede că acordul din 2000 încheiat între FLG și Ryanair nu a îndeplinit cerințele pieței. Potrivit Air Berlin, aeroportul din Lübeck este operat mai degrabă din considerente de politică regională, decât pentru rentabilitate. |
| --- | --- |

(153)

Prin urmare, Air Berlin crede că acordul din 2000 încheiat între FLG și Ryanair nu a îndeplinit cerințele pieței. Potrivit Air Berlin, aeroportul din Lübeck este operat mai degrabă din considerente de politică regională, decât pentru rentabilitate.

| (154) | Potrivit Air Berlin, disponibilitatea unor condiții preferențiale pentru Ryanair pe aeroportul din Lübeck, pe de o parte, și modalitatea și condiția privatizării condiționate a aeroportului, pe de altă parte, nu prea pot fi analizate separat. Air Berlin nu consideră că acordul de participare cu Infratil este o dovadă a conformității cu principiul operatorului economic privat în economia de piață, deoarece este inclusă o opțiune „put”. Dimpotrivă, Air Berlin este de părere că un operator în economia de piață ar fi lansat o nouă procedură de ofertare pentru aeroport în 2005. |
| --- | --- |

(154)

Potrivit Air Berlin, disponibilitatea unor condiții preferențiale pentru Ryanair pe aeroportul din Lübeck, pe de o parte, și modalitatea și condiția privatizării condiționate a aeroportului, pe de altă parte, nu prea pot fi analizate separat. Air Berlin nu consideră că acordul de participare cu Infratil este o dovadă a conformității cu principiul operatorului economic privat în economia de piață, deoarece este inclusă o opțiune „put”. Dimpotrivă, Air Berlin este de părere că un operator în economia de piață ar fi lansat o nouă procedură de ofertare pentru aeroport în 2005.

| (155) | În plus, Air Berlin a afirmat că acordul cu Ryanair i-a fost imputat Germaniei. Conform statutului FLG, consiliul de supraveghere trebuie să își dea acordul pentru taxele aferente utilizării aeroportului (punctul 12 din statut). Patru dintre cei șase membri ai consiliului de supraveghere sunt aleși de Hansestadt Lübeck. Prin urmare, Air Berlin a concluzionat că responsabilitatea ar putea să îi aparțină companiei Hansestadt Lübeck. Air Berlin este de părere că anumite declarații ale reprezentanților-cheie ai FLG sunt dovezi în plus privind imputabilitatea acordului în discuție. |
| --- | --- |

(155)

În plus, Air Berlin a afirmat că acordul cu Ryanair i-a fost imputat Germaniei. Conform statutului FLG, consiliul de supraveghere trebuie să își dea acordul pentru taxele aferente utilizării aeroportului (punctul 12 din statut). Patru dintre cei șase membri ai consiliului de supraveghere sunt aleși de Hansestadt Lübeck. Prin urmare, Air Berlin a concluzionat că responsabilitatea ar putea să îi aparțină companiei Hansestadt Lübeck. Air Berlin este de părere că anumite declarații ale reprezentanților-cheie ai FLG sunt dovezi în plus privind imputabilitatea acordului în discuție.

5.3.1.3.   Infratil

Infratil

| (156) | Referitor la un posibil ajutor de stat acordat companiei Ryanair, Infratil a declarat că acordul din 2000 era solid din punct de vedere economic, un atu important pentru dezvoltarea aeroportului și în deplină conformitate cu principiul operatorului economic privat în economia de piață. De asemenea, Infratil este de părere că acordul din 2000 și punerea în aplicare a acestuia nu sunt imputabile companiei Hansestadt Lübeck sau altor entități ale statului. Nici Hansestadt Lübeck, nici consiliul de supraveghere nu a emis ordine sau orientări pentru adoptarea acordului din 2000, și nici nu a controlat adoptarea respectivă. |
| --- | --- |

(156)

Referitor la un posibil ajutor de stat acordat companiei Ryanair, Infratil a declarat că acordul din 2000 era solid din punct de vedere economic, un atu important pentru dezvoltarea aeroportului și în deplină conformitate cu principiul operatorului economic privat în economia de piață. De asemenea, Infratil este de părere că acordul din 2000 și punerea în aplicare a acestuia nu sunt imputabile companiei Hansestadt Lübeck sau altor entități ale statului. Nici Hansestadt Lübeck, nici consiliul de supraveghere nu a emis ordine sau orientări pentru adoptarea acordului din 2000, și nici nu a controlat adoptarea respectivă.

5.3.1.4.   Bundesverband der Deutschen Fluggesellschaften

Bundesverband der Deutschen Fluggesellschaften

| (157) | BDF este de părere că condițiile oferite companiei Ryanair de către FLG nu sunt compatibile cu piața internă, deoarece acestea nu îndeplinesc cerințele de transparență și nediscriminare și nu conțin sancțiuni în cazul în care Ryanair nu își îndeplinește obligațiile în temeiul acordului din 2000. |
| --- | --- |

(157)

BDF este de părere că condițiile oferite companiei Ryanair de către FLG nu sunt compatibile cu piața internă, deoarece acestea nu îndeplinesc cerințele de transparență și nediscriminare și nu conțin sancțiuni în cazul în care Ryanair nu își îndeplinește obligațiile în temeiul acordului din 2000.

| (158) | Potrivit BDF, derogările discriminatorii de la listele efective de taxe în favoarea unei anumite companii aeriene conduc la denaturarea puternică a concurenței și la o redistribuire subvenționată a pasagerilor în cadrul aceleiași aglomerări, ceea ce este lipsit de logică pentru economia globală. În plus, BDF a afirmat că o măsură trebuie să fie adusă la cunoștința Comisiei în cazul în care nu se poate exclude faptul că măsura respectivă implică un ajutor de stat. BDF a afirmat că, în anumite condiții, este posibil din punct de vedere legal să se închidă un aeroport german la cererea operatorului. |
| --- | --- |

(158)

Potrivit BDF, derogările discriminatorii de la listele efective de taxe în favoarea unei anumite companii aeriene conduc la denaturarea puternică a concurenței și la o redistribuire subvenționată a pasagerilor în cadrul aceleiași aglomerări, ceea ce este lipsit de logică pentru economia globală. În plus, BDF a afirmat că o măsură trebuie să fie adusă la cunoștința Comisiei în cazul în care nu se poate exclude faptul că măsura respectivă implică un ajutor de stat. BDF a afirmat că, în anumite condiții, este posibil din punct de vedere legal să se închidă un aeroport german la cererea operatorului.

5.3.2.   
  Acordurile din 2010

Acordurile din 2010

5.3.2.1.   Flughafen Lübeck GmbH

Flughafen Lübeck GmbH

| (159) | FLG a afirmat că măsura nu a fost imputabilă Germaniei, întrucât acordurile din 2010 au fost negociate de FLG în mod autonom. |
| --- | --- |

(159)

FLG a afirmat că măsura nu a fost imputabilă Germaniei, întrucât acordurile din 2010 au fost negociate de FLG în mod autonom.

5.3.2.2.   Ryanair

Ryanair

| (160) | Ryanair a susținut că acordurile din 2010 nu sunt imputabile statului. |
| --- | --- |

(160)

Ryanair a susținut că acordurile din 2010 nu sunt imputabile statului.

| (161) | Ryanair a afirmat că scrisorile de însoțire nr. 1 și nr. 2 sunt doar scrisori de însoțire scurte care prelungesc durata aranjamentelor existente în temeiul acordului din 2000 al companiei Ryanair. Singurul element nou a fost o rectificare negociată din punct de vedere comercial, adusă sprijinului pentru comercializare din scrisoarea de însoțire nr. 1. Prin urmare, Ryanair a afirmat că implicațiile cele două scrisori de însoțire fac obiectul observațiilor companiei Ryanair cu privire la acordul din 2000. |
| --- | --- |

(161)

Ryanair a afirmat că scrisorile de însoțire nr. 1 și nr. 2 sunt doar scrisori de însoțire scurte care prelungesc durata aranjamentelor existente în temeiul acordului din 2000 al companiei Ryanair. Singurul element nou a fost o rectificare negociată din punct de vedere comercial, adusă sprijinului pentru comercializare din scrisoarea de însoțire nr. 1. Prin urmare, Ryanair a afirmat că implicațiile cele două scrisori de însoțire fac obiectul observațiilor companiei Ryanair cu privire la acordul din 2000.

| (162) | Ryanair a prezentat un raport întocmit de Oxera (30), care evaluează rentabilitatea preconizată a scrisorii de însoțire nr. 1 și a scrisorii de însoțire nr. 2 pe baza planului de afaceri din 2009 (31) elaborat de aeroportul din Lübeck înainte de semnarea scrisorilor de însoțire nr. 1 și nr. 2. Raportul indică faptul că, plecând de la premiserezonabile la momentul la care au fost semnate cele două scrisori de însoțire, exista așteptarea ca acestea să fie suficient de rentabile. Un aeroport având comportamentul unui operator economic privat în economia de piață ar fi oferit condiții similare. Potrivit Oxera, acest lucru este valabil și în cazul în care contractul de servicii de comercializare din 2010 ar fi fost analizat împreună cu scrisorile de însoțire din martie și octombrie 2010. Așadar, costurile de comercializare pentru aeroportul din Lübeck au fost incluse în evaluare. |
| --- | --- |

(162)

Ryanair a prezentat un raport întocmit de Oxera (30), care evaluează rentabilitatea preconizată a scrisorii de însoțire nr. 1 și a scrisorii de însoțire nr. 2 pe baza planului de afaceri din 2009 (31) elaborat de aeroportul din Lübeck înainte de semnarea scrisorilor de însoțire nr. 1 și nr. 2. Raportul indică faptul că, plecând de la premiserezonabile la momentul la care au fost semnate cele două scrisori de însoțire, exista așteptarea ca acestea să fie suficient de rentabile. Un aeroport având comportamentul unui operator economic privat în economia de piață ar fi oferit condiții similare. Potrivit Oxera, acest lucru este valabil și în cazul în care contractul de servicii de comercializare din 2010 ar fi fost analizat împreună cu scrisorile de însoțire din martie și octombrie 2010. Așadar, costurile de comercializare pentru aeroportul din Lübeck au fost incluse în evaluare.

30

31

5.3.2.3.   Air Berlin

Air Berlin

| (163) | Air Berlin a subliniat faptul că în 2010 au fost semnate trei acorduri: Scrisorile adiționale nr. 1 și nr. 2 și acordul de servicii de comercializare din 2010. Comisia ar trebui să ia în considerare toate acordurile din 2010 în evaluarea sa. |
| --- | --- |

(163)

Air Berlin a subliniat faptul că în 2010 au fost semnate trei acorduri: Scrisorile adiționale nr. 1 și nr. 2 și acordul de servicii de comercializare din 2010. Comisia ar trebui să ia în considerare toate acordurile din 2010 în evaluarea sa.

5.4.   TAXE PENTRU DEGIVRAREA AERONAVELOR ÎN AEROPORT

TAXE PENTRU DEGIVRAREA AERONAVELOR ÎN AEROPORT

RYANAIR ȘI WIZZ AIR

| (164) | Ryanair și Wizz Air au afirmat că nu i se pot imputa statului german toate presupusele ajutoare acordate de aeroportul din Lübeck companiei Wizz Air și altor companii aeriene, pe baza hotărârii pronunțate în cauza Stardust Marine (32). Wizz Air susține că, deși Hansestadt Lübeck era singurul proprietar al aeroportului în perioada vizată, acest lucru nu este suficient pentru a confirma imputabilitatea statului. Wizz Air susține că lipsa de imputabilitate a Germaniei a fost și mai evidentă în perioada în care Infratil deținea 90 % dintre acțiunile FLG. |
| --- | --- |

(164)

Ryanair și Wizz Air au afirmat că nu i se pot imputa statului german toate presupusele ajutoare acordate de aeroportul din Lübeck companiei Wizz Air și altor companii aeriene, pe baza hotărârii pronunțate în cauza Stardust Marine (32). Wizz Air susține că, deși Hansestadt Lübeck era singurul proprietar al aeroportului în perioada vizată, acest lucru nu este suficient pentru a confirma imputabilitatea statului. Wizz Air susține că lipsa de imputabilitate a Germaniei a fost și mai evidentă în perioada în care Infratil deținea 90 % dintre acțiunile FLG.

32

| (165) | Ryanair și Wizz Air a afirmat că taxele respective și orice reduceri reprezintă o pondere nesemnificativă în costurile unei companii aeriene prevăzute pentru activități care implică aeroportul. Potrivit Ryanair, taxele respective nu pot fi analizate separat, deoarece nu există o piață a vânzării cu amănuntul pentru degivrare. O reducere aplicată degivrării este susceptibilă de a fi contrabalansată de avantajele comerciale obținute de către aeroport în altă parte în cadrul negocierilor. Ryanair a invocat hotărârea Charleroi, unde s-a confirmat faptul că „Or, în cadrul aplicării criteriului investitorului privat, este necesar să se aibă în vedere operațiunea comercială în ansamblul său” (33). |
| --- | --- |

(165)

Ryanair și Wizz Air a afirmat că taxele respective și orice reduceri reprezintă o pondere nesemnificativă în costurile unei companii aeriene prevăzute pentru activități care implică aeroportul. Potrivit Ryanair, taxele respective nu pot fi analizate separat, deoarece nu există o piață a vânzării cu amănuntul pentru degivrare. O reducere aplicată degivrării este susceptibilă de a fi contrabalansată de avantajele comerciale obținute de către aeroport în altă parte în cadrul negocierilor. Ryanair a invocat hotărârea Charleroi, unde s-a confirmat faptul că „Or, în cadrul aplicării criteriului investitorului privat, este necesar să se aibă în vedere operațiunea comercială în ansamblul său” (33).

33

| (166) | În cele din urmă, Ryanair și Wizzair au afirmat că prețul lichidului de degivrare perceput pe aeroportul din Lübeck a fost prețul standard perceput pe aeroporturile publice și cele private. |
| --- | --- |

(166)

În cele din urmă, Ryanair și Wizzair au afirmat că prețul lichidului de degivrare perceput pe aeroportul din Lübeck a fost prețul standard perceput pe aeroporturile publice și cele private.

6.   OBSERVAȚIILE PREZENTATE DE GERMANIA CU PRIVIRE LA TERȚI

OBSERVAȚIILE PREZENTATE DE GERMANIA CU PRIVIRE LA TERȚI

6.1.   OBSERVAȚII CU PRIVIRE LA DECLARAȚIILE COMPANIEI RYANAIR

OBSERVAȚII CU PRIVIRE LA DECLARAȚIILE COMPANIEI RYANAIR

| (167) | Potrivit Germaniei, declarațiile companiei Ryanair indică faptul că FLG a acționat în conformitate cu principiul operatorului economic privat în economia de piață. |
| --- | --- |

(167)

Potrivit Germaniei, declarațiile companiei Ryanair indică faptul că FLG a acționat în conformitate cu principiul operatorului economic privat în economia de piață.

| (168) | Germania a evidențiat în mod deosebit utilitatea abordării companiei Ryanair de a dovedi conformitatea cu condițiile de piață ale acordului printr-o analiză a rentabilității și o analiză comparativă. |
| --- | --- |

(168)

Germania a evidențiat în mod deosebit utilitatea abordării companiei Ryanair de a dovedi conformitatea cu condițiile de piață ale acordului printr-o analiză a rentabilității și o analiză comparativă.

| (169) | Potrivit Germaniei, scrisorile de însoțire nr. 1 și nr. 2 nu sunt relevante pentru prezenta investigație. În primul rând, scrisorile de însoțire din martie și octombrie 2010 nu sunt imputabile statului, întrucât acestea au fost negociate și încheiate în mod autonom de FLG, fără vreo intervenție din partea Hansestadt Lübeck. În al doilea rând, în ceea ce privește scrisoare de însoțire nr. 2, Germania a subliniat că aceasta a constituit doar o prelungire a acordului din 2000 și că, prin urmare, aceasta nu cuprinde nicio modificare substanțială. Prin urmare, toate considerațiile privind acordul din 2000 sunt valabile și în cazul scrisorilor de însoțire. |
| --- | --- |

(169)

Potrivit Germaniei, scrisorile de însoțire nr. 1 și nr. 2 nu sunt relevante pentru prezenta investigație. În primul rând, scrisorile de însoțire din martie și octombrie 2010 nu sunt imputabile statului, întrucât acestea au fost negociate și încheiate în mod autonom de FLG, fără vreo intervenție din partea Hansestadt Lübeck. În al doilea rând, în ceea ce privește scrisoare de însoțire nr. 2, Germania a subliniat că aceasta a constituit doar o prelungire a acordului din 2000 și că, prin urmare, aceasta nu cuprinde nicio modificare substanțială. Prin urmare, toate considerațiile privind acordul din 2000 sunt valabile și în cazul scrisorilor de însoțire.

| (170) | Germania a afirmat că nu înțelege motivul pentru care acordul de servicii de comercializare din 2010 ar trebui să fie inclus în prezenta investigație, deoarece acesta nu a implicat nicio finanțare din fonduri publice. Costurile prevăzute în acordul de servicii de comercializare din 2010 au fost acoperite de IHK Lübeck. De asemenea, Germania a precizat că acordul de servicii de comercializare din 2010 poate fi considerat ca fiind în conformitate cu standardele pieței. Această afirmație este susținută de observația conform căreia de la FLG au fost percepute mai puține costuri decât pe alte aeroporturi cu un acord similar. Mai mult, acordul de servicii de comercializare încheiat în 2010 cu aeroportul din Lübeck a avut la bază promisiunea companiei Ryanair de a-și extinde portofoliul de zbor cu două destinații. |
| --- | --- |

(170)

Germania a afirmat că nu înțelege motivul pentru care acordul de servicii de comercializare din 2010 ar trebui să fie inclus în prezenta investigație, deoarece acesta nu a implicat nicio finanțare din fonduri publice. Costurile prevăzute în acordul de servicii de comercializare din 2010 au fost acoperite de IHK Lübeck. De asemenea, Germania a precizat că acordul de servicii de comercializare din 2010 poate fi considerat ca fiind în conformitate cu standardele pieței. Această afirmație este susținută de observația conform căreia de la FLG au fost percepute mai puține costuri decât pe alte aeroporturi cu un acord similar. Mai mult, acordul de servicii de comercializare încheiat în 2010 cu aeroportul din Lübeck a avut la bază promisiunea companiei Ryanair de a-și extinde portofoliul de zbor cu două destinații.

| (171) | Un alt punct adăugat de Germania este funcția aeroportului din Lübeck de aeroport de rezervă pentru aeroportul din Hamburg și de infrastructură necesară pentru populația din nordul Germaniei. |
| --- | --- |

(171)

Un alt punct adăugat de Germania este funcția aeroportului din Lübeck de aeroport de rezervă pentru aeroportul din Hamburg și de infrastructură necesară pentru populația din nordul Germaniei.

6.2.   OBSERVAȚII CU PRIVIRE LA DECLARAȚIILE SGF

OBSERVAȚII CU PRIVIRE LA DECLARAȚIILE SGF

| (172) | Germania a declarat că SGF nu era o parte interesată în sensul articolului 108 alineatul (2) din TFUE și al articolului 1 litera (h) din Regulamentul (CE) nr. 659/1999 și, prin urmare, nu are dreptul de a prezenta observații. Membrii SGF nu sunt decât proprietarii unui teren aflat la o distanța apropiată de aeroport și, prin urmare, doresc să scape de neplăcerile percepute provocate de operarea aeroportului. Însă, pentru astfel de obiective trebuie să se depună eforturi pe căile de atac legale de la nivel național. |
| --- | --- |

(172)

Germania a declarat că SGF nu era o parte interesată în sensul articolului 108 alineatul (2) din TFUE și al articolului 1 litera (h) din Regulamentul (CE) nr. 659/1999 și, prin urmare, nu are dreptul de a prezenta observații. Membrii SGF nu sunt decât proprietarii unui teren aflat la o distanța apropiată de aeroport și, prin urmare, doresc să scape de neplăcerile percepute provocate de operarea aeroportului. Însă, pentru astfel de obiective trebuie să se depună eforturi pe căile de atac legale de la nivel național.

| (173) | În plus, Germania a susținut că fondul declarațiilor prezentate de SGF era inexact. În primul rând, Germania nu este de acord cu afirmația SGF conform căreia aeroportul din Lübeck nu îndeplinește o funcție de serviciu public. SGF susținuse că aeroportul este operat numai în interesul general în măsura intereselor privind „aviația generală”. Germania nu este de acord cu afirmația, deoarece aeroportul din Lübeck are obligația de a funcționa din motive legate de misiuni de serviciu public la nivel de infrastructură și de funcția de rezervă îndeplinită pentru aeroportul din Hamburg. Aceasta din urmă a fost prevăzută oficial în Conceptul privind traficul aerian din Germania de Nord („Norddeutsches Luftverkehrskonzept”). |
| --- | --- |

(173)

În plus, Germania a susținut că fondul declarațiilor prezentate de SGF era inexact. În primul rând, Germania nu este de acord cu afirmația SGF conform căreia aeroportul din Lübeck nu îndeplinește o funcție de serviciu public. SGF susținuse că aeroportul este operat numai în interesul general în măsura intereselor privind „aviația generală”. Germania nu este de acord cu afirmația, deoarece aeroportul din Lübeck are obligația de a funcționa din motive legate de misiuni de serviciu public la nivel de infrastructură și de funcția de rezervă îndeplinită pentru aeroportul din Hamburg. Aceasta din urmă a fost prevăzută oficial în Conceptul privind traficul aerian din Germania de Nord („Norddeutsches Luftverkehrskonzept”).

| (174) | Referitor la contractul de închiriere, Germania și-a reiterat poziția conform căreia nu a existat niciun avantaj pentru FLG ca urmare a vechiului contract de închiriere până la sfârșitul anului 2005, nici ca urmare a noului contract de închiriere din 2006. |
| --- | --- |

(174)

Referitor la contractul de închiriere, Germania și-a reiterat poziția conform căreia nu a existat niciun avantaj pentru FLG ca urmare a vechiului contract de închiriere până la sfârșitul anului 2005, nici ca urmare a noului contract de închiriere din 2006.

| (175) | De asemenea, Germania a formulat observații cu privire la declarațiile SGF privind investițiile în infrastructură. Germania a afirmat că acordul de urbanism nu este decât un instrument administrativ care poate fi acordat retroactiv și care nici nu este o condiție prealabilă pentru a aproba finanțarea, nici nu are un efect asupra concurenței. În plus, Germania nu este de acord cu faptul că SGF califică investițiile drept măsuri de întreținere, nu măsuri de îmbunătățire a funcției de trafic din aeroport. Germania a susținut că măsurile sunt necesare pentru a asigura conformitatea cu reglementările naționale și internaționale. Potrivit Germaniei, faptul că Ryanair constituie cel mai mare utilizator al aeroportului nu permite să se concluzioneze că această companie aeriană este favorizată. |
| --- | --- |

(175)

De asemenea, Germania a formulat observații cu privire la declarațiile SGF privind investițiile în infrastructură. Germania a afirmat că acordul de urbanism nu este decât un instrument administrativ care poate fi acordat retroactiv și care nici nu este o condiție prealabilă pentru a aproba finanțarea, nici nu are un efect asupra concurenței. În plus, Germania nu este de acord cu faptul că SGF califică investițiile drept măsuri de întreținere, nu măsuri de îmbunătățire a funcției de trafic din aeroport. Germania a susținut că măsurile sunt necesare pentru a asigura conformitatea cu reglementările naționale și internaționale. Potrivit Germaniei, faptul că Ryanair constituie cel mai mare utilizator al aeroportului nu permite să se concluzioneze că această companie aeriană este favorizată.

| (176) | Referitor la calculele SGF privind perspectivele pe termen mediu ale aeroportului din Lübeck, Germania a afirmat că observațiile prezentate sunt incorecte. Germania susține că a fost dovedită că, la momentul investiției, au existat perspective optimiste pe termen mediu, astfel cum a fost recunoscut de către Comisie în decizia de inițiere a procedurii din 2007. |
| --- | --- |

(176)

Referitor la calculele SGF privind perspectivele pe termen mediu ale aeroportului din Lübeck, Germania a afirmat că observațiile prezentate sunt incorecte. Germania susține că a fost dovedită că, la momentul investiției, au existat perspective optimiste pe termen mediu, astfel cum a fost recunoscut de către Comisie în decizia de inițiere a procedurii din 2007.

| (177) | În plus, Germania a prezentat observații cu privire la afirmațiile SGF conform cărora FLG este o „întreprindere aflată în dificultate”. Germania este de părere că orice argumentare din partea SGF întemeiată pe orientările privind ajutorul de stat pentru salvarea și restructurarea întreprinderilor aflate în dificultate este discutabilă. Potrivit Germaniei, aceste orientări nu sunt aplicabile, întrucât beneficiile acordate nu constituie ajutoare de stat de la bun început. Beneficiile nu au fost niciodată calificate drept ajutoare pentru salvare sau restructurare, sau ar trebui să fie aprobate în temeiul altor orientări. |
| --- | --- |

(177)

În plus, Germania a prezentat observații cu privire la afirmațiile SGF conform cărora FLG este o „întreprindere aflată în dificultate”. Germania este de părere că orice argumentare din partea SGF întemeiată pe orientările privind ajutorul de stat pentru salvarea și restructurarea întreprinderilor aflate în dificultate este discutabilă. Potrivit Germaniei, aceste orientări nu sunt aplicabile, întrucât beneficiile acordate nu constituie ajutoare de stat de la bun început. Beneficiile nu au fost niciodată calificate drept ajutoare pentru salvare sau restructurare, sau ar trebui să fie aprobate în temeiul altor orientări.

| (178) | Germania nu este de acord cu afirmația SGF conform căreia Hansestadt Lübeck a susținut că nu a fost posibilă închiderea aeroportului și că aceasta nu a luat în considerare o astfel de posibilitate. Potrivit Germaniei, Hansestadt Lübeck a avut în vedere această opțiune, însă a decis să nu o adopte, deoarece calculele au condus la concluzia că aceasta nu ar fi cea mai economică decizie. În plus, Germania a clarificat faptul că un aeroport nu poate fi închis pe bază ad-hoc, datorită punctului 45 alineatul (1) din LuftVZO. Facilitățile aeroportuare constituie un bun public și sunt supuse obligației de funcționare. Prin urmare, pentru a putea închide aeroportul, autorizația de funcționare ar trebui să fie retrasă ca urmare a unei proceduri legislative îndelungate. Germania susține că aprobarea retragerii autorizației este exclusă în cazul în care autoritatea administrativă responsabilă consideră că interesul public înclină în favoarea funcționării în continuare a aeroportului. Așadar, o tentativă de a închide aeroportul nu ar fi imposibilă, însă ar fi cu siguranță dificilă, anevoioasă și, prin urmare, costisitoare. S-a menționat că astfel de consecințe au apărut la închiderea aeroportului Berlin-Tempelhof. Prin urmare, Germania a considerat că decizia de a elimina opțiunea de închidere a aeroportului și, mai degrabă, de a dezvolta și a investi în infrastructură pentru a atrage un investitor privat este cea mai economică decizie. Privind retroactiv, aceasta a fost abordarea corectă, întrucât a fost găsit un investitor privat. |
| --- | --- |

(178)

Germania nu este de acord cu afirmația SGF conform căreia Hansestadt Lübeck a susținut că nu a fost posibilă închiderea aeroportului și că aceasta nu a luat în considerare o astfel de posibilitate. Potrivit Germaniei, Hansestadt Lübeck a avut în vedere această opțiune, însă a decis să nu o adopte, deoarece calculele au condus la concluzia că aceasta nu ar fi cea mai economică decizie. În plus, Germania a clarificat faptul că un aeroport nu poate fi închis pe bază ad-hoc, datorită punctului 45 alineatul (1) din LuftVZO. Facilitățile aeroportuare constituie un bun public și sunt supuse obligației de funcționare. Prin urmare, pentru a putea închide aeroportul, autorizația de funcționare ar trebui să fie retrasă ca urmare a unei proceduri legislative îndelungate. Germania susține că aprobarea retragerii autorizației este exclusă în cazul în care autoritatea administrativă responsabilă consideră că interesul public înclină în favoarea funcționării în continuare a aeroportului. Așadar, o tentativă de a închide aeroportul nu ar fi imposibilă, însă ar fi cu siguranță dificilă, anevoioasă și, prin urmare, costisitoare. S-a menționat că astfel de consecințe au apărut la închiderea aeroportului Berlin-Tempelhof. Prin urmare, Germania a considerat că decizia de a elimina opțiunea de închidere a aeroportului și, mai degrabă, de a dezvolta și a investi în infrastructură pentru a atrage un investitor privat este cea mai economică decizie. Privind retroactiv, aceasta a fost abordarea corectă, întrucât a fost găsit un investitor privat.

6.3.   OBSERVAȚII CU PRIVIRE LA DECLARAȚIILE COMPANIEI AIR BERLIN

OBSERVAȚII CU PRIVIRE LA DECLARAȚIILE COMPANIEI AIR BERLIN

| (179) | Potrivit Germaniei, companiei Air Berlin i-ar fi fost acordate aceleași avantaje ca și companiei Ryanair dacă ar fi îndeplinit aceleași criterii privind numărul de pasageri și frecvența zborurilor. În schimb, Air Berlin a negat orice ofertă de negociere cu FLG, întrucât aceasta nu a intenționat niciodată să înceapă să presteze servicii pe aeroportul din Lübeck. Dimpotrivă, Air Berlin nu s-a opus niciodată condițiilor în care Ryanair operează peaeroportul din Hamburg. În plus, mai multe companii aeriene au reclamat, printre altele înaintea Comisiei, faptul că Air Berlin a beneficiat de ajutor de stat semnificativ din partea Emiratelor Arabe Unite. Prin urmare, aceasta nu se poate prezenta drept victimă față de Ryanair, principalul său concurent. |
| --- | --- |

(179)

Potrivit Germaniei, companiei Air Berlin i-ar fi fost acordate aceleași avantaje ca și companiei Ryanair dacă ar fi îndeplinit aceleași criterii privind numărul de pasageri și frecvența zborurilor. În schimb, Air Berlin a negat orice ofertă de negociere cu FLG, întrucât aceasta nu a intenționat niciodată să înceapă să presteze servicii pe aeroportul din Lübeck. Dimpotrivă, Air Berlin nu s-a opus niciodată condițiilor în care Ryanair operează peaeroportul din Hamburg. În plus, mai multe companii aeriene au reclamat, printre altele înaintea Comisiei, faptul că Air Berlin a beneficiat de ajutor de stat semnificativ din partea Emiratelor Arabe Unite. Prin urmare, aceasta nu se poate prezenta drept victimă față de Ryanair, principalul său concurent.

| (180) | Germania nu a fost de acord cu observațiile companiei aeriene Air Berlin în ceea ce privește existența concurenței între aeroportul din Lübeck și aeroportul din Hamburg. Germania se referă, în mod specific, la faptul că aeroportul din Hamburg a avut de 70 de ori mai mulți pasageri decât aeroportul din Lübeck în 2000, când a fost semnat acordul din 2000 cu Ryanair. Lipsa plângerilor din partea altor aeroporturi arată că nu a existat nicio concurență între cele două aeroporturi. De asemenea, Germania a adăugat că aeroportul din Hamburg și cel din Rostock au crescut în 2008, în timp ce numărul de pasageri de pe aeroportul din Lübeck a scăzut cu 10 %. |
| --- | --- |

(180)

Germania nu a fost de acord cu observațiile companiei aeriene Air Berlin în ceea ce privește existența concurenței între aeroportul din Lübeck și aeroportul din Hamburg. Germania se referă, în mod specific, la faptul că aeroportul din Hamburg a avut de 70 de ori mai mulți pasageri decât aeroportul din Lübeck în 2000, când a fost semnat acordul din 2000 cu Ryanair. Lipsa plângerilor din partea altor aeroporturi arată că nu a existat nicio concurență între cele două aeroporturi. De asemenea, Germania a adăugat că aeroportul din Hamburg și cel din Rostock au crescut în 2008, în timp ce numărul de pasageri de pe aeroportul din Lübeck a scăzut cu 10 %.

| (181) | De asemenea, Germania a respins argumentul companiei Air Berlin conform căruia ar fi existat un avantaj economic pentru Ryanair. Germania a afirmat că Air Berlin a utilizat calcule incorecte și că singurul test relevant pentru a evalua dacă un acord între un aeroport și o companie aeriană este în conformitate cu piața este principiul operatorului economic privat în economia de piață. Germania consideră că acordurile cu Ryanair au îndeplinit cerințele pieței, întrucât perspectivele pe termen lung ale aeroportului au fost pozitive în 2000. |
| --- | --- |

(181)

De asemenea, Germania a respins argumentul companiei Air Berlin conform căruia ar fi existat un avantaj economic pentru Ryanair. Germania a afirmat că Air Berlin a utilizat calcule incorecte și că singurul test relevant pentru a evalua dacă un acord între un aeroport și o companie aeriană este în conformitate cu piața este principiul operatorului economic privat în economia de piață. Germania consideră că acordurile cu Ryanair au îndeplinit cerințele pieței, întrucât perspectivele pe termen lung ale aeroportului au fost pozitive în 2000.

6.4.   OBSERVAȚII CU PRIVIRE LA DECLARAȚIILE BDF

OBSERVAȚII CU PRIVIRE LA DECLARAȚIILE BDF

| (182) | Germania a subliniat faptul că Air Berlin este un membru al BDF, ceea ce conduce la existența unor legături strânse și la suprapunerea declarațiilor. Germania nu a fost de acord că FLG ar crea cererea în mod artificial prin aplicarea unor prețuri extrem de reduse și că FLG s-ar abate de la lista de taxe într-un mod discriminatoriu în favoarea unei companii aeriene. Potrivit Germaniei, FLG nu ar fi avut niciun motiv să facă discriminare împotriva companiilor aeriene unice cu scopul de a crește cererea. Dimpotrivă, mai multe companii aeriene ar fi însemnat o activitate mai intensă pe aeroportul din Lübeck. Așadar, Germania afirmă că orice companie aeriană ar fi putut să încheie un acord cu aeroportul din Lübeck în condiții similare dacă ar fi făcut o ofertă comparabilă cu cea a companiei Ryanair. |
| --- | --- |

(182)

Germania a subliniat faptul că Air Berlin este un membru al BDF, ceea ce conduce la existența unor legături strânse și la suprapunerea declarațiilor. Germania nu a fost de acord că FLG ar crea cererea în mod artificial prin aplicarea unor prețuri extrem de reduse și că FLG s-ar abate de la lista de taxe într-un mod discriminatoriu în favoarea unei companii aeriene. Potrivit Germaniei, FLG nu ar fi avut niciun motiv să facă discriminare împotriva companiilor aeriene unice cu scopul de a crește cererea. Dimpotrivă, mai multe companii aeriene ar fi însemnat o activitate mai intensă pe aeroportul din Lübeck. Așadar, Germania afirmă că orice companie aeriană ar fi putut să încheie un acord cu aeroportul din Lübeck în condiții similare dacă ar fi făcut o ofertă comparabilă cu cea a companiei Ryanair.

7.   EVALUARE

EVALUARE

7.1.   INTRODUCERE

INTRODUCERE

| (183) | În conformitate cu articolul 107 alineatul (1) din TFUE, „sunt incompatibile cu piața internă ajutoarele acordate de state sau prin intermediul resurselor de stat, sub orice formă, care denaturează sau amenință să denatureze concurența prin favorizarea anumitor întreprinderi sau a producerii anumitor bunuri, în măsura în care acestea afectează schimburile comerciale dintre statele membre”. Criteriile menționate la articolul 107 alineatul (1) din TFUE sunt cumulative. Pentru a stabili dacă o măsură constituie ajutor de stat, trebuie să fie îndeplinite următoarele condiții:






  — | beneficiarul este o întreprindere; |
| --- | --- | --- |

(183)

În conformitate cu articolul 107 alineatul (1) din TFUE, „sunt incompatibile cu piața internă ajutoarele acordate de state sau prin intermediul resurselor de stat, sub orice formă, care denaturează sau amenință să denatureze concurența prin favorizarea anumitor întreprinderi sau a producerii anumitor bunuri, în măsura în care acestea afectează schimburile comerciale dintre statele membre”. Criteriile menționate la articolul 107 alineatul (1) din TFUE sunt cumulative. Pentru a stabili dacă o măsură constituie ajutor de stat, trebuie să fie îndeplinite următoarele condiții:

—

beneficiarul este o întreprindere;

| — | măsura conferă un avantaj; |
| --- | --- |

—

măsura conferă un avantaj;

| — | avantajul este acordat din resurse de stat; |
| --- | --- |

—

avantajul este acordat din resurse de stat;

| — | avantajul este selectiv; și |
| --- | --- |

—

avantajul este selectiv; și

| — | măsura denaturează sau amenință să denatureze concurența și este susceptibilă de a afecta schimburile comerciale între statele membre. |
| --- | --- |

—

măsura denaturează sau amenință să denatureze concurența și este susceptibilă de a afecta schimburile comerciale între statele membre.

| (184) | Astfel, trebuie să se stabilească dacă respectivele criterii sunt îndeplinite în legătură cu fiecare dintre măsurile avute în vedere, și anume:






  — | un posibil ajutor de stat acordat în favoarea FLG, |
| --- | --- | --- |

(184)

Astfel, trebuie să se stabilească dacă respectivele criterii sunt îndeplinite în legătură cu fiecare dintre măsurile avute în vedere, și anume:

—

un posibil ajutor de stat acordat în favoarea FLG,

| — | un posibil ajutor de stat acordat în favoarea Infratil, |
| --- | --- |

—

un posibil ajutor de stat acordat în favoarea Infratil,

| — | un posibil ajutor de stat acordat în favoarea Ryanair și |
| --- | --- |

—

un posibil ajutor de stat acordat în favoarea Ryanair și

| — | taxele pentru degivrarea aeronavelor în aeroport. |
| --- | --- |

—

taxele pentru degivrarea aeronavelor în aeroport.

| (185) | Referitor la un posibil ajutor de stat acordat în favoarea FLG, Comisia va analiza mai întâi dacă mai există un posibil beneficiar al ajutorului de stat, adică FLG, iar în caz contrar, dacă FLG își desfășoară în continuare activitatea economică. În plus, Comisia trebuie să analizeze dacă avantajul asociat oricărui posibil ajutor de stat acordat în favoarea FLG ar fi putut fi transferat succesorilor acesteia, și anume dacă a existat o continuitate economică. |
| --- | --- |

(185)

Referitor la un posibil ajutor de stat acordat în favoarea FLG, Comisia va analiza mai întâi dacă mai există un posibil beneficiar al ajutorului de stat, adică FLG, iar în caz contrar, dacă FLG își desfășoară în continuare activitatea economică. În plus, Comisia trebuie să analizeze dacă avantajul asociat oricărui posibil ajutor de stat acordat în favoarea FLG ar fi putut fi transferat succesorilor acesteia, și anume dacă a existat o continuitate economică.

| (186) | Referitor la un posibil ajutor de stat acordat în favoarea Ryanair, Comisia va analiza doar acordul din 2000. La data prezentei decizii, Comisia nu dispune de informații suficiente la dosar pentru a analiza dacă acordurile ulterioare, în special cele încheiate în 2010, constituie ajutor de stat în favoarea Ryanair. Așadar, aceste acorduri vor fi analizate într-o decizie separată. |
| --- | --- |

(186)

Referitor la un posibil ajutor de stat acordat în favoarea Ryanair, Comisia va analiza doar acordul din 2000. La data prezentei decizii, Comisia nu dispune de informații suficiente la dosar pentru a analiza dacă acordurile ulterioare, în special cele încheiate în 2010, constituie ajutor de stat în favoarea Ryanair. Așadar, aceste acorduri vor fi analizate într-o decizie separată.

7.2.   UN POSIBIL AJUTOR DE STAT ACORDAT ÎN FAVOAREA FLG

UN POSIBIL AJUTOR DE STAT ACORDAT ÎN FAVOAREA FLG

7.2.1.   
  Beneficiarul posibilului ajutor de stat

Beneficiarul posibilului ajutor de stat

| (187) | Comisia a inițiat procedura oficială de investigare cu privire la un posibil ajutor de stat acordat în favoarea FLG. Însă, în ianuarie 2013, o parte din activele FLG au fost vândute companiei Yasmina. FLG a fuzionat cu Hansestadt Lübeck, iar entitatea juridică FLG a fost desființată. În 2014, Yasmina a anunțat intrarea în insolvență, procedura de insolvență fiind deschisă în aprilie 2014. În august 2014, PuRen a preluat activele companiei Yasmina. |
| --- | --- |

(187)

Comisia a inițiat procedura oficială de investigare cu privire la un posibil ajutor de stat acordat în favoarea FLG. Însă, în ianuarie 2013, o parte din activele FLG au fost vândute companiei Yasmina. FLG a fuzionat cu Hansestadt Lübeck, iar entitatea juridică FLG a fost desființată. În 2014, Yasmina a anunțat intrarea în insolvență, procedura de insolvență fiind deschisă în aprilie 2014. În august 2014, PuRen a preluat activele companiei Yasmina.

| (188) | În cazurile în care Comisia ia o decizie negativă prin care dispune recuperarea ajutorului incompatibil acordat unei întreprinderi în sensul articolelor 107 și 108 din tratat, obligația de recuperare poate fi extinsă pentru a include o nouă întreprindere căreia beneficiarul ajutorului în cauză i-a transferat sau i-a vândut o parte din sau toate activele sale, atunci când structura transferului sau vânzării respective demonstrează că există o continuitate economică între cele două societăți. |
| --- | --- |

(188)

În cazurile în care Comisia ia o decizie negativă prin care dispune recuperarea ajutorului incompatibil acordat unei întreprinderi în sensul articolelor 107 și 108 din tratat, obligația de recuperare poate fi extinsă pentru a include o nouă întreprindere căreia beneficiarul ajutorului în cauză i-a transferat sau i-a vândut o parte din sau toate activele sale, atunci când structura transferului sau vânzării respective demonstrează că există o continuitate economică între cele două societăți.

| (189) | În cazul în care Comisia ar constata că a fost acordat un ajutor incompatibil în favoarea FLG, care trebuia să fie recuperat, aceasta ar trebui să analizeze pentru a afla cine a beneficiat de ajutor și cărei companii ar trebui să îi revină obligația de recuperare. În cazul în care nu ar exista nicio companie asupra căreia ar putea fi extinsă obligația de recuperare, Comisia nu ar trebui să analizeze dacă a fost acordat un ajutor în favoarea FLG. Prin urmare, Comisia consideră că este adecvat ca mai întâi să se analizeze dacă a existat continuitate economică între FLG și Yasmina și dacă obligația de recuperare poate fi extinsă asupra companiei Yasmina (a se vedea secțiunea 7.2.2), precum și dacă PuRen, cumpărătorul activelor companiei Yasmina, ar fi putut să beneficieze de ajutor (a se vedea secțiunea 7.2.3). Apoi Comisia analizează dacă activitatea economică ce ar fi putut beneficia de ajutor se desfășoară în continuare (a se vedea secțiunea 7.2.4). Întrebarea dacă măsurile prevăzute în favoarea FLG au inclus un ajutor de stat și, în caz afirmativ, dacă un astfel de ajutor a fost compatibil, va trebui să fie examinat doar dacă se poate identifica un beneficiar al ajutorului, și anume, fie dacă a existat o continuitate economică între FLG și Yasmina sau PuRen, fie dacă ajutorul a rămas la nivelul de activitate economică, adică la nivelul operării aeroportului din Lübeck. |
| --- | --- |

(189)

În cazul în care Comisia ar constata că a fost acordat un ajutor incompatibil în favoarea FLG, care trebuia să fie recuperat, aceasta ar trebui să analizeze pentru a afla cine a beneficiat de ajutor și cărei companii ar trebui să îi revină obligația de recuperare. În cazul în care nu ar exista nicio companie asupra căreia ar putea fi extinsă obligația de recuperare, Comisia nu ar trebui să analizeze dacă a fost acordat un ajutor în favoarea FLG. Prin urmare, Comisia consideră că este adecvat ca mai întâi să se analizeze dacă a existat continuitate economică între FLG și Yasmina și dacă obligația de recuperare poate fi extinsă asupra companiei Yasmina (a se vedea secțiunea 7.2.2), precum și dacă PuRen, cumpărătorul activelor companiei Yasmina, ar fi putut să beneficieze de ajutor (a se vedea secțiunea 7.2.3). Apoi Comisia analizează dacă activitatea economică ce ar fi putut beneficia de ajutor se desfășoară în continuare (a se vedea secțiunea 7.2.4). Întrebarea dacă măsurile prevăzute în favoarea FLG au inclus un ajutor de stat și, în caz afirmativ, dacă un astfel de ajutor a fost compatibil, va trebui să fie examinat doar dacă se poate identifica un beneficiar al ajutorului, și anume, fie dacă a existat o continuitate economică între FLG și Yasmina sau PuRen, fie dacă ajutorul a rămas la nivelul de activitate economică, adică la nivelul operării aeroportului din Lübeck.

7.2.2.   
  Continuitatea economică dintre FLG și Yasmina

Continuitatea economică dintre FLG și Yasmina

| (190) | În decizia sa privind vânzarea de active ale companiei aeriene Alitalia (34), Comisia a considerat că, în cazul în care activele sunt achiziționate la prețul pieței și nu indică o continuitate economică între vechea companie și noua structură, nu se poate presupune că noua structură a beneficiat de avantajul competitiv creat de ajutorul de stat care a fost deja acordat companiei inițiale. |
| --- | --- |

(190)

În decizia sa privind vânzarea de active ale companiei aeriene Alitalia (34), Comisia a considerat că, în cazul în care activele sunt achiziționate la prețul pieței și nu indică o continuitate economică între vechea companie și noua structură, nu se poate presupune că noua structură a beneficiat de avantajul competitiv creat de ajutorul de stat care a fost deja acordat companiei inițiale.

34

| (191) | Conform jurisprudenței constante (35), continuitatea economică între entitatea inițială și noua structură se stabilește pe baza unui set de indicatori. Acest set de indicatori a fost confirmat de către Curte în cauza Ryanair/Comisia (36). Acesta nu este însă un set de cerințe cumulative obligatorii care trebuie să fie îndeplinite toate în fiecare caz (37). Atunci când se analizează continuitatea economică între două entități, următorii factori pot fi luați în considerare:






  — | domeniul de aplicare al activelor vândute (active și pasive, menținerea forței de muncă, active grupate), |
| --- | --- | --- |

(191)

Conform jurisprudenței constante (35), continuitatea economică între entitatea inițială și noua structură se stabilește pe baza unui set de indicatori. Acest set de indicatori a fost confirmat de către Curte în cauza Ryanair/Comisia (36). Acesta nu este însă un set de cerințe cumulative obligatorii care trebuie să fie îndeplinite toate în fiecare caz (37). Atunci când se analizează continuitatea economică între două entități, următorii factori pot fi luați în considerare:

35

36

37

—

domeniul de aplicare al activelor vândute (active și pasive, menținerea forței de muncă, active grupate),

| — | prețul de vânzare, |
| --- | --- |

—

prețul de vânzare,

| — | identitatea cumpărătorului (cumpărătorilor), |
| --- | --- |

—

identitatea cumpărătorului (cumpărătorilor),

| — | momentul vânzării (după inițierea evaluării preliminare, procedura oficială de investigare sau decizia finală) și |
| --- | --- |

—

momentul vânzării (după inițierea evaluării preliminare, procedura oficială de investigare sau decizia finală) și

| — | logica economică a funcționării. |
| --- | --- |

—

logica economică a funcționării.

7.2.2.1.   Domeniul de aplicare al activelor vândute

Domeniul de aplicare al activelor vândute

| (192) | De la bun început, Comisia ia act de faptul că, în principiu, o preluare completă a activelor vânzătorului de către cumpărător poate indica faptul că există continuitate economică între cumpărător și vânzător. Cu toate acestea, este posibil ca acest lucru să nu fie valabil în cazul în care evaluarea globală arată că domeniul de aplicare al vânzării este lăsat la discreția pieței. De exemplu, în cazul în care domeniul de aplicare al vânzărilor rezultă ca urmare a unui proces deschis, transparent, nediscriminatoriu și necondiționat al procedurii de licitație, acest lucru poate indica discontinuitatea economică. În acest context, ofertanții ar trebui să aibă posibilitatea de a decide în mod liber dacă să liciteze pentru fiecare activ, un grup de active sau toate activele, și aceștia nu ar trebui să fie obligați să semneze contracte încheiate de către vânzător, și ar trebui să aibă posibilitatea de a alege în mod liber dacă doresc să preia toți angajații vânzătorului, o parte dintre aceștia sau să nu preia niciun angajat. |
| --- | --- |

(192)

De la bun început, Comisia ia act de faptul că, în principiu, o preluare completă a activelor vânzătorului de către cumpărător poate indica faptul că există continuitate economică între cumpărător și vânzător. Cu toate acestea, este posibil ca acest lucru să nu fie valabil în cazul în care evaluarea globală arată că domeniul de aplicare al vânzării este lăsat la discreția pieței. De exemplu, în cazul în care domeniul de aplicare al vânzărilor rezultă ca urmare a unui proces deschis, transparent, nediscriminatoriu și necondiționat al procedurii de licitație, acest lucru poate indica discontinuitatea economică. În acest context, ofertanții ar trebui să aibă posibilitatea de a decide în mod liber dacă să liciteze pentru fiecare activ, un grup de active sau toate activele, și aceștia nu ar trebui să fie obligați să semneze contracte încheiate de către vânzător, și ar trebui să aibă posibilitatea de a alege în mod liber dacă doresc să preia toți angajații vânzătorului, o parte dintre aceștia sau să nu preia niciun angajat.

| (193) | Comisia observă că în anunțul de participare publicat pentru vânzarea activelor FLG s-a specificat faptul că ofertanții pot fie să achiziționeze 90 % din acțiunile FLG, fie să ajungă la o soluție economică comparabilă pentru preluarea activității de operare a aeroportului. Prin urmare, acest lucru a permis ofertanților să liciteze pentru acțiunile companiei FLG, să liciteze pentru active sau pachete de active sau să găsească o altă soluție economică, cum ar fi închirierea de active. Acest lucru a fost confirmat în nota de informare transmis tuturor ofertanților interesați înainte ca aceștia să își exprime interesul. Prin urmare, a fost clar pentru ofertanții interesați faptul că se pot oferi să achiziționeze acțiuni sau să achiziționeze active ori pachete de active. Într-adevăr, din cei cinci ofertanți care au depus o ofertă orientativă, doi ofertanți s-au oferit să achiziționeze active, iar ceilalți ofertanți s-au oferit să achiziționeze acțiuni. Din cei trei ofertanți care au depus oferte irevocabile, doi ofertanți s-au oferit să achiziționeze active, iar un ofertant s-a oferit să achiziționeze acțiuni. 3Y, societatea holding a companiei Yasmina, a oferit cel mai mare preț pentru preluarea unui grup de active. Potrivit Germaniei, Yasmina a preluat aproximativ [...] % din activele FLG pe baza valorii contabile globale a activelor comparativ cu valoarea activelor preluate. Printre elementele necumpărate se numără [...]. |
| --- | --- |

(193)

Comisia observă că în anunțul de participare publicat pentru vânzarea activelor FLG s-a specificat faptul că ofertanții pot fie să achiziționeze 90 % din acțiunile FLG, fie să ajungă la o soluție economică comparabilă pentru preluarea activității de operare a aeroportului. Prin urmare, acest lucru a permis ofertanților să liciteze pentru acțiunile companiei FLG, să liciteze pentru active sau pachete de active sau să găsească o altă soluție economică, cum ar fi închirierea de active. Acest lucru a fost confirmat în nota de informare transmis tuturor ofertanților interesați înainte ca aceștia să își exprime interesul. Prin urmare, a fost clar pentru ofertanții interesați faptul că se pot oferi să achiziționeze acțiuni sau să achiziționeze active ori pachete de active. Într-adevăr, din cei cinci ofertanți care au depus o ofertă orientativă, doi ofertanți s-au oferit să achiziționeze active, iar ceilalți ofertanți s-au oferit să achiziționeze acțiuni. Din cei trei ofertanți care au depus oferte irevocabile, doi ofertanți s-au oferit să achiziționeze active, iar un ofertant s-a oferit să achiziționeze acțiuni. 3Y, societatea holding a companiei Yasmina, a oferit cel mai mare preț pentru preluarea unui grup de active. Potrivit Germaniei, Yasmina a preluat aproximativ [...] % din activele FLG pe baza valorii contabile globale a activelor comparativ cu valoarea activelor preluate. Printre elementele necumpărate se numără [...].

| (194) | Comisia observă că elementele neachiziționate au făcut obiectul a două contracte de închiriere încheiate între Yasmina și Hansestadt Lübeck. Unul a vizat infrastructura aeroportuară și terenul care făcuse obiectul unui contract de închiriere între FLG și Hansestadt Lübeck înainte de vânzare. Acest contract de închiriere a fost preluat de Yasmina. Celălalt a vizat activele rămase ale aeroportului, care fuseseră transferate de la FLG la Hansestadt Lübeck atunci când FLG a fost absorbită de Hansestadt Lübeck. |
| --- | --- |

(194)

Comisia observă că elementele neachiziționate au făcut obiectul a două contracte de închiriere încheiate între Yasmina și Hansestadt Lübeck. Unul a vizat infrastructura aeroportuară și terenul care făcuse obiectul unui contract de închiriere între FLG și Hansestadt Lübeck înainte de vânzare. Acest contract de închiriere a fost preluat de Yasmina. Celălalt a vizat activele rămase ale aeroportului, care fuseseră transferate de la FLG la Hansestadt Lübeck atunci când FLG a fost absorbită de Hansestadt Lübeck.

| (195) | Faptul că FLG a fost vândută în cadrul unui transfer de active și că nu s-a achiziționat de către cumpărător o proporție mare de active indică lipsa continuității economice. Pe de altă parte, Yasmina a închiriat activele care nu au făcut obiectul achiziționării de la Hansestadt Lübeck, ceea ce indică faptul că, în urma procedurii de licitație, Yasmina a putut utiliza toate activele. Acest lucru indică mai degrabă existența unei situații de continuitate economică. |
| --- | --- |

(195)

Faptul că FLG a fost vândută în cadrul unui transfer de active și că nu s-a achiziționat de către cumpărător o proporție mare de active indică lipsa continuității economice. Pe de altă parte, Yasmina a închiriat activele care nu au făcut obiectul achiziționării de la Hansestadt Lübeck, ceea ce indică faptul că, în urma procedurii de licitație, Yasmina a putut utiliza toate activele. Acest lucru indică mai degrabă existența unei situații de continuitate economică.

| (196) | În ceea ce privește forța de muncă, contractul de vânzare prevedea faptul că angajații vor fi preluați de către Yasmina în conformitate cu punctul 613a din Codul civil german (Bürgerliches Gesetzbuch, BGB). Punctul 613a din BGB este întemeiat pe Directiva 2001/23/CE a Consiliului (38). Acest punct stipulează drepturile și obligațiile în cazul unui transfer al unei unități economice. În mod concret, în conformitate cu punctul 613a, „[î]n cazul în care o unitate economică sau o parte a acesteia este transferată unui alt proprietar în cadrul unei tranzacții legale, acesta din urmă preia drepturile și obligațiile în cadrul raporturilor de muncă existente la momentul realizării transferului. În cazul în care aceste drepturi și obligații sunt reglementate de dispozițiile legale ale unui acord colectiv sau ale unui contract de lucrări, acestea devin parte integrantă a raportului de muncă dintre noul proprietar și angajat și nu pot fi modificate în detrimentul angajatului înainte de sfârșitul anului, după data transferului...” (39). În plus, angajatorul anterior sau noul proprietar trebuie să informeze angajații afectați de un transfer în scris înainte de realizarea transferului, iar angajatul poate contesta în scris transferul raportului de muncă. |
| --- | --- |

(196)

În ceea ce privește forța de muncă, contractul de vânzare prevedea faptul că angajații vor fi preluați de către Yasmina în conformitate cu punctul 613a din Codul civil german (Bürgerliches Gesetzbuch, BGB). Punctul 613a din BGB este întemeiat pe Directiva 2001/23/CE a Consiliului (38). Acest punct stipulează drepturile și obligațiile în cazul unui transfer al unei unități economice. În mod concret, în conformitate cu punctul 613a, „[î]n cazul în care o unitate economică sau o parte a acesteia este transferată unui alt proprietar în cadrul unei tranzacții legale, acesta din urmă preia drepturile și obligațiile în cadrul raporturilor de muncă existente la momentul realizării transferului. În cazul în care aceste drepturi și obligații sunt reglementate de dispozițiile legale ale unui acord colectiv sau ale unui contract de lucrări, acestea devin parte integrantă a raportului de muncă dintre noul proprietar și angajat și nu pot fi modificate în detrimentul angajatului înainte de sfârșitul anului, după data transferului...” (39). În plus, angajatorul anterior sau noul proprietar trebuie să informeze angajații afectați de un transfer în scris înainte de realizarea transferului, iar angajatul poate contesta în scris transferul raportului de muncă.

38

39

| (197) | Pe baza acestei dispoziții legale, forța de muncă a fost informată cu privire la transfer și a fost preluată în cazul în care nu au fost exprimate obiecții. În acest caz, FLG a avut [...] angajați, dintre care [...] au obiectat cu privire la preluare. Acești angajați au fost transferați pentru a fi angajați ai companiei Hansestadt Lübeck. |
| --- | --- |

(197)

Pe baza acestei dispoziții legale, forța de muncă a fost informată cu privire la transfer și a fost preluată în cazul în care nu au fost exprimate obiecții. În acest caz, FLG a avut [...] angajați, dintre care [...] au obiectat cu privire la preluare. Acești angajați au fost transferați pentru a fi angajați ai companiei Hansestadt Lübeck.

| (198) | Transferul activelor nu a inclus nicio condiție care să depășească obligațiile juridice, cum ar fi o condiție privind numărul angajaților care să fie preluați sau o obligație de a păstra angajații dincolo de obligațiile contractuale obișnuite, astfel cum sunt definite de legislația muncii. |
| --- | --- |

(198)

Transferul activelor nu a inclus nicio condiție care să depășească obligațiile juridice, cum ar fi o condiție privind numărul angajaților care să fie preluați sau o obligație de a păstra angajații dincolo de obligațiile contractuale obișnuite, astfel cum sunt definite de legislația muncii.

| (199) | Singura prevedere contractuală legată de angajați este o atenționare cu privire la legislația muncii aplicabilă; în general, faptul că majoritatea angajaților au fost transferați nu indică neapărat faptul că a existat o continuitate economică (40). |
| --- | --- |

(199)

Singura prevedere contractuală legată de angajați este o atenționare cu privire la legislația muncii aplicabilă; în general, faptul că majoritatea angajaților au fost transferați nu indică neapărat faptul că a existat o continuitate economică (40).

40

| (200) | Cu toate acestea, ținând cont de toate aspectele, dat fiind faptul că Yasmina s-a aflat, prin combinația vânzărilor unei părți din active cu încheierea a două contracte de închiriere pentru activele rămase, în poziția de a utiliza toate activele deținute și utilizate anterior de către FLG, domeniul de aplicare al activelor vândute indică mai degrabă faptul că există o situație de continuitate economică. |
| --- | --- |

(200)

Cu toate acestea, ținând cont de toate aspectele, dat fiind faptul că Yasmina s-a aflat, prin combinația vânzărilor unei părți din active cu încheierea a două contracte de închiriere pentru activele rămase, în poziția de a utiliza toate activele deținute și utilizate anterior de către FLG, domeniul de aplicare al activelor vândute indică mai degrabă faptul că există o situație de continuitate economică.

7.2.2.2.   Prețul de vânzare

Prețul de vânzare

| (201) | Pentru a se evita continuitatea economică, activele trebuie să fie vândute la prețul pieței, de exemplu în cadrul unei proceduri de ofertare deschise, transparente, nediscriminatorii și necondiționate. |
| --- | --- |

(201)

Pentru a se evita continuitatea economică, activele trebuie să fie vândute la prețul pieței, de exemplu în cadrul unei proceduri de ofertare deschise, transparente, nediscriminatorii și necondiționate.

| (202) | Comisia trebuie să analizeze dacă activele FLG au fost vândute într-adevăr în cadrul unei proceduri de ofertare deschise, transparente, nediscriminatorii și necondiționate ofertantului care a depus oferta cu prețul cel mai mare, ținând seama de securitatea tranzacției. |
| --- | --- |

(202)

Comisia trebuie să analizeze dacă activele FLG au fost vândute într-adevăr în cadrul unei proceduri de ofertare deschise, transparente, nediscriminatorii și necondiționate ofertantului care a depus oferta cu prețul cel mai mare, ținând seama de securitatea tranzacției.

| (203) | În primul rând, Comisia observă că invitația de a prezenta o exprimare a interesului pentru activele FLG nu a cuprins nicio limitare în ceea ce privește părțile care puteau depune oferte și nu a impus condiții potențialilor ofertanți. Orice entitate putea depune o ofertă în cadrul procesului de ofertare. În plus, aceasta a fost făcută public prin publicarea sa în suplimentul electronic la Jurnalul Oficial al Uniunii Europene. |
| --- | --- |

(203)

În primul rând, Comisia observă că invitația de a prezenta o exprimare a interesului pentru activele FLG nu a cuprins nicio limitare în ceea ce privește părțile care puteau depune oferte și nu a impus condiții potențialilor ofertanți. Orice entitate putea depune o ofertă în cadrul procesului de ofertare. În plus, aceasta a fost făcută public prin publicarea sa în suplimentul electronic la Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.

Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

| (204) | În al doilea rând, în ceea ce privește principiul transparenței, Comisia constată că ofertanții au avut la dispoziție mai mult de o lună pentru a decide dacă să prezinte o exprimare a interesului pe baza unei note de informare care putea fi solicitat din partea vânzătorului. Ulterior, investitorii care au prezentat o exprimare a interesului au avut la dispoziție aproximativ trei săptămâni pentru a evalua informațiile care le-au fost furnizate în cadrul unui proces de diligență (41) și să decidă dacă să depună o ofertă orientativă până la data de 15 octombrie 2012. Toți investitorii care au prezentat oferte orientative au avut posibilitatea de a participa la o ședință de informare cu vânzătorul. Termenul de depunere a ofertelor irevocabile a fost 20 noiembrie 2012. |
| --- | --- |

(204)

În al doilea rând, în ceea ce privește principiul transparenței, Comisia constată că ofertanții au avut la dispoziție mai mult de o lună pentru a decide dacă să prezinte o exprimare a interesului pe baza unei note de informare care putea fi solicitat din partea vânzătorului. Ulterior, investitorii care au prezentat o exprimare a interesului au avut la dispoziție aproximativ trei săptămâni pentru a evalua informațiile care le-au fost furnizate în cadrul unui proces de diligență (41) și să decidă dacă să depună o ofertă orientativă până la data de 15 octombrie 2012. Toți investitorii care au prezentat oferte orientative au avut posibilitatea de a participa la o ședință de informare cu vânzătorul. Termenul de depunere a ofertelor irevocabile a fost 20 noiembrie 2012.

41

| (205) | Comisia constată, de asemenea, faptul că, deja înainte de publicarea anunțului de participare, vânzătorul a stabilit criteriile potrivit cărora urma să fie selectată cea mai bună ofertă din punct de vedere economic și a comunicat ofertanților criteriile relevante de la începutul procedurii. |
| --- | --- |

(205)

Comisia constată, de asemenea, faptul că, deja înainte de publicarea anunțului de participare, vânzătorul a stabilit criteriile potrivit cărora urma să fie selectată cea mai bună ofertă din punct de vedere economic și a comunicat ofertanților criteriile relevante de la începutul procedurii.

| (206) | În al treilea rând, nu a existat nicio discriminare între ofertanți în nicio etapă a procedurii de ofertare. Toți ofertanții au primit aceleași informații și clarificări cu privire la normele și procedurile de licitație, la termenele pentru depunerea ofertelor și la FLG. Niciunui ofertant nu i s-a oferit exclusivitate în cadrul negocierilor. În faza finală, trei ofertanți au depus oferte irevocabile. |
| --- | --- |

(206)

În al treilea rând, nu a existat nicio discriminare între ofertanți în nicio etapă a procedurii de ofertare. Toți ofertanții au primit aceleași informații și clarificări cu privire la normele și procedurile de licitație, la termenele pentru depunerea ofertelor și la FLG. Niciunui ofertant nu i s-a oferit exclusivitate în cadrul negocierilor. În faza finală, trei ofertanți au depus oferte irevocabile.

| (207) | După evaluarea ofertelor ferme pe baza criteriilor stabilite înainte de începutul procedurii, Hansestadt Lübeck a ajuns la concluzia că 3Y a prezentat cea mai bună ofertă din punct de vedere economic. Hansestadt Lübeck a sugerat încheierea contractului de vânzare cu Bürgerschaft. La 29 noiembrie 2012, Bürgerschaft a decis să accepte oferta companiei Yasmina, iar activele FLG au fost vândute companiei 3Y, care înființase compania Yasmina în acest scop, producând efecte de la 1 ianuarie 2013. |
| --- | --- |

(207)

După evaluarea ofertelor ferme pe baza criteriilor stabilite înainte de începutul procedurii, Hansestadt Lübeck a ajuns la concluzia că 3Y a prezentat cea mai bună ofertă din punct de vedere economic. Hansestadt Lübeck a sugerat încheierea contractului de vânzare cu Bürgerschaft. La 29 noiembrie 2012, Bürgerschaft a decis să accepte oferta companiei Yasmina, iar activele FLG au fost vândute companiei 3Y, care înființase compania Yasmina în acest scop, producând efecte de la 1 ianuarie 2013.

| (208) | În al patrulea rând, o procedură de ofertare pentru vânzarea de active este necondiționată atunci când un cumpărător potențial are, în general, libertatea de a achiziționa activele și de a le utiliza în scopuri proprii, indiferent dacă desfășoară sau nu anumite activități (42). În acest context, Comisia ia act de faptul că în anunțul de participare publicat pentru vânzarea activelor FLG s-a specificat faptul că cumpărătorul ar trebui să opereze în continuare aeroportul. În plus, Yasmina, ofertantul câștigător, a plătit un preț final în valoare de [...] EUR pentru achiziționarea de active ale FLG. Yasmina a încheiat, de asemenea, două contracte de închiriere pentru infrastructura, terenul și activele aflate în proprietatea companiei Hansestadt Lübeck. Valoarea contractelor de închiriere a fost de [...] EUR pe an și, respectiv, [...] EUR pe an. În același timp, Hansestadt Lübeck s-a angajat să acorde un ajutor pentru investiții în valoare de [...] EUR companiei Yasmina dacă sunt îndeplinite anumite condiții. Vânzările de active ale FLG au fost direct legate de viitorul ajutor pentru investiții acordat companiei Yasmina. Deoarece ajutorul viitor a fost mai mare decât prețul de achiziție, prețul de vânzare a fost negativ. |
| --- | --- |

(208)

În al patrulea rând, o procedură de ofertare pentru vânzarea de active este necondiționată atunci când un cumpărător potențial are, în general, libertatea de a achiziționa activele și de a le utiliza în scopuri proprii, indiferent dacă desfășoară sau nu anumite activități (42). În acest context, Comisia ia act de faptul că în anunțul de participare publicat pentru vânzarea activelor FLG s-a specificat faptul că cumpărătorul ar trebui să opereze în continuare aeroportul. În plus, Yasmina, ofertantul câștigător, a plătit un preț final în valoare de [...] EUR pentru achiziționarea de active ale FLG. Yasmina a încheiat, de asemenea, două contracte de închiriere pentru infrastructura, terenul și activele aflate în proprietatea companiei Hansestadt Lübeck. Valoarea contractelor de închiriere a fost de [...] EUR pe an și, respectiv, [...] EUR pe an. În același timp, Hansestadt Lübeck s-a angajat să acorde un ajutor pentru investiții în valoare de [...] EUR companiei Yasmina dacă sunt îndeplinite anumite condiții. Vânzările de active ale FLG au fost direct legate de viitorul ajutor pentru investiții acordat companiei Yasmina. Deoarece ajutorul viitor a fost mai mare decât prețul de achiziție, prețul de vânzare a fost negativ.

42

| (209) | Prin prisma acestor elemente, Comisia pune sub semnul întrebării caracterul necondiționat al procedurii de ofertare. În cazul în care vânzarea de active se realizează printr-o licitație condiționată, nu se poate prezuma că tranzacția a fost conformă cu condițiile pieței din cauza procedurii de ofertare. Prin urmare, Comisia nu este în măsură să concluzioneze cu privire la problema dacă Yasmina a plătit prețul pieței pentru activele FLG. În cazul în care Yasmina a plătit într-adevăr mai puțin decât prețul pieței, acest lucru ar indica existența unei situații de continuitate economică. |
| --- | --- |

(209)

Prin prisma acestor elemente, Comisia pune sub semnul întrebării caracterul necondiționat al procedurii de ofertare. În cazul în care vânzarea de active se realizează printr-o licitație condiționată, nu se poate prezuma că tranzacția a fost conformă cu condițiile pieței din cauza procedurii de ofertare. Prin urmare, Comisia nu este în măsură să concluzioneze cu privire la problema dacă Yasmina a plătit prețul pieței pentru activele FLG. În cazul în care Yasmina a plătit într-adevăr mai puțin decât prețul pieței, acest lucru ar indica existența unei situații de continuitate economică.

7.2.2.3.   Identitatea cumpărătorului

Identitatea cumpărătorului

| (210) | Cumpărătorul a fost Yasmina, o filială a 3Y. Unicul acționar al 3Y a fost Adel Mohamed Saleh M. Alghanmi, un cetățean al Arabiei Saudite. Yasmina a fost o întreprindere privată care nu a avut anterior legături cu FLG sau Hansestadt Lübeck. Faptul că Yasmina era independentă de FLG și de autoritățile publice indică faptul că nu există continuitate economică. Prin urmare, Comisia concluzionează că identitatea cumpărătorului nu sugerează existența unei situații de continuitate economică. |
| --- | --- |

(210)

Cumpărătorul a fost Yasmina, o filială a 3Y. Unicul acționar al 3Y a fost Adel Mohamed Saleh M. Alghanmi, un cetățean al Arabiei Saudite. Yasmina a fost o întreprindere privată care nu a avut anterior legături cu FLG sau Hansestadt Lübeck. Faptul că Yasmina era independentă de FLG și de autoritățile publice indică faptul că nu există continuitate economică. Prin urmare, Comisia concluzionează că identitatea cumpărătorului nu sugerează existența unei situații de continuitate economică.

7.2.2.4.   Momentul vânzării

Momentul vânzării

| (211) | Hansestadt Lübeck a intenționat să privatizeze aeroportul înainte să se inițieze investigații de către Comisie. După ce prima privatizare cu vânzare către Infratil a eșuat în 2009, Hansestadt Lübeck a lansat o a doua încercare în anul 2012, reușind să privatizeze aeroportul prin vânzare către Yasmina. Vânzarea către Yasmina a avut loc după deciziile de inițiere a procedurii din 2007 și 2012, însă înaintea adoptării unei decizii finale de către Comisie. Faptul că vânzarea aeroportului face parte din eforturile perpetuate ale Hansestadt Lübeck de a privatiza aeroportul indică faptul că nu este vorba de o încercare intenționată de a evita recuperarea ajutorului. Calendarul procesului de vânzare indică faptul că nu a existat o continuitate economică. |
| --- | --- |

(211)

Hansestadt Lübeck a intenționat să privatizeze aeroportul înainte să se inițieze investigații de către Comisie. După ce prima privatizare cu vânzare către Infratil a eșuat în 2009, Hansestadt Lübeck a lansat o a doua încercare în anul 2012, reușind să privatizeze aeroportul prin vânzare către Yasmina. Vânzarea către Yasmina a avut loc după deciziile de inițiere a procedurii din 2007 și 2012, însă înaintea adoptării unei decizii finale de către Comisie. Faptul că vânzarea aeroportului face parte din eforturile perpetuate ale Hansestadt Lübeck de a privatiza aeroportul indică faptul că nu este vorba de o încercare intenționată de a evita recuperarea ajutorului. Calendarul procesului de vânzare indică faptul că nu a existat o continuitate economică.

| (212) | În plus, Curtea a susținut anterior că există o continuitate economică atunci când există „împrejurarea obiectivă că transferul are ca efect eludarea obligației de restituire a ajutorului în litigiu” (43). Cu toate acestea, având în vedere că, în cazul de față, nu a existat nicio decizie a Comisiei cu privire la existența ajutorului în cazul aeroportului din Lübeck din anul 2007, atunci când a fost prima dată deschis cazul, nu se poate concluziona că a existat o astfel de intenție la momentul privatizării. Dimpotrivă, în acest caz, Hansestadt Lübeck a acționat într-o manieră coerentă din punct de vedere economic, întrucât s-a avut în vedere privatizarea aeroportului înainte să apară situația în care Comisia a început să suspecteze acordarea unui posibil ajutor de stat în cazul aeroportului din Lübeck (44). |
| --- | --- |

(212)

În plus, Curtea a susținut anterior că există o continuitate economică atunci când există „împrejurarea obiectivă că transferul are ca efect eludarea obligației de restituire a ajutorului în litigiu” (43). Cu toate acestea, având în vedere că, în cazul de față, nu a existat nicio decizie a Comisiei cu privire la existența ajutorului în cazul aeroportului din Lübeck din anul 2007, atunci când a fost prima dată deschis cazul, nu se poate concluziona că a existat o astfel de intenție la momentul privatizării. Dimpotrivă, în acest caz, Hansestadt Lübeck a acționat într-o manieră coerentă din punct de vedere economic, întrucât s-a avut în vedere privatizarea aeroportului înainte să apară situația în care Comisia a început să suspecteze acordarea unui posibil ajutor de stat în cazul aeroportului din Lübeck (44).

43

44

| (213) | Mai mult decât atât, Curtea a susținut anterior că poate exista continuitate economică în cazul în care se înființează o societate pentru a continua o parte din activitățile unei întreprinderi care a devenit insolvabilă (45). Însă nu se pune problema în acest caz, întrucât Hansestadt Lübeck a inițiat și a finalizat vânzarea către Yasmina fără ca FLG să devină insolvabilă. Prin urmare, Comisia concluzionează că momentul vânzării nu sugerează existența unei situații de continuitate economică. |
| --- | --- |

(213)

Mai mult decât atât, Curtea a susținut anterior că poate exista continuitate economică în cazul în care se înființează o societate pentru a continua o parte din activitățile unei întreprinderi care a devenit insolvabilă (45). Însă nu se pune problema în acest caz, întrucât Hansestadt Lübeck a inițiat și a finalizat vânzarea către Yasmina fără ca FLG să devină insolvabilă. Prin urmare, Comisia concluzionează că momentul vânzării nu sugerează existența unei situații de continuitate economică.

45

7.2.2.5.   Logica economică a funcționării

Logica economică a funcționării

| (214) | În documentul său de exprimare a interesului, Yasmina prezentat un ambițios plan de afaceri care a avut drept scop transformarea aeroportului din Lübeck într-un aeroport modern care să fie atractiv pentru o varietate de întreprinderi. Planul a fost de a atrage întreprinderi cu un complex de afaceri modern și de înaltă tehnologie, care urma să includă cinematografe, bănci, cafenele, restaurante și spații de parcare și să dispună de piste de încercarespeciale, o pistă de karting, un patinoar, magazine de modă de lux, un hotel cochet, un centru de convenții și un sat de modă cu vânzare angro. În plus, a fost prevăzută construcția unui sat de transport marfă pentru a conecta căile navigabile cu cele terestre și cele aeriene și pentru a facilita transportul. Aceasta a inclus posibilități de stocare, piste mai lungi și o infrastructură de întreținere. În plus, a fost avută în vedere modificarea suplimentare a planului de afaceri actual, cum ar fi introducerea de combustibil ieftin pentru aeronave mici, a serviciului de auto-înregistrare a pasagerilor, a operațiunilor fixe pentru pasageri VIP de lux, precum și a acțiunii de promovare a locației aeroportului pentru spectacole aviatice și expoziții aeronautice. În același timp, aeroportul din Lübeck urma să funcționeze în continuare ca aeroport, și anume să ofere zboruri charter și regulate. Dintr-o perspectivă ex ante, aeroportul din Lübeck urma să rămână un aeroport, însă cu un plan de afaceri modificat. |
| --- | --- |

(214)

În documentul său de exprimare a interesului, Yasmina prezentat un ambițios plan de afaceri care a avut drept scop transformarea aeroportului din Lübeck într-un aeroport modern care să fie atractiv pentru o varietate de întreprinderi. Planul a fost de a atrage întreprinderi cu un complex de afaceri modern și de înaltă tehnologie, care urma să includă cinematografe, bănci, cafenele, restaurante și spații de parcare și să dispună de piste de încercarespeciale, o pistă de karting, un patinoar, magazine de modă de lux, un hotel cochet, un centru de convenții și un sat de modă cu vânzare angro. În plus, a fost prevăzută construcția unui sat de transport marfă pentru a conecta căile navigabile cu cele terestre și cele aeriene și pentru a facilita transportul. Aceasta a inclus posibilități de stocare, piste mai lungi și o infrastructură de întreținere. În plus, a fost avută în vedere modificarea suplimentare a planului de afaceri actual, cum ar fi introducerea de combustibil ieftin pentru aeronave mici, a serviciului de auto-înregistrare a pasagerilor, a operațiunilor fixe pentru pasageri VIP de lux, precum și a acțiunii de promovare a locației aeroportului pentru spectacole aviatice și expoziții aeronautice. În același timp, aeroportul din Lübeck urma să funcționeze în continuare ca aeroport, și anume să ofere zboruri charter și regulate. Dintr-o perspectivă ex ante, aeroportul din Lübeck urma să rămână un aeroport, însă cu un plan de afaceri modificat.

ex ante

| (215) | Comisia observă că, deși conceptul economic al companiei Yasmina era diferit de activitățile desfășurate de FLG, Yasmina intenționa totuși să desfășoare activități aeronautice similare celor desfășurate de FLG. Ținând cont de toate aspectele, se pare că există elemente care indică existența unei continuități economice. Faptul că, ex post, Yasmina a putut să desfășoare doar un număr redus de activități aeronautice, deoarece Ryanair a părăsit aeroportul din Lübeck pentru a începe operarea de zboruri de pe aeroportul din Hamburg din apropiere, nu modifică această concluzie. |
| --- | --- |

(215)

Comisia observă că, deși conceptul economic al companiei Yasmina era diferit de activitățile desfășurate de FLG, Yasmina intenționa totuși să desfășoare activități aeronautice similare celor desfășurate de FLG. Ținând cont de toate aspectele, se pare că există elemente care indică existența unei continuități economice. Faptul că, ex post, Yasmina a putut să desfășoare doar un număr redus de activități aeronautice, deoarece Ryanair a părăsit aeroportul din Lübeck pentru a începe operarea de zboruri de pe aeroportul din Hamburg din apropiere, nu modifică această concluzie.

ex post

7.2.2.6.   Concluzie privind continuitatea economică între FLG și Yasmina

Concluzie privind continuitatea economică între FLG și Yasmina

| (216) | Comisia observă că unii indicatori sugerează faptul că nu există o continuitate economică între FLG și Yasmina, iar alții indică existența unei continuități economice. Ceea ce este cel mai important, Comisia nu poate exclude faptul că Yasmina a plătit mai puțin decât prețul pieței pentru activele companiei FLG. Prin urmare, deși unii indicatori evidențiază lipsa continuității economice, Comisia nu poate exclude faptul că a existat totuși o continuitate economică între FLG și Yasmina. Însă Comisia observă că, în orice caz, 3Y și Yasmina au fost dizolvate între timp. Astfel, chiar dacă ar fi existat o continuitate economică între FLG și Yasmina, obligația de recuperare nu ar mai fi putut fi extinsă asupra companiei Yasmina. |
| --- | --- |

(216)

Comisia observă că unii indicatori sugerează faptul că nu există o continuitate economică între FLG și Yasmina, iar alții indică existența unei continuități economice. Ceea ce este cel mai important, Comisia nu poate exclude faptul că Yasmina a plătit mai puțin decât prețul pieței pentru activele companiei FLG. Prin urmare, deși unii indicatori evidențiază lipsa continuității economice, Comisia nu poate exclude faptul că a existat totuși o continuitate economică între FLG și Yasmina. Însă Comisia observă că, în orice caz, 3Y și Yasmina au fost dizolvate între timp. Astfel, chiar dacă ar fi existat o continuitate economică între FLG și Yasmina, obligația de recuperare nu ar mai fi putut fi extinsă asupra companiei Yasmina.

7.2.3.   
  Continuitatea economică între FLG și PuRen

Continuitatea economică între FLG și PuRen

| (217) | Dacă ar exista o continuitate economică între FLG și Yasmina, și având în vedere că Yasmina a fost dizolvată între timp, Comisia trebuie să analizeze dacă cumpărătorul activelor companiei Yasmina a beneficiat de un posibil ajutor de stat acordat în favoarea FLG și dacă obligația de recuperare ar trebui să fie extinsă asupra acestui cumpărător. |
| --- | --- |

(217)

Dacă ar exista o continuitate economică între FLG și Yasmina, și având în vedere că Yasmina a fost dizolvată între timp, Comisia trebuie să analizeze dacă cumpărătorul activelor companiei Yasmina a beneficiat de un posibil ajutor de stat acordat în favoarea FLG și dacă obligația de recuperare ar trebui să fie extinsă asupra acestui cumpărător.

| (218) | Înainte ca Yasmina să fie dizolvată, activele sale au fost vândute unui alt investitor privat, PuRen. Comisia ia act de faptul că activele companiei Yasmina au fost vândute în cadrul unei proceduri de insolvență sub control judiciar în conformitate cu dreptul german al insolvenței (46). Acest lucru pare să indice că, în orice caz, dacă ar fi existat continuitate economică între FLG și Yasmina, lanțul continuității economice ar fi fost întrerupt în acest stadiu. Așadar PuRen nu a beneficiat de un posibil ajutor de stat acordat în favoarea FLG. |
| --- | --- |

(218)

Înainte ca Yasmina să fie dizolvată, activele sale au fost vândute unui alt investitor privat, PuRen. Comisia ia act de faptul că activele companiei Yasmina au fost vândute în cadrul unei proceduri de insolvență sub control judiciar în conformitate cu dreptul german al insolvenței (46). Acest lucru pare să indice că, în orice caz, dacă ar fi existat continuitate economică între FLG și Yasmina, lanțul continuității economice ar fi fost întrerupt în acest stadiu. Așadar PuRen nu a beneficiat de un posibil ajutor de stat acordat în favoarea FLG.

46

7.2.4.   
  Avantajul pentru activitatea economică vândută

Avantajul pentru activitatea economică vândută

| (219) | Nu mai există nici principala activitate economică desfășurată de FLG, și anume operarea aeroportului din Lübeck, având în vedere că aeroportul din Lübeck a încetat să opereze zboruri regulate și zboruri charter. La data prezentei decizii, nicio companie aeriană nu deservește aeroportul din Lübeck. Prin urmare, nici activitatea economică vândută nu ar fi putut beneficia de un posibil ajutor de stat acordat în favoarea FLG. |
| --- | --- |

(219)

Nu mai există nici principala activitate economică desfășurată de FLG, și anume operarea aeroportului din Lübeck, având în vedere că aeroportul din Lübeck a încetat să opereze zboruri regulate și zboruri charter. La data prezentei decizii, nicio companie aeriană nu deservește aeroportul din Lübeck. Prin urmare, nici activitatea economică vândută nu ar fi putut beneficia de un posibil ajutor de stat acordat în favoarea FLG.

| (220) | În plus, Comisia trebuie să analizeze dacă prețul de vânzare negativ plătit de Yasmina pentru activele FLG ar fi putut totuși să ofere un avantaj activității economice vândute (47), în acest caz, aeroportului. În acest scop, Comisia trebuie să analizeze dacă Hansestadt Lübeck s-a comportat asemenea unui operator economic privat în economia de piață. Costurile asociate vânzării aeroportului ar trebui să fie comparate cu costurile unui scenariu contrafactual, care ar fi putut fi, în cazul de față, închiderea aeroportului sau operarea în continuare a aeroportului de către FLG. |
| --- | --- |

(220)

În plus, Comisia trebuie să analizeze dacă prețul de vânzare negativ plătit de Yasmina pentru activele FLG ar fi putut totuși să ofere un avantaj activității economice vândute (47), în acest caz, aeroportului. În acest scop, Comisia trebuie să analizeze dacă Hansestadt Lübeck s-a comportat asemenea unui operator economic privat în economia de piață. Costurile asociate vânzării aeroportului ar trebui să fie comparate cu costurile unui scenariu contrafactual, care ar fi putut fi, în cazul de față, închiderea aeroportului sau operarea în continuare a aeroportului de către FLG.

47

| (221) | Cu toate acestea, dat fiind faptul că, la data prezentei decizii, nicio companie aeriană nu deservește aeroportul și că, prin urmare, nu se oferă zboruri regulate sau charter către sau de pe aeroportul din Lübeck, Comisia consideră că nu este necesar să se analizeze dacă prețul de vânzare negativ a oferit un avantaj activității economice vândute. Activitatea economică vândută a dispărut de pe piață. |
| --- | --- |

(221)

Cu toate acestea, dat fiind faptul că, la data prezentei decizii, nicio companie aeriană nu deservește aeroportul și că, prin urmare, nu se oferă zboruri regulate sau charter către sau de pe aeroportul din Lübeck, Comisia consideră că nu este necesar să se analizeze dacă prețul de vânzare negativ a oferit un avantaj activității economice vândute. Activitatea economică vândută a dispărut de pe piață.

| (222) | Această constatare nu aduce atingere aprecierii dacă cea mai recentă vânzare a aeroportului din Lübeck companiei Stöcker a implicat un ajutor de stat pentru cumpărător. În plus, Comisia reamintește Germaniei că orice măsură care vizează pregătirea aeroportului din Lübeck pentru a prelua zboruri regulate sau charter în viitor este supusă controlului din punctul de vedere al ajutorului de stat și ar trebui să fie adusă la cunoștința Comisiei. |
| --- | --- |

(222)

Această constatare nu aduce atingere aprecierii dacă cea mai recentă vânzare a aeroportului din Lübeck companiei Stöcker a implicat un ajutor de stat pentru cumpărător. În plus, Comisia reamintește Germaniei că orice măsură care vizează pregătirea aeroportului din Lübeck pentru a prelua zboruri regulate sau charter în viitor este supusă controlului din punctul de vedere al ajutorului de stat și ar trebui să fie adusă la cunoștința Comisiei.

7.2.5.   
  Concluzii

Concluzii

| (223) | Comisia constată că nu este necesar să ia o decizie cu privire la problema dacă un posibil ajutor de stat acordat în favoarea FLG constituie ajutor de stat în sensul articolului 107 alineatul (1) din TFUE și, în caz afirmativ, dacă un astfel de ajutor de stat ar putea fi declarat compatibil cu piața internă. Entitatea juridică FLG a fost desființată, aceasta încetându-și activitatea economică. În plus, chiar dacă ar exista o continuitate economică între FLG și Yasmina, nu ar mai fi posibilă recuperarea ajutorului de la Yasmina, întrucât aceasta a fost dizolvată, iar activele sale au fost vândute în cadrul procedurii de insolvență sub control judiciar în conformitate cu dreptul german al insolvenței. |
| --- | --- |

(223)

Comisia constată că nu este necesar să ia o decizie cu privire la problema dacă un posibil ajutor de stat acordat în favoarea FLG constituie ajutor de stat în sensul articolului 107 alineatul (1) din TFUE și, în caz afirmativ, dacă un astfel de ajutor de stat ar putea fi declarat compatibil cu piața internă. Entitatea juridică FLG a fost desființată, aceasta încetându-și activitatea economică. În plus, chiar dacă ar exista o continuitate economică între FLG și Yasmina, nu ar mai fi posibilă recuperarea ajutorului de la Yasmina, întrucât aceasta a fost dizolvată, iar activele sale au fost vândute în cadrul procedurii de insolvență sub control judiciar în conformitate cu dreptul german al insolvenței.

7.3.   UN POSIBIL AJUTOR DE STAT ACORDAT ÎN FAVOAREA INFRATIL

UN POSIBIL AJUTOR DE STAT ACORDAT ÎN FAVOAREA INFRATIL

7.3.1.   
  Vânzarea acțiunilor deținute în FLG

Vânzarea acțiunilor deținute în FLG

7.3.1.1.   Avantajul

Avantajul

| (224) | În sensul articolului 107 alineatul (1) din TFUE, un avantaj reprezintă orice beneficiu economic pe care o întreprindere nu l-ar fi obținut în condiții normale de piață, și anume în absența intervenției statului (48). |
| --- | --- |

(224)

În sensul articolului 107 alineatul (1) din TFUE, un avantaj reprezintă orice beneficiu economic pe care o întreprindere nu l-ar fi obținut în condiții normale de piață, și anume în absența intervenției statului (48).

48

| (225) | În conformitate cu articolul 345 din TFUE, „Tratatele nu aduc atingere regimului proprietății în statele membre”. Privatizarea unei firme – un transfer din sectorul public în sectorul privat – este o opțiune de politică economică care, în sine, este de competența exclusivă a statelor membre. |
| --- | --- |

(225)

În conformitate cu articolul 345 din TFUE, „Tratatele nu aduc atingere regimului proprietății în statele membre”. Privatizarea unei firme – un transfer din sectorul public în sectorul privat – este o opțiune de politică economică care, în sine, este de competența exclusivă a statelor membre.

| (226) | În conformitate cu jurisprudența constantă (49) și cu practica Comisiei (50), atunci când un stat membru vinde acțiuni din întreprinderi, cumpărătorul nu beneficiază de un avantaj în cazul în care comportamentul statului membru este în concordanță cu cel al unui operator economic privat în economia de piață. Această situație este valabilă atunci când un acționar privat ipotetic, motivat de perspectivele de profit, ar fi încheiat tranzacția. Astfel, considerațiile non-economice, cum ar fi motivele de politică industrială, considerațiile privind ocuparea forței de muncă sau obiectivele de dezvoltare regională nu pot fi luate în considerare. Acest principiu a fost confirmat în repetate rânduri de către Comisie și de către Curte (51). |
| --- | --- |

(226)

În conformitate cu jurisprudența constantă (49) și cu practica Comisiei (50), atunci când un stat membru vinde acțiuni din întreprinderi, cumpărătorul nu beneficiază de un avantaj în cazul în care comportamentul statului membru este în concordanță cu cel al unui operator economic privat în economia de piață. Această situație este valabilă atunci când un acționar privat ipotetic, motivat de perspectivele de profit, ar fi încheiat tranzacția. Astfel, considerațiile non-economice, cum ar fi motivele de politică industrială, considerațiile privind ocuparea forței de muncă sau obiectivele de dezvoltare regională nu pot fi luate în considerare. Acest principiu a fost confirmat în repetate rânduri de către Comisie și de către Curte (51).

49

50

51

| (227) | În hotărârea sa pronunțată în cauza Stardust Marine, Curtea a afirmat că, „[...] pentru a examina dacă statul a adoptat conduita unui investitor prudent care funcționează într-o economie de piață, este necesar să privim în contextul perioadei în care au fost luate măsurile de sprijin financiar pentru a evalua raționalitatea economică a conduitei statului și, astfel, să ne abținem de la a efectua orice analiză pe baza unei situații ulterioare.” (52) |
| --- | --- |

(227)

În hotărârea sa pronunțată în cauza Stardust Marine, Curtea a afirmat că, „[...] pentru a examina dacă statul a adoptat conduita unui investitor prudent care funcționează într-o economie de piață, este necesar să privim în contextul perioadei în care au fost luate măsurile de sprijin financiar pentru a evalua raționalitatea economică a conduitei statului și, astfel, să ne abținem de la a efectua orice analiză pe baza unei situații ulterioare.” (52)

52

| (228) | Prin urmare, pentru a analiza dacă Hansestadt Lübeck a acționat asemenea unui operator economic privat în economia de piață atunci când a privatizat aeroportul din Lübeck, este necesar să se evalueze diferitele opțiuni pe care Hansestadt Lübeck le-a avut la momentul respectiv pentru a verifica dacă Hansestadt Lübeck a ales opțiunea cea mai avantajoasă din punct de vedere financiar disponibilă. În principiu, o analiză efectuată de către una sau mai multe societăți de audit independente poate servi drept dovadă a valorii de piață a unei tranzacții. |
| --- | --- |

(228)

Prin urmare, pentru a analiza dacă Hansestadt Lübeck a acționat asemenea unui operator economic privat în economia de piață atunci când a privatizat aeroportul din Lübeck, este necesar să se evalueze diferitele opțiuni pe care Hansestadt Lübeck le-a avut la momentul respectiv pentru a verifica dacă Hansestadt Lübeck a ales opțiunea cea mai avantajoasă din punct de vedere financiar disponibilă. În principiu, o analiză efectuată de către una sau mai multe societăți de audit independente poate servi drept dovadă a valorii de piață a unei tranzacții.

| (229) | În 2004, Hansestadt Lübeck a comandat o evaluare a procedurii de închidere și continuare a activității aeroportului la o bancă privată independentă (53) („studiul Berenberg”). Studiul Berenberg a analizat, într-un scenariu pesimist și un scenariu optimist, valoarea următoarelor opțiuni:

  Tabelul 9


  Opțiunile HL și evaluarea de către Berenberg Consult









  Opțiuni | Scenariu pesimist (în EUR) | Scenariu optimist (în EUR) | Valoare medie (în EUR) |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Privatizare (scenariul optimist include subvenții, vânzarea amplasamentului aeroportului în 2009, bonuri de recuperare (Besserungsschein) | [...] | [...] | [...] |
| Închiderea obișnuită (Ordentliche Schließung) (scenariu optimist fără răspunderea directă a acționarilor „Durchgriffshaftung”) | [...] | [...] | [...] |
| Insolvența (scenariu optimist fără Durchgriffshaftung) | [...] | [...] | [...] |
| Continuarea operațiunilor la fel ca înainte (nu există nicio diferență între scenariul optimist și cel pesimist) | [...] | [...] | [...] |

(229)

În 2004, Hansestadt Lübeck a comandat o evaluare a procedurii de închidere și continuare a activității aeroportului la o bancă privată independentă (53) („studiul Berenberg”). Studiul Berenberg a analizat, într-un scenariu pesimist și un scenariu optimist, valoarea următoarelor opțiuni:

53

Tabelul 9

Tabelul 9

Opțiunile HL și evaluarea de către Berenberg Consult

Opțiunile HL și evaluarea de către Berenberg Consult

Opțiuni

Scenariu pesimist (în EUR)

Scenariu optimist (în EUR)

Valoare medie (în EUR)

Privatizare (scenariul optimist include subvenții, vânzarea amplasamentului aeroportului în 2009, bonuri de recuperare (Besserungsschein)

[...]

[...]

[...]

Închiderea obișnuită (Ordentliche Schließung) (scenariu optimist fără răspunderea directă a acționarilor „Durchgriffshaftung”)

[...]

[...]

[...]

Insolvența (scenariu optimist fără Durchgriffshaftung)

[...]

[...]

[...]

Continuarea operațiunilor la fel ca înainte (nu există nicio diferență între scenariul optimist și cel pesimist)

[...]

[...]

[...]

| (230) | Data de referință (Stichtag) a fost 31 decembrie 2003. Conform concluziilor studiului Berenberg, costurile pentru continuarea operațiunilor aeroportuare s-ar ridica la [...] EUR. Studiul Berenberg a estimat aceste costuri în ipoteza că aeroportul va continua să genereze pierderi în anii următori. Pentru opțiunea privatizării, evaluarea a estimat costuri între [...] EUR și [...] EUR. Această evaluare a inclus un preț de achiziție pozitiv de [...] EUR. Întrucât un potențial cumpărător al aeroportului ar reflecta pierderile preconizate în prețul său de achiziție, acest preț estimat indică faptul că evaluarea a emis ipoteza rentabilității după privatizare. Ipoteza rentabilității poate fi explicată prin creșterea eficienței după privatizare și prin creșterea preconizată a numărului de pasageri. Prin urmare, aceasta este justificată. În mod specific, Ryanair anunțase că va înființa o bază pe aeroportul din Lübeck în cazul în care s-ar extinde pista. |
| --- | --- |

(230)

Data de referință (Stichtag) a fost 31 decembrie 2003. Conform concluziilor studiului Berenberg, costurile pentru continuarea operațiunilor aeroportuare s-ar ridica la [...] EUR. Studiul Berenberg a estimat aceste costuri în ipoteza că aeroportul va continua să genereze pierderi în anii următori. Pentru opțiunea privatizării, evaluarea a estimat costuri între [...] EUR și [...] EUR. Această evaluare a inclus un preț de achiziție pozitiv de [...] EUR. Întrucât un potențial cumpărător al aeroportului ar reflecta pierderile preconizate în prețul său de achiziție, acest preț estimat indică faptul că evaluarea a emis ipoteza rentabilității după privatizare. Ipoteza rentabilității poate fi explicată prin creșterea eficienței după privatizare și prin creșterea preconizată a numărului de pasageri. Prin urmare, aceasta este justificată. În mod specific, Ryanair anunțase că va înființa o bază pe aeroportul din Lübeck în cazul în care s-ar extinde pista.

| (231) | Pe acest temei, Hansestadt Lübeck a decis să inițieze procesul de privatizare a aeroportului, întrucât aceasta a fost opțiunea cea mai avantajoasă din punct de vedere financiar disponibilă. Comisia ia act de faptul că studiul Berenberg a previzionat posibilitatea vânzării activităților aeroportului la un preț pozitiv, iar în cazul în care acestea ar rămâne în proprietatea statului, ar fi prevăzute a genera în continuare pierderi. |
| --- | --- |

(231)

Pe acest temei, Hansestadt Lübeck a decis să inițieze procesul de privatizare a aeroportului, întrucât aceasta a fost opțiunea cea mai avantajoasă din punct de vedere financiar disponibilă. Comisia ia act de faptul că studiul Berenberg a previzionat posibilitatea vânzării activităților aeroportului la un preț pozitiv, iar în cazul în care acestea ar rămâne în proprietatea statului, ar fi prevăzute a genera în continuare pierderi.

| (232) | Acordul încheiat între Hansestadt Lübeck și Infratil este format din mai multe elemente și conține diferite scenarii care reflectă situația din octombrie 2005. |
| --- | --- |

(232)

Acordul încheiat între Hansestadt Lübeck și Infratil este format din mai multe elemente și conține diferite scenarii care reflectă situația din octombrie 2005.

| (233) | Având în vedere că acordul de urbanism a fost suspendat prin hotărârea Schleswig OVG în iulie 2005 (a se vedea considerentul 78), compania Infratil a fost împiedicată să extindă aeroportul. Prin urmare, valoarea FLG a scăzut. În plus, extinderea serviciilor, care a fost prevăzută de Ryanair și, prin urmare, rentabilitatea aeroportului, au depins foarte mult de obținerea acordului de urbanism în viitor. |
| --- | --- |

(233)

Având în vedere că acordul de urbanism a fost suspendat prin hotărârea Schleswig OVG în iulie 2005 (a se vedea considerentul 78), compania Infratil a fost împiedicată să extindă aeroportul. Prin urmare, valoarea FLG a scăzut. În plus, extinderea serviciilor, care a fost prevăzută de Ryanair și, prin urmare, rentabilitatea aeroportului, au depins foarte mult de obținerea acordului de urbanism în viitor.

| (234) | Infratil, un investitor din Noua Zeelandă și unul dintre primii investitori privați care au investit într-un aeroport regional din Europa continentală, a avut doar o bază redusă de informații pentru evaluarea riscurilor. Pe baza experienței anterioare și a cunoștințelor despre procedura administrativă germană, Hansestadt Lübeck ar putea preconiza în mod rezonabil obținerea acordului de urbanism. În același timp, Hansestadt Lübeck a trebuit să accepte faptul că Infratil ar atribui un risc mai mare procesului de emitere a acordului de urbanism, precum și faptul că Infratil nu ar fi dispusă să plătească prețul integral de achiziție de la început. Rezultatul a fost negocierea a unei opțiuni „put” și defalcarea prețului de achiziție pe prețul de achiziție I plătibil imediat și prețul de achiziție II care trebuia să fie plătit doar dacă și după ce s-a obținut acordul de urbanism. Având în vedere aceste circumstanțe, Comisia ajunge la concluzia că un acționar privat ar fi negociat opțiuni similare. |
| --- | --- |

(234)

Infratil, un investitor din Noua Zeelandă și unul dintre primii investitori privați care au investit într-un aeroport regional din Europa continentală, a avut doar o bază redusă de informații pentru evaluarea riscurilor. Pe baza experienței anterioare și a cunoștințelor despre procedura administrativă germană, Hansestadt Lübeck ar putea preconiza în mod rezonabil obținerea acordului de urbanism. În același timp, Hansestadt Lübeck a trebuit să accepte faptul că Infratil ar atribui un risc mai mare procesului de emitere a acordului de urbanism, precum și faptul că Infratil nu ar fi dispusă să plătească prețul integral de achiziție de la început. Rezultatul a fost negocierea a unei opțiuni „put” și defalcarea prețului de achiziție pe prețul de achiziție I plătibil imediat și prețul de achiziție II care trebuia să fie plătit doar dacă și după ce s-a obținut acordul de urbanism. Având în vedere aceste circumstanțe, Comisia ajunge la concluzia că un acționar privat ar fi negociat opțiuni similare.

| (235) | Comisia trebuie să analizeze, de asemenea, dacă prețul tranzacției prevăzut pentru opțiunile negociate îndeplinește cerințele pieței. |
| --- | --- |

(235)

Comisia trebuie să analizeze, de asemenea, dacă prețul tranzacției prevăzut pentru opțiunile negociate îndeplinește cerințele pieței.

Preț de achiziție I ([...] EUR) și opțiunea „put”

Preț de achiziție I ([...] EUR) și opțiunea „put”

| (236) | În acest caz, condițiile prevăzute în acordul de participare din 2005 nu sunt îndeplinite și acordul de urbanism nu este obținut. Ca urmare, Infratil nu trebuie să plătească prețul de achiziție II. Studiul societății de consultanță independente Ecorys, comandat de către Comisie, arată că, fără extindere, aeroportul din Lübeck era prevăzut a genera pierderi:

  Figura 2


  Scenariu cu valoare scăzută a VAN (valoarea capitalului propriu de 90 %) și a prețului de achiziție

  [...] |
| --- | --- |

(236)

În acest caz, condițiile prevăzute în acordul de participare din 2005 nu sunt îndeplinite și acordul de urbanism nu este obținut. Ca urmare, Infratil nu trebuie să plătească prețul de achiziție II. Studiul societății de consultanță independente Ecorys, comandat de către Comisie, arată că, fără extindere, aeroportul din Lübeck era prevăzut a genera pierderi:

Figura 2

Figura 2

Scenariu cu valoare scăzută a VAN (valoarea capitalului propriu de 90 %) și a prețului de achiziție

Scenariu cu valoare scăzută a VAN (valoarea capitalului propriu de 90 %) și a prețului de achiziție

[...]

| (237) | În aceste condiții, ar fi fost de așteptat ca Infratil să își exercite opțiunea „put”. Prin urmare, prețul de achiziție I nu constituie decât un preț simbolic, garantat de o strategie de ieșire pentru Infratil pentru anularea tranzacției. Întrucât în acest scenariu, operarea aeroportului nu ar fi rentabilă, Comisia concluzionează că prețul pozitiv de [...] EUR este conform cu condițiile pieței și că nu a fost acordat niciun avantaj economic companiei Infratil. |
| --- | --- |

(237)

În aceste condiții, ar fi fost de așteptat ca Infratil să își exercite opțiunea „put”. Prin urmare, prețul de achiziție I nu constituie decât un preț simbolic, garantat de o strategie de ieșire pentru Infratil pentru anularea tranzacției. Întrucât în acest scenariu, operarea aeroportului nu ar fi rentabilă, Comisia concluzionează că prețul pozitiv de [...] EUR este conform cu condițiile pieței și că nu a fost acordat niciun avantaj economic companiei Infratil.

| (238) | Prețul opțiunii „put” de [...] EUR (care urmează să fie plătit de Hansestadt Lübeck) constă, în principal, în plăți pentru împrumuturile acordate de acționari și pierderi din exploatare și în costurile aferente procesului de emitere a acordului de urbanism, pe care Hansestadt Lübeck ar fi trebuit să le acopere fără privatizarea aeroportului. Având în vedere diferitele componente ale prețului, opțiunea „put” ar fi echivalentă cu anularea acordului, anularea tranzacției inițiale. |
| --- | --- |

(238)

Prețul opțiunii „put” de [...] EUR (care urmează să fie plătit de Hansestadt Lübeck) constă, în principal, în plăți pentru împrumuturile acordate de acționari și pierderi din exploatare și în costurile aferente procesului de emitere a acordului de urbanism, pe care Hansestadt Lübeck ar fi trebuit să le acopere fără privatizarea aeroportului. Având în vedere diferitele componente ale prețului, opțiunea „put” ar fi echivalentă cu anularea acordului, anularea tranzacției inițiale.

| (239) | De asemenea, Comisia ia act de faptul că preluarea pierderilor din exploatare este limitată la valoarea de [...] EUR. Cu toate acestea, ca urmare a pierderilor suportate de aeroport în anii dinaintea privatizării, se poate trage concluzia că Infratil a știut cu siguranță că pierderile efective vor depăși cu mult această limită în cazul în care aeroportul din Lübeck nu s-ar dezvolta conform așteptărilor.

  Tabelul 10


  Pierderile FLG aferente perioadei 1995-2010 în EUR (mii)







  Anul | Pierderile FLG în EUR (mii) |
| --- | --- | --- |
| 1995 | [...] |
| 1996 | [...] |
| 1997 | [...] |
| 1998 | [...] |
| 1999 | [...] |
| 2000 | [...] |
| 2001 | [...] |
| 2002 | [...] |
| 2003 | [...] |
| 2004 | [...] |
| 2005 | [...] |
| 2006 (1 ianuarie-31 martie) | [...] |
| 2007 | [...] |
| 2008 | [...] |
| 2009 | [...] |
| 2010 | [...] |

(239)

De asemenea, Comisia ia act de faptul că preluarea pierderilor din exploatare este limitată la valoarea de [...] EUR. Cu toate acestea, ca urmare a pierderilor suportate de aeroport în anii dinaintea privatizării, se poate trage concluzia că Infratil a știut cu siguranță că pierderile efective vor depăși cu mult această limită în cazul în care aeroportul din Lübeck nu s-ar dezvolta conform așteptărilor.

Tabelul 10

Tabelul 10

Pierderile FLG aferente perioadei 1995-2010 în EUR (mii)

Pierderile FLG aferente perioadei 1995-2010 în EUR (mii)

Anul

Pierderile FLG în EUR (mii)

1995

[...]

1996

[...]

1997

[...]

1998

[...]

1999

[...]

2000

[...]

2001

[...]

2002

[...]

2003

[...]

2004

[...]

2005

[...]

2006 (1 ianuarie-31 martie)

[...]

2007

[...]

2008

[...]

2009

[...]

2010

[...]

| (240) | Atunci când se extrapolează creșterea pierderilor generate în cei trei ani care au precedat privatizarea (2002-2004), ar putea fi preconizate pierderi de peste [...] EUR pentru perioada cuprinsă între 1 octombrie 2005 și 31 decembrie 2008. Chiar și în cazul în care s-ar presupune că pierderile din anul anterior privatizării rămânconstante, ar fi fost de așteptat pierderi în valoare de [...] EUR. Prin urmare, în cazul revânzării acțiunilor și luând în considerare faptul că Hansestadt Lübeck ar prelua pierderi în valoare de [...] EUR, Infratil ar fi putut să știe, în mod rezonabil, faptul că va trebui să suporte pierderi suplimentare cuprinse între [...] EUR și [...] EUR. Această estimare este susținută de date ex post potrivit cărora aeroportul a acumulat pierderi în valoare de [...] EUR în perioada vizată. |
| --- | --- |

(240)

Atunci când se extrapolează creșterea pierderilor generate în cei trei ani care au precedat privatizarea (2002-2004), ar putea fi preconizate pierderi de peste [...] EUR pentru perioada cuprinsă între 1 octombrie 2005 și 31 decembrie 2008. Chiar și în cazul în care s-ar presupune că pierderile din anul anterior privatizării rămânconstante, ar fi fost de așteptat pierderi în valoare de [...] EUR. Prin urmare, în cazul revânzării acțiunilor și luând în considerare faptul că Hansestadt Lübeck ar prelua pierderi în valoare de [...] EUR, Infratil ar fi putut să știe, în mod rezonabil, faptul că va trebui să suporte pierderi suplimentare cuprinse între [...] EUR și [...] EUR. Această estimare este susținută de date ex post potrivit cărora aeroportul a acumulat pierderi în valoare de [...] EUR în perioada vizată.

ex post

| (241) | Este evident faptul că un vânzător privat nu ar fi putut să negocieze un preț mai favorabil al opțiunii „put”. Prin urmare, Comisia concluzionează că Hansestadt Lübeck a acționat asemenea unui operator economic privat în economia de piață atunci când a negociat opțiunea „put” și că nu a fost acordat niciun avantaj economic companiei Infratil. |
| --- | --- |

(241)

Este evident faptul că un vânzător privat nu ar fi putut să negocieze un preț mai favorabil al opțiunii „put”. Prin urmare, Comisia concluzionează că Hansestadt Lübeck a acționat asemenea unui operator economic privat în economia de piață atunci când a negociat opțiunea „put” și că nu a fost acordat niciun avantaj economic companiei Infratil.

Prețul de achiziție II ([...] EUR)

Prețul de achiziție II ([...] EUR)

| (242) | Prețul de achiziție II de [...] EUR trebuia să fie plătit de către Infratil doar dacă erau îndeplinite anumite condiții care asigurau rentabilitatea aeroportului. |
| --- | --- |

(242)

Prețul de achiziție II de [...] EUR trebuia să fie plătit de către Infratil doar dacă erau îndeplinite anumite condiții care asigurau rentabilitatea aeroportului.

| (243) | Prețul corespunde prețului de vânzare negociat de către părți în martie 2005 în cadrul procedurii de achiziții. |
| --- | --- |

(243)

Prețul corespunde prețului de vânzare negociat de către părți în martie 2005 în cadrul procedurii de achiziții.

| (244) | Existența unui avantaj economic poate fi exclusă în cazul în care vânzarea este conformă cu condițiile pieței. Acest lucru poate fi presupus atunci când o vânzare este realizată în cadrul unei proceduri de ofertare și sunt îndeplinite următoarele condiții cumulative (54):






  — | participația este vândută în cadrul unei licitații desfășurate în condiții concurențiale, care este deschisă tuturor participanților, transparentă și nediscriminatorie; |
| --- | --- | --- |

(244)

Existența unui avantaj economic poate fi exclusă în cazul în care vânzarea este conformă cu condițiile pieței. Acest lucru poate fi presupus atunci când o vânzare este realizată în cadrul unei proceduri de ofertare și sunt îndeplinite următoarele condiții cumulative (54):

54

—

participația este vândută în cadrul unei licitații desfășurate în condiții concurențiale, care este deschisă tuturor participanților, transparentă și nediscriminatorie;

| — | nu există condiții asociate vânzării, care să nu fie aplicate în mod obișnuit în tranzacții comparabile între părți private și prin care să fie posibilă reducerea prețului de vânzare; |
| --- | --- |

—

nu există condiții asociate vânzării, care să nu fie aplicate în mod obișnuit în tranzacții comparabile între părți private și prin care să fie posibilă reducerea prețului de vânzare;

| — | participația este vândută ofertantului cu prețul cel mai mare; |
| --- | --- |

—

participația este vândută ofertantului cu prețul cel mai mare;

| — | ofertanților trebuie să li se acorde suficient timp și informații pentru a realiza o evaluare corectă a activelor pe care se bazează oferta acestora. |
| --- | --- |

—

ofertanților trebuie să li se acorde suficient timp și informații pentru a realiza o evaluare corectă a activelor pe care se bazează oferta acestora.

| (245) | Aceste condiții au fost îndeplinite în cadrul procedurii de licitație desfășurate în martie 2005. Întrucât au existat cinci întreprinderi diferite care și-au exprimat interesul de a cumpăra aeroportul, nu este evident că doar Infratil a fost în măsură să depună o ofertă credibilă. În plus, procedura de licitație a fost concepută pentru a asigura o concurență efectivă și nediscriminatorie în temeiul dreptului național german. |
| --- | --- |

(245)

Aceste condiții au fost îndeplinite în cadrul procedurii de licitație desfășurate în martie 2005. Întrucât au existat cinci întreprinderi diferite care și-au exprimat interesul de a cumpăra aeroportul, nu este evident că doar Infratil a fost în măsură să depună o ofertă credibilă. În plus, procedura de licitație a fost concepută pentru a asigura o concurență efectivă și nediscriminatorie în temeiul dreptului național german.

| (246) | Comisia observă că prețul de vânzare prevăzut în primul contract de cumpărare din martie 2005 s-a ridicat la [...] EUR. Cu toate acestea, termenii contractului au fost renegociați în octombrie 2005. Condițiile aferente prețului de achiziție II și deducerile convenite menționate la considerentul 83 nu au rezultat din procedura de ofertare inițială. Prin urmare, pentru a evalua dacă prețul convenit îndeplinește cerințele pieței, trebuie aplicat principiul operatorului economic privat în economia de piață. |
| --- | --- |

(246)

Comisia observă că prețul de vânzare prevăzut în primul contract de cumpărare din martie 2005 s-a ridicat la [...] EUR. Cu toate acestea, termenii contractului au fost renegociați în octombrie 2005. Condițiile aferente prețului de achiziție II și deducerile convenite menționate la considerentul 83 nu au rezultat din procedura de ofertare inițială. Prin urmare, pentru a evalua dacă prețul convenit îndeplinește cerințele pieței, trebuie aplicat principiul operatorului economic privat în economia de piață.

| (247) | Pentru a stabili dacă Hansestadt Lübeck ar fi putut negocia un preț mai mare de achiziție, trebuie să fie luate în considerare situațiile dominante, în special nivelul de risc asociat exercitării opțiunii „put” pentru Infratil și eventualele pierderi generate în acest context. |
| --- | --- |

(247)

Pentru a stabili dacă Hansestadt Lübeck ar fi putut negocia un preț mai mare de achiziție, trebuie să fie luate în considerare situațiile dominante, în special nivelul de risc asociat exercitării opțiunii „put” pentru Infratil și eventualele pierderi generate în acest context.

| (248) | Astfel cum s-a subliniat în considerentul 240, chiar și dacă s-ar fi ținut seama de acoperirea de către Hansestadt Lübeck a pierderilor în valoare de [...] EUR, Infratil ar fi trebuit să preconizeze pierderi financiare suplimentare cu valori cuprinse între [...] EUR și [...] EUR la exercitarea opțiunii „put”. Prin urmare, dintr-o perspectivă ex ante, Infratil s-a confruntat cu situația în care era posibil să obțină profituri în cazul unei concretizări a celui de-al doilea scenariu, riscând totodată să genereze pierderi mari în cazul exercitării opțiunii „put”. |
| --- | --- |

(248)

Astfel cum s-a subliniat în considerentul 240, chiar și dacă s-ar fi ținut seama de acoperirea de către Hansestadt Lübeck a pierderilor în valoare de [...] EUR, Infratil ar fi trebuit să preconizeze pierderi financiare suplimentare cu valori cuprinse între [...] EUR și [...] EUR la exercitarea opțiunii „put”. Prin urmare, dintr-o perspectivă ex ante, Infratil s-a confruntat cu situația în care era posibil să obțină profituri în cazul unei concretizări a celui de-al doilea scenariu, riscând totodată să genereze pierderi mari în cazul exercitării opțiunii „put”.

ex ante

| (249) | Germania a afirmat că, din perspectiva 2005, Hansestadt Lübeck a considerat că este foarte puțin probabilă materializarea condițiilor de exercitare a opțiunii „put”, și anume faptul că nu se obține acordul de urbanism, iar numărul de pasageri ar fi sub [...]. |
| --- | --- |

(249)

Germania a afirmat că, din perspectiva 2005, Hansestadt Lübeck a considerat că este foarte puțin probabilă materializarea condițiilor de exercitare a opțiunii „put”, și anume faptul că nu se obține acordul de urbanism, iar numărul de pasageri ar fi sub [...].

| (250) | Cu toate acestea, astfel cum s-a menționat în considerentul 234, Hansestadt Lübeck a trebuit să preconizeze că Infratil va atribui un risc mai ridicat procesului de emitere a acordului de urbanism. |
| --- | --- |

(250)

Cu toate acestea, astfel cum s-a menționat în considerentul 234, Hansestadt Lübeck a trebuit să preconizeze că Infratil va atribui un risc mai ridicat procesului de emitere a acordului de urbanism.

| (251) | În ceea ce privește numărul de pasageri, Germania susține că Ryanair a anunțat că va înființa o bază pe aeroportul din Lübeck dacă vor fi extinse pistele existente și că, prin înființarea unei baze, preconiza ca numărul de pasageri să ajungă la [...] pe an. |
| --- | --- |

(251)

În ceea ce privește numărul de pasageri, Germania susține că Ryanair a anunțat că va înființa o bază pe aeroportul din Lübeck dacă vor fi extinse pistele existente și că, prin înființarea unei baze, preconiza ca numărul de pasageri să ajungă la [...] pe an.

baze

| (252) | Comisia ia act de faptul că numărul efectiv de pasageri pe aeroportul din Lübeck nu a atins acest prag, ci mai degrabă a scăzut între 2005 și 2008, ajungând la 544 339 în 2008 (a se vedea tabelul 1). Cu toate acestea, Comisia constată, în acest context, că circumstanțele, asemenea efectelor crizei financiare, care nu au putut fi anticipate în 2005, ar putea explica un decalaj semnificativ între numărul de pasageri estimat și cel efectiv. |
| --- | --- |

(252)

Comisia ia act de faptul că numărul efectiv de pasageri pe aeroportul din Lübeck nu a atins acest prag, ci mai degrabă a scăzut între 2005 și 2008, ajungând la 544 339 în 2008 (a se vedea tabelul 1). Cu toate acestea, Comisia constată, în acest context, că circumstanțele, asemenea efectelor crizei financiare, care nu au putut fi anticipate în 2005, ar putea explica un decalaj semnificativ între numărul de pasageri estimat și cel efectiv.

| (253) | Studiul Ecorys comandat de Comisie, precum și raportul de expertiză elaborat de Ernst & Young, care a fost comandat de către HL în 2005, a preconizat că numărul de pasageri va crește la [...] în 2008. Această cifră s-a bazat pe ipoteza că un acord de urbanism ar fi obținut în prima jumătate a anului 2008, iar lucrările de construcții pe aeroportul din Lübeck ar fi amânate până la sfârșitul anului 2008. |
| --- | --- |

(253)

Studiul Ecorys comandat de Comisie, precum și raportul de expertiză elaborat de Ernst & Young, care a fost comandat de către HL în 2005, a preconizat că numărul de pasageri va crește la [...] în 2008. Această cifră s-a bazat pe ipoteza că un acord de urbanism ar fi obținut în prima jumătate a anului 2008, iar lucrările de construcții pe aeroportul din Lübeck ar fi amânate până la sfârșitul anului 2008.

| (254) | Pe baza acestor cifre, ar fi fost destul de rezonabil pentru Hansestadt Lübeck să aibă în vedere posibilitatea ca numărul pasagerilor să rămână sub pragul de [...]. Întrucât atingerea numărului-limită de pasageri a fost o condiție prealabilă pentru nulitatea opțiunii „put” și, deoarece obținerea acordului de urbanism era incertă, a fost necesar să se aibă în vedere exercitarea opțiunii „put”. |
| --- | --- |

(254)

Pe baza acestor cifre, ar fi fost destul de rezonabil pentru Hansestadt Lübeck să aibă în vedere posibilitatea ca numărul pasagerilor să rămână sub pragul de [...]. Întrucât atingerea numărului-limită de pasageri a fost o condiție prealabilă pentru nulitatea opțiunii „put” și, deoarece obținerea acordului de urbanism era incertă, a fost necesar să se aibă în vedere exercitarea opțiunii „put”.

| (255) | Astfel, având în vedere posibilitatea rezonabilă ca Infratil să exercite opțiunea „put” și riscul aferent de pierderi mari, Comisia presupune că un acționar privat nu ar fi putut negocia un preț mai mare de achiziție, întrucât acordul nu ar fi fost rentabil pentru un potențial investitor. |
| --- | --- |

(255)

Astfel, având în vedere posibilitatea rezonabilă ca Infratil să exercite opțiunea „put” și riscul aferent de pierderi mari, Comisia presupune că un acționar privat nu ar fi putut negocia un preț mai mare de achiziție, întrucât acordul nu ar fi fost rentabil pentru un potențial investitor.

| (256) | Comisia consideră așadar că decizia Hansestadt Lübeck de a accepta un preț de vânzare de [...] EUR cu deducerile convenite, astfel cum sunt prevăzute în acordul de participare din 2005, este solidă din punct de vedere economic. |
| --- | --- |

(256)

Comisia consideră așadar că decizia Hansestadt Lübeck de a accepta un preț de vânzare de [...] EUR cu deducerile convenite, astfel cum sunt prevăzute în acordul de participare din 2005, este solidă din punct de vedere economic.

| (257) | Acest rezultat corespunde cu constatările studiului Ernest & Young, care estimează veniturile din vânzarea de acțiuni ale FLG la aproximativ [...] EUR și, prin urmare, concluzionează că prețul convenit ar fi fost acceptat de către un investitor privat aflat într-o situație comparabilă. |
| --- | --- |

(257)

Acest rezultat corespunde cu constatările studiului Ernest & Young, care estimează veniturile din vânzarea de acțiuni ale FLG la aproximativ [...] EUR și, prin urmare, concluzionează că prețul convenit ar fi fost acceptat de către un investitor privat aflat într-o situație comparabilă.

| (258) | Studiul Ecorys estimează o valoare de piață mult mai mare pentru acțiuni la aproximativ [...] EUR. Cu toate acestea, studiul nu ia în considerare riscurile financiare ridicate pentru Infratil la exercitarea opțiunii „put”, astfel cum este menționat în considerentele 247 și 248. În studiul Ecorys, acest risc este estimat a fi nul și, prin urmare, nu a fost luat în considerare la estimarea prețului de achiziție II. Valorile diferite utilizate la calcularea investițiilor/cheltuielilor de capital contribuie în plus la o evaluare diferită a riscului în ambele studii. |
| --- | --- |

(258)

Studiul Ecorys estimează o valoare de piață mult mai mare pentru acțiuni la aproximativ [...] EUR. Cu toate acestea, studiul nu ia în considerare riscurile financiare ridicate pentru Infratil la exercitarea opțiunii „put”, astfel cum este menționat în considerentele 247 și 248. În studiul Ecorys, acest risc este estimat a fi nul și, prin urmare, nu a fost luat în considerare la estimarea prețului de achiziție II. Valorile diferite utilizate la calcularea investițiilor/cheltuielilor de capital contribuie în plus la o evaluare diferită a riscului în ambele studii.

| (259) | În plus, utilizarea a diferite rate de creștere a numărului de pasageri conduce la o diferență semnificativă între rezultatele studiilor. |
| --- | --- |

(259)

În plus, utilizarea a diferite rate de creștere a numărului de pasageri conduce la o diferență semnificativă între rezultatele studiilor.

| (260) | Având în vedere aceste considerații, Comisia concluzionează că prețul de achiziție II, astfel cum este menționat în acordul de participare din 2005, este conform cu condițiile de piață și că nu a fost acordat niciun avantaj economic companiei Infratil. |
| --- | --- |

(260)

Având în vedere aceste considerații, Comisia concluzionează că prețul de achiziție II, astfel cum este menționat în acordul de participare din 2005, este conform cu condițiile de piață și că nu a fost acordat niciun avantaj economic companiei Infratil.

7.3.1.2.   Concluzie privind rentabilitatea generală a acordului

Concluzie privind rentabilitatea generală a acordului

| (261) | Conform analizei măsurii descrise mai sus, Hansestadt Lübeck s-a confruntat cu decizia fie de a închide aeroportul, fie de a opera în continuare aeroportul cu generarea de pierderi, fie de a vinde aeroportul din Lübeck. Hansestadt Lübeck a ales cea mai economică opțiune disponibilă atunci când a decis să vândă aeroportul. La analiza condițiilor concrete din acordul de participare din 2005, trebuie să fie luate în considerare relațiile dintre cele două scenarii (adică prețul de achiziție I și opțiunea „put” și prețul de achiziție II). Întrucât s-a constatat că este rezonabil din perspectiva ex ante să se ia în considerare atât achitarea prețului de achiziție II, cât și exercitarea opțiunii „put” ca fiind posibile, trebuie să fie luate în considerare riscurile aferente pentru ambele părți. În special în ceea ce privește posibilele pierderi financiare ale Infratil ca urmare a exercitării opțiunii „put”, Comisia consideră că este puțin probabil ca un vânzător privat, în locul companiei Hansestadt Lübeck, ar fi putut să negocieze un acord mai favorabil. |
| --- | --- |

(261)

Conform analizei măsurii descrise mai sus, Hansestadt Lübeck s-a confruntat cu decizia fie de a închide aeroportul, fie de a opera în continuare aeroportul cu generarea de pierderi, fie de a vinde aeroportul din Lübeck. Hansestadt Lübeck a ales cea mai economică opțiune disponibilă atunci când a decis să vândă aeroportul. La analiza condițiilor concrete din acordul de participare din 2005, trebuie să fie luate în considerare relațiile dintre cele două scenarii (adică prețul de achiziție I și opțiunea „put” și prețul de achiziție II). Întrucât s-a constatat că este rezonabil din perspectiva ex ante să se ia în considerare atât achitarea prețului de achiziție II, cât și exercitarea opțiunii „put” ca fiind posibile, trebuie să fie luate în considerare riscurile aferente pentru ambele părți. În special în ceea ce privește posibilele pierderi financiare ale Infratil ca urmare a exercitării opțiunii „put”, Comisia consideră că este puțin probabil ca un vânzător privat, în locul companiei Hansestadt Lübeck, ar fi putut să negocieze un acord mai favorabil.

ex ante

| (262) | Prin urmare, Comisia concluzionează că Hansestadt Lübeck a acționat asemenea unui operator economic privat în economia de piață atunci când a negociat acordul de participare din 2005. Prin urmare, măsura nu a acordat niciun avantaj economic companiei Infratil și nu a constituit ajutor de stat. |
| --- | --- |

(262)

Prin urmare, Comisia concluzionează că Hansestadt Lübeck a acționat asemenea unui operator economic privat în economia de piață atunci când a negociat acordul de participare din 2005. Prin urmare, măsura nu a acordat niciun avantaj economic companiei Infratil și nu a constituit ajutor de stat.

7.3.2.   
  Acordul adițional din 2009 și renegocierea opțiunii „put” – Preluările pierderilor, a investițiilor și a altor costuri ale FLG în 2009

Acordul adițional din 2009 și renegocierea opțiunii „put” – Preluările pierderilor, a investițiilor și a altor costuri ale FLG în 2009

| (263) | Astfel cum s-a menționat anterior, acordul adițional din 2009, care a fost semnat la 12 noiembrie 2008, nu a modificat sumele de plătit pentru opțiunea „put” conform acordului de participare din 2005, însă a inclus preluarea pierderilor, a investițiilor convenite și a altor costuri legate de operarea aeroportului din Lübeck în 2009, rezultând un preț total al opțiunii „put” de [...] EUR (a se vedea considerentul 90). |
| --- | --- |

(263)

Astfel cum s-a menționat anterior, acordul adițional din 2009, care a fost semnat la 12 noiembrie 2008, nu a modificat sumele de plătit pentru opțiunea „put” conform acordului de participare din 2005, însă a inclus preluarea pierderilor, a investițiilor convenite și a altor costuri legate de operarea aeroportului din Lübeck în 2009, rezultând un preț total al opțiunii „put” de [...] EUR (a se vedea considerentul 90).

| (264) | În decizia sa de inițiere a procedurii din 2012, Comisia a lansat investigații cu privire la două măsuri separate:






  (a) | preluarea pierderile, a investițiilor și a altor măsuri ale FLG în 2009, |
| --- | --- | --- |

(264)

În decizia sa de inițiere a procedurii din 2012, Comisia a lansat investigații cu privire la două măsuri separate:

(a)

preluarea pierderile, a investițiilor și a altor măsuri ale FLG în 2009,

| (b) | diferența dintre prețul opțiunii „put”, convenit în 2005, și prețul efectiv al opțiunii „put” plătit. |
| --- | --- |

(b)

diferența dintre prețul opțiunii „put”, convenit în 2005, și prețul efectiv al opțiunii „put” plătit.

Cu toate acestea, pe baza informațiilor primite, Comisia constată că aceste două aspecte se referă la aceeași măsură, și anume acordul adițional din 2009 dintre Hansestadt Lübeck și Infratil.

7.3.2.1.   Avantajul

Avantajul

| (265) | Pentru a stabili dacă prețul opțiunii „put” prevăzut în acordul din 2009 a presupus un avantaj economic în favoarea Infratil, Comisia trebuie să aplice testul OEP. Pentru a putea stabili dacă Hansestadt Lübeck a ales opțiunea cea mai avantajoasă din punct de vedere financiar disponibilă, Comisia trebuie să se plaseze în poziția unui acționar privat la momentul semnării acordului (55). |
| --- | --- |

(265)

Pentru a stabili dacă prețul opțiunii „put” prevăzut în acordul din 2009 a presupus un avantaj economic în favoarea Infratil, Comisia trebuie să aplice testul OEP. Pentru a putea stabili dacă Hansestadt Lübeck a ales opțiunea cea mai avantajoasă din punct de vedere financiar disponibilă, Comisia trebuie să se plaseze în poziția unui acționar privat la momentul semnării acordului (55).

55

| (266) | Comisia constată că, după ce Infratil și-a anunțat intenția de a-și exercita opțiunea „put” în 2009, Hansestadt Lübeck s-a confruntat cu următoarele opțiuni:






  (a) | închiderea aeroportului; |
| --- | --- | --- |

(266)

Comisia constată că, după ce Infratil și-a anunțat intenția de a-și exercita opțiunea „put” în 2009, Hansestadt Lübeck s-a confruntat cu următoarele opțiuni:

(a)

închiderea aeroportului;

| (b) | căutarea unui nou operator privat și, între timp,






  — | reluarea activității de operare a aeroportului; sau |
| --- | --- | --- |

(b)

căutarea unui nou operator privat și, între timp,

—

reluarea activității de operare a aeroportului; sau

| — | semnarea Acordului adițional din 2009 pentru ca Infratil să opereze în continuare aeroportul până când se găsește un nou operator. |
| --- | --- |

—

semnarea Acordului adițional din 2009 pentru ca Infratil să opereze în continuare aeroportul până când se găsește un nou operator.

| (267) | Opțiunea de închidere a aeroportului (opțiunea a) ar fi presupus ca Hansestadt Lübeck să plătească imediat prețul opțiunii „put” de [...] EUR (a se vedea considerentul 238) și să inițieze procedura de închidere a aeroportului, suportând costuri suplimentare (a se vedea studiul Berenberg prezentat în tabelul 9). |
| --- | --- |

(267)

Opțiunea de închidere a aeroportului (opțiunea a) ar fi presupus ca Hansestadt Lübeck să plătească imediat prețul opțiunii „put” de [...] EUR (a se vedea considerentul 238) și să inițieze procedura de închidere a aeroportului, suportând costuri suplimentare (a se vedea studiul Berenberg prezentat în tabelul 9).

| (268) | În primul scenariu secundar al opțiunii (b) (Hansestadt Lübeck reia activitatea de operare a aeroportului până când este găsit un nou investitor privat), Hansestadt Lübeck ar fi trebuit să plătească prețul opțiunii „put” companiei Infratil, astfel cum este stabilit în acordul de participare din 2005, și să acopere toate costurile ocazionate de operarea aeroportului până când se va găsi un nou investitor. Ca urmare a prețului opțiunii „put” plătit în 2009 (a se vedea tabelul 3), doar costurile aferente pierderilor din exploatare, investițiilor, procesului de obținere a acordului de urbanism, precum și cheltuielile judiciare, s-ar fi ridicat la [...] EUR. Prin urmare, deja până în octombrie 2009, Hansestadt Lübeck s-ar fi confruntat cu costuri de aproximativ [...] EUR (prețul opțiunii „put” conform acordului de participare din 2005, plus cheltuieli de funcționare pentru perioada noiembrie 2008-octombrie 2009). |
| --- | --- |

(268)

În primul scenariu secundar al opțiunii (b) (Hansestadt Lübeck reia activitatea de operare a aeroportului până când este găsit un nou investitor privat), Hansestadt Lübeck ar fi trebuit să plătească prețul opțiunii „put” companiei Infratil, astfel cum este stabilit în acordul de participare din 2005, și să acopere toate costurile ocazionate de operarea aeroportului până când se va găsi un nou investitor. Ca urmare a prețului opțiunii „put” plătit în 2009 (a se vedea tabelul 3), doar costurile aferente pierderilor din exploatare, investițiilor, procesului de obținere a acordului de urbanism, precum și cheltuielile judiciare, s-ar fi ridicat la [...] EUR. Prin urmare, deja până în octombrie 2009, Hansestadt Lübeck s-ar fi confruntat cu costuri de aproximativ [...] EUR (prețul opțiunii „put” conform acordului de participare din 2005, plus cheltuieli de funcționare pentru perioada noiembrie 2008-octombrie 2009).

| (269) | Germania a afirmat că o revânzare a FLG unui nou investitor privat ar fi necesitat o nouă procedură de ofertare la nivelul Uniunii, a cărei durată este estimată la cel puțin 12 luni. Comisia precizează că un operator privat ar fi luat într-adevăr în considerare durata estimată a procedurii de ofertare. |
| --- | --- |

(269)

Germania a afirmat că o revânzare a FLG unui nou investitor privat ar fi necesitat o nouă procedură de ofertare la nivelul Uniunii, a cărei durată este estimată la cel puțin 12 luni. Comisia precizează că un operator privat ar fi luat într-adevăr în considerare durata estimată a procedurii de ofertare.

| (270) | Un alt scenariu secundar la opțiunea b a fost semnarea acordului adițional din 2009 pentru ca Infratil să nu exercite opțiunea „put” până la 22 octombrie 2009. În acest scenariu, presupunând că Infratil și-ar exercita opțiunea „put” în octombrie 2009, Hansestadt Lübeck ar fi trebuit să plătească prețul opțiunii „put” prevăzut în acordul adițional din 2009. Întrucât acest preț este format din prețul opțiunii „put” din acordul de participare din 2005 și costurile suplimentare legate de operarea aeroportului în 2009, costurile potențiale pentru Hansestadt Lübeck sunt comparabile cu cele din cel de al doilea scenariu. |
| --- | --- |

(270)

Un alt scenariu secundar la opțiunea b a fost semnarea acordului adițional din 2009 pentru ca Infratil să nu exercite opțiunea „put” până la 22 octombrie 2009. În acest scenariu, presupunând că Infratil și-ar exercita opțiunea „put” în octombrie 2009, Hansestadt Lübeck ar fi trebuit să plătească prețul opțiunii „put” prevăzut în acordul adițional din 2009. Întrucât acest preț este format din prețul opțiunii „put” din acordul de participare din 2005 și costurile suplimentare legate de operarea aeroportului în 2009, costurile potențiale pentru Hansestadt Lübeck sunt comparabile cu cele din cel de al doilea scenariu.

| (271) | Acordul adițional din 2009 a avantajat totuși compania HL în măsura în care acesta a prevăzut timp pentru Hansestadt Lübeck pentru a pregăti o ofertă în vederea identificării unui nou investitor. În plus, plecarea imediată a companiei Infratil a comportat riscul de a determina compania Ryanair să își reducă serviciile pe aeroportul din Lübeck și astfel de a spori pierderile viitoare din exploatare. În plus, reducerea serviciilor companiei Ryanair ar fi putut avea un impact negativ asupra procedurii de emitere a acordului de urbanism, deoarece FLG și-a justificat necesitatea de a extinde aeroportul, în primul rând, prin dezvoltarea segmentului de servicii cu costuri reduse. |
| --- | --- |

(271)

Acordul adițional din 2009 a avantajat totuși compania HL în măsura în care acesta a prevăzut timp pentru Hansestadt Lübeck pentru a pregăti o ofertă în vederea identificării unui nou investitor. În plus, plecarea imediată a companiei Infratil a comportat riscul de a determina compania Ryanair să își reducă serviciile pe aeroportul din Lübeck și astfel de a spori pierderile viitoare din exploatare. În plus, reducerea serviciilor companiei Ryanair ar fi putut avea un impact negativ asupra procedurii de emitere a acordului de urbanism, deoarece FLG și-a justificat necesitatea de a extinde aeroportul, în primul rând, prin dezvoltarea segmentului de servicii cu costuri reduse.

| (272) | Având în vedere aceste considerații, Comisia concluzionează că semnarea acordului adițional din 2009 a fost cea mai avantajoasă opțiune disponibilă și că Hansestadt Lübeck a acționat așadar asemenea unui operator economic privat în economia de piață. |
| --- | --- |

(272)

Având în vedere aceste considerații, Comisia concluzionează că semnarea acordului adițional din 2009 a fost cea mai avantajoasă opțiune disponibilă și că Hansestadt Lübeck a acționat așadar asemenea unui operator economic privat în economia de piață.

7.3.2.2.   Concluzii

Concluzii

| (273) | Având în vedere comparația dintre diferitele opțiuni și costurile aferente, se poate concluziona că acordul adițional din 2009 a fost conform cu principiul operatorului economic privat în economia de piață, întrucât a constituit opțiunea cel mai puțin împovărătoare din punct de vedere financiar și cea mai economică în perspectivă la momentul respectiv. |
| --- | --- |

(273)

Având în vedere comparația dintre diferitele opțiuni și costurile aferente, se poate concluziona că acordul adițional din 2009 a fost conform cu principiul operatorului economic privat în economia de piață, întrucât a constituit opțiunea cel mai puțin împovărătoare din punct de vedere financiar și cea mai economică în perspectivă la momentul respectiv.

| (274) | Această constatare este sprijinită de ipoteza rezonabilă că Hansestadt Lübeck nu ar fi reușit să găsească un nou investitor în 2009. Acest lucru s-a dovedit a fi adevărat dintr-o perspectivă ex post, întrucât abia în 2012 a fost găsit un nou investitor. |
| --- | --- |

(274)

Această constatare este sprijinită de ipoteza rezonabilă că Hansestadt Lübeck nu ar fi reușit să găsească un nou investitor în 2009. Acest lucru s-a dovedit a fi adevărat dintr-o perspectivă ex post, întrucât abia în 2012 a fost găsit un nou investitor.

ex post

| (275) | În plus, elementele prețului opțiunii „put” corespund celor prevăzute în acordul de participare din 2005 și nu se realizează decât o extindere a componentelor prețului opțiunii „put” la costurile din 2009. Asemenea acordului de participare din 2005, acordul adițional din 2009 conține, de asemenea, o limită pentru pierderile din exploatare și costurile de investiții care urmează să fie achitate de către Hansestadt Lübeck. |
| --- | --- |

(275)

În plus, elementele prețului opțiunii „put” corespund celor prevăzute în acordul de participare din 2005 și nu se realizează decât o extindere a componentelor prețului opțiunii „put” la costurile din 2009. Asemenea acordului de participare din 2005, acordul adițional din 2009 conține, de asemenea, o limită pentru pierderile din exploatare și costurile de investiții care urmează să fie achitate de către Hansestadt Lübeck.

| (276) | Pe baza acestor considerații, Comisia concluzionează că nu a existat niciun avantaj economic acordat companiei Infratil și că, astfel, măsura nu a constituit ajutor de stat. |
| --- | --- |

(276)

Pe baza acestor considerații, Comisia concluzionează că nu a existat niciun avantaj economic acordat companiei Infratil și că, astfel, măsura nu a constituit ajutor de stat.

7.4.   UN POSIBIL AJUTOR DE STAT ACORDAT ÎN FAVOAREA RYANAIR

UN POSIBIL AJUTOR DE STAT ACORDAT ÎN FAVOAREA RYANAIR

7.4.1.   
  Avantajul economic

Avantajul economic

| (277) | În cazul în care un aeroport dispune de resurse publice, ajutorul acordat unei companii aeriene poate fi exclus, în principiu, atunci când relația dintre aeroport și compania aeriană trece testul operatorului economic privat în economia de piață. |
| --- | --- |

(277)

În cazul în care un aeroport dispune de resurse publice, ajutorul acordat unei companii aeriene poate fi exclus, în principiu, atunci când relația dintre aeroport și compania aeriană trece testul operatorului economic privat în economia de piață.

| (278) | În conformitate cu orientările din 2014 privind sectorul aviației (56), existența unui ajutor acordat unei companii aeriene care utilizează un anumit aeroport poate fi exclusă, în principiu, în cazul în care prețul perceput pentru servicii aeroportuare corespunde cu prețul pieței („prima abordare”) sau în cazul în care se poate demonstra printr-o analiză ex ante, și anume una bazată pe informații disponibile la momentul acordării ajutorului și pe evoluțiile previzibile la momentul respectiv, că acordul dintre aeroport și compania aeriană va contribui la o creștere a profitului pentru aeroport și că acesta face parte dintr-o strategie globală care să asigure rentabilitatea, cel puțin pe termen lung („a doua abordare”). |
| --- | --- |

(278)

În conformitate cu orientările din 2014 privind sectorul aviației (56), existența unui ajutor acordat unei companii aeriene care utilizează un anumit aeroport poate fi exclusă, în principiu, în cazul în care prețul perceput pentru servicii aeroportuare corespunde cu prețul pieței („prima abordare”) sau în cazul în care se poate demonstra printr-o analiză ex ante, și anume una bazată pe informații disponibile la momentul acordării ajutorului și pe evoluțiile previzibile la momentul respectiv, că acordul dintre aeroport și compania aeriană va contribui la o creștere a profitului pentru aeroport și că acesta face parte dintr-o strategie globală care să asigure rentabilitatea, cel puțin pe termen lung („a doua abordare”).

56

ex ante

| (279) | A doua abordare înseamnă că trebuie să se evalueze dacă, la data la care a fost încheiat un acord, un operator prudent în economia de piață s-ar fi așteptat ca acordul să devină suplimentar rentabil. Rentabilitatea este măsurată prin diferența dintre veniturile marginale care se preconizează a fi generate în cadrul acordului (și anume, diferența dintre veniturile care ar fi obținute în cazul în care ar fi încheiat acordul și veniturile care ar fi obținute în absența acordului) și costurile marginale care se preconizează a fi suportate ca urmare a contractului (și anume, diferența dintre costurile care ar fi suportate în cazul în care ar fi încheiat acordul și costurile care ar fi suportate în absența acordului), fluxurile de numerar aferente fiind actualizate la o rată de actualizare adecvată. |
| --- | --- |

(279)

A doua abordare înseamnă că trebuie să se evalueze dacă, la data la care a fost încheiat un acord, un operator prudent în economia de piață s-ar fi așteptat ca acordul să devină suplimentar rentabil. Rentabilitatea este măsurată prin diferența dintre veniturile marginale care se preconizează a fi generate în cadrul acordului (și anume, diferența dintre veniturile care ar fi obținute în cazul în care ar fi încheiat acordul și veniturile care ar fi obținute în absența acordului) și costurile marginale care se preconizează a fi suportate ca urmare a contractului (și anume, diferența dintre costurile care ar fi suportate în cazul în care ar fi încheiat acordul și costurile care ar fi suportate în absența acordului), fluxurile de numerar aferente fiind actualizate la o rată de actualizare adecvată.

| (280) | În ceea ce privește prima abordare (o comparație cu „prețul pieței”), Comisia nu consideră că, în prezent, poate fi identificat un nivel de referință adecvat pentru stabilirea unui real preț al pieței pentru serviciile furnizate de aeroporturi (57). Prin urmare, Comisia consideră că o analiză ex ante a rentabilității suplimentare este cea mai relevantă abordare pentru evaluarea acordurilor încheiate de aeroporturi cu companii aeriene individuale. |
| --- | --- |

(280)

În ceea ce privește prima abordare (o comparație cu „prețul pieței”), Comisia nu consideră că, în prezent, poate fi identificat un nivel de referință adecvat pentru stabilirea unui real preț al pieței pentru serviciile furnizate de aeroporturi (57). Prin urmare, Comisia consideră că o analiză ex ante a rentabilității suplimentare este cea mai relevantă abordare pentru evaluarea acordurilor încheiate de aeroporturi cu companii aeriene individuale.

57

ex ante

| (281) | Ar trebui precizat faptul că, în general, aplicarea principiului operatorului economic privat în economia de piață pe baza unui preț mediu pe alte piețe similare se poate dovedi utilă dacă un astfel de preț poate fi identificat sau dedus în mod rezonabil din alți indicatori de piață. Cu toate acestea, această metodă nu este relevantă în cazul serviciilor aeroportuare, întrucât structura costurilor și a veniturilor tinde să fie foarte diferită de la un aeroport la altul. Acest lucru se datorează faptului că costurile și veniturile depind de nivelul de dezvoltare a unui aeroport, de numărul companiilor aeriene care utilizează aeroportul, de capacitatea acestuia în ceea ce privește traficul de pasageri, de starea infrastructurii și a investițiilor aferente, de cadrul de reglementare care poate varia de la un stat membru la altul și de orice datorii sau obligații contractate de aeroport în trecut (58). |
| --- | --- |

(281)

Ar trebui precizat faptul că, în general, aplicarea principiului operatorului economic privat în economia de piață pe baza unui preț mediu pe alte piețe similare se poate dovedi utilă dacă un astfel de preț poate fi identificat sau dedus în mod rezonabil din alți indicatori de piață. Cu toate acestea, această metodă nu este relevantă în cazul serviciilor aeroportuare, întrucât structura costurilor și a veniturilor tinde să fie foarte diferită de la un aeroport la altul. Acest lucru se datorează faptului că costurile și veniturile depind de nivelul de dezvoltare a unui aeroport, de numărul companiilor aeriene care utilizează aeroportul, de capacitatea acestuia în ceea ce privește traficul de pasageri, de starea infrastructurii și a investițiilor aferente, de cadrul de reglementare care poate varia de la un stat membru la altul și de orice datorii sau obligații contractate de aeroport în trecut (58).

58

| (282) | Mai mult decât atât, liberalizarea pieței transportului aerian complică orice analiză pur comparativă. După cum se poate observa în acest caz, practicile comerciale între aeroporturi și companiile aeriene nu sunt bazate întotdeauna exclusiv pe o listă a tarifelor publicată. În schimb, aceste relații comerciale diferă în mare măsură. Acestea includ repartizarea riscurilor în ceea ce privește traficul de pasageri și a oricărei răspunderi comerciale și financiare conexe, stabilirea de scheme de stimulente standard și modificarea ariei de acoperire a riscurilor pe întreaga perioadă a acordurilor. În consecință, o tranzacție nu poate fi comparată cu adevărat cu o altă tranzacție pe baza unui preț pe escală sau a unui preț pe pasager. |
| --- | --- |

(282)

Mai mult decât atât, liberalizarea pieței transportului aerian complică orice analiză pur comparativă. După cum se poate observa în acest caz, practicile comerciale între aeroporturi și companiile aeriene nu sunt bazate întotdeauna exclusiv pe o listă a tarifelor publicată. În schimb, aceste relații comerciale diferă în mare măsură. Acestea includ repartizarea riscurilor în ceea ce privește traficul de pasageri și a oricărei răspunderi comerciale și financiare conexe, stabilirea de scheme de stimulente standard și modificarea ariei de acoperire a riscurilor pe întreaga perioadă a acordurilor. În consecință, o tranzacție nu poate fi comparată cu adevărat cu o altă tranzacție pe baza unui preț pe escală sau a unui preț pe pasager.

| (283) | În plus, evaluarea comparativă nu este o metodă adecvată pentru stabilirea prețurilor pieței dacă valorile de referință disponibile nu au fost definite ținându-se cont de considerentele comerciale sau dacă prețurile existente sunt denaturate în mod semnificativ datorită intervenției publice. Se pare că există astfel de denaturări în industria aeronautică din motivele expuse la punctele 57-59 din Orientările din 2014 privind sectorul aviației:

  „Aeroporturile aflate în proprietate publică au fost considerate, în mod tradițional, de către autoritățile publice ca fiind infrastructuri care facilitează dezvoltarea locală, și nu ca fiind întreprinderi care își desfășoară activitatea respectând normele pieței. Prin urmare, prețurile acestor aeroporturi au tendința de a nu fi stabilite în ceea ce privește criteriile de piață și în special perspectivele de rentabilitate ex ante solide, ci având în vedere, în principal, considerente sociale sau regionale.
  Chiar dacă unele aeroporturi sunt proprietate privată sau sunt gestionate fără considerații regionale sau sociale, prețurile practicate de aceste aeroporturi pot fi puternic influențate de prețurile practicate de majoritatea aeroporturilor care beneficiază de finanțare din partea statului, întrucât aceste ultime prețuri sunt luate în considerare de către companiile aeriene atunci când negociază cu aeroporturile aflate în proprietate privată sau gestionate privat.
  În aceste condiții, Comisia își exprimă îndoiala puternică cu privire la posibilitatea de a identifica, în prezent, un indicator de referință adecvat pentru stabilirea unui veritabil preț de piață pentru serviciile furnizate de aeroporturi Această situație se poate modifica sau poate evolua în viitor [...]”
   (59). |
| --- | --- |

(283)

În plus, evaluarea comparativă nu este o metodă adecvată pentru stabilirea prețurilor pieței dacă valorile de referință disponibile nu au fost definite ținându-se cont de considerentele comerciale sau dacă prețurile existente sunt denaturate în mod semnificativ datorită intervenției publice. Se pare că există astfel de denaturări în industria aeronautică din motivele expuse la punctele 57-59 din Orientările din 2014 privind sectorul aviației:

„Aeroporturile aflate în proprietate publică au fost considerate, în mod tradițional, de către autoritățile publice ca fiind infrastructuri care facilitează dezvoltarea locală, și nu ca fiind întreprinderi care își desfășoară activitatea respectând normele pieței. Prin urmare, prețurile acestor aeroporturi au tendința de a nu fi stabilite în ceea ce privește criteriile de piață și în special perspectivele de rentabilitate ex ante solide, ci având în vedere, în principal, considerente sociale sau regionale.

ex ante

Chiar dacă unele aeroporturi sunt proprietate privată sau sunt gestionate fără considerații regionale sau sociale, prețurile practicate de aceste aeroporturi pot fi puternic influențate de prețurile practicate de majoritatea aeroporturilor care beneficiază de finanțare din partea statului, întrucât aceste ultime prețuri sunt luate în considerare de către companiile aeriene atunci când negociază cu aeroporturile aflate în proprietate privată sau gestionate privat.

În aceste condiții, Comisia își exprimă îndoiala puternică cu privire la posibilitatea de a identifica, în prezent, un indicator de referință adecvat pentru stabilirea unui veritabil preț de piață pentru serviciile furnizate de aeroporturi Această situație se poate modifica sau poate evolua în viitor [...]”
   (59).

59

| (284) | În plus, astfel cum au reamintit instanțele Uniunii, analiza comparativă prin raportare la sectorul în cauză este doar unul dintre instrumentele analitice utilizate pentru a stabili dacă un beneficiar a beneficiat de un avantaj economic pe care nu l-ar fi obținut în condiții normale de piață (60). Ca atare, deși Comisia poate recurge la această abordare, nu este obligată să facă acest lucru atunci când, așa cum este cazul de față, aceasta ar fi inadecvată. |
| --- | --- |

(284)

În plus, astfel cum au reamintit instanțele Uniunii, analiza comparativă prin raportare la sectorul în cauză este doar unul dintre instrumentele analitice utilizate pentru a stabili dacă un beneficiar a beneficiat de un avantaj economic pe care nu l-ar fi obținut în condiții normale de piață (60). Ca atare, deși Comisia poate recurge la această abordare, nu este obligată să facă acest lucru atunci când, așa cum este cazul de față, aceasta ar fi inadecvată.

60

| (285) | Ryanair a susținut, în esență, faptul că testul operatorului economic privat în economia de piață poate fi aplicat pe baza unei comparații cu acordurile comerciale ale altor aeroporturi europene. În special, aceasta a comparat tarifele plătite de Ryanair pe aeroporturile din Bournemouth, Grenoble, Knock, Maastricht, Nîmes și Prestwick cu tarifele plătite de Ryanair în temeiul acordurilor pe aeroportul din Lübeck. Studiul nu a analizat dacă aeroporturile de referință incluse în eșantion au îndeplinit toate criteriile prevăzute în Orientările din 2014 privind sectorul aviației, ci doar volumul de trafic, tipul de trafic pe aeroport și prosperitatea zonei înconjurătoare (61). |
| --- | --- |

(285)

Ryanair a susținut, în esență, faptul că testul operatorului economic privat în economia de piață poate fi aplicat pe baza unei comparații cu acordurile comerciale ale altor aeroporturi europene. În special, aceasta a comparat tarifele plătite de Ryanair pe aeroporturile din Bournemouth, Grenoble, Knock, Maastricht, Nîmes și Prestwick cu tarifele plătite de Ryanair în temeiul acordurilor pe aeroportul din Lübeck. Studiul nu a analizat dacă aeroporturile de referință incluse în eșantion au îndeplinit toate criteriile prevăzute în Orientările din 2014 privind sectorul aviației, ci doar volumul de trafic, tipul de trafic pe aeroport și prosperitatea zonei înconjurătoare (61).

61

| (286) | În decizia sa de inițiere a procedurii din 2012, Comisia a comparat tarifele menționate în scrisorile de însoțire din martie și octombrie 2010 cu tarifele de pe aeroportul din Hamburg și a ajuns să aibă îndoieli cu privire la conformitatea din punctul de vedere al pieței a tarifelor specificate în respectivele scrisori de însoțire. Comisia constată că volumul traficului pe aeroportul din Lübeck este mult mai scăzut decât cel de pe aeroportul din Hamburg. De fapt, Hamburg este aeroportul cu cel mai intens trafic înregistrat în nordul Germaniei. Aeroportul din Hamburgeste utilizat pentru toate segmentele transportului aerian, iar cel din Lübeck a fost specializat în transportatori aerieni low-cost care necesitau mai puține ghișee de înregistrare și facilități pentru pasagerii de transfer, niciun autobuz pentru pasageri, personal și facilități reduse de manipulare a bagajelor și personal redus pentru curățenie și care permiteau durate reduse de circulație. În consecință, aeroportul din Hamburg nu este suficient de comparabil cu aeroportul din Lübeck. |
| --- | --- |

(286)

În decizia sa de inițiere a procedurii din 2012, Comisia a comparat tarifele menționate în scrisorile de însoțire din martie și octombrie 2010 cu tarifele de pe aeroportul din Hamburg și a ajuns să aibă îndoieli cu privire la conformitatea din punctul de vedere al pieței a tarifelor specificate în respectivele scrisori de însoțire. Comisia constată că volumul traficului pe aeroportul din Lübeck este mult mai scăzut decât cel de pe aeroportul din Hamburg. De fapt, Hamburg este aeroportul cu cel mai intens trafic înregistrat în nordul Germaniei. Aeroportul din Hamburgeste utilizat pentru toate segmentele transportului aerian, iar cel din Lübeck a fost specializat în transportatori aerieni low-cost care necesitau mai puține ghișee de înregistrare și facilități pentru pasagerii de transfer, niciun autobuz pentru pasageri, personal și facilități reduse de manipulare a bagajelor și personal redus pentru curățenie și care permiteau durate reduse de circulație. În consecință, aeroportul din Hamburg nu este suficient de comparabil cu aeroportul din Lübeck.

| (287) | Având în vedere aceste considerații, Comisia consideră că, în acest caz, trebuie să se aplice abordarea recomandată, în general, în Orientările din 2014 privind sectorul aviației pentru aplicarea testului operatorului economic privat în economia de piață în cazul relațiilor dintre aeroporturi și companii aeriene, și anume analiza ex ante a rentabilității suplimentare (62). |
| --- | --- |

(287)

Având în vedere aceste considerații, Comisia consideră că, în acest caz, trebuie să se aplice abordarea recomandată, în general, în Orientările din 2014 privind sectorul aviației pentru aplicarea testului operatorului economic privat în economia de piață în cazul relațiilor dintre aeroporturi și companii aeriene, și anume analiza ex ante a rentabilității suplimentare (62).

ex ante

62

| (288) | Această abordare este justificată de faptul că un operator de aeroport ar putea avea un interes obiectiv în încheierea unei tranzacții cu o companie aeriană atunci când se poate preconiza în mod rezonabil că această tranzacție va îmbunătăți profiturile (sau va reduce pierderile) spre deosebire de o situație contrafactuală în care nu se încheie această tranzacție, indiferent de comparația cu condițiile oferite companiilor aeriene de alți operatori aeroportuari, sau chiar cu condițiile oferite de același operator aeroportuar altor companii aeriene. |
| --- | --- |

(288)

Această abordare este justificată de faptul că un operator de aeroport ar putea avea un interes obiectiv în încheierea unei tranzacții cu o companie aeriană atunci când se poate preconiza în mod rezonabil că această tranzacție va îmbunătăți profiturile (sau va reduce pierderile) spre deosebire de o situație contrafactuală în care nu se încheie această tranzacție, indiferent de comparația cu condițiile oferite companiilor aeriene de alți operatori aeroportuari, sau chiar cu condițiile oferite de același operator aeroportuar altor companii aeriene.

| (289) | În plus față de aceste considerente, infrastructura aeroportuară trebuie să fie deschisă tuturor companiilor aeriene și să nu fie destinată unei anumite companii aeriene, pentru a exclude situația în care avantajul care decurge din ajutorul compatibil în favoarea operatorului aeroportuar să fie transferat unei anumite companii aeriene. |
| --- | --- |

(289)

În plus față de aceste considerente, infrastructura aeroportuară trebuie să fie deschisă tuturor companiilor aeriene și să nu fie destinată unei anumite companii aeriene, pentru a exclude situația în care avantajul care decurge din ajutorul compatibil în favoarea operatorului aeroportuar să fie transferat unei anumite companii aeriene.

| (290) | De asemenea, Comisia constată în acest context că diferențierea prețurilor este o practică comercială standard. Însă, astfel de politici diferențiate de fixare a prețurilor ar trebui să fie justificate din punct de vedere comercial. |
| --- | --- |

(290)

De asemenea, Comisia constată în acest context că diferențierea prețurilor este o practică comercială standard. Însă, astfel de politici diferențiate de fixare a prețurilor ar trebui să fie justificate din punct de vedere comercial.

| (291) | Comisia consideră că se poate spune despre acordurile încheiate între companii aeriene și un aeroport că au trecut testul operatorului economic privat în economia de piață atunci când contribuie în mod progresiv, dintr-o perspectivă ex ante, la rentabilitatea aeroportului. Aeroportul ar trebui să demonstreze că, atunci când stabilește un acord cu o companie aeriană (de exemplu, un contract individual sau o schemă generală privind tarifele de aeroport), aceasta este capabilă să acopere toate costurile care decurg din acord, pe durata acordului, cu o marjă de profit rezonabilă, pe baza unor perspective solide pe termen mediu (63). |
| --- | --- |

(291)

Comisia consideră că se poate spune despre acordurile încheiate între companii aeriene și un aeroport că au trecut testul operatorului economic privat în economia de piață atunci când contribuie în mod progresiv, dintr-o perspectivă ex ante, la rentabilitatea aeroportului. Aeroportul ar trebui să demonstreze că, atunci când stabilește un acord cu o companie aeriană (de exemplu, un contract individual sau o schemă generală privind tarifele de aeroport), aceasta este capabilă să acopere toate costurile care decurg din acord, pe durata acordului, cu o marjă de profit rezonabilă, pe baza unor perspective solide pe termen mediu (63).

ex ante

63

| (292) | Pentru a analiza dacă un acord încheiat de un aeroport cu o companie aeriană trece testul operatorului economic privat în economia de piață, veniturile preconizate din activitățile non-aeronautice, care provin din activitatea companiei aeriene, trebuie să fie luate în considerare împreună cu tarifele de aeroport, fără reduceri fiscale, sprijinul pentru comercializare sau sistemele de stimulente. În mod similar, trebuie să fie luate în considerare toate costurile preconizate suportate progresiv de aeroport în legătură cu activitatea companiei aeriene pe aeroport. Astfel de costuri marginale ar putea cuprinde toate categoriile de cheltuieli sau investiții, cum ar fi costurile marginale cu personalul, echipamente și investiții ocazionate de prezența companiei aeriene în aeroport (64). |
| --- | --- |

(292)

Pentru a analiza dacă un acord încheiat de un aeroport cu o companie aeriană trece testul operatorului economic privat în economia de piață, veniturile preconizate din activitățile non-aeronautice, care provin din activitatea companiei aeriene, trebuie să fie luate în considerare împreună cu tarifele de aeroport, fără reduceri fiscale, sprijinul pentru comercializare sau sistemele de stimulente. În mod similar, trebuie să fie luate în considerare toate costurile preconizate suportate progresiv de aeroport în legătură cu activitatea companiei aeriene pe aeroport. Astfel de costuri marginale ar putea cuprinde toate categoriile de cheltuieli sau investiții, cum ar fi costurile marginale cu personalul, echipamente și investiții ocazionate de prezența companiei aeriene în aeroport (64).

64

| (293) | În practica sa decizională constantă, Comisia consideră că, la aplicarea testului operatorului economic privat în economia de piață, nu ar trebui să fie luate în considerare costurile pe care aeroportul ar trebui să le suporte oricum, independent de acordul cu compania aeriană (65). |
| --- | --- |

(293)

În practica sa decizională constantă, Comisia consideră că, la aplicarea testului operatorului economic privat în economia de piață, nu ar trebui să fie luate în considerare costurile pe care aeroportul ar trebui să le suporte oricum, independent de acordul cu compania aeriană (65).

65

| (294) | Conform hotărârii Charleroi (66), atunci când evaluează măsurile în cauză Comisia trebuie să țină seama de toate caracteristicile relevante ale măsurilor și de contextul acestora. Cu alte cuvinte, Comisia trebuie să analizeze impactul preconizat al acordului cu Ryanair asupra FLG, ținând seama de toate caracteristicile relevante ale măsurii în cauză. |
| --- | --- |

(294)

Conform hotărârii Charleroi (66), atunci când evaluează măsurile în cauză Comisia trebuie să țină seama de toate caracteristicile relevante ale măsurilor și de contextul acestora. Cu alte cuvinte, Comisia trebuie să analizeze impactul preconizat al acordului cu Ryanair asupra FLG, ținând seama de toate caracteristicile relevante ale măsurii în cauză.

66

| (295) | În hotărârea Stardust Marine, Curtea a declarat că „[...] pentru a stabili dacă statul a adoptat sau nu comportamentul unui investitor prudent într-o economie de piață, este necesară plasarea în contextul perioadei în care au fost luate măsurile de sprijin financiar pentru a evalua raționalitatea economică a comportamentului statului și, astfel, pentru a se abține de la orice evaluare întemeiată pe o situație ulterioară”. (67) |
| --- | --- |

(295)

În hotărârea Stardust Marine, Curtea a declarat că „[...] pentru a stabili dacă statul a adoptat sau nu comportamentul unui investitor prudent într-o economie de piață, este necesară plasarea în contextul perioadei în care au fost luate măsurile de sprijin financiar pentru a evalua raționalitatea economică a comportamentului statului și, astfel, pentru a se abține de la orice evaluare întemeiată pe o situație ulterioară”. (67)

67

| (296) | Pentru a aplica testul operatorului economic privat în economia de piață, Comisia trebuie să se plaseze în momentul încheierii acordului. Comisia trebuie să-și bazeze evaluarea și pe informațiile și ipotezele de care aflate la dispoziția FLG la data încheierii acordului. |
| --- | --- |

(296)

Pentru a aplica testul operatorului economic privat în economia de piață, Comisia trebuie să se plaseze în momentul încheierii acordului. Comisia trebuie să-și bazeze evaluarea și pe informațiile și ipotezele de care aflate la dispoziția FLG la data încheierii acordului.

7.4.2.   
  Aplicarea principiului operatorului economic privat în economia de piață în cazul acordului din 2000

Aplicarea principiului operatorului economic privat în economia de piață în cazul acordului din 2000

7.4.2.1.   Observații preliminare

Observații preliminare

| (297) | Comisia ia act de faptul că Air Berlin a susținut că acordurile încheiate între Ryanair și aeroportul din Lübeck nu au fost rentabile, întrucât pierderile suportate de FLG au crescut în permanență (a se vedea tabelul 8) după sosirea companiei Ryanair. Întrucât Ryanair și Wizz Air au fost singurele companii aeriene care au operat zboruri regulate din aeroport, Air Berlin a concluzionat că pierderilor FLG trebuie să poată fi atribuite acestor companii aeriene. |
| --- | --- |

(297)

Comisia ia act de faptul că Air Berlin a susținut că acordurile încheiate între Ryanair și aeroportul din Lübeck nu au fost rentabile, întrucât pierderile suportate de FLG au crescut în permanență (a se vedea tabelul 8) după sosirea companiei Ryanair. Întrucât Ryanair și Wizz Air au fost singurele companii aeriene care au operat zboruri regulate din aeroport, Air Berlin a concluzionat că pierderilor FLG trebuie să poată fi atribuite acestor companii aeriene.

| (298) | Comisia ia act de faptul că, deși ar putea fi stabilită o corelație semnificativă între numărul de pasageri ai Ryanair pe aeroportul din Lübeck și pierderile suportate de FLG, o astfel de corelație nu ar presupune neapărat faptul că pierderile sunt generate ca urmare a activității companiei Ryanair pe aeroportul din Lübeck. Germania a afirmat că peste [...] % din pierderile suportate între 2000 și 2005 au fost generate ca urmare a investițiilor necesare pentru adaptarea aeroportului la creșterea numărului de pasageri. Astfel de investiții au fost necesare pentru a crește valoarea aeroportului în eventualitatea privatizării avute în vedere și pentru a pregăti aeroportul în vederea atragerii oricărei companii aeriene. |
| --- | --- |

(298)

Comisia ia act de faptul că, deși ar putea fi stabilită o corelație semnificativă între numărul de pasageri ai Ryanair pe aeroportul din Lübeck și pierderile suportate de FLG, o astfel de corelație nu ar presupune neapărat faptul că pierderile sunt generate ca urmare a activității companiei Ryanair pe aeroportul din Lübeck. Germania a afirmat că peste [...] % din pierderile suportate între 2000 și 2005 au fost generate ca urmare a investițiilor necesare pentru adaptarea aeroportului la creșterea numărului de pasageri. Astfel de investiții au fost necesare pentru a crește valoarea aeroportului în eventualitatea privatizării avute în vedere și pentru a pregăti aeroportul în vederea atragerii oricărei companii aeriene.

| (299) | În plus, Comisia reamintește că testul operatorului economic privat în economia de piață se bazează pe o evaluare ex ante. În conformitate cu jurisprudența Curții de Justiție, conduita unui operator privat pe piață, care este utilizată pentru a evalua conduita unui operator public, nu trebuie să vizeze rentabilitatea pe termen scurt, însă poate să fie îndrumată de perspectivele de rentabilitate pe termen mai lung (68). Chiar și în cazul în care un aeroport generează pierderi în perioada de funcționare a companiei aeriene Ryanair, este posibil totuși ca un acord încheiat între aeroport și compania aeriană să fie ex ante rentabil suplimentar. |
| --- | --- |

(299)

În plus, Comisia reamintește că testul operatorului economic privat în economia de piață se bazează pe o evaluare ex ante. În conformitate cu jurisprudența Curții de Justiție, conduita unui operator privat pe piață, care este utilizată pentru a evalua conduita unui operator public, nu trebuie să vizeze rentabilitatea pe termen scurt, însă poate să fie îndrumată de perspectivele de rentabilitate pe termen mai lung (68). Chiar și în cazul în care un aeroport generează pierderi în perioada de funcționare a companiei aeriene Ryanair, este posibil totuși ca un acord încheiat între aeroport și compania aeriană să fie ex ante rentabil suplimentar.

ex ante

68

ex ante

| (300) | Ca observație finală, Comisia precizează că, în cadrul prezentei investigații, societatea Ecorys a fost rugată să compileze un raport privind rentabilitatea acordului din 2000 dintre FLG și Ryanair (69). Însă raportul s-a bazat pe o abordare a costurilor totale, nu pe o abordare a costurilor marginale și, prin urmare, nu va fi luat în considerare. |
| --- | --- |

(300)

Ca observație finală, Comisia precizează că, în cadrul prezentei investigații, societatea Ecorys a fost rugată să compileze un raport privind rentabilitatea acordului din 2000 dintre FLG și Ryanair (69). Însă raportul s-a bazat pe o abordare a costurilor totale, nu pe o abordare a costurilor marginale și, prin urmare, nu va fi luat în considerare.

69

7.4.2.2.   Evaluarea costurilor și veniturilor marginale

Evaluarea costurilor și veniturilor marginale

| (301) | Ca încadrare în timp pentru analizarea acordului în cauză, un operator economic privat în economia de piață ar fi ales ca punct de plecare data semnării acordului, și anume 29 mai 2000. Ca și dată finală, un operator economic privat în economia de piață ar fi stabilit data de încheiere prevăzută în Acordul din 2000, și anume 31 mai 2010. |
| --- | --- |

(301)

Ca încadrare în timp pentru analizarea acordului în cauză, un operator economic privat în economia de piață ar fi ales ca punct de plecare data semnării acordului, și anume 29 mai 2000. Ca și dată finală, un operator economic privat în economia de piață ar fi stabilit data de încheiere prevăzută în Acordul din 2000, și anume 31 mai 2010.

| (302) | Pentru a analiza acordul în cauză și având în vedere constatările menționate în considerentele 282-301, trebuie să se evalueze atât existența, cât și valoarea unui posibil ajutor în cadrul acestui acord prin prisma situației prevalente la momentul semnării acestuia și, mai concret, prin prisma informațiilor disponibile și a evoluțiilor previzibile la momentul respectiv. |
| --- | --- |

(302)

Pentru a analiza acordul în cauză și având în vedere constatările menționate în considerentele 282-301, trebuie să se evalueze atât existența, cât și valoarea unui posibil ajutor în cadrul acestui acord prin prisma situației prevalente la momentul semnării acestuia și, mai concret, prin prisma informațiilor disponibile și a evoluțiilor previzibile la momentul respectiv.

| (303) | La momentul negocierii acordului, FLG a preconizat că activitatea companiei Ryanair pe aeroportul din Lübeck va conduce la o creștere a numărului de pasageri, sporind astfel veniturile din alte activități decât cele aeronautice, la extinderea serviciilor non-aeronautice și la atragerea de noi companii aeriene. Deși FLG a înregistrat pierderi în anii anteriori acordului, exista așteptarea ca activitatea companiei Ryanair pe aeroport să genereze profituri moderate pe termen mediu și lung. |
| --- | --- |

(303)

La momentul negocierii acordului, FLG a preconizat că activitatea companiei Ryanair pe aeroportul din Lübeck va conduce la o creștere a numărului de pasageri, sporind astfel veniturile din alte activități decât cele aeronautice, la extinderea serviciilor non-aeronautice și la atragerea de noi companii aeriene. Deși FLG a înregistrat pierderi în anii anteriori acordului, exista așteptarea ca activitatea companiei Ryanair pe aeroport să genereze profituri moderate pe termen mediu și lung.

| (304) | Germania a pus la dispoziție date privind creșterea preconizată ex ante a numărului de pasageri, precum și costurile și veniturile marginale preconizate, într-un scenariu optimist și un scenariu pesimist. |
| --- | --- |

(304)

Germania a pus la dispoziție date privind creșterea preconizată ex ante a numărului de pasageri, precum și costurile și veniturile marginale preconizate, într-un scenariu optimist și un scenariu pesimist.

ex ante

| (305) | Veniturile marginale la care un investitor privat s-ar aștepta în mod rezonabil ca urmare a încheierii unui acord includ:






  (a) | venituri din activități aeronautice suplimentare, provenite din tarife aplicate pasagerilor și tarife de aterizare plătite de Ryanair, și |
| --- | --- | --- |

(305)

Veniturile marginale la care un investitor privat s-ar aștepta în mod rezonabil ca urmare a încheierii unui acord includ:

(a)

venituri din activități aeronautice suplimentare, provenite din tarife aplicate pasagerilor și tarife de aterizare plătite de Ryanair, și

| (b) | venituri din activități non-aeronautice suplimentare, provenite, spre exemplu, din tarife aplicate pentru spații de parcare, din magazine în regim de franciză sau din magazine administrate direct. |
| --- | --- |

(b)

venituri din activități non-aeronautice suplimentare, provenite, spre exemplu, din tarife aplicate pentru spații de parcare, din magazine în regim de franciză sau din magazine administrate direct.

| (306) | Conform principiului „încasării unice”, Comisia este de părere că ar trebui să fie luate în considerare atât veniturile obținute din activități aeronautice, cât și cele obținute din activități non-aeronautice (70). |
| --- | --- |

(306)

Conform principiului „încasării unice”, Comisia este de părere că ar trebui să fie luate în considerare atât veniturile obținute din activități aeronautice, cât și cele obținute din activități non-aeronautice (70).

70

| (307) | Germania a afirmat că, pe baza taxelor stipulate în Acordul din 2000, aeroportul preconiza să înregistreze, în medie, venituri din activități aeronautice în valoare de [...] EUR per pasager. FLG a estimat că veniturile provenite din activități non-aeronautice reprezintă [...] % din veniturile înregistrate în sectorul aviației. |
| --- | --- |

(307)

Germania a afirmat că, pe baza taxelor stipulate în Acordul din 2000, aeroportul preconiza să înregistreze, în medie, venituri din activități aeronautice în valoare de [...] EUR per pasager. FLG a estimat că veniturile provenite din activități non-aeronautice reprezintă [...] % din veniturile înregistrate în sectorul aviației.

| (308) | Costurile marginale la care un investitor privat s-ar aștepta în mod rezonabil ca urmare a încheierii unui acord includ:






  (a) | cheltuieli de funcționare marginale generate în mod direct de acordul cu Ryanair, |
| --- | --- | --- |

(308)

Costurile marginale la care un investitor privat s-ar aștepta în mod rezonabil ca urmare a încheierii unui acord includ:

(a)

cheltuieli de funcționare marginale generate în mod direct de acordul cu Ryanair,

| (b) | costuri aferente serviciilor de comercializare; |
| --- | --- |

(b)

costuri aferente serviciilor de comercializare;

| (c) | costuri de investiții legate direct de acordul cu Ryanair. |
| --- | --- |

(c)

costuri de investiții legate direct de acordul cu Ryanair.

| (309) | Germania a afirmat că, pentru a gestiona numărul de pasageri preconizat, a fost necesară creșterea numărului de angajați din cadrul companiei FLG. FLG a preconizat cheltuieli de funcționare și costuri cu personalul marginale în valoare de [...] EUR per pasager. |
| --- | --- |

(309)

Germania a afirmat că, pentru a gestiona numărul de pasageri preconizat, a fost necesară creșterea numărului de angajați din cadrul companiei FLG. FLG a preconizat cheltuieli de funcționare și costuri cu personalul marginale în valoare de [...] EUR per pasager.

| (310) | Pe baza acordului din 2000, FLG a preconizat costuri de comercializare marginale pentru perioada 2000-2012 în valoare de [...] EUR, într-un scenariu optimist, și de [...] EUR într-un scenariu pesimist. |
| --- | --- |

(310)

Pe baza acordului din 2000, FLG a preconizat costuri de comercializare marginale pentru perioada 2000-2012 în valoare de [...] EUR, într-un scenariu optimist, și de [...] EUR într-un scenariu pesimist.

| (311) | În ceea ce privește costurile de investiții, Germania a afirmat că infrastructura aeroportuară exista deja înainte de încheierea acordului cu Ryanair și că activitatea prevăzută inițial a fi desfășurată de Ryanair pe aeroportul din Lübeck nu a necesitat investiții suplimentare în infrastructură. |
| --- | --- |

(311)

În ceea ce privește costurile de investiții, Germania a afirmat că infrastructura aeroportuară exista deja înainte de încheierea acordului cu Ryanair și că activitatea prevăzută inițial a fi desfășurată de Ryanair pe aeroportul din Lübeck nu a necesitat investiții suplimentare în infrastructură.

| (312) | Germania a prezentat următoarele venituri și cheltuieli de funcționare pentru scenariul optimist (tabelul 11) și scenariul pesimist (tabelul 12):

  Tabelul 11


  Costuri și venituri într-un scenariu optimist










  anul | pasageri | venituri din activități aeronautice | venituri din activități non-aeronautice | cheltuieli de funcționare |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2000 | [...] | [...] | [...] | [...] |
| 2001 | [...] | [...] | [...] | [...] |
| 2002 | [...] | [...] | [...] | [...] |
| 2003 | [...] | [...] | [...] | [...] |
| 2004 | [...] | [...] | [...] | [...] |
| 2005 | [...] | [...] | [...] | [...] |
| 2006 | [...] | [...] | [...] | [...] |
| 2007 | [...] | [...] | [...] | [...] |
| 2008 | [...] | [...] | [...] | [...] |
| 2009 | [...] | [...] | [...] | [...] |
| 2010 | [...] | [...] | [...] | [...] |
| 2011 | [...] | [...] | [...] | [...] |
| 2012 | [...] | [...] | [...] | [...] |
| Total | [...] | [...] | [...] | [...] |

(312)

Germania a prezentat următoarele venituri și cheltuieli de funcționare pentru scenariul optimist (tabelul 11) și scenariul pesimist (tabelul 12):

Tabelul 11

Tabelul 11

Costuri și venituri într-un scenariu optimist

Costuri și venituri într-un scenariu optimist

anul

pasageri

venituri din activități aeronautice

venituri din activități non-aeronautice

cheltuieli de funcționare

2000

[...]

[...]

[...]

[...]

2001

[...]

[...]

[...]

[...]

2002

[...]

[...]

[...]

[...]

2003

[...]

[...]

[...]

[...]

2004

[...]

[...]

[...]

[...]

2005

[...]

[...]

[...]

[...]

2006

[...]

[...]

[...]

[...]

2007

[...]

[...]

[...]

[...]

2008

[...]

[...]

[...]

[...]

2009

[...]

[...]

[...]

[...]

2010

[...]

[...]

[...]

[...]

2011

[...]

[...]

[...]

[...]

2012

[...]

[...]

[...]

[...]

Total

Total

[...]

[...]

[...]

[...]

[...]

[...]

[...]

[...]

Tabelul 12

Tabelul 12

Costuri și venituri într-un scenariu pesimist

Costuri și venituri într-un scenariu pesimist

| anul | pasageri | venituri din activități aeronautice | venituri din activități non-aeronautice | cheltuieli de funcționare |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2000 | [...] | [...] | [...] | [...] |
| 2001 | [...] | [...] | [...] | [...] |
| 2002 | [...] | [...] | [...] | [...] |
| 2003 | [...] | [...] | [...] | [...] |
| 2004 | [...] | [...] | [...] | [...] |
| 2005 | [...] | [...] | [...] | [...] |
| 2006 | [...] | [...] | [...] | [...] |
| 2007 | [...] | [...] | [...] | [...] |
| 2008 | [...] | [...] | [...] | [...] |
| 2009 | [...] | [...] | [...] | [...] |
| 2010 | [...] | [...] | [...] | [...] |
| 2011 | [...] | [...] | [...] | [...] |
| 2012 | [...] | [...] | [...] | [...] |
| Total | [...] | [...] | [...] | [...] |

anul

pasageri

venituri din activități aeronautice

venituri din activități non-aeronautice

cheltuieli de funcționare

2000

[...]

[...]

[...]

[...]

2001

[...]

[...]

[...]

[...]

2002

[...]

[...]

[...]

[...]

2003

[...]

[...]

[...]

[...]

2004

[...]

[...]

[...]

[...]

2005

[...]

[...]

[...]

[...]

2006

[...]

[...]

[...]

[...]

2007

[...]

[...]

[...]

[...]

2008

[...]

[...]

[...]

[...]

2009

[...]

[...]

[...]

[...]

2010

[...]

[...]

[...]

[...]

2011

[...]

[...]

[...]

[...]

2012

[...]

[...]

[...]

[...]

Total

Total

[...]

[...]

[...]

[...]

[...]

[...]

[...]

[...]

| (313) | FLG a estimat că Acordul din 2000 cu Ryanair va genera efecte financiare pozitive. În acest sens, tabelul 13 prezintă pe scurt veniturile generate din activități aeronautice și non-aeronautice, costurile asociate în mod direct funcționării Ryanair pe aeroport și costurile de comercializare.

  Tabelul 13


  Evaluarea ex ante a rentabilității








  Evaluarea rentabilității | Scenariu optimist (în EUR) | Scenariu pesimist (în EUR) |
| --- | --- | --- | --- |
| venituri din activități aeronautice | [...] | [...] |
| venituri din activități non-aeronautice | [...] | [...] |
| cheltuieli de funcționare | [...] | [...] |
| costuri de comercializare | [...] | [...] |
| Total | [...] | [...] |

(313)

FLG a estimat că Acordul din 2000 cu Ryanair va genera efecte financiare pozitive. În acest sens, tabelul 13 prezintă pe scurt veniturile generate din activități aeronautice și non-aeronautice, costurile asociate în mod direct funcționării Ryanair pe aeroport și costurile de comercializare.

Tabelul 13

Tabelul 13

Evaluarea ex ante a rentabilității

Evaluarea ex ante

Evaluarea rentabilității

Scenariu optimist (în EUR)

Scenariu pesimist (în EUR)

venituri din activități aeronautice

[...]

[...]

venituri din activități non-aeronautice

[...]

[...]

cheltuieli de funcționare

[...]

[...]

costuri de comercializare

[...]

[...]

Total

Total

[...]

[...]

[...]

[...]

| (314) | Într-un scenariu optimist, Germania a rotunjit numărul de pasageri la [...], cu generarea de venituri din activități aeronautice în valoare de [...] EUR. Într-un scenariu pesimist, a fost preconizat un număr total de [...] pasageri, cu generarea de venituri din activități aeronautice în valoare de [...] EUR. Întrucât s-a preconizat că veniturile din activități non-aeronautice constituie [...] % din veniturile din activități aeronautice, veniturile din activități non-aeronautice au fost calculate ca fiind în valoare de [...] EUR într-un scenariu optimist și de [...] EUR într-un scenariu pesimist. Cheltuielile de funcționare au fost calculate ca fiind în valoare totală de [...] EUR într-un scenariu optimist și de [...] EUR într-un scenariu pesimist. Cheltuielile de comercializare nu au fost calculate per pasager, însă au fost estimate la o valoare totală de [...] EUR într-un scenariu optimist și de [...] EUR într-un scenariu pesimist. |
| --- | --- |

(314)

Într-un scenariu optimist, Germania a rotunjit numărul de pasageri la [...], cu generarea de venituri din activități aeronautice în valoare de [...] EUR. Într-un scenariu pesimist, a fost preconizat un număr total de [...] pasageri, cu generarea de venituri din activități aeronautice în valoare de [...] EUR. Întrucât s-a preconizat că veniturile din activități non-aeronautice constituie [...] % din veniturile din activități aeronautice, veniturile din activități non-aeronautice au fost calculate ca fiind în valoare de [...] EUR într-un scenariu optimist și de [...] EUR într-un scenariu pesimist. Cheltuielile de funcționare au fost calculate ca fiind în valoare totală de [...] EUR într-un scenariu optimist și de [...] EUR într-un scenariu pesimist. Cheltuielile de comercializare nu au fost calculate per pasager, însă au fost estimate la o valoare totală de [...] EUR într-un scenariu optimist și de [...] EUR într-un scenariu pesimist.

| (315) | Tabelul 13 arată că veniturile generate ca urmare a încheierii acordului din 2000 erau prevăzute a depăși costurile, generându-se un surplus anual de [...] EUR într-un scenariu optimist și de [...] EUR într-un scenariu pesimist. |
| --- | --- |

(315)

Tabelul 13 arată că veniturile generate ca urmare a încheierii acordului din 2000 erau prevăzute a depăși costurile, generându-se un surplus anual de [...] EUR într-un scenariu optimist și de [...] EUR într-un scenariu pesimist.

| (316) | Comisia consideră că abordarea adoptată de Germania este solidă. Veniturile medii din activități aeronautice au fost estimate pe baza condițiilor stipulate în Acordul din 2000 cu Ryanair. S-a preconizat că veniturile generate din activități non-aeronautice constituie [...] % din veniturile generate din activități aeronautice, ceea ce pare să fie în concordanță cu așteptările generale privind veniturile generate din activități nonaeronautice în cazul altor aeroporturi (a se vedea tabelul 6). Ipoteza că numărul de angajați ar trebui să fie crescut odată cu creșterea numărului de pasageri pare, de asemenea, rezonabilă. |
| --- | --- |

(316)

Comisia consideră că abordarea adoptată de Germania este solidă. Veniturile medii din activități aeronautice au fost estimate pe baza condițiilor stipulate în Acordul din 2000 cu Ryanair. S-a preconizat că veniturile generate din activități non-aeronautice constituie [...] % din veniturile generate din activități aeronautice, ceea ce pare să fie în concordanță cu așteptările generale privind veniturile generate din activități nonaeronautice în cazul altor aeroporturi (a se vedea tabelul 6). Ipoteza că numărul de angajați ar trebui să fie crescut odată cu creșterea numărului de pasageri pare, de asemenea, rezonabilă.

| (317) | Comisia constată că investițiile legate de extinderea aeroportului din Lübeck nu erau specifice companiei Ryanair, ci puteau fi exploatate de alte companii aeriene. Acest lucru indică faptul că nu era necesar să se includă costurile de investiții în costurile marginale din acordul cu Ryanair. În acest sens, Comisia precizează că Germania a subliniat faptul că FLG a încercat în permanență să atragă și alte companii aeriene, reușind în încercarea sa să atragă companii aeriene precum WizzAir. În plus, potrivit Germaniei, aeroportul din Lübeck a încercat, timp de mai mulți ani, fără succes, să lanseze negocieri pentru a încheia un acord cu Air Berlin. |
| --- | --- |

(317)

Comisia constată că investițiile legate de extinderea aeroportului din Lübeck nu erau specifice companiei Ryanair, ci puteau fi exploatate de alte companii aeriene. Acest lucru indică faptul că nu era necesar să se includă costurile de investiții în costurile marginale din acordul cu Ryanair. În acest sens, Comisia precizează că Germania a subliniat faptul că FLG a încercat în permanență să atragă și alte companii aeriene, reușind în încercarea sa să atragă companii aeriene precum WizzAir. În plus, potrivit Germaniei, aeroportul din Lübeck a încercat, timp de mai mulți ani, fără succes, să lanseze negocieri pentru a încheia un acord cu Air Berlin.

| (318) | Germania a afirmat că, pentru a reuși să privatizeze aeroportul din Lübeck, era necesar să crească în mod semnificativ numărul de pasageri. Comisia acceptă faptul că au fost realizate investiții pentru a pregăti aeroportul din Lübeck pentru o creștere a numărului de pasageri (71). |
| --- | --- |

(318)

Germania a afirmat că, pentru a reuși să privatizeze aeroportul din Lübeck, era necesar să crească în mod semnificativ numărul de pasageri. Comisia acceptă faptul că au fost realizate investiții pentru a pregăti aeroportul din Lübeck pentru o creștere a numărului de pasageri (71).

71

| (319) | Comisia precizează, în continuare, că Acordul din 2000 nu impunea companiei FLG să realizeze investiții (72). FLG ar fi putut să își îndeplinească obligațiile care îi revin în temeiul contractului fără a investi în extinderea aeroportului. |
| --- | --- |

(319)

Comisia precizează, în continuare, că Acordul din 2000 nu impunea companiei FLG să realizeze investiții (72). FLG ar fi putut să își îndeplinească obligațiile care îi revin în temeiul contractului fără a investi în extinderea aeroportului.

72

| (320) | Având în vedere aceste considerații, Comisia concluzionează că abordarea Germaniei de a nu pune investițiile realizate pe aeroportul din Lübeck pe seama acordului cu Ryanair este rezonabilă. |
| --- | --- |

(320)

Având în vedere aceste considerații, Comisia concluzionează că abordarea Germaniei de a nu pune investițiile realizate pe aeroportul din Lübeck pe seama acordului cu Ryanair este rezonabilă.

| (321) | Însă, în urma analizării informațiilor furnizate de Germania, Comisia nu este de acord cu un singur punct al analizei, modificându-l în consecință. În Acordul din 2000 data finală este prevăzută a fi data de 30 mai 2010. Germania a ținut cont de costurile și veniturile marginale pentru anii 2011 și 2012 atunci când a calculat rentabilitatea suplimentară a Acordului din 2000. Comisia consideră că este potrivit să se țină cont numai de costurile și veniturile marginale generate pe durata contractului. Având în vedere această modificare necesară, Comisia a efectuat propria analiză utilizând în mod direct analiza rentabilității suplimentare prezentată de Germania, pe care a modificat-o, după caz, astfel cum se prezintă în tabelele 14, 15 și 16:

  Tabelul 14


  Costuri și venituri într-un scenariu optimist










  anul | pasageri | venituri din activități aeronautice | venituri din activități non-aeronautice | cheltuieli de funcționare |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2000 | [...] | [...] | [...] | [...] |
| 2001 | [...] | [...] | [...] | [...] |
| 2002 | [...] | [...] | [...] | [...] |
| 2003 | [...] | [...] | [...] | [...] |
| 2004 | [...] | [...] | [...] | [...] |
| 2005 | [...] | [...] | [...] | [...] |
| 2006 | [...] | [...] | [...] | [...] |
| 2007 | [...] | [...] | [...] | [...] |
| 2008 | [...] | [...] | [...] | [...] |
| 2009 | [...] | [...] | [...] | [...] |
| 2010 | [...] | [...] | [...] | [...] |
| Total | [...] | [...] | [...] | [...] |

(321)

Însă, în urma analizării informațiilor furnizate de Germania, Comisia nu este de acord cu un singur punct al analizei, modificându-l în consecință. În Acordul din 2000 data finală este prevăzută a fi data de 30 mai 2010. Germania a ținut cont de costurile și veniturile marginale pentru anii 2011 și 2012 atunci când a calculat rentabilitatea suplimentară a Acordului din 2000. Comisia consideră că este potrivit să se țină cont numai de costurile și veniturile marginale generate pe durata contractului. Având în vedere această modificare necesară, Comisia a efectuat propria analiză utilizând în mod direct analiza rentabilității suplimentare prezentată de Germania, pe care a modificat-o, după caz, astfel cum se prezintă în tabelele 14, 15 și 16:

Tabelul 14

Tabelul 14

Costuri și venituri într-un scenariu optimist

Costuri și venituri într-un scenariu optimist

anul

pasageri

venituri din activități aeronautice

venituri din activități non-aeronautice

cheltuieli de funcționare

2000

[...]

[...]

[...]

[...]

2001

[...]

[...]

[...]

[...]

2002

[...]

[...]

[...]

[...]

2003

[...]

[...]

[...]

[...]

2004

[...]

[...]

[...]

[...]

2005

[...]

[...]

[...]

[...]

2006

[...]

[...]

[...]

[...]

2007

[...]

[...]

[...]

[...]

2008

[...]

[...]

[...]

[...]

2009

[...]

[...]

[...]

[...]

2010

[...]

[...]

[...]

[...]

Total

Total

[...]

[...]

[...]

[...]

[...]

[...]

[...]

[...]

Tabelul 15

Tabelul 15

Costuri și venituri într-un scenariu pesimist

Costuri și venituri într-un scenariu pesimist

| anul | pasageri | venituri din activități aeronautice | venituri din activități non-aeronautice | cheltuieli de funcționare |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2000 | [...] | [...] | [...] | [...] |
| 2001 | [...] | [...] | [...] | [...] |
| 2002 | [...] | [...] | [...] | [...] |
| 2003 | [...] | [...] | [...] | [...] |
| 2004 | [...] | [...] | [...] | [...] |
| 2005 | [...] | [...] | [...] | [...] |
| 2006 | [...] | [...] | [...] | [...] |
| 2007 | [...] | [...] | [...] | [...] |
| 2008 | [...] | [...] | [...] | [...] |
| 2009 | [...] | [...] | [...] | [...] |
| 2010 | [...] | [...] | [...] | [...] |
| Total | [...] | [...] | [...] | [...] |

anul

pasageri

venituri din activități aeronautice

venituri din activități non-aeronautice

cheltuieli de funcționare

2000

[...]

[...]

[...]

[...]

2001

[...]

[...]

[...]

[...]

2002

[...]

[...]

[...]

[...]

2003

[...]

[...]

[...]

[...]

2004

[...]

[...]

[...]

[...]

2005

[...]

[...]

[...]

[...]

2006

[...]

[...]

[...]

[...]

2007

[...]

[...]

[...]

[...]

2008

[...]

[...]

[...]

[...]

2009

[...]

[...]

[...]

[...]

2010

[...]

[...]

[...]

[...]

Total

Total

[...]

[...]

[...]

[...]

[...]

[...]

[...]

[...]

Tabelul 16

Tabelul 16

Evaluarea ex ante a rentabilității

Evaluarea ex ante

| Evaluarea rentabilității | Scenariu optimist (în EUR) | Scenariu pesimist (în EUR) |
| --- | --- | --- |
| venituri din activități aeronautice | [...] | [...] |
| venituri din activități non-aeronautice | [...] | [...] |
| cheltuieli de funcționare | [...] | [...] |
| costuri de comercializare | [...] | [...] |
| Total | [...] | [...] |

Evaluarea rentabilității

Scenariu optimist (în EUR)

Scenariu pesimist (în EUR)

venituri din activități aeronautice

[...]

[...]

venituri din activități non-aeronautice

[...]

[...]

cheltuieli de funcționare

[...]

[...]

costuri de comercializare

[...]

[...]

Total

Total

[...]

[...]

[...]

[...]

| (322) | Comisia a scos veniturile și cheltuielile de funcționare preconizate pentru anii 2011 și 2012, întrucât, în anii respectivi, Acordul din 2000 era prevăzut a fi expirat deja (a se vedea tabelele 14 și 15). În schimb, Comisia s-a bazat pe veniturile și cheltuielile de funcționare preconizate pentru perioada 2000-2010, rezultând veniturile și cheltuielile de funcționare prezentate în tabelul 16. În ceea ce privește costurile de comercializare, Comisia a calculat costurile de comercializare medii per pasager care ar fi putut fi preconizate într-un scenariu optimist și într-un scenariu pesimist conform informațiilor furnizate de Germania. Apoi, a înmulțit costurile de comercializare medii per pasager cu numărul de pasageri care ar fi putut fi preconizate pentru anii 2000-2010, rezultând costuri de comercializate preconizate la valoarea de [...] EUR într-un scenariu optimist și de [...] EUR într-un scenariu pesimist (a se vedea tabelul 16). |
| --- | --- |

(322)

Comisia a scos veniturile și cheltuielile de funcționare preconizate pentru anii 2011 și 2012, întrucât, în anii respectivi, Acordul din 2000 era prevăzut a fi expirat deja (a se vedea tabelele 14 și 15). În schimb, Comisia s-a bazat pe veniturile și cheltuielile de funcționare preconizate pentru perioada 2000-2010, rezultând veniturile și cheltuielile de funcționare prezentate în tabelul 16. În ceea ce privește costurile de comercializare, Comisia a calculat costurile de comercializare medii per pasager care ar fi putut fi preconizate într-un scenariu optimist și într-un scenariu pesimist conform informațiilor furnizate de Germania. Apoi, a înmulțit costurile de comercializare medii per pasager cu numărul de pasageri care ar fi putut fi preconizate pentru anii 2000-2010, rezultând costuri de comercializate preconizate la valoarea de [...] EUR într-un scenariu optimist și de [...] EUR într-un scenariu pesimist (a se vedea tabelul 16).

| (323) | În cele din urmă, deși în analiza ex ante efectuată FLG și prezentată de Germania nu au fost actualizate plățile viitoare la data încheierii contractului, din cifrele furnizate este evident că se preconiza rentabilitatea contractului respectiv. |
| --- | --- |

(323)

În cele din urmă, deși în analiza ex ante efectuată FLG și prezentată de Germania nu au fost actualizate plățile viitoare la data încheierii contractului, din cifrele furnizate este evident că se preconiza rentabilitatea contractului respectiv.

ex ante

| (324) | În plus față de datele furnizate de Germania, Oxera a prezentat o analiză a rentabilității Acordului din 2000 (73). Oxera a utilizate date privind rezultatele, mai exact date privind costurile suportate și veniturile generate în perioada anterioară acordului, acolo unde a fost posibil, pentru a deduce ipoteze cu privire la așteptările FLG la momentul semnării acordului. Oxera a calculat valori ale numărului de pasageri pe baza datelor privind rezultatele aferente perioadei până la data semnării acordului. Veniturile din activități aeronautice și costurile de comercializare au avut la bază tarifele și plățile prevăzute în Acordul din 2000. Pentru calcularea veniturilor generate din activități non-aeronautice și a cheltuielilor de funcționare, Oxera a utilizat date privind rezultatele aferente perioadei ulterioare datei la care a fost încheiat acordul. |
| --- | --- |

(324)

În plus față de datele furnizate de Germania, Oxera a prezentat o analiză a rentabilității Acordului din 2000 (73). Oxera a utilizate date privind rezultatele, mai exact date privind costurile suportate și veniturile generate în perioada anterioară acordului, acolo unde a fost posibil, pentru a deduce ipoteze cu privire la așteptările FLG la momentul semnării acordului. Oxera a calculat valori ale numărului de pasageri pe baza datelor privind rezultatele aferente perioadei până la data semnării acordului. Veniturile din activități aeronautice și costurile de comercializare au avut la bază tarifele și plățile prevăzute în Acordul din 2000. Pentru calcularea veniturilor generate din activități non-aeronautice și a cheltuielilor de funcționare, Oxera a utilizat date privind rezultatele aferente perioadei ulterioare datei la care a fost încheiat acordul.

73

| (325) | Valoarea actualizată netă a Acordului din 2000 cu Ryanair a fost estimată la [...] EUR. Prin urmare, s-a preconizat că acordul va fi rentabil. |
| --- | --- |

(325)

Valoarea actualizată netă a Acordului din 2000 cu Ryanair a fost estimată la [...] EUR. Prin urmare, s-a preconizat că acordul va fi rentabil.

| (326) | Oxera a calculat VAN fără a pune costurile de investiții pe seama Acordului din 2000 cu Ryanair. Acest lucru este în concordanță cu constatarea Comisiei (a se vedea considerentele 316-320) conform căreia investițiile realizate pe aeroportul din Lübeck nu trebuie să fie puse pe seama Acordului din 2000. |
| --- | --- |

(326)

Oxera a calculat VAN fără a pune costurile de investiții pe seama Acordului din 2000 cu Ryanair. Acest lucru este în concordanță cu constatarea Comisiei (a se vedea considerentele 316-320) conform căreia investițiile realizate pe aeroportul din Lübeck nu trebuie să fie puse pe seama Acordului din 2000.

| (327) | Comisia precizează că Oxera a utilizat date disponibile ex ante pentru calcularea numărului de pasageri, a veniturilor din activități aeronautice și a tarifelor de comercializare, însă și-a bazat analiza cu privire la veniturile din activități non-aeronautice și cheltuielile de funcționare pe date ex post. Oxera a afirmat că nu a avut acces la previziuni ex ante privind veniturile generate din activități non-aeronautice și cheltuielile de funcționare. Comisia precizează că, în evaluarea conformității unui astfel de acord cu principiul operatorului economic privat în economia de piață, pot fi luate în calcul doar veniturile și costurile pe care aeroportul preconiza să le genereze ex ante la data încheierii acordului cu compania aeriană respectivă. O evaluare bazată parțial pe date ex post poate însă servi la susținerea validării ipotezelor formulate pentru determinarea veniturilor și costurilor preconizate ex ante. Într-adevăr, datele ex ante recalculate de Oxera cu privire la veniturile aeronautice ([...] EUR) se situează între veniturile FLG din activități aeronautice ex ante preconizate, care au fost prezentate de Germania într-un scenariu optimist ([...] EUR) și într-un scenariu pesimist ([...] EUR). Valorile datelor ex ante recalculate de Oxera cu privire la costurile de comercializare ([...] EUR) sunt chiar mai mici decât cele prezentate de Germania: FLG a preconizat costuri de comercializate ex ante în valoare de [...] EUR într-un scenariu optimist și de [...] EUR într-un scenariu pesimist. Acest lucru confirmă faptul că previziunea ex ante a FLG a fost suficient de prudentă. |
| --- | --- |

(327)

Comisia precizează că Oxera a utilizat date disponibile ex ante pentru calcularea numărului de pasageri, a veniturilor din activități aeronautice și a tarifelor de comercializare, însă și-a bazat analiza cu privire la veniturile din activități non-aeronautice și cheltuielile de funcționare pe date ex post. Oxera a afirmat că nu a avut acces la previziuni ex ante privind veniturile generate din activități non-aeronautice și cheltuielile de funcționare. Comisia precizează că, în evaluarea conformității unui astfel de acord cu principiul operatorului economic privat în economia de piață, pot fi luate în calcul doar veniturile și costurile pe care aeroportul preconiza să le genereze ex ante la data încheierii acordului cu compania aeriană respectivă. O evaluare bazată parțial pe date ex post poate însă servi la susținerea validării ipotezelor formulate pentru determinarea veniturilor și costurilor preconizate ex ante. Într-adevăr, datele ex ante recalculate de Oxera cu privire la veniturile aeronautice ([...] EUR) se situează între veniturile FLG din activități aeronautice ex ante preconizate, care au fost prezentate de Germania într-un scenariu optimist ([...] EUR) și într-un scenariu pesimist ([...] EUR). Valorile datelor ex ante recalculate de Oxera cu privire la costurile de comercializare ([...] EUR) sunt chiar mai mici decât cele prezentate de Germania: FLG a preconizat costuri de comercializate ex ante în valoare de [...] EUR într-un scenariu optimist și de [...] EUR într-un scenariu pesimist. Acest lucru confirmă faptul că previziunea ex ante a FLG a fost suficient de prudentă.

ex ante

ex post

ex ante

ex ante

ex post

ex ante

ex ante

ex ante

ex ante

ex ante

ex ante

7.4.3.   
  Concluzii

Concluzii

| (328) | Informațiile furnizate de Germania indică faptul că FLG ar fi putut preconiza o rentabilitate incrementală pozitivă a Acordului din 2000. Ipotezele care au stat la baza acestei previziuni pare rezonabilă. Această concluzie este susținută de faptul că previziunea unei creșteri a numărului de pasageri a fost depășită de creșterea efectivă din perioada 2000-2005. Limitarea creșterii numărului de pasageri a fost în mare parte pusă pe seama imposibilității de a obține acordul de urbanism și de a extinde aeroportul, aspecte care nu erau previzibile la data încheierii Acordului din 2000. Previziunile FLG sunt susținute de studiul pus la dispoziție de Oxera. |
| --- | --- |

(328)

Informațiile furnizate de Germania indică faptul că FLG ar fi putut preconiza o rentabilitate incrementală pozitivă a Acordului din 2000. Ipotezele care au stat la baza acestei previziuni pare rezonabilă. Această concluzie este susținută de faptul că previziunea unei creșteri a numărului de pasageri a fost depășită de creșterea efectivă din perioada 2000-2005. Limitarea creșterii numărului de pasageri a fost în mare parte pusă pe seama imposibilității de a obține acordul de urbanism și de a extinde aeroportul, aspecte care nu erau previzibile la data încheierii Acordului din 2000. Previziunile FLG sunt susținute de studiul pus la dispoziție de Oxera.

| (329) | Prin urmare, s-ar fi putut preconiza, în mod rezonabil, că Acordul din 2000 cu Ryanair va fi suplimentar rentabil pentru FLG. În consecință, un operator economic privat în economia de piață ar fi încheiat acordul, întrucât a contribuit în mod progresiv, dintr-o perspectivă ex ante, la rentabilitatea aeroportului. De asemenea, având în vedere contribuția în mod evident pozitivă, se poate considera, de asemenea, că Acordul din 2000 face parte dintr-o acțiune de punerea în aplicare a unei strategii globale care să conducă la rentabilitate cel puțin pe termen lung. |
| --- | --- |

(329)

Prin urmare, s-ar fi putut preconiza, în mod rezonabil, că Acordul din 2000 cu Ryanair va fi suplimentar rentabil pentru FLG. În consecință, un operator economic privat în economia de piață ar fi încheiat acordul, întrucât a contribuit în mod progresiv, dintr-o perspectivă ex ante, la rentabilitatea aeroportului. De asemenea, având în vedere contribuția în mod evident pozitivă, se poate considera, de asemenea, că Acordul din 2000 face parte dintr-o acțiune de punerea în aplicare a unei strategii globale care să conducă la rentabilitate cel puțin pe termen lung.

ex ante

| (330) | Prin urmare, Acordul din 2000 dintre FLG și Ryanair nu conferă un avantaj economic pe care Ryanair nu l-ar fi obținut în condiții normale de piață. În consecință, acesta nu constituie ajutor de stat în sensul articolului 107 alineatul (1) din tratat. Această constatare nu aduce atingere aprecierii dacă acordurile din 2010 au implicat un ajutor de stat pentru Ryanair. |
| --- | --- |

(330)

Prin urmare, Acordul din 2000 dintre FLG și Ryanair nu conferă un avantaj economic pe care Ryanair nu l-ar fi obținut în condiții normale de piață. În consecință, acesta nu constituie ajutor de stat în sensul articolului 107 alineatul (1) din tratat. Această constatare nu aduce atingere aprecierii dacă acordurile din 2010 au implicat un ajutor de stat pentru Ryanair.

7.5.   TAXE PENTRU DEGIVRAREA AERONAVELOR

TAXE PENTRU DEGIVRAREA AERONAVELOR

7.5.1.   
  Selectivitate

Selectivitate

| (331) | Pentru a intra sub incidența articolului 107 alineatul (1) din TFUE, o măsură de stat trebuie să fie în favoarea „anumitor întreprinderi sau a producerii anumitor bunuri”. Prin urmare, doar măsurile adoptate în favoarea întreprinderilor, care acordă, în mod selectiv, un avantaj, intră sub incidența noțiunii de ajutor de stat. |
| --- | --- |

(331)

Pentru a intra sub incidența articolului 107 alineatul (1) din TFUE, o măsură de stat trebuie să fie în favoarea „anumitor întreprinderi sau a producerii anumitor bunuri”. Prin urmare, doar măsurile adoptate în favoarea întreprinderilor, care acordă, în mod selectiv, un avantaj, intră sub incidența noțiunii de ajutor de stat.

| (332) | În conformitate cu jurisprudența instanțelor europene, trebuie să se stabilească dacă, în cadrul unui anumit regim de reglementare (denumit în continuare „sistem de referință”), o măsură de stat este adoptată în favoarea „anumitor întreprinderi sau a producerii anumitor bunuri”, față de alte întreprinderi care se află într-o situație de drept și de fapt comparabilă în contextul obiectivului urmărit de măsura respectivă. O măsură care face diferența între întreprinderi aflate într-o situație comparabilă ar fi selectivă prima facie. În cazul în care o măsură selectivă prima facie se justifică prin natura sau schema generală a sistemului, aceasta nu va fi considerată selectivă și, astfel, nu va intra sub incidența articolului 107 alineatul (1) din TFUE (74). |
| --- | --- |

(332)

În conformitate cu jurisprudența instanțelor europene, trebuie să se stabilească dacă, în cadrul unui anumit regim de reglementare (denumit în continuare „sistem de referință”), o măsură de stat este adoptată în favoarea „anumitor întreprinderi sau a producerii anumitor bunuri”, față de alte întreprinderi care se află într-o situație de drept și de fapt comparabilă în contextul obiectivului urmărit de măsura respectivă. O măsură care face diferența între întreprinderi aflate într-o situație comparabilă ar fi selectivă prima facie. În cazul în care o măsură selectivă prima facie se justifică prin natura sau schema generală a sistemului, aceasta nu va fi considerată selectivă și, astfel, nu va intra sub incidența articolului 107 alineatul (1) din TFUE (74).

74

| (333) | Prin urmare, Comisia trebuie să efectueze o analiză în trei etape: În primul rând, trebuie să se stabilească sistemul de referință. În al doilea rând, ar trebui să se stabilească dacă o măsură dată constituie o derogare de la sistemul respectiv în măsura în care aceasta face deosebirea între operatorii economici care, prin prisma obiectivelor inerente sistemului, se află într-o situație de fapt și de drept comparabilă. În cazul în care există o astfel de derogare (și, prin urmare, măsura este selectivă prima facie), trebuie să se stabilească, în cea de a treia etapă a verificării, dacă derogarea este justificată prin natura sau schema generală a sistemului. |
| --- | --- |

(333)

Prin urmare, Comisia trebuie să efectueze o analiză în trei etape: În primul rând, trebuie să se stabilească sistemul de referință. În al doilea rând, ar trebui să se stabilească dacă o măsură dată constituie o derogare de la sistemul respectiv în măsura în care aceasta face deosebirea între operatorii economici care, prin prisma obiectivelor inerente sistemului, se află într-o situație de fapt și de drept comparabilă. În cazul în care există o astfel de derogare (și, prin urmare, măsura este selectivă prima facie), trebuie să se stabilească, în cea de a treia etapă a verificării, dacă derogarea este justificată prin natura sau schema generală a sistemului.

prima facie

| (334) | În cazul de față, Comisia a inițiat procedura oficială de investigare cu privire la taxele pentru degivrarea aeronavelor. |
| --- | --- |

(334)

În cazul de față, Comisia a inițiat procedura oficială de investigare cu privire la taxele pentru degivrarea aeronavelor.

| (335) | În primul rând, Comisia trebuie să stabilească sistemul de referință în cadrul căruia vor fi evaluate taxele pentru degivrare. În acest context, Comisia ia act de faptul că taxele pentru degivrarea aeronavelor din aeroport sunt stabilite în cadrul unei scheme a taxelor speciale. Deși o astfel de schemă a taxelor speciale nu face parte din lista generală a tarifelor pentru utilizarea infrastructurii, aceasta prezintă anumite particularități în comun cu lista generală a tarifelor: schema taxelor speciale cuprinde prețurile pentru anumite servicii furnizate de aeroport companiilor aeriene și prețurile pentru materialele necesare aferente unor astfel de servicii. Aceasta este valabilă pentru toate companiile aeriene care utilizează aeroportul. Aceasta este adaptată la câțiva ani pentru a aplica modificările produse la nivelul costurilor serviciilor speciale. În mod concret, doar aeroportul are competența de a elabora schema taxelor speciale. |
| --- | --- |

(335)

În primul rând, Comisia trebuie să stabilească sistemul de referință în cadrul căruia vor fi evaluate taxele pentru degivrare. În acest context, Comisia ia act de faptul că taxele pentru degivrarea aeronavelor din aeroport sunt stabilite în cadrul unei scheme a taxelor speciale. Deși o astfel de schemă a taxelor speciale nu face parte din lista generală a tarifelor pentru utilizarea infrastructurii, aceasta prezintă anumite particularități în comun cu lista generală a tarifelor: schema taxelor speciale cuprinde prețurile pentru anumite servicii furnizate de aeroport companiilor aeriene și prețurile pentru materialele necesare aferente unor astfel de servicii. Aceasta este valabilă pentru toate companiile aeriene care utilizează aeroportul. Aceasta este adaptată la câțiva ani pentru a aplica modificările produse la nivelul costurilor serviciilor speciale. În mod concret, doar aeroportul are competența de a elabora schema taxelor speciale.

| (336) | În hotărârea sa adoptată în cauza Lübeck, Curtea de Justiție a susținut că lista tarifelor din 2006 pentru aeroportul din Lübeck trebuia să fie considerată drept sistem de referință (75). Având în vedere similitudinile dintre lista generală a tarifelor și schema taxelor speciale, Comisia concluzionează că schema taxelor speciale pentru aeroportul din Lübeck trebuie să fie considerată drept cadru de referință pentru evaluarea taxelor pentru degivrarea aeronavelor pe aeroportul din Lübeck. |
| --- | --- |

(336)

În hotărârea sa adoptată în cauza Lübeck, Curtea de Justiție a susținut că lista tarifelor din 2006 pentru aeroportul din Lübeck trebuia să fie considerată drept sistem de referință (75). Având în vedere similitudinile dintre lista generală a tarifelor și schema taxelor speciale, Comisia concluzionează că schema taxelor speciale pentru aeroportul din Lübeck trebuie să fie considerată drept cadru de referință pentru evaluarea taxelor pentru degivrarea aeronavelor pe aeroportul din Lübeck.

75

| (337) | În al doilea rând, Comisia trebuie să evalueze dacă schema taxelor speciale face diferența între operatorii economici care se află într-o situație de fapt și de drept comparabilă. Comisia observă că schema taxelor speciale se aplică tuturor companiilor aeriene care utilizează aeroportul din Lübeck. Atunci când utilizează serviciile de degivrare a aeronavelor, schema taxelor speciale nu face diferența între diferitele companii aeriene. Într-adevăr, fiecare aeronavă degivrată pe aeroportul din Lübeck este taxată la același nivel, taxele depinzând de greutatea la decolare a aeronavei și de cantitatea de lichid de degivrare și apă caldă utilizată. Prin urmare, taxele pentru degivrarea aeronavelor pe aeroportul din Lübeck nu derogă de la sistemul de referință, întrucât acestea nu fac diferența între companiile aeriene care utilizează aeroportul. Comisia concluzionează că taxele pentru degivrare nu sunt, prima facie, selective. |
| --- | --- |

(337)

În al doilea rând, Comisia trebuie să evalueze dacă schema taxelor speciale face diferența între operatorii economici care se află într-o situație de fapt și de drept comparabilă. Comisia observă că schema taxelor speciale se aplică tuturor companiilor aeriene care utilizează aeroportul din Lübeck. Atunci când utilizează serviciile de degivrare a aeronavelor, schema taxelor speciale nu face diferența între diferitele companii aeriene. Într-adevăr, fiecare aeronavă degivrată pe aeroportul din Lübeck este taxată la același nivel, taxele depinzând de greutatea la decolare a aeronavei și de cantitatea de lichid de degivrare și apă caldă utilizată. Prin urmare, taxele pentru degivrarea aeronavelor pe aeroportul din Lübeck nu derogă de la sistemul de referință, întrucât acestea nu fac diferența între companiile aeriene care utilizează aeroportul. Comisia concluzionează că taxele pentru degivrare nu sunt, prima facie, selective.

prima facie

| (338) | Dat fiind faptul că taxele pentru degivrare nu sunt, prima facie, selective, nu este necesar să se analizeze dacă astfel de taxe sunt justificate prin natura sau schema generală a sistemului. |
| --- | --- |

(338)

Dat fiind faptul că taxele pentru degivrare nu sunt, prima facie, selective, nu este necesar să se analizeze dacă astfel de taxe sunt justificate prin natura sau schema generală a sistemului.

prima facie

7.5.2.   
  Concluzii

Concluzii

| (339) | Prin urmare, taxele pentru degivrarea aeronavelor nu constituie ajutor de stat în sensul articolului 107 alineatul (1) din TFUE. |
| --- | --- |

(339)

Prin urmare, taxele pentru degivrarea aeronavelor nu constituie ajutor de stat în sensul articolului 107 alineatul (1) din TFUE.

8.   CONCLUZII

CONCLUZII

| (340) | Comisia constată că nu este necesar să ia o decizie cu privire la problema dacă un posibil ajutor de stat acordat în favoarea FLG constituie ajutor de stat în sensul articolului 107 alineatul (1) din TFUE și, în caz afirmativ, dacă un astfel de ajutor de stat ar putea fi declarat compatibil. Entitatea juridică FLG a fost desființată, aceasta încetându-și activitatea economică. În plus, chiar dacă ar exista o continuitate economică între FLG și Yasmina, nu ar mai fi posibilă recuperarea ajutorului de la Yasmina, întrucât aceasta a fost dizolvată, iar activele sale au fost vândute în cadrul procedurii de insolvență sub control judiciar în conformitate cu dreptul german al insolvenței. |
| --- | --- |

(340)

Comisia constată că nu este necesar să ia o decizie cu privire la problema dacă un posibil ajutor de stat acordat în favoarea FLG constituie ajutor de stat în sensul articolului 107 alineatul (1) din TFUE și, în caz afirmativ, dacă un astfel de ajutor de stat ar putea fi declarat compatibil. Entitatea juridică FLG a fost desființată, aceasta încetându-și activitatea economică. În plus, chiar dacă ar exista o continuitate economică între FLG și Yasmina, nu ar mai fi posibilă recuperarea ajutorului de la Yasmina, întrucât aceasta a fost dizolvată, iar activele sale au fost vândute în cadrul procedurii de insolvență sub control judiciar în conformitate cu dreptul german al insolvenței.

| (341) | Vânzarea de acțiuni ale FLG companiei Infratil în 2005 nu a conferit un avantaj acesteia din urmă, deoarece Hansestadt Lübeck a acționat asemenea unui operator economic privat în economia de piață atunci când a vândut acțiunile. Renegocierea opțiunii „put” în 2009 și preluarea pierderilor ulterioare, a investițiilor și a altor costuri, astfel cum este prevăzut în Acordul adițional din 2009, nu au conferit un avantaj nici companiei Infratil. Și în acest context Hansestadt Lübeck a acționat asemenea unui operator economic privat în economia de piață. |
| --- | --- |

(341)

Vânzarea de acțiuni ale FLG companiei Infratil în 2005 nu a conferit un avantaj acesteia din urmă, deoarece Hansestadt Lübeck a acționat asemenea unui operator economic privat în economia de piață atunci când a vândut acțiunile. Renegocierea opțiunii „put” în 2009 și preluarea pierderilor ulterioare, a investițiilor și a altor costuri, astfel cum este prevăzut în Acordul adițional din 2009, nu au conferit un avantaj nici companiei Infratil. Și în acest context Hansestadt Lübeck a acționat asemenea unui operator economic privat în economia de piață.

| (342) | Acordul din 2000 dintre FLG și Ryanair ar fi contribuit, dintr-o perspectivă ex ante, la rentabilitatea aeroportului. În consecință, un operator economic privat în economia de piață ar fi încheiat un acord care nu conferă un avantaj companiei aeriene Ryanair. |
| --- | --- |

(342)

Acordul din 2000 dintre FLG și Ryanair ar fi contribuit, dintr-o perspectivă ex ante, la rentabilitatea aeroportului. În consecință, un operator economic privat în economia de piață ar fi încheiat un acord care nu conferă un avantaj companiei aeriene Ryanair.

ex ante

| (343) | Taxele pentru degivrarea aeronavelor în aeroport nu par să fie selective, |
| --- | --- |

(343)

Taxele pentru degivrarea aeronavelor în aeroport nu par să fie selective,

ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:

Articolul 1

Nu este necesar să se decidă dacă un posibil ajutor de stat acordat în favoarea FLG constituie ajutor de stat în sensul articolului 107 alineatul (1) din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene și, în caz afirmativ, dacă acesta ar putea fi declarat compatibil cu piața internă, întrucât FLG și-a încetat activitatea economică și ajutorul nu mai poate fi recuperat.

Articolul 2

Vânzarea a 90 % din acțiunile FLG companiei Infratil și condițiile opțiunii „put” renegociate în 2009 nu constituie ajutor de stat în sensul articolului 107 alineatul (1) din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene.

Articolul 3

Acordul din 2000 dintre Ryanair și aeroportul din Lübeck nu constituie ajutor de stat în sensul articolului 107 alineatul (1) din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene.

Articolul 4

Tarifele pentru degivrarea aeronavelor nu constituie ajutor de stat în sensul articolului 107 alineatul (1) din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene.

Articolul 5

Prezenta decizie este adresată Republicii Federale Germania.

Adoptată la Bruxelles, 7 februarie 2017.

Pentru Comisie

Margrethe VESTAGER

Membră a Comisiei

---

(1)  
  JO C 287, 29.11.2007, p. 27.

1

(2)  
  JO C 295, 7.12.2007, p. 29 și JO C 241, 10.8.2012, p. 56.

2

(3)  
  Infratil este o societate de investiții în infrastructură cu sediul în Noua Zeelandă, care investește în energie, în sectorul aeroportuar și al transportului public. Aceasta a deținut și a operat în special următoarele aeroporturi: aeroportul Wellington International, Noua Zeelandă; Glasgow Prestwick Airport și Kent International Airport, Regatul Unit. Între timp, aceasta a renunțat la investițiile în aeroporturile europene.

3

Infratil

(4)  
  Ryanair este o companie aeriană irlandeză și membră a European Low Fares Airlines Association. Activitatea companiei aeriene era legată de aeroporturi regionale secundare. Compania aeriană operează în prezent aproximativ 160 de destinații europene. Ryanair a avut o flotă omogenă formată din 272 de aeronave Boeing 737-800 cu 189 de locuri. În 2007, când a fost luată decizia de inițiere a procedurii, Ryanair opera 23 de zboruri pe săptămână, de pe aeroportul din Lübeck spre 5 destinații europene, și anume Londra-Stansted din Regatul Unit, Mailand-Bergamo și Pisa din Italia, Palma de Mallorca din Spania și Stockholm-Skavsta din Suedia.

4

Ryanair

(5)  
  JO C 287, 29.11.2007, p. 27.

5

(6)  
  JO C 295, 7.12.2007, p. 29.

6

(7)  Schutzgemeinschaft gegen Fluglärm Lübeck und Umgebung Groß Grönau eV și Check-in Lübeck e.V.

7

(8)  Industrie- und Handelskammer zu Lübeck (IHK).

8

(9)  Peter C. Klanowski și Horst Conrad.

9

(10)  Regulamentul (CE) nr. 659/1999 al Consiliului din 22 martie 1999 de stabilire a normelor de aplicare a articolului 93 din Tratatul CE (JO L 83, 27.3.1999, p. 1).

10

(11)  Comunicarea Comisiei – Orientări privind ajutoarele de stat destinate aeroporturilor și companiilor aeriene (JO C 99, 4.4.2014, p. 3).

11

(12)  
  JO C 113, 15.4.2014, p. 30.

12

(13)  Aceasta este o organizație neguvernamentală înregistrată în conformitate cu Directiva 2003/35/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 26 mai 2003 de instituire a participării publicului la elaborarea anumitor planuri și programe privind mediul și de modificare a Directivelor 85/337/CEE și 96/61/CE ale Consiliului în ceea ce privește participarea publicului și accesul la justiție (JO L 156, 25.6.2003, p. 17).

13

(14)  Înainte de inițierea procedurii, măsurile au fost investigate în cazurile CP 31/2009 (SA.27585) și CP 162/2010 (SA.31149).

14

(15)  
  JO C 241, 10.8.2012, p. 56.

15

(16)  Asociația federală pentru aeroporturi comerciale germane (Bundesverband der deutschen Verkehrsflughäfen).

16

(17)  Yasmina era o filială deținută în proporție de 100 % de 3 Y Logistic und Projektbetreuung GmbH (denumită în continuare „3Y”), o societate de investiții deținută de o persoană fizică, și anume Adel Mohamed Saleh M. Alghanmi din Arabia Saudită. Yasmina a fost înființată în scopul de a achiziționa și a opera aeroportul din Lübeck.

17

(18)  Cauza T-461/12, Hansestadt Lübeck/Comisia Europeană, ECLI:EU:T:2014:758.

18

(19)  Cauza C-524/14 P, Comisia/Hansestadt Lübeck, ECLI:EU:C:2016:971.

19

(20)  A se vedea site-ul aeroportului din Lübeck http://www.flughafen-luebeck.de/images/02-unternehmen/06-zahlen_fakten_daten/02-monatsstatistik/ab2000.pdf (situația: 22 mai 2015).

20

(21)  Bürgerschaft de Hansestadt Lübeck este format din reprezentanți ai cetățenilor din oraș.

21

(22)  JO 2012/S 156-261107 din 16 august 2012 (http://ted.europa.eu/udl?uri=TED:NOTICE:261107-2012:TEXT:EN:HTML&tabId=1).

22

(23)  Decizia Comisiei din 19 ianuarie 2005, N644i/2002 – Germania – Ausbau der kommunalen wirtschaftsnahen Infrastruktur nach Teil II Ziffer 7 des Rahmenplans der Gemeinschaftsaufgabe „Verbesserung der regionalen Wirtschaftsstruktur” (i) Errichtung oder Ausbau von Regionalflughäfen (JO C 126, 12.5.2005, p. 10).

23

(24)  Decizia privind acordul de urbanism, care permitea realizarea unor acțiuni de dezvoltare a aeroportului din Lübeck și care a fost luată la 20 ianuarie 2005, vizând diverse măsuri de infrastructură, a fost contestată în instanță de diferite părți interesate. În cadrul procedurii intermediare, instanța superioară a luat două hotărâri judecătorești cu putere de lege: Aceste hotărâri sunt: Hotărârea 4 MR 1/05 din 18 iulie 2005 a Curții Administrative Superioare din Schleswig (OVG) și Hotărârea 101/05 din 21 octombrie 2005 a Curții Administrative Superioare din Schleswig (OVG). Acordul de urbanism a fost respins în temeiul acestor hotărâri.

24

(*1)  Informații confidențiale.

*1

(25)  
  „Aplicarea articolelor 92 și 93 din Tratatul CE și a articolului 61 din Acordul privind SEE la ajutoarele de stat din sectorul aviației” (JO C 350, 10.12.1994, p. 5.)

25

(26)  Oberverwaltungsgericht Schleswig; 4MR1/05.

26

(27)  Cauza C-482/99, Franța/Comisia („Stardust Marine”), ECLI:EU:C:2002:294.

27

(28)  Cauza T-163/05, Bundesverband deutscher Banken/Comisia (Helaba I), ECLI:EU:T:2010:59.

28

(29)  Cauza C-280/00, Altmark Trans GmbH und Regierungspräsidium Magdeburg/Nahverkehrsgesellschaft Altmark GmbH, ECLI:EU:C:2003:415.

29

(30)  Raportul Oxera, Evaluare economică a principiului operatorului economic privat: Aeroportul din Lübeck, 6 februarie 2015.

30

(31)  Planul de afaceri „Takeoff Konzept” din 21 decembrie 2009, a se vedea http://www.luebeck.de/stadt_politik/rathaus/wahlen/files/M21_Take_off_Konzept_HL-Umdruck_17-156_WA_Ltsh.pdf

31

(32)  Cauza C-482/99, Franța/Comisia („Stardust Marine”), ECLI:EU:C:2002:294.

32

(33)  Cauza T-196/04, Ryanair/Comisia („Charleroi”), ECLI:EU:T:2008:585.

33

(34)  Decizia Comisiei din 12 noiembrie 2008 având ca obiect ajutorul de stat N 510/2008, – Italia – Vânzare de active ale companiei aeriene Alitalia (JO C 46, 25.2.2009, p. 6).

34

(35)  Cauzele C-328/99 și C-399/00, Italia și SIM 2 Multimedia/Comisia, ECLI:EU:C:2003:252; Decizia Comisiei din 17 septembrie 2008, ajutoarele de stat N 321/2008, N 322/2008 și N 323/2008 – Grecia – Vente de certains actifs d'Olympic Airlines/Olympic Airways Services (JO C 18, 23.1.2010, p. 9); Decizia Comisiei din 12 noiembrie 2008 având ca obiect ajutorul de stat N 510/2008 – Italia – Vânzare de active ale companiei aeriene Alitalia (JO C 46, 25.2.2009, p. 6); Decizia Comisiei din 4 aprilie 2012 SA.34547 – Franța – Reprise des actifs du groupe SERNAM dans le cadre de son redressement judiciaire (JO C 305, 10.10.2012, p. 5.).

35

(36)  Cauza T-123/09, Ryanair Ltd/Comisia, ECLI:EU:T:2012:164.

36

(37)  Cauza T-123/09, Ryanair Ltd/Comisia, ECLI:EU:T:2012:164, punctul 156.

37

(38)  Directiva 2001/23/CE a Consiliului din 12 martie 2001 privind apropierea legislației statelor membre referitoare la menținerea drepturilor lucrătorilor în cazul transferului de întreprinderi, unități sau părți de întreprinderi sau unități (JO L 82, 22.3.2001, p. 16).

38

(39)  Bürgerliches Gesetzbuch [BGB] Aug. 18. 1896, para 613a 242.

39

(40)  Decizia Comisiei din 4 aprilie 2012 SA.34547 – France – Reprise des actifs du groupe SERNAM dans le cadre de son redressement judiciaire.

40

(41)  Un proces de diligență constă în examinarea, în mod normal de către un cumpărător, a unui posibil obiectiv de fuzionare, achiziție, privatizare sau a unei tranzacții financiare similare desfășurate la nivel corporativ.

41

(42)  Comunicare a Comisiei privind noțiunea de ajutor de stat astfel cum este menționată la articolul 107 alineatul (1) din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, (JO C 262, 19.7.2016, p. 1), considerentul 94.

42

(43)  Cauza T-415/05, Grecia/Comisia, ECLI:EU:T:2010:386, punctul 146.

43

(44)  
  Ibid. Curtea a constatat că inconsecvența economică ar putea indica o continuitate financiară.

44

Ibid

(45)  Cauza C-610/10, Comisia/Spania [2012], ECLI:EU:C:2012:781, punctul 106.

45

(46)  Dreptul insolvenței („Insolvenzordnung”) din 5 octombrie 1994 (BGBl. I S. 2866), modificat ultima dată prin articolul 16 din Legea din 20 noiembrie 2015 (BGBl. I S. 2010).

46

(47)  A se vedea Decizia Comisiei din 27 februarie 2008 privind ajutorul de stat C 46/07 (ex NN 59/07) pe care România l-a pus în aplicare în favoarea întreprinderii Automobile Craiova (fostă Daewoo România) (JO L 239, 6.9.2008, p. 12).

47

(48)  Cauza C-342/96, Regatul Spaniei/Comisia, ECLI:EU:C:1999:210, punctul 41; cauza C-39/94, Syndicat francais de l'Express international (SFEI) și alții/La Poste și alții, ECLI:EU:C:1996:285, punctul 60.

48

(49)  A se vedea, de exemplu: Cauza T-296/97, Alitalia/Comisia, ECLI:EU:T:2000:289; cauzele T-228/99 și T-233/99, WestLB/Comisia, ECLI:EU:T:2003:57; cauza T-366/00, Scott SA/Comisia, ECLI:EU:T:2007:99; cauzele C-328/99 și C-399/00, Italia și SIM 2 Multimedia/Comisia, ECLI:EU:C:2003:252; cauza T-358/94, Air France/Comisia, ECLI:EU:T:1996:194.

49

(50)  Al douăzeci și treilea raport privind politica în domeniul concurenței, 1993, p. 255.

50

(51)  Decizia Comisiei C(2013) 3546 final din 19 iunie 2013, SA.36197(N/2013) – Privatizarea ANA în Portugalia – Aeroportos de Portugal (JO C 256, 5.9.2013, p. 3); cauza C-40/85, Belgia/Comisia, ECLI:EU:C:1986:305.

51

(52)  Cauza C-482/99, Franța/Comisia („Stardust Marine”), ECLI:EU:C: 2002:294, punctul 71.

52

(53)  Evaluare realizată de către Berenberg Consult GmbH (o filială a Hamburger Privatbank Berenberg).

53

(54)  A se vedea punctul 403 din cel de al douăzeci și treilea raport privind politica în domeniul concurenței al Comisiei Europene, 1993; punctul 4.2.3.1 din Comunicarea Comisiei privind noțiunea de ajutor de stat astfel cum este menționată la articolul 107 alineatul (1) din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene (JO C 262, 19.7.2016, p. 1).

54

(55)  Cauza C-482/99, Franța/Comisia („Stardust Marine”), ECLI:EU:C:2002:294, punctul 71.

55

(56)  A se vedea punctul 53 din Orientările din 2014 privind sectorul aviației.

56

(57)  A se vedea punctul 59 din Orientările din 2014 privind sectorul aviației.

57

(58)  A se vedea Decizia 2011/60/UE a Comisiei din 27 ianuarie 2010 privind ajutorul de stat C 12/2008 (ex NN 74/07) – Slovacia – Acord între aeroportul din Bratislava și Ryanair, considerentele 88 și 89 (JO L 27, 1.2.2011, p. 24).

58

(59)  A se vedea punctele 57-59 din Orientările din 2014 privind sectorul aviației.

59

(60)  A se vedea, referitor la evaluarea comparativă prin raportare la rentabilitatea din sector (spre deosebire de prețuri), cauzele conexate T-319/12 și T-321/12, Spania și Ciudad de la Luz/Comisia, ECLI:EU:T:2014:604, punctul 44.

60

(61)  A se vedea punctul 60 din Orientările din 2014 privind sectorul aviației pentru includerea în evaluare a unor criterii suplimentare.

61

(62)  A se vedea punctele 59 și 63 din Orientările din 2014 privind sectorul aviației.

62

(63)  A se vedea punctul 63 din Orientările din 2014 privind sectorul aviației.

63

(64)  A se vedea punctul 64 din Orientările din 2014 privind sectorul aviației.

64

(65)  Orientările din 2014 privind sectorul aviației, punctul 64; Decizia (UE) 2015/1226 a Comisiei din 23 iulie 2014 privind ajutorul de stat SA.33963 (2012/C) (ex 2012/NN) pus în aplicare de Franța în favoarea Camerei de Comerț și Industrie din Angoulême, a SNC-Lavalin, a Ryanair și a Airport Marketing Services (JO L 201, 30.7.2015, p. 48); Decizia (UE) 2015/1584 a Comisiei din 1 octombrie 2014 privind ajutorul de stat SA.23098 (C 37/07) (ex NN 36/07) pus în aplicare de Italia în favoarea întreprinderii Società di Gestione dell'Aeroporto di Alghero So.Ge.A.AL S.p.A. și a mai multor transportatori aerieni care operează pe aeroportul Alghero (JO L 250, 25.9.2015, p. 38); Decizia (UE) 2016/2069 a Comisiei din 1 octombrie 2014 privind măsurile SA.14093 (C 76/2002) puse în aplicare de Belgia în favoarea Brussels South Charleroi Airport și a companiei aeriene Ryanair (JO L 325, 30.11.2016, p. 63).

65

(66)  Cauza T-196/04, Ryanair/Comisia („Charleroi”), ECLI:EU:T:2008:585, punctul 59.

66

(67)  Cauza C-482/99, Franța/Comisia („Stardust Marine”), ECLI:EU:C: 2002:294, punctul 71.

67

(68)  Cauza C-305/89, Republica Italiană/Comisia Comunităților Europene (Alfa Romeo), ECLI:EU:C:1991:142.

68

(69)  Raportul a fost menționat anterior la punctul 7.3.1.1 cu privire la rentabilitatea acordului dintre HL și Infratil.

69

(70)  A se vedea punctul 64 din Orientările din 2014 privind sectorul aviației.

70

(71)  Conform Deciziei (UE) 2015/1226.

71

(72)  Decizia (UE) 2015/1584.

72

(73)  Raportul Oxera, Evaluare economică a principiului operatorului economic privat: Aeroportul din Lübeck, 1 septembrie 2014.

73

(74)  Cauza T-210/02 RENV, British Aggregates Association/Comisia, ECLI:EU:T:2012:110, punctele 82 și 83; cauzele conexate C-106/09 P și C-107/09 P, Comisia și Spania/Government of Gibraltar și Regatul Unit al Marii Britanii, ECLI:EU:C:2011:732, punctele 74 și 75; cauza C-518/13, Eventech/Parking Adjudicator, ECLI:EU:C:2015:9, punctele 54 și 55.

74

(75)  Cauza C-524/14 P, Comisia/Hansestadt Lübeck ECLI:EU:C:2016:971, punctul 62.

75

---

| 19.12.2017 | RO | Jurnalul Oficial al Uniunii Europene | L 339/50 |
| --- | --- | --- | --- |

19.12.2017

RO

Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

L 339/50

---

DECIZIA (UE) 2017/2337 A COMISIEI

din 29 mai 2017

privind sumele alocate pentru furnizarea de asistență tehnică în sectorul agricol, precum și pentru producerea și comercializarea produselor agricole de calitate în temeiul Legii privind laptele și grăsimea în cadrul ajutorului de stat SA.35484 (2013/C) [ex SA.35484 (2012/NN)]

[notificată cu numărul C(2017) 3487]

(Numai textul în limba germană este autentic)

COMISIA EUROPEANĂ,

având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 108 alineatul (2) primul paragraf (1),

după ce părțile interesate au fost invitate să își prezinte observațiile în conformitate cu dispozițiile menționate mai sus și având în vedere observațiile acestora,

întrucât:

1.   PROCEDURA

PROCEDURA

| (1) | Prin scrisorile din 28 noiembrie 2011 și 27 februarie 2012, Comisia Europeană (denumită în continuare „Comisia”) a solicitat Germaniei informații suplimentare cu privire la raportul anual pe anul 2010 privind ajutorul de stat acordat în sectorul agricol, prezentat de Germania în conformitate cu articolul 21 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 659/1999 al Consiliului (2), în prezent articolul 26 alineatul (1) din Regulamentul (UE) 2015/1589 al Consiliului (3). Germania a răspuns la întrebările Comisiei prin scrisorile din 16 ianuarie 2012 și 27 aprilie 2012. Având în vedere răspunsurile Germaniei, s-a constatat că Germania a acordat sprijin financiar sectorului german de produse lactate în temeiul Legii din 1952 privind laptele și grăsimea (Gesetz über den Verkehr mit Milch, Milcherzeugnissen und Fetten, denumită în continuare „MFG”). |
| --- | --- |

(1)

Prin scrisorile din 28 noiembrie 2011 și 27 februarie 2012, Comisia Europeană (denumită în continuare „Comisia”) a solicitat Germaniei informații suplimentare cu privire la raportul anual pe anul 2010 privind ajutorul de stat acordat în sectorul agricol, prezentat de Germania în conformitate cu articolul 21 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 659/1999 al Consiliului (2), în prezent articolul 26 alineatul (1) din Regulamentul (UE) 2015/1589 al Consiliului (3). Germania a răspuns la întrebările Comisiei prin scrisorile din 16 ianuarie 2012 și 27 aprilie 2012. Având în vedere răspunsurile Germaniei, s-a constatat că Germania a acordat sprijin financiar sectorului german de produse lactate în temeiul Legii din 1952 privind laptele și grăsimea (Gesetz über den Verkehr mit Milch, Milcherzeugnissen und Fetten, denumită în continuare „MFG”).

2

3

Gesetz über den Verkehr mit Milch, Milcherzeugnissen und Fetten

| (2) | Prin scrisoarea din 2 octombrie 2012, Comisia a informat Germania că măsurile în cauză au fost înregistrate ca ajutor nenotificat cu numărul de înregistrare SA.35484 (2012/NN). Prin scrisorile din 16 noiembrie 2012, 7, 8, 11, 13, 14, 15 și 19 februarie, 21 martie, 8 aprilie, 28 mai, 10 și 25 iunie și 2 iulie 2013, Germania a transmis informații suplimentare. |
| --- | --- |

(2)

Prin scrisoarea din 2 octombrie 2012, Comisia a informat Germania că măsurile în cauză au fost înregistrate ca ajutor nenotificat cu numărul de înregistrare SA.35484 (2012/NN). Prin scrisorile din 16 noiembrie 2012, 7, 8, 11, 13, 14, 15 și 19 februarie, 21 martie, 8 aprilie, 28 mai, 10 și 25 iunie și 2 iulie 2013, Germania a transmis informații suplimentare.

| (3) | Prin scrisoarea din 17 iulie 2013 [C(2013) 4457 final] (denumită în continuare „decizia de inițiere a procedurii”), Comisia a informat Germania că a decis să inițieze procedura prevăzută la articolul 108 alineatul (2) din TFUE în ceea ce privește ajutorul în cauză. În scopul investigării submăsurilor vizate în ceea ce privește compatibilitatea acestora cu piața internă, Comisia a făcut distincție între două perioade separate:






  1. | perioada cuprinsă între 28 noiembrie 2001 și 31 decembrie 2006; |
| --- | --- | --- |

(3)

Prin scrisoarea din 17 iulie 2013 [C(2013) 4457 final] (denumită în continuare „decizia de inițiere a procedurii”), Comisia a informat Germania că a decis să inițieze procedura prevăzută la articolul 108 alineatul (2) din TFUE în ceea ce privește ajutorul în cauză. În scopul investigării submăsurilor vizate în ceea ce privește compatibilitatea acestora cu piața internă, Comisia a făcut distincție între două perioade separate:

1.

perioada cuprinsă între 28 noiembrie 2001 și 31 decembrie 2006;

| 2. | perioada începând cu 1 ianuarie 2007. |
| --- | --- |

2.

perioada începând cu 1 ianuarie 2007.

| (4) | În decizia sa de inițiere a procedurii, Comisia a constatat că mai multe submăsuri aplicate în temeiul MFG fie nu au constituit un ajutor de stat în sensul articolului 107 alineatul (1) din TFUE, fie au constituit ajutor de stat, însă nu au intrat în domeniul de aplicare al normelor privind ajutoarele de stat. |
| --- | --- |

(4)

În decizia sa de inițiere a procedurii, Comisia a constatat că mai multe submăsuri aplicate în temeiul MFG fie nu au constituit un ajutor de stat în sensul articolului 107 alineatul (1) din TFUE, fie au constituit ajutor de stat, însă nu au intrat în domeniul de aplicare al normelor privind ajutoarele de stat.

| (5) | În ceea ce privește alte submăsuri, Comisia a constatat că acestea au fost compatibile cu piața internă fie pentru perioada cuprinsă între 28 noiembrie 2001 și 31 decembrie 2006, fie pentru perioada începând cu 1 ianuarie 2007, fie pentru ambele perioade. |
| --- | --- |

(5)

În ceea ce privește alte submăsuri, Comisia a constatat că acestea au fost compatibile cu piața internă fie pentru perioada cuprinsă între 28 noiembrie 2001 și 31 decembrie 2006, fie pentru perioada începând cu 1 ianuarie 2007, fie pentru ambele perioade.

| (6) | În ceea ce privește toate celelalte submăsuri, inclusiv submăsurile care stau la baza prezentei decizii privind furnizarea de asistență tehnică în sectorul agricol, precum și ajutorul de stat acordat pentru producerea și comercializarea de produse agricole de calitate, Comisia a exprimat îndoieli în decizia de inițiere a procedurii cu privire la compatibilitatea acestora cu piața internă. |
| --- | --- |

(6)

În ceea ce privește toate celelalte submăsuri, inclusiv submăsurile care stau la baza prezentei decizii privind furnizarea de asistență tehnică în sectorul agricol, precum și ajutorul de stat acordat pentru producerea și comercializarea de produse agricole de calitate, Comisia a exprimat îndoieli în decizia de inițiere a procedurii cu privire la compatibilitatea acestora cu piața internă.

| (7) | După ce s-au constatat unele greșeli în decizia de inițiere a procedurii, o corecție a fost transmisă autorităților germane prin scrisoarea din 16 decembrie 2013. |
| --- | --- |

(7)

După ce s-au constatat unele greșeli în decizia de inițiere a procedurii, o corecție a fost transmisă autorităților germane prin scrisoarea din 16 decembrie 2013.

| (8) | Decizia de deschidere corectată a fost publicată în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene (4). Comisia a invitat părțile interesate să își prezinte observațiile în termen de o lună. |
| --- | --- |

(8)

Decizia de deschidere corectată a fost publicată în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene (4). Comisia a invitat părțile interesate să își prezinte observațiile în termen de o lună.

Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

4

| (9) | Prin scrisoarea din 20 septembrie 2013, Germania a prezentat observații cu privire la decizia de inițiere a procedurii. |
| --- | --- |

(9)

Prin scrisoarea din 20 septembrie 2013, Germania a prezentat observații cu privire la decizia de inițiere a procedurii.

| (10) | Comisia a primit 19 seturi de observații din partea părților interesate. Una dintre părți a solicitat Comisiei să nu îi divulge identitatea și a prezentat motive întemeiate în acest sens. În total, zece seturi de observații, însă nu cele menționate în teza anterioară, s-au referit la submăsurile în cauză pentru furnizarea de asistență tehnică în sectorul agricol, precum și la ajutorul de stat acordat pentru producerea și comercializarea de produse agricole de calitate. |
| --- | --- |

(10)

Comisia a primit 19 seturi de observații din partea părților interesate. Una dintre părți a solicitat Comisiei să nu îi divulge identitatea și a prezentat motive întemeiate în acest sens. În total, zece seturi de observații, însă nu cele menționate în teza anterioară, s-au referit la submăsurile în cauză pentru furnizarea de asistență tehnică în sectorul agricol, precum și la ajutorul de stat acordat pentru producerea și comercializarea de produse agricole de calitate.

| (11) | Observațiile respective au fost transmise Germaniei prin scrisorile din 27 februarie, 3 martie și 3 octombrie 2014. |
| --- | --- |

(11)

Observațiile respective au fost transmise Germaniei prin scrisorile din 27 februarie, 3 martie și 3 octombrie 2014.

| (12) | Printr-o scrisoare din 21 martie 2014, Germania a informat Comisia că nu va răspunde la observațiile sus-menționate prezentate de părțile interesate. |
| --- | --- |

(12)

Printr-o scrisoare din 21 martie 2014, Germania a informat Comisia că nu va răspunde la observațiile sus-menționate prezentate de părțile interesate.

| (13) | Prin scrisoarea din 31 martie 2014, Germania a transmis Comisiei un comentariu prezentat de Bavaria cu privire la observațiile transmise de partea a cărei identitate nu a fost dezvăluită (a se vedea considerentul 10). |
| --- | --- |

(13)

Prin scrisoarea din 31 martie 2014, Germania a transmis Comisiei un comentariu prezentat de Bavaria cu privire la observațiile transmise de partea a cărei identitate nu a fost dezvăluită (a se vedea considerentul 10).

| (14) | Germania nu a răspuns inițial la observațiile transmise de părțile interesate în februarie 2014. Germania a răspuns la opinia suplimentară din 8 iulie 2014 prin scrisoarea din 3 decembrie 2014. |
| --- | --- |

(14)

Germania nu a răspuns inițial la observațiile transmise de părțile interesate în februarie 2014. Germania a răspuns la opinia suplimentară din 8 iulie 2014 prin scrisoarea din 3 decembrie 2014.

| (15) | Comisia a solicitat informații suplimentare din partea Germaniei prin scrisoarea din 13 noiembrie 2014. Germania a răspuns la întrebările Comisiei prin scrisoarea din 27 februarie 2015. |
| --- | --- |

(15)

Comisia a solicitat informații suplimentare din partea Germaniei prin scrisoarea din 13 noiembrie 2014. Germania a răspuns la întrebările Comisiei prin scrisoarea din 27 februarie 2015.

| (16) | La 30 iunie 2016, Ministerul Federal al Alimentației și Agriculturii a transmis informații suplimentare privind submăsura RP 2. |
| --- | --- |

(16)

La 30 iunie 2016, Ministerul Federal al Alimentației și Agriculturii a transmis informații suplimentare privind submăsura RP 2.

| (17) | Comisia a solicitat din nou informații suplimentare din partea Germaniei prin scrisoarea din 15 noiembrie 2016. După ce a solicitat prelungirea termenului stabilit de Comisie pentru a răspunde la scrisoare, Germania a răspuns la întrebările Comisiei prin scrisoarea din 13 ianuarie 2017. |
| --- | --- |

(17)

Comisia a solicitat din nou informații suplimentare din partea Germaniei prin scrisoarea din 15 noiembrie 2016. După ce a solicitat prelungirea termenului stabilit de Comisie pentru a răspunde la scrisoare, Germania a răspuns la întrebările Comisiei prin scrisoarea din 13 ianuarie 2017.

2.   DESCRIEREA MĂSURILOR ȘI A OBSERVAȚIILOR DIN PARTEA AUTORITĂȚILOR GERMANE

DESCRIEREA MĂSURILOR ȘI A OBSERVAȚIILOR DIN PARTEA AUTORITĂȚILOR GERMANE

| (18) | În următoarea descriere sunt discutate submăsurile din cadrul ajutorului acordat pentru furnizarea de asistență tehnică în sectorul agricol, precum și ajutorul de stat alocat pentru producerea și comercializarea produselor agricole de calitate în temeiul MFG, despre care Comisia a exprimat îndoieli cu privire la compatibilitatea acestora cu piața internă. În mod specific, sunt abordate următoarele submăsuri (în continuare, submăsurile specifice vor fi menționate conform clasificării din anexa la decizia de inițiere a procedurii): BY 3, BY 10, BW 4, BB 1, BB 3, HE 2, HE 3, HE 9, NI 5, NI 6, NI 7, NW 4, NW 5, NW 6, RP 1, RP 5, SL 2, SL 5, TH 3, TH 4, TH 9, TH 10 (asistență tehnică pentru perioada 2001-2006); RP 2 (asistență tehnică pentru perioada începând cu 2007); BW 10, BW 11, NI 1 și TH5 (produse de calitate pentru perioada 2001-2006). |
| --- | --- |

(18)

În următoarea descriere sunt discutate submăsurile din cadrul ajutorului acordat pentru furnizarea de asistență tehnică în sectorul agricol, precum și ajutorul de stat alocat pentru producerea și comercializarea produselor agricole de calitate în temeiul MFG, despre care Comisia a exprimat îndoieli cu privire la compatibilitatea acestora cu piața internă. În mod specific, sunt abordate următoarele submăsuri (în continuare, submăsurile specifice vor fi menționate conform clasificării din anexa la decizia de inițiere a procedurii): BY 3, BY 10, BW 4, BB 1, BB 3, HE 2, HE 3, HE 9, NI 5, NI 6, NI 7, NW 4, NW 5, NW 6, RP 1, RP 5, SL 2, SL 5, TH 3, TH 4, TH 9, TH 10 (asistență tehnică pentru perioada 2001-2006); RP 2 (asistență tehnică pentru perioada începând cu 2007); BW 10, BW 11, NI 1 și TH5 (produse de calitate pentru perioada 2001-2006).

Temeiul juridic

Temeiul juridic

| (19) | MFG este o lege federală care a intrat în vigoare în 1952 și a fost modificată de atunci de mai multe ori (5). Aceasta este legea care stă la baza măsurilor de ajutor în cauză, iar validitatea sa este nelimitată în timp. |
| --- | --- |

(19)

MFG este o lege federală care a intrat în vigoare în 1952 și a fost modificată de atunci de mai multe ori (5). Aceasta este legea care stă la baza măsurilor de ajutor în cauză, iar validitatea sa este nelimitată în timp.

5

| (20) | Articolul 22 alineatul (1) din MFG autorizează statele federale germane (denumite în continuare „landuri”) să impună o taxă pe lapte la nivelul exploatațiilor de producere a laptelui în funcție de cantitățile de lapte livrate. Conform informațiilor puse la dispoziție de Germania, nouă (din cele șaisprezece) landuri germane au utilizat această autorizație, și anume Baden-Württemberg, Bavaria, Brandenburg, Hessen, Saxonia Inferioară, Renania de Nord-Westfalia, Renania-Palatinat, Saarland și Turingia. Taxele impuse de landuri se ridică la 0,0015 EUR pe kg de lapte. |
| --- | --- |

(20)

Articolul 22 alineatul (1) din MFG autorizează statele federale germane (denumite în continuare „landuri”) să impună o taxă pe lapte la nivelul exploatațiilor de producere a laptelui în funcție de cantitățile de lapte livrate. Conform informațiilor puse la dispoziție de Germania, nouă (din cele șaisprezece) landuri germane au utilizat această autorizație, și anume Baden-Württemberg, Bavaria, Brandenburg, Hessen, Saxonia Inferioară, Renania de Nord-Westfalia, Renania-Palatinat, Saarland și Turingia. Taxele impuse de landuri se ridică la 0,0015 EUR pe kg de lapte.

| (21) | Germania a demonstrat că taxa pe lapte nu este aplicabilă importurilor. În schimb, exporturile pot face obiectul taxei pe lapte. |
| --- | --- |

(21)

Germania a demonstrat că taxa pe lapte nu este aplicabilă importurilor. În schimb, exporturile pot face obiectul taxei pe lapte.

| (22) | Articolul 22 alineatul (2) din MFG prevede că veniturile obținute din taxa pe lapte se pot utiliza exclusiv pentru:






  1. | îmbunătățirea și menținerea calității pe baza anumitor dispoziții de punere în aplicare; |
| --- | --- | --- |

(22)

Articolul 22 alineatul (2) din MFG prevede că veniturile obținute din taxa pe lapte se pot utiliza exclusiv pentru:

1.

îmbunătățirea și menținerea calității pe baza anumitor dispoziții de punere în aplicare;

| 2. | îmbunătățirea igienei în procesele de producție, livrare, prelucrare și desfacere a laptelui și a produselor din lapte; |
| --- | --- |

2.

îmbunătățirea igienei în procesele de producție, livrare, prelucrare și desfacere a laptelui și a produselor din lapte;

| 3. | înregistrarea cantității de lapte produse; |
| --- | --- |

3.

înregistrarea cantității de lapte produse;

| 4. | consilierea operatorilor cu privire la aspecte referitoare la industria laptelui și formarea continuă a personalului tânăr; |
| --- | --- |

4.

consilierea operatorilor cu privire la aspecte referitoare la industria laptelui și formarea continuă a personalului tânăr;

| 5. | publicitatea care vizează creșterea consumului de lapte și de produse lactate; |
| --- | --- |

5.

publicitatea care vizează creșterea consumului de lapte și de produse lactate;

| 6. | îndeplinirea sarcinilor prevăzute de MFG. |
| --- | --- |

6.

îndeplinirea sarcinilor prevăzute de MFG.

| (23) | Articolul 22 alineatul (2a) din MFG prevede că, prin derogare de la alineatul (2), veniturile generate în temeiul alineatului (1) pot fi utilizate, de asemenea, pentru:






  1. | reducerea costurilor de colectare structurale crescute în ceea ce privește furnizarea laptelui și a smântânii de la producător la exploatația de producere a laptelui; |
| --- | --- | --- |

(23)

Articolul 22 alineatul (2a) din MFG prevede că, prin derogare de la alineatul (2), veniturile generate în temeiul alineatului (1) pot fi utilizate, de asemenea, pentru:

1.

reducerea costurilor de colectare structurale crescute în ceea ce privește furnizarea laptelui și a smântânii de la producător la exploatația de producere a laptelui;

| 2. | reducerea costurilor de transport crescute în ceea ce privește furnizarea laptelui între exploatațiile de producere a laptelui, în cazul în care o astfel de furnizare este necesară pentru a asigura aprovizionarea cu lapte de consum în zona de desfacere a exploatațiilor destinatare ale livrărilor; și |
| --- | --- |

2.

reducerea costurilor de transport crescute în ceea ce privește furnizarea laptelui între exploatațiile de producere a laptelui, în cazul în care o astfel de furnizare este necesară pentru a asigura aprovizionarea cu lapte de consum în zona de desfacere a exploatațiilor destinatare ale livrărilor; și

| 3. | îmbunătățirea calității în ceea ce privește distribuția centralizată de produse lactate. |
| --- | --- |

3.

îmbunătățirea calității în ceea ce privește distribuția centralizată de produse lactate.

| (24) | Articolul 22 alineatul (4) din MFG prevede că taxele și contribuțiile plătite de exploatațiile de producere a laptelui sau de asociațiile din care acestea fac parte către unitățile din sectorul produselor lactate în scopurile enunțate la alineatul (2) pot fi compensate în totalitate sau parțial prin veniturile provenite din taxa pe lapte. |
| --- | --- |

(24)

Articolul 22 alineatul (4) din MFG prevede că taxele și contribuțiile plătite de exploatațiile de producere a laptelui sau de asociațiile din care acestea fac parte către unitățile din sectorul produselor lactate în scopurile enunțate la alineatul (2) pot fi compensate în totalitate sau parțial prin veniturile provenite din taxa pe lapte.

| (25) | În timp ce MFG stabilește cadrul, regulamentele de punere în aplicare emise de landuri pe baza MFG furnizează temeiul juridic efectiv pentru măsurile în cauză. |
| --- | --- |

(25)

În timp ce MFG stabilește cadrul, regulamentele de punere în aplicare emise de landuri pe baza MFG furnizează temeiul juridic efectiv pentru măsurile în cauză.

Finanțare

Finanțare

| (26) | Prin scrisoarea din 13 ianuarie 2017, autoritățile germane au confirmat că măsurile menționate în prezenta decizie au fost finanțate exclusiv din taxa pe lapte și că nu au fost utilizate fonduri suplimentare din bugetele landurilor. |
| --- | --- |

(26)

Prin scrisoarea din 13 ianuarie 2017, autoritățile germane au confirmat că măsurile menționate în prezenta decizie au fost finanțate exclusiv din taxa pe lapte și că nu au fost utilizate fonduri suplimentare din bugetele landurilor.

2.1.   Furnizarea de asistență tehnică în sectorul agricol

Furnizarea de asistență tehnică în sectorul agricol

| (27) | În perioada 2001-2006, Baden-Württemberg, Bavaria, Brandenburg, Hessen, Saxonia Inferioară, Renania de Nord-Westfalia, Renania-Palatinat, Saarland și Turingia au acordat sprijin financiar pentru măsurile care vizează furnizarea de asistență tehnică în sectorul agricol (submăsurile BY 3, BY 10, BW 4, BB 1, BB 3, HE 2, HE 3, HE 9, NI 5, NI 6, NI 7, NW 4, NW 5, NW 6, RP 1, RP 5, SL 2, SL 5, TH 3, TH 4, TH 9 și TH 10). |
| --- | --- |

(27)

În perioada 2001-2006, Baden-Württemberg, Bavaria, Brandenburg, Hessen, Saxonia Inferioară, Renania de Nord-Westfalia, Renania-Palatinat, Saarland și Turingia au acordat sprijin financiar pentru măsurile care vizează furnizarea de asistență tehnică în sectorul agricol (submăsurile BY 3, BY 10, BW 4, BB 1, BB 3, HE 2, HE 3, HE 9, NI 5, NI 6, NI 7, NW 4, NW 5, NW 6, RP 1, RP 5, SL 2, SL 5, TH 3, TH 4, TH 9 și TH 10).

| (28) | Începând cu 2007, Renania-Palatinat a acordat sprijin financiar pentru o măsură care vizează furnizarea de asistență tehnică în sectorul agricol (RP 2). |
| --- | --- |

(28)

Începând cu 2007, Renania-Palatinat a acordat sprijin financiar pentru o măsură care vizează furnizarea de asistență tehnică în sectorul agricol (RP 2).

| (29) | În perioada 2001-2011, resursele bugetare totale alocate (toate landurile) s-au ridicat la 23,7 milioane EUR. |
| --- | --- |

(29)

În perioada 2001-2011, resursele bugetare totale alocate (toate landurile) s-au ridicat la 23,7 milioane EUR.

| (30) | Asistența financiară este furnizată pentru măsurile de informare generală care sunt în beneficiul tuturor operatorilor din sectorul produselor lactate. Aceste măsuri vizează utilizarea laptelui și a produselor lactate în general, se limitează la furnizarea de informații cu privire la caracteristicile obiective ale laptelui, nu includ afirmații subiective privind beneficiile anumitor produse ale uneia sau mai multor companii și nu constituie publicitate. Sunt finanțate numai măsurile generale care aduc beneficii în mod egal tuturor producătorilor din sectorul laptelui. Originea laptelui sau producătorii individuali nu sunt menționați. Nu se efectuează plăți directe către societățile de prelucrare și de comercializare (cu excepția măsurii RP 2). |
| --- | --- |

(30)

Asistența financiară este furnizată pentru măsurile de informare generală care sunt în beneficiul tuturor operatorilor din sectorul produselor lactate. Aceste măsuri vizează utilizarea laptelui și a produselor lactate în general, se limitează la furnizarea de informații cu privire la caracteristicile obiective ale laptelui, nu includ afirmații subiective privind beneficiile anumitor produse ale uneia sau mai multor companii și nu constituie publicitate. Sunt finanțate numai măsurile generale care aduc beneficii în mod egal tuturor producătorilor din sectorul laptelui. Originea laptelui sau producătorii individuali nu sunt menționați. Nu se efectuează plăți directe către societățile de prelucrare și de comercializare (cu excepția măsurii RP 2).

| (31) | Intensitatea ajutorului pentru măsuri este de până la 100 % din costurile eligibile, cu excepția cazurilor în care se indică altfel. |
| --- | --- |

(31)

Intensitatea ajutorului pentru măsuri este de până la 100 % din costurile eligibile, cu excepția cazurilor în care se indică altfel.

Asistență tehnică în perioada 2001-2006

Asistență tehnică în perioada 2001-2006

BY 3

BY 3

| (32) | Bavaria a acordat sprijin financiar pentru colectarea de informații factuale și tehnice generale privind producția de lapte, precum și pentru publicarea și furnizarea de informații generale privind subiectele legate de lapte (de exemplu, producția de lapte a fermelor). De asemenea, au fost subvenționate costurile asociate difuzării cunoștințelor științifice într-un mod ușor de înțeles în general (prin publicații și prezentări) și pregătirii informațiilor factuale privind sistemele de calitate, care sunt puse la dispoziția fermierilor producători de lactate din Bavaria și a publicului interesat. Măsurile au fost luate de Asociația producătorilor de lactate (Verband der Milcherzeuger e.V. – VMB). |
| --- | --- |

(32)

Bavaria a acordat sprijin financiar pentru colectarea de informații factuale și tehnice generale privind producția de lapte, precum și pentru publicarea și furnizarea de informații generale privind subiectele legate de lapte (de exemplu, producția de lapte a fermelor). De asemenea, au fost subvenționate costurile asociate difuzării cunoștințelor științifice într-un mod ușor de înțeles în general (prin publicații și prezentări) și pregătirii informațiilor factuale privind sistemele de calitate, care sunt puse la dispoziția fermierilor producători de lactate din Bavaria și a publicului interesat. Măsurile au fost luate de Asociația producătorilor de lactate (Verband der Milcherzeuger e.V. – VMB).

Verband der Milcherzeuger e.V.

| (33) | În comunicarea sa din 20 septembrie 2013 (6), Germania a susținut că, la o revizuire suplimentară, măsura BY 3 nu constituia un ajutor de stat, deoarece nu conținea beneficii specifice pentru întreprinderi individuale. Chiar dacă aceasta ar fi considerată o formă de ajutor, ajutorul existent ar fi protejat în temeiul clauzei de anterioritate. Cu titlu subsidiar, s-a susținut că ajutorul era compatibil cu piața internă. |
| --- | --- |

(33)

În comunicarea sa din 20 septembrie 2013 (6), Germania a susținut că, la o revizuire suplimentară, măsura BY 3 nu constituia un ajutor de stat, deoarece nu conținea beneficii specifice pentru întreprinderi individuale. Chiar dacă aceasta ar fi considerată o formă de ajutor, ajutorul existent ar fi protejat în temeiul clauzei de anterioritate. Cu titlu subsidiar, s-a susținut că ajutorul era compatibil cu piața internă.

6

| (34) | În plus, măsurile în cauză erau compatibile cu piața internă, independent de dovezile că fondurile ar fi fost utilizate pentru diseminarea de noi metode. Articolul 15 alineatul (2) litera (e) din Regulamentul (CE) nr. 1857/2006 al Comisiei (7) și orientările din perioada 2007-2013 (8) renunță la această cerință (diseminarea de noi metodologii). În schimb, factorul decisiv este diseminarea constatărilor științifice. Acest lucru este aplicabil, de asemenea, pentru perioada 2000-2006, întrucât nu existau circumstanțe care ar fi justificat criterii mai stricte la momentul respectiv. |
| --- | --- |

(34)

În plus, măsurile în cauză erau compatibile cu piața internă, independent de dovezile că fondurile ar fi fost utilizate pentru diseminarea de noi metode. Articolul 15 alineatul (2) litera (e) din Regulamentul (CE) nr. 1857/2006 al Comisiei (7) și orientările din perioada 2007-2013 (8) renunță la această cerință (diseminarea de noi metodologii). În schimb, factorul decisiv este diseminarea constatărilor științifice. Acest lucru este aplicabil, de asemenea, pentru perioada 2000-2006, întrucât nu existau circumstanțe care ar fi justificat criterii mai stricte la momentul respectiv.

7

8

| (35) | Germania a susținut că măsura nu s-a limitat la un anumit grup, ci că întregul sector al produselor lactate a fost sprijinit în general și nu s-a cheltuit o sumă mai mare de 100 000 EUR pe beneficiar pentru o perioadă de trei ani. |
| --- | --- |

(35)

Germania a susținut că măsura nu s-a limitat la un anumit grup, ci că întregul sector al produselor lactate a fost sprijinit în general și nu s-a cheltuit o sumă mai mare de 100 000 EUR pe beneficiar pentru o perioadă de trei ani.

| (36) | Potrivit autorităților germane, beneficiarii acestei măsuri au fost „fermieri, grupuri de producători, publicul larg și IMM-uri”. |
| --- | --- |

(36)

Potrivit autorităților germane, beneficiarii acestei măsuri au fost „fermieri, grupuri de producători, publicul larg și IMM-uri”.

| (37) | Conform comunicării emise de autoritățile germane la 27 februarie 2015, cheltuielile anuale legate de operațiunile pentru măsurile BY 3 și BY 10 în perioada 2001-2006 au fost cuprinse între 471 986 și 518 057 EUR. Având în vedere numărul producătorilor de lapte și al fabricilor de produse lactate (47 287-56 755) în aceeași perioadă, s-a cheltuit o sumă anuală cuprinsă între 9,13 EUR și 10,46 EUR pe beneficiar (furnizori de lapte și exploatații de producere a laptelui). |
| --- | --- |

(37)

Conform comunicării emise de autoritățile germane la 27 februarie 2015, cheltuielile anuale legate de operațiunile pentru măsurile BY 3 și BY 10 în perioada 2001-2006 au fost cuprinse între 471 986 și 518 057 EUR. Având în vedere numărul producătorilor de lapte și al fabricilor de produse lactate (47 287-56 755) în aceeași perioadă, s-a cheltuit o sumă anuală cuprinsă între 9,13 EUR și 10,46 EUR pe beneficiar (furnizori de lapte și exploatații de producere a laptelui).

BY 10

BY 10

| (38) | Bavaria a acordat sprijin financiar laboratorului Milchwirtschaftliche Untersuchungs- und Versuchsanstalt (MUVA) Kempten pentru a realiza schimburi de informații privind laptele ca materie primă între diferiți actori (institute de cercetare și autorități). |
| --- | --- |

(38)

Bavaria a acordat sprijin financiar laboratorului Milchwirtschaftliche Untersuchungs- und Versuchsanstalt (MUVA) Kempten pentru a realiza schimburi de informații privind laptele ca materie primă între diferiți actori (institute de cercetare și autorități).

Milchwirtschaftliche Untersuchungs- und Versuchsanstalt (MUVA) Kempten

| (39) | În comunicarea sa din 20 septembrie 2013, Germania a susținut (9) că măsura BY 10 nu constituie ajutor de stat, deoarece nu vizează transferul de informații de la MUVA către producătorii de lapte sau fabricile de produse lactate. Cu toate acestea, chiar dacă aceasta ar fi considerată o formă de ajutor, ajutorul existent ar fi protejat în temeiul clauzei de anterioritate. Cu titlu subsidiar, s-a susținut că ajutorul era compatibil cu piața internă. |
| --- | --- |

(39)

În comunicarea sa din 20 septembrie 2013, Germania a susținut (9) că măsura BY 10 nu constituie ajutor de stat, deoarece nu vizează transferul de informații de la MUVA către producătorii de lapte sau fabricile de produse lactate. Cu toate acestea, chiar dacă aceasta ar fi considerată o formă de ajutor, ajutorul existent ar fi protejat în temeiul clauzei de anterioritate. Cu titlu subsidiar, s-a susținut că ajutorul era compatibil cu piața internă.

9

| (40) | În aceeași comunicare (10), Germania a susținut că „beneficiarii” măsurii au fost, în principal, autoritățile. |
| --- | --- |

(40)

În aceeași comunicare (10), Germania a susținut că „beneficiarii” măsurii au fost, în principal, autoritățile.

10

| (41) | În observațiile sale din 27 februarie 2015, Germania a estimat cheltuielile anuale totale aferente măsurilor BY 3 și BY 10 la 471 986-518 057 EUR (a se vedea considerentul 37). |
| --- | --- |

(41)

În observațiile sale din 27 februarie 2015, Germania a estimat cheltuielile anuale totale aferente măsurilor BY 3 și BY 10 la 471 986-518 057 EUR (a se vedea considerentul 37).

BW 4

BW 4

| (42) | Baden-Württemberg a acordat sprijin financiar activităților de relații publice generale și informării consumatorilor cu privire la lapte și produsele lactate. Această măsură s-a referit, printre altele, la următoarele:






  (a) | informarea consumatorilor cu privire la valoarea nutritivă și la proprietățile generale ale produselor lactate; |
| --- | --- | --- |

(42)

Baden-Württemberg a acordat sprijin financiar activităților de relații publice generale și informării consumatorilor cu privire la lapte și produsele lactate. Această măsură s-a referit, printre altele, la următoarele:

(a)

informarea consumatorilor cu privire la valoarea nutritivă și la proprietățile generale ale produselor lactate;

| (b) | informații generale privind normele de etichetare sau criteriile de calitate a laptelui și a produselor lactate; |
| --- | --- |

(b)

informații generale privind normele de etichetare sau criteriile de calitate a laptelui și a produselor lactate;

| (c) | asigurarea unor vorbitori sau standuri de informare cu privire la subiectele menționate mai sus pentru evenimente destinate consumatorilor (de exemplu, Ziua internațională a laptelui); |
| --- | --- |

(c)

asigurarea unor vorbitori sau standuri de informare cu privire la subiectele menționate mai sus pentru evenimente destinate consumatorilor (de exemplu, Ziua internațională a laptelui);

| (d) | organizarea de cursuri de formare și de conferințe științifice pe tema laptelui dietetic și a produselor lactate dietetice sau participarea la acestea; |
| --- | --- |

(d)

organizarea de cursuri de formare și de conferințe științifice pe tema laptelui dietetic și a produselor lactate dietetice sau participarea la acestea;

| (e) | organizarea de evenimente și prezentarea cuprinzătoare a industriei lactatelor la târguri (evenimentul principal agricol Landwirtschaftliches Hauptfest). |
| --- | --- |

(e)

organizarea de evenimente și prezentarea cuprinzătoare a industriei lactatelor la târguri (evenimentul principal agricol Landwirtschaftliches Hauptfest).

Landwirtschaftliches Hauptfest

| (43) | Măsura a fost coordonată de organizația Milchwirtschaftlicher Verein Baden-Württemberg (MVBW). Punerea în aplicare din punct de vedere tehnic a măsurii a fost efectuată de MVBW sau de părți terțe, la cererea acesteia. |
| --- | --- |

(43)

Măsura a fost coordonată de organizația Milchwirtschaftlicher Verein Baden-Württemberg (MVBW). Punerea în aplicare din punct de vedere tehnic a măsurii a fost efectuată de MVBW sau de părți terțe, la cererea acesteia.

Milchwirtschaftlicher Verein Baden-Württemberg

| (44) | În observațiile sale din 20 septembrie 2013 (11), Germania și-a menținut opinia potrivit căreia măsura nu constituia un ajutor de stat deoarece nu au fost favorizate întreprinderi individuale sau filiere de producție. |
| --- | --- |

(44)

În observațiile sale din 20 septembrie 2013 (11), Germania și-a menținut opinia potrivit căreia măsura nu constituia un ajutor de stat deoarece nu au fost favorizate întreprinderi individuale sau filiere de producție.

11

| (45) | Cu titlu subsidiar, s-a susținut (12) că măsurile respectă din punct de vedere material cerințele cuprinse în orientările comunitare aplicabile la momentul respectiv și că ar putea fi considerate, în esență, ca o formă de acordare de asistență tehnică în conformitate cu punctul 14.1 din Orientările comunitare privind ajutoarele de stat în sectorul agricol (13) (denumite în continuare „Orientările pentru perioada 2000-2006”). Măsurile contribuie la difuzarea generală și amplă a cunoștințelor științifice actuale cu privire la proprietățile laptelui și ale produselor lactate. |
| --- | --- |

(45)

Cu titlu subsidiar, s-a susținut (12) că măsurile respectă din punct de vedere material cerințele cuprinse în orientările comunitare aplicabile la momentul respectiv și că ar putea fi considerate, în esență, ca o formă de acordare de asistență tehnică în conformitate cu punctul 14.1 din Orientările comunitare privind ajutoarele de stat în sectorul agricol (13) (denumite în continuare „Orientările pentru perioada 2000-2006”). Măsurile contribuie la difuzarea generală și amplă a cunoștințelor științifice actuale cu privire la proprietățile laptelui și ale produselor lactate.

12

13

| (46) | Potrivit Germaniei, măsurile de tipul „Allgemeine Öffentlichkeitsarbeit” (activități de relații publice generale) nu s-au limitat la un anumit grup, ci au sprijinit, în general, întregul sector al produselor lactate. Astfel, au fost respectate condițiile indicate la punctul 14.2 din orientări. Punctul 14.3 din Orientările pentru perioada 2000-2006 prevedea că ajutorul de stat poate acoperi până la 100 % din costuri. Nivelul ajutorului a fost mai mic decât limita de 100 000 EUR pe beneficiar pentru o perioadă de trei ani, limită prevăzută la punctul 14.3. |
| --- | --- |

(46)

Potrivit Germaniei, măsurile de tipul „Allgemeine Öffentlichkeitsarbeit” (activități de relații publice generale) nu s-au limitat la un anumit grup, ci au sprijinit, în general, întregul sector al produselor lactate. Astfel, au fost respectate condițiile indicate la punctul 14.2 din orientări. Punctul 14.3 din Orientările pentru perioada 2000-2006 prevedea că ajutorul de stat poate acoperi până la 100 % din costuri. Nivelul ajutorului a fost mai mic decât limita de 100 000 EUR pe beneficiar pentru o perioadă de trei ani, limită prevăzută la punctul 14.3.

BB 1

BB 1

| (47) | Brandenburg a sponsorizat costurile legate de formare și educare în cadrul măsurii „Îmbunătățirea igienei”. Domeniile de interes au inclus sănătatea animală, îmbunătățirea igienei laptelui și a calității laptelui crud, precum și analiza aspectelor legate de performanță. Măsura a fost pusă în aplicare de asociația Landeskontrollverband Brandenburg (LKVB). Rata maximă a sprijinului nu a depășit 60 % din costurile eligibile. |
| --- | --- |

(47)

Brandenburg a sponsorizat costurile legate de formare și educare în cadrul măsurii „Îmbunătățirea igienei”. Domeniile de interes au inclus sănătatea animală, îmbunătățirea igienei laptelui și a calității laptelui crud, precum și analiza aspectelor legate de performanță. Măsura a fost pusă în aplicare de asociația Landeskontrollverband Brandenburg (LKVB). Rata maximă a sprijinului nu a depășit 60 % din costurile eligibile.

Landeskontrollverband Brandenburg

| (48) | În comunicarea sa din 20 septembrie 2013, Germania a susținut (14) că măsura „Verbesserung der Hygiene” (Îmbunătățirea igienei) pentru perioada 2001-2006 a fost compatibilă cu piața internă. Serviciile de consultanță oferite nu au fost limitate la un anumit grup, ci au fost puse la dispoziția tuturor producătorilor de lapte din Brandenburg. Întreprinderile individuale nu au fost favorizate. S-a argumentat că măsura corespunde punctului 13.2 a treia liniuță din Orientările pentru perioada 2000-2006, și anume costurile de formare a personalului pentru aplicarea sistemelor de asigurare a calității. |
| --- | --- |

(48)

În comunicarea sa din 20 septembrie 2013, Germania a susținut (14) că măsura „Verbesserung der Hygiene” (Îmbunătățirea igienei) pentru perioada 2001-2006 a fost compatibilă cu piața internă. Serviciile de consultanță oferite nu au fost limitate la un anumit grup, ci au fost puse la dispoziția tuturor producătorilor de lapte din Brandenburg. Întreprinderile individuale nu au fost favorizate. S-a argumentat că măsura corespunde punctului 13.2 a treia liniuță din Orientările pentru perioada 2000-2006, și anume costurile de formare a personalului pentru aplicarea sistemelor de asigurare a calității.

14

| (49) | În comunicarea acestora din 27 februarie 2015, autoritățile germane au confirmat că, în principiu, toți producătorii de lapte din statul federal au avut acces la serviciile de consultanță (consultanță complexă și specială) în cauză. Germania a susținut că granturile prevăzute pentru finanțarea parțială au fost sume fixe în valoare de 161,19 EUR pe exploatație în cazul consultanței complexe sau 144,62 EUR pe exploatație în cazul consultanței speciale. Astfel, limita superioară de 100 000 EUR pe întreprindere pentru o perioadă de trei ani nu putea fi depășită. Potrivit autorităților germane, valorile specificate au fost calculate pentru anul 2006, însă valorile altor ani au fost similare. De asemenea, Germania a susținut că beneficiarii finali (fabricile de produse lactate și producătorii de lapte) erau IMM-uri. |
| --- | --- |

(49)

În comunicarea acestora din 27 februarie 2015, autoritățile germane au confirmat că, în principiu, toți producătorii de lapte din statul federal au avut acces la serviciile de consultanță (consultanță complexă și specială) în cauză. Germania a susținut că granturile prevăzute pentru finanțarea parțială au fost sume fixe în valoare de 161,19 EUR pe exploatație în cazul consultanței complexe sau 144,62 EUR pe exploatație în cazul consultanței speciale. Astfel, limita superioară de 100 000 EUR pe întreprindere pentru o perioadă de trei ani nu putea fi depășită. Potrivit autorităților germane, valorile specificate au fost calculate pentru anul 2006, însă valorile altor ani au fost similare. De asemenea, Germania a susținut că beneficiarii finali (fabricile de produse lactate și producătorii de lapte) erau IMM-uri.

BB 3

BB 3

| (50) | Până la sfârșitul anului 2007, Brandenburg a finanțat furnizarea de informații cu privire la aspectele economice și difuzarea informațiilor și a cunoștințelor nou dobândite privind aspecte ale industriei legate de Legea laptelui, politica referitoare la produsele lactate, producția de lapte și calitatea laptelui, hrana și creșterea animalelor, promovarea, protecția împotriva bolilor animalelor etc. Nu a fost oferită consiliere sau formare pentru persoane individuale. Măsura a fost delegată asociațiilor Landesvereinigung der Milchwirtschaft Brandenburg-Berlin e. V. (LVMB) și Landesbauernverband Brandenburg e.V. (LBV). |
| --- | --- |

(50)

Până la sfârșitul anului 2007, Brandenburg a finanțat furnizarea de informații cu privire la aspectele economice și difuzarea informațiilor și a cunoștințelor nou dobândite privind aspecte ale industriei legate de Legea laptelui, politica referitoare la produsele lactate, producția de lapte și calitatea laptelui, hrana și creșterea animalelor, promovarea, protecția împotriva bolilor animalelor etc. Nu a fost oferită consiliere sau formare pentru persoane individuale. Măsura a fost delegată asociațiilor Landesvereinigung der Milchwirtschaft Brandenburg-Berlin e. V. (LVMB) și Landesbauernverband Brandenburg e.V. (LBV).

Landesvereinigung der Milchwirtschaft Brandenburg-Berlin e. V.

Landesbauernverband Brandenburg e.V.

| (51) | În observațiile sale din 20 septembrie 2013 (15), Germania a susținut că măsura menționată mai sus este compatibilă cu piața internă. Măsura a fost adoptată în conformitate cu Orientările pentru perioada 2000-2006, ca o formă de asistență tehnică în temeiul punctului 14.1. Scopul măsurii a fost de a îmbunătăți eficiența și profesionalismul agriculturii în Comunitate, contribuind astfel la viabilitatea economică pe termen lung a sectorului. |
| --- | --- |

(51)

În observațiile sale din 20 septembrie 2013 (15), Germania a susținut că măsura menționată mai sus este compatibilă cu piața internă. Măsura a fost adoptată în conformitate cu Orientările pentru perioada 2000-2006, ca o formă de asistență tehnică în temeiul punctului 14.1. Scopul măsurii a fost de a îmbunătăți eficiența și profesionalismul agriculturii în Comunitate, contribuind astfel la viabilitatea economică pe termen lung a sectorului.

15

| (52) | La nivel național, concursurile pe teme legate de producerea laptelui și de calitate organizate de LVMB s-au desfășurat, în conformitate cu punctul 14.1 a patra liniuță, ca „Veranstaltung von Wettbewerben” (organizarea de concursuri). |
| --- | --- |

(52)

La nivel național, concursurile pe teme legate de producerea laptelui și de calitate organizate de LVMB s-au desfășurat, în conformitate cu punctul 14.1 a patra liniuță, ca „Veranstaltung von Wettbewerben” (organizarea de concursuri).

| (53) | În observațiile sale din 27 februarie 2015, Germania a susținut că întreprinderile din Brandenburg care au câștigat concursurile în Săptămâna Verde Internațională (IGW) s-au remarcat și, prin urmare, au devenit cunoscute unei părți mai mari a publicului larg. În acest scop, în 2006 a fost cheltuită o sumă de aproximativ 463 EUR acordată LVMB din taxele pe lapte (16). |
| --- | --- |

(53)

În observațiile sale din 27 februarie 2015, Germania a susținut că întreprinderile din Brandenburg care au câștigat concursurile în Săptămâna Verde Internațională (IGW) s-au remarcat și, prin urmare, au devenit cunoscute unei părți mai mari a publicului larg. În acest scop, în 2006 a fost cheltuită o sumă de aproximativ 463 EUR acordată LVMB din taxele pe lapte (16).

16

| (54) | LBV a organizat, prin intermediul consultanților săi în domeniul laptelui, servicii de consultanță disponibile pentru toate părțile interesate din industria laptelui, în cadrul proiectului „Milcherzeugerberatung” (consultanță pentru producătorii de lapte). Finanțarea a fost acordată ca o cofinanțare din taxele pe lapte, ca parte a finanțării proiectului. Conform documentelor prezentate, LBV a primit în acest scop un grant din partea administrației regionale în valoare de 20 000 EUR în 2006. Potrivit autorităților germane, procedurile din anii precedenți au fost similare. |
| --- | --- |

(54)

LBV a organizat, prin intermediul consultanților săi în domeniul laptelui, servicii de consultanță disponibile pentru toate părțile interesate din industria laptelui, în cadrul proiectului „Milcherzeugerberatung” (consultanță pentru producătorii de lapte). Finanțarea a fost acordată ca o cofinanțare din taxele pe lapte, ca parte a finanțării proiectului. Conform documentelor prezentate, LBV a primit în acest scop un grant din partea administrației regionale în valoare de 20 000 EUR în 2006. Potrivit autorităților germane, procedurile din anii precedenți au fost similare.

| (55) | Ajutorul de stat nu a fost limitat la anumite grupuri. Toate persoanele vizate din sectorul relevant al industriei laptelui au avut șanse egale de a participa la competițiile profesioniste. Prin urmare, condițiile prevăzute la punctul 14.2 din Orientările pentru perioada 2000-2006 au fost îndeplinite. |
| --- | --- |

(55)

Ajutorul de stat nu a fost limitat la anumite grupuri. Toate persoanele vizate din sectorul relevant al industriei laptelui au avut șanse egale de a participa la competițiile profesioniste. Prin urmare, condițiile prevăzute la punctul 14.2 din Orientările pentru perioada 2000-2006 au fost îndeplinite.

HE 2

HE 2

| (56) | Hessen a acordat sprijin financiar asociației Landesvereinigung für Milch und Milcherzeugnisse Hessen e.V. (LVMH) pentru măsura „Fortbildung für Erzeuger durch das Innovationsteam” (Instruirea producătorilor de către echipa de inovare). În cadrul acestei măsuri, echipa de inovare a LVMH a pregătit informații științifice în contextul articolelor de specialitate și al instruirii. Acestea au inclus colectarea și gruparea de informații și realizarea schimbului de cunoștințe prin articole științifice, precum și instruirea fermierilor și a lucrătorilor agricoli. |
| --- | --- |

(56)

Hessen a acordat sprijin financiar asociației Landesvereinigung für Milch und Milcherzeugnisse Hessen e.V. (LVMH) pentru măsura „Fortbildung für Erzeuger durch das Innovationsteam” (Instruirea producătorilor de către echipa de inovare). În cadrul acestei măsuri, echipa de inovare a LVMH a pregătit informații științifice în contextul articolelor de specialitate și al instruirii. Acestea au inclus colectarea și gruparea de informații și realizarea schimbului de cunoștințe prin articole științifice, precum și instruirea fermierilor și a lucrătorilor agricoli.

Landesvereinigung für Milch und Milcherzeugnisse Hessen e.V.

| (57) | Germania a susținut că efectele asupra concurenței au fost scăzute (17). Prin urmare, ajutorul putea fi acordat până la o rată maximă de 100 % pentru a acoperi costurile activităților descrise cu exactitate, în special formarea și educarea. Costurile eligibile puteau include costul efectiv al organizării programului de formare, cheltuielile de deplasare și de ședere, precum și costul furnizării serviciilor de înlocuire pe durata absenței agricultorului sau a lucrătorului agricol. Acest caz se referă la formarea fermierilor cu privire la subiectele menționate mai sus, prin urmare, au fost îndeplinite cerințele prevăzute la punctul 14.1 din Orientările pentru perioada 2000-2006. |
| --- | --- |

(57)

Germania a susținut că efectele asupra concurenței au fost scăzute (17). Prin urmare, ajutorul putea fi acordat până la o rată maximă de 100 % pentru a acoperi costurile activităților descrise cu exactitate, în special formarea și educarea. Costurile eligibile puteau include costul efectiv al organizării programului de formare, cheltuielile de deplasare și de ședere, precum și costul furnizării serviciilor de înlocuire pe durata absenței agricultorului sau a lucrătorului agricol. Acest caz se referă la formarea fermierilor cu privire la subiectele menționate mai sus, prin urmare, au fost îndeplinite cerințele prevăzute la punctul 14.1 din Orientările pentru perioada 2000-2006.

17

| (58) | Cerințele prevăzute la punctul 14.2 au fost îndeplinite de asemenea, întrucât toate persoanele fizice și juridice din zona vizată au avut, în principiu, posibilitatea să participe la activitățile de formare, pe baza unor criterii definite în mod obiectiv. Limita maximă admisibilă de 100 000 EUR nu a fost depășită, întrucât o sumă de aproximativ 125 EUR a fost plătită sub formă de ajutor pe beneficiar pentru o perioadă de trei ani, în conformitate cu criteriile stabilite la punctul 14.3. |
| --- | --- |

(58)

Cerințele prevăzute la punctul 14.2 au fost îndeplinite de asemenea, întrucât toate persoanele fizice și juridice din zona vizată au avut, în principiu, posibilitatea să participe la activitățile de formare, pe baza unor criterii definite în mod obiectiv. Limita maximă admisibilă de 100 000 EUR nu a fost depășită, întrucât o sumă de aproximativ 125 EUR a fost plătită sub formă de ajutor pe beneficiar pentru o perioadă de trei ani, în conformitate cu criteriile stabilite la punctul 14.3.

HE 3

HE 3

| (59) | Hessen a acordat sprijin financiar pentru activitățile de relații publice destinate educării consumatorilor cu privire la lapte și produsele lactate, inclusiv valorile nutriționale și utilizările acestora. Echipa de nutriție a LVMH a diseminat cunoștințele științifice într-un mod ușor de înțeles în general, a organizat evenimente și campanii de informare (care nu vizau anumite întreprinderi) și a desfășurat activități de relații publice sub formă de pliante, broșuri, foi volante, rețete sau afișe legate de producerea, tratarea și prelucrarea laptelui și a produselor lactate. |
| --- | --- |

(59)

Hessen a acordat sprijin financiar pentru activitățile de relații publice destinate educării consumatorilor cu privire la lapte și produsele lactate, inclusiv valorile nutriționale și utilizările acestora. Echipa de nutriție a LVMH a diseminat cunoștințele științifice într-un mod ușor de înțeles în general, a organizat evenimente și campanii de informare (care nu vizau anumite întreprinderi) și a desfășurat activități de relații publice sub formă de pliante, broșuri, foi volante, rețete sau afișe legate de producerea, tratarea și prelucrarea laptelui și a produselor lactate.

| (60) | În observațiile sale din 20 septembrie 2013 (18), Germania a susținut că măsura HE 3 nu constituia un ajutor de stat deoarece nu au fost favorizate întreprinderi individuale sau ramuri de producție. Măsura a constituit o „simplă educație a consumatorilor”. Cu titlu subsidiar, Germania a susținut că ajutorul era compatibil cu piața internă. |
| --- | --- |

(60)

În observațiile sale din 20 septembrie 2013 (18), Germania a susținut că măsura HE 3 nu constituia un ajutor de stat deoarece nu au fost favorizate întreprinderi individuale sau ramuri de producție. Măsura a constituit o „simplă educație a consumatorilor”. Cu titlu subsidiar, Germania a susținut că ajutorul era compatibil cu piața internă.

18

| (61) | Dacă măsura ar fi clasificată drept ajutor de stat, contrar opiniei exprimate de Germania, aceasta ar fi fost, în orice caz, în conformitate cu practica de luare a deciziilor existentă la acel moment și, prin urmare, ar fi considerată legitimă din punct de vedere material. Măsura nu s-a limitat la un anumit grup, ci a sprijinit, în general, întregul sector al produselor lactate. Prin urmare, au fost respectate condițiile indicate la punctul 14.2 din Orientările pentru perioada 2000-2006. Punctul 14.3 din Orientările pentru perioada 2000-2006 prevedea că ajutorul de stat poate acoperi până la 100 % din costuri. Valoarea reală a granturilor a fost cu mult sub pragul aplicabil de 100 000 EUR pe beneficiar pentru o perioadă de trei ani (punctul 14.3 din Orientările pentru perioada 2000-2006). În perioada 2001-2006, existau aproximativ 6 000 de fermieri producători de lactate în Hessen, ceea ce a condus la o valoare medie a grantului de aproximativ 170 EUR pe beneficiar în perioada în cauză. |
| --- | --- |

(61)

Dacă măsura ar fi clasificată drept ajutor de stat, contrar opiniei exprimate de Germania, aceasta ar fi fost, în orice caz, în conformitate cu practica de luare a deciziilor existentă la acel moment și, prin urmare, ar fi considerată legitimă din punct de vedere material. Măsura nu s-a limitat la un anumit grup, ci a sprijinit, în general, întregul sector al produselor lactate. Prin urmare, au fost respectate condițiile indicate la punctul 14.2 din Orientările pentru perioada 2000-2006. Punctul 14.3 din Orientările pentru perioada 2000-2006 prevedea că ajutorul de stat poate acoperi până la 100 % din costuri. Valoarea reală a granturilor a fost cu mult sub pragul aplicabil de 100 000 EUR pe beneficiar pentru o perioadă de trei ani (punctul 14.3 din Orientările pentru perioada 2000-2006). În perioada 2001-2006, existau aproximativ 6 000 de fermieri producători de lactate în Hessen, ceea ce a condus la o valoare medie a grantului de aproximativ 170 EUR pe beneficiar în perioada în cauză.

HE 9

HE 9

| (62) | Hessen a acordat asistență financiară asociației LVMH pentru măsura „Formarea tinerilor fermieri producători de lactate”. Scopul acestei măsuri a fost de a îmbunătăți abilitățile tinerilor fermieri producători de lactate. Costurile eligibile au inclus costul efectiv al organizării programului de formare, cheltuielile de deplasare și de ședere, precum și costul furnizării serviciilor de înlocuire pe durata absenței agricultorului sau a lucrătorului agricol. |
| --- | --- |

(62)

Hessen a acordat asistență financiară asociației LVMH pentru măsura „Formarea tinerilor fermieri producători de lactate”. Scopul acestei măsuri a fost de a îmbunătăți abilitățile tinerilor fermieri producători de lactate. Costurile eligibile au inclus costul efectiv al organizării programului de formare, cheltuielile de deplasare și de ședere, precum și costul furnizării serviciilor de înlocuire pe durata absenței agricultorului sau a lucrătorului agricol.

| (63) | În observațiile sale din 20 septembrie 2013 (19), Germania a susținut că impactul asupra concurenței a fost scăzut. Prin urmare, un astfel de ajutor putea fi acordat până la o rată maximă de 100 % pentru a acoperi costurile activităților descrise cu exactitate, în special formarea și educația. Măsura descrisă ar putea fi clasificată în conformitate cu punctul 14.1 din Orientările pentru perioada 2000-2006, întrucât aceasta a constituit în fond asistență pentru educare și formare, conform descrierii din orientări. |
| --- | --- |

(63)

În observațiile sale din 20 septembrie 2013 (19), Germania a susținut că impactul asupra concurenței a fost scăzut. Prin urmare, un astfel de ajutor putea fi acordat până la o rată maximă de 100 % pentru a acoperi costurile activităților descrise cu exactitate, în special formarea și educația. Măsura descrisă ar putea fi clasificată în conformitate cu punctul 14.1 din Orientările pentru perioada 2000-2006, întrucât aceasta a constituit în fond asistență pentru educare și formare, conform descrierii din orientări.

19

| (64) | Măsura a inclus formare clasică în sectorul produselor lactate, care a fost disponibilă în principiu tuturor producătorilor, îndeplinind astfel cerințele prevăzute la punctul 14.2 din Orientările pentru perioada 2000-2006. Ajutorul care acoperă până la 100 % din costuri este, prin urmare, permis în astfel de cazuri. Valoarea totală a ajutorului acordat în perioada 2001-2006 a fost de aproximativ 35 000 EUR, fără a depăși plafonul de 100 000 EUR pe beneficiar pentru perioadă de trei ani (a se vedea punctul 14.3 din Orientările pentru perioada 2000-2006). |
| --- | --- |

(64)

Măsura a inclus formare clasică în sectorul produselor lactate, care a fost disponibilă în principiu tuturor producătorilor, îndeplinind astfel cerințele prevăzute la punctul 14.2 din Orientările pentru perioada 2000-2006. Ajutorul care acoperă până la 100 % din costuri este, prin urmare, permis în astfel de cazuri. Valoarea totală a ajutorului acordat în perioada 2001-2006 a fost de aproximativ 35 000 EUR, fără a depăși plafonul de 100 000 EUR pe beneficiar pentru perioadă de trei ani (a se vedea punctul 14.3 din Orientările pentru perioada 2000-2006).

NI 5

NI 5

| (65) | Saxonia Inferioară a acordat asociației Landesvereinigung der Milchwirtschaft Niedersachsen e.V. (LVMN) sprijin financiar pentru participarea la târguri și expoziții și pentru pregătirea informațiilor științifice într-o formă ușor de înțeles în general. În acest context, costurile subvenționate au inclus chiria și echipamentele pentru spațiile pentru expoziții, precum și costul publicării informațiilor factuale (broșuri, rețete etc.) privind laptele și produsele lactate, inclusiv valorile nutriționale și utilizările acestora, precum și privind producția de lapte în Saxonia Inferioară. Măsura a fost coordonată de LVMN. Punerea în aplicare din punct de vedere tehnic a măsurii a fost realizată de asociație în sine sau de părți terțe, la cererea acesteia. |
| --- | --- |

(65)

Saxonia Inferioară a acordat asociației Landesvereinigung der Milchwirtschaft Niedersachsen e.V. (LVMN) sprijin financiar pentru participarea la târguri și expoziții și pentru pregătirea informațiilor științifice într-o formă ușor de înțeles în general. În acest context, costurile subvenționate au inclus chiria și echipamentele pentru spațiile pentru expoziții, precum și costul publicării informațiilor factuale (broșuri, rețete etc.) privind laptele și produsele lactate, inclusiv valorile nutriționale și utilizările acestora, precum și privind producția de lapte în Saxonia Inferioară. Măsura a fost coordonată de LVMN. Punerea în aplicare din punct de vedere tehnic a măsurii a fost realizată de asociație în sine sau de părți terțe, la cererea acesteia.

Landesvereinigung der Milchwirtschaft Niedersachsen e.V.

| (66) | În observațiile sale din 20 septembrie 2013 (20), Germania a susținut că măsura a fost reglementată de punctul 14.1 a patra liniuță (organizarea de concursuri, expoziții și târguri) din Orientările pentru perioada 2000-2006. Principala componentă a măsurii a fost subvenționarea standului expozițional al LVMN. În acest sens, în opinia Germaniei, măsura de ajutor este considerată acceptabilă și compatibilă cu legislația UE, dacă aceasta îndeplinește, în plus, cerințele de la punctele 14.2 și 14.3. |
| --- | --- |

(66)

În observațiile sale din 20 septembrie 2013 (20), Germania a susținut că măsura a fost reglementată de punctul 14.1 a patra liniuță (organizarea de concursuri, expoziții și târguri) din Orientările pentru perioada 2000-2006. Principala componentă a măsurii a fost subvenționarea standului expozițional al LVMN. În acest sens, în opinia Germaniei, măsura de ajutor este considerată acceptabilă și compatibilă cu legislația UE, dacă aceasta îndeplinește, în plus, cerințele de la punctele 14.2 și 14.3.

20

| (67) | Saxonia Inferioară și-a exprimat opinia conform căreia cerințele relevante în acest sens au fost îndeplinite, deoarece toate fermele de lapte au beneficiat de această măsură (media pentru perioada 2001-2006: aproximativ 17 500 ferme). Aceasta s-a realizat, pe de o parte, prin asigurarea accesului tuturor fermelor de lapte la măsură (punctul 14.2 din Orientările pentru perioada 2000-2006) și prin garantarea faptului că ajutorul nu depășește 100 000 EUR pe beneficiar pentru o perioadă de trei ani (punctul 14.3 din Orientările pentru perioada 2000-2006). |
| --- | --- |

(67)

Saxonia Inferioară și-a exprimat opinia conform căreia cerințele relevante în acest sens au fost îndeplinite, deoarece toate fermele de lapte au beneficiat de această măsură (media pentru perioada 2001-2006: aproximativ 17 500 ferme). Aceasta s-a realizat, pe de o parte, prin asigurarea accesului tuturor fermelor de lapte la măsură (punctul 14.2 din Orientările pentru perioada 2000-2006) și prin garantarea faptului că ajutorul nu depășește 100 000 EUR pe beneficiar pentru o perioadă de trei ani (punctul 14.3 din Orientările pentru perioada 2000-2006).

NI 6 (2001-2003)

NI 6 (2001-2003)

| (68) | Saxonia Inferioară a acordat, de asemenea, sprijin financiar pentru participarea întreprinderilor de prelucrare a laptelui la târguri. Germania a susținut că ajutorul acordat în perioada 2001-2006 a fost în conformitate cu cerințele cuprinse la punctul 14.1 din Orientările pentru perioada 2000-2006. Începând cu 26 noiembrie 2003, măsura s-a bazat pe ajutorul de stat aprobat nr. 200/2003, care a fost în vigoare până la 31 decembrie 2008, cu o intensitate maximă a ajutorului de 50 % sau o valoare maximă a ajutorului de 70 000 EUR pe beneficiar pentru o perioadă de trei ani. |
| --- | --- |

(68)

Saxonia Inferioară a acordat, de asemenea, sprijin financiar pentru participarea întreprinderilor de prelucrare a laptelui la târguri. Germania a susținut că ajutorul acordat în perioada 2001-2006 a fost în conformitate cu cerințele cuprinse la punctul 14.1 din Orientările pentru perioada 2000-2006. Începând cu 26 noiembrie 2003, măsura s-a bazat pe ajutorul de stat aprobat nr. 200/2003, care a fost în vigoare până la 31 decembrie 2008, cu o intensitate maximă a ajutorului de 50 % sau o valoare maximă a ajutorului de 70 000 EUR pe beneficiar pentru o perioadă de trei ani.

| (69) | În observațiile sale din 20 septembrie 2013 (21), Germania a susținut că prin măsura în cauză s-a acordat ajutor numai întreprinderilor active în prelucrarea și comercializarea produselor lactate (fabricile de produse lactate) pentru participarea la târguri și expoziții. În aceste condiții, evaluarea măsurii nu era reglementată de punctul 14.1 a cincea liniuță (astfel cum se presupune în decizia Comisiei de inițiere a procedurii), ci de punctul 14.1 a patra liniuță. Pe baza acestor informații, ajutorul acordat în perioada 2001-2003 a fost considerat ca fiind compatibil cu piața internă. |
| --- | --- |

(69)

În observațiile sale din 20 septembrie 2013 (21), Germania a susținut că prin măsura în cauză s-a acordat ajutor numai întreprinderilor active în prelucrarea și comercializarea produselor lactate (fabricile de produse lactate) pentru participarea la târguri și expoziții. În aceste condiții, evaluarea măsurii nu era reglementată de punctul 14.1 a cincea liniuță (astfel cum se presupune în decizia Comisiei de inițiere a procedurii), ci de punctul 14.1 a patra liniuță. Pe baza acestor informații, ajutorul acordat în perioada 2001-2003 a fost considerat ca fiind compatibil cu piața internă.

21

| (70) | În observațiile lor din 27 februarie 2015, autoritățile germane garantează că măsura NI 6 a fost disponibilă tuturor societăților active în domeniul prelucrării și comercializării produselor lactate în perioada relevantă [1 ianuarie 2002-26 noiembrie 2003 (22)] și a fost acordată conform unor criterii obiective. În plus, măsura a fost independentă de statutul de membru în cadrul organizațiilor de producători sau al altor organizații agricole. |
| --- | --- |

(70)

În observațiile lor din 27 februarie 2015, autoritățile germane garantează că măsura NI 6 a fost disponibilă tuturor societăților active în domeniul prelucrării și comercializării produselor lactate în perioada relevantă [1 ianuarie 2002-26 noiembrie 2003 (22)] și a fost acordată conform unor criterii obiective. În plus, măsura a fost independentă de statutul de membru în cadrul organizațiilor de producători sau al altor organizații agricole.

22

| (71) | Conform acelorași observații, intensitatea maximă a ajutorului pentru această măsură a fost de 48 %. O singură întreprindere (Nordmilch eG) a primit un ajutor în valoare totală de peste 100 000 EUR în cadrul măsurii în perioada în cauză. Potrivit autorităților germane, Nordmilch eG nu s-a încadrat în definiția unui IMM. Prin urmare, acestea urmăreau recuperarea respectivului ajutor individual. |
| --- | --- |

(71)

Conform acelorași observații, intensitatea maximă a ajutorului pentru această măsură a fost de 48 %. O singură întreprindere (Nordmilch eG) a primit un ajutor în valoare totală de peste 100 000 EUR în cadrul măsurii în perioada în cauză. Potrivit autorităților germane, Nordmilch eG nu s-a încadrat în definiția unui IMM. Prin urmare, acestea urmăreau recuperarea respectivului ajutor individual.

NI 7

NI 7

| (72) | Saxonia Inferioară a acordat sprijin financiar pentru campaniile generale de informare a consumatorilor cu privire la utilizarea laptelui ca produs alimentar. Beneficiarul a fost LVMN, în numele căreia a fost elaborat materialul informativ. |
| --- | --- |

(72)

Saxonia Inferioară a acordat sprijin financiar pentru campaniile generale de informare a consumatorilor cu privire la utilizarea laptelui ca produs alimentar. Beneficiarul a fost LVMN, în numele căreia a fost elaborat materialul informativ.

| (73) | În observațiile sale din 20 septembrie 2013 (23), Germania a susținut că măsura „activități de relații publice generale” nu a constituit un ajutor de stat, deoarece nu au fost favorizate întreprinderi individuale sau ramuri de producție. |
| --- | --- |

(73)

În observațiile sale din 20 septembrie 2013 (23), Germania a susținut că măsura „activități de relații publice generale” nu a constituit un ajutor de stat, deoarece nu au fost favorizate întreprinderi individuale sau ramuri de producție.

23

| (74) | Germania a susținut (24) că măsura a respectat din punct de vedere material cerințele orientărilor aplicabile la momentul respectiv și că ar putea fi considerată, în esență, ca acordare de asistență tehnică în conformitate cu punctul 14.1 din Orientările pentru perioada 2000-2006, întrucât aceasta a avut ca scop difuzarea generală a cunoștințelor științifice și a informațiilor despre proprietățile laptelui și ale produselor lactate. |
| --- | --- |

(74)

Germania a susținut (24) că măsura a respectat din punct de vedere material cerințele orientărilor aplicabile la momentul respectiv și că ar putea fi considerată, în esență, ca acordare de asistență tehnică în conformitate cu punctul 14.1 din Orientările pentru perioada 2000-2006, întrucât aceasta a avut ca scop difuzarea generală a cunoștințelor științifice și a informațiilor despre proprietățile laptelui și ale produselor lactate.

24

| (75) | Potrivit Germaniei, măsura nu s-a limitat la un anumit grup, ci a sprijinit, în general, întregul sector al produselor lactate. Prin urmare, condițiile prevăzute la punctul 14.2 din Orientările pentru perioada 2000-2006 au fost îndeplinite. |
| --- | --- |

(75)

Potrivit Germaniei, măsura nu s-a limitat la un anumit grup, ci a sprijinit, în general, întregul sector al produselor lactate. Prin urmare, condițiile prevăzute la punctul 14.2 din Orientările pentru perioada 2000-2006 au fost îndeplinite.

| (76) | Potrivit Germaniei, cuantumul ajutorului acordat a fost cu mult sub plafonul de 100 000 EUR pe beneficiar pentru o perioadă de trei ani, prevăzut la punctul 14.3. Având în vedere o medie de aproximativ 17 500 de producători de lapte în Saxonia Inferioară în perioada indicată mai sus și o sumă totală de aproximativ 6,9 milioane EUR alocată pentru măsura NI 7 pe întreaga perioadă, s-a plătit o sumă de aproximativ de 395 EUR sub formă de ajutor pentru fiecare beneficiar. |
| --- | --- |

(76)

Potrivit Germaniei, cuantumul ajutorului acordat a fost cu mult sub plafonul de 100 000 EUR pe beneficiar pentru o perioadă de trei ani, prevăzut la punctul 14.3. Având în vedere o medie de aproximativ 17 500 de producători de lapte în Saxonia Inferioară în perioada indicată mai sus și o sumă totală de aproximativ 6,9 milioane EUR alocată pentru măsura NI 7 pe întreaga perioadă, s-a plătit o sumă de aproximativ de 395 EUR sub formă de ajutor pentru fiecare beneficiar.

NW 4 și NW 5

NW 4 și NW 5

| (77) | Renania de Nord-Westfalia a acordat sprijin financiar pentru evenimente de informare și pentru măsuri de sensibilizare generală în rândul consumatorilor și măsuri privind utilizarea laptelui și a produselor lactate și caracteristicile lor generale (submăsura NW 4). Beneficiarii grantului au fost asociațiile Landesvereinigung der Milchwirtschaft Nordrhein-Westfalen e.V. (LVMNRW), Landwirtschaftsverband Rheinland și Landwirtschaftsverband Westfalen-Lippe. |
| --- | --- |

(77)

Renania de Nord-Westfalia a acordat sprijin financiar pentru evenimente de informare și pentru măsuri de sensibilizare generală în rândul consumatorilor și măsuri privind utilizarea laptelui și a produselor lactate și caracteristicile lor generale (submăsura NW 4). Beneficiarii grantului au fost asociațiile Landesvereinigung der Milchwirtschaft Nordrhein-Westfalen e.V. (LVMNRW), Landwirtschaftsverband Rheinland și Landwirtschaftsverband Westfalen-Lippe.

Landesvereinigung der Milchwirtschaft Nordrhein-Westfalen e.V.

Landwirtschaftsverband Rheinland

Landwirtschaftsverband Westfalen-Lippe

| (78) | Renania de Nord-Westfalia a acordat un sprijin financiar suplimentar pentru evenimentele legate de schimbul de cunoștințe între producătorii de lapte referitor la aspecte privind sectorul produselor lactate (submăsura NW 5). |
| --- | --- |

(78)

Renania de Nord-Westfalia a acordat un sprijin financiar suplimentar pentru evenimentele legate de schimbul de cunoștințe între producătorii de lapte referitor la aspecte privind sectorul produselor lactate (submăsura NW 5).

| (79) | Au fost subvenționate costurile de organizare și de gestionare a evenimentului, de consultanță, de educație și de formare cu privire la aspecte privind sectorul produselor lactate Intensitatea ajutorului a fost de până la 30 %. |
| --- | --- |

(79)

Au fost subvenționate costurile de organizare și de gestionare a evenimentului, de consultanță, de educație și de formare cu privire la aspecte privind sectorul produselor lactate Intensitatea ajutorului a fost de până la 30 %.

| (80) | În observațiile sale din 20 septembrie 2013 (25), Germania a susținut că nu au fost favorizate întreprinderi individuale sau sectoare în cadrul măsurilor NW 4 și NW 5, întrucât acestea au vizat publicul larg. În consecință, aceste măsuri nu pot fi considerate ca fiind o formă de asistență tehnică. În plus, beneficiile potențiale ale ambelor măsuri nu prezentau selectivitate materială și geografică. |
| --- | --- |

(80)

În observațiile sale din 20 septembrie 2013 (25), Germania a susținut că nu au fost favorizate întreprinderi individuale sau sectoare în cadrul măsurilor NW 4 și NW 5, întrucât acestea au vizat publicul larg. În consecință, aceste măsuri nu pot fi considerate ca fiind o formă de asistență tehnică. În plus, beneficiile potențiale ale ambelor măsuri nu prezentau selectivitate materială și geografică.

25

| (81) | În observațiile lor din 27 februarie 2015, autoritățile germane estimează că intervalul de cheltuieli anuale totale prevăzute în cadrul măsurii NW 4 în perioada 2001-2006 se situează între 335 200 EUR și 497 800 EUR. Date fiind cele aproximativ 10 000 de întreprinderi care dețin bovine de lapte în aceeași perioadă, a fost alocată o sumă anuală cuprinsă între 33,52 și 49,78 EUR pe beneficiar. În cadrul măsurii NW 5, cheltuielile anuale de 14 000 EUR înseamnă aproximativ 1,4 EUR pe beneficiar pe an. |
| --- | --- |

(81)

În observațiile lor din 27 februarie 2015, autoritățile germane estimează că intervalul de cheltuieli anuale totale prevăzute în cadrul măsurii NW 4 în perioada 2001-2006 se situează între 335 200 EUR și 497 800 EUR. Date fiind cele aproximativ 10 000 de întreprinderi care dețin bovine de lapte în aceeași perioadă, a fost alocată o sumă anuală cuprinsă între 33,52 și 49,78 EUR pe beneficiar. În cadrul măsurii NW 5, cheltuielile anuale de 14 000 EUR înseamnă aproximativ 1,4 EUR pe beneficiar pe an.

NW 6

NW 6

| (82) | Renania de Nord-Westfalia a acordat sprijin financiar pentru colectarea datelor relevante care au contribuit la transparența pieței. Costurile suportate de asociația Vereinigung der Milchindustrie (LVMNRW) pe durata colectării, analizării și publicării datelor relevante referitoare la piața produselor lactate au fost eligibile pentru finanțare. Rezultatele au fost făcute publice sub formă de anunțuri și rapoarte de piață și au fost disponibile gratuit tuturor. Acestea au contribuit la transparența pieței și au promovat schimbul de informații și de cunoștințe factuale și științifice între diferitele întreprinderi din sectorul produselor lactate. |
| --- | --- |

(82)

Renania de Nord-Westfalia a acordat sprijin financiar pentru colectarea datelor relevante care au contribuit la transparența pieței. Costurile suportate de asociația Vereinigung der Milchindustrie (LVMNRW) pe durata colectării, analizării și publicării datelor relevante referitoare la piața produselor lactate au fost eligibile pentru finanțare. Rezultatele au fost făcute publice sub formă de anunțuri și rapoarte de piață și au fost disponibile gratuit tuturor. Acestea au contribuit la transparența pieței și au promovat schimbul de informații și de cunoștințe factuale și științifice între diferitele întreprinderi din sectorul produselor lactate.

Vereinigung der Milchindustrie

| (83) | În observațiile sale din 20 septembrie 2013 (26), Germania a susținut că măsura nu era selectivă din punct de vedere material sau geografic. Cu titlu subsidiar, Germania a susținut că cerințele de compatibilitate ale orientărilor au fost îndeplinite. |
| --- | --- |

(83)

În observațiile sale din 20 septembrie 2013 (26), Germania a susținut că măsura nu era selectivă din punct de vedere material sau geografic. Cu titlu subsidiar, Germania a susținut că cerințele de compatibilitate ale orientărilor au fost îndeplinite.

26

| (84) | Beneficiarii au fost agricultorii, grupurile de producători și toate părțile interesate din sectorul produselor lactate (27). |
| --- | --- |

(84)

Beneficiarii au fost agricultorii, grupurile de producători și toate părțile interesate din sectorul produselor lactate (27).

27

| (85) | În observațiile sale din 27 februarie 2015, Germania estimează că intervalul de cheltuieli anuale totale în cadrul măsurii NW 6 în perioada 2001-2006 se situează între 139 400 EUR și 155 900 EUR. Date fiind cele aproximativ 10 000 de întreprinderi care dețin bovine de lapte în aceeași perioadă, a fost alocată o sumă anuală cuprinsă între 13,94 și 15,59 EUR pe beneficiar. |
| --- | --- |

(85)

În observațiile sale din 27 februarie 2015, Germania estimează că intervalul de cheltuieli anuale totale în cadrul măsurii NW 6 în perioada 2001-2006 se situează între 139 400 EUR și 155 900 EUR. Date fiind cele aproximativ 10 000 de întreprinderi care dețin bovine de lapte în aceeași perioadă, a fost alocată o sumă anuală cuprinsă între 13,94 și 15,59 EUR pe beneficiar.

RP 1 și SL 2

RP 1 și SL 2

| (86) | Renania-Palatinat și Saarland au acordat sprijin financiar pentru difuzarea informațiilor destinate consumatorilor, inclusiv a cunoștințelor științifice, într-o formă ușor de înțeles în general, precum și a informațiilor factuale generale privind produsele, beneficiile nutriționale ale acestora și utilizările sugerate. Cheltuielile de participare la târguri și expoziții, cheltuielile de călătorie, costurile de publicare, chiria plătită pentru spațiile expoziționale, premiile simbolice în valoare de până la 250 EUR pe premiu și câștigător au fost eligibile pentru finanțare. |
| --- | --- |

(86)

Renania-Palatinat și Saarland au acordat sprijin financiar pentru difuzarea informațiilor destinate consumatorilor, inclusiv a cunoștințelor științifice, într-o formă ușor de înțeles în general, precum și a informațiilor factuale generale privind produsele, beneficiile nutriționale ale acestora și utilizările sugerate. Cheltuielile de participare la târguri și expoziții, cheltuielile de călătorie, costurile de publicare, chiria plătită pentru spațiile expoziționale, premiile simbolice în valoare de până la 250 EUR pe premiu și câștigător au fost eligibile pentru finanțare.

| (87) | Activitățile de promovare (28) sau măsurile care vizează produsele anumitor companii au fost excluse de la finanțare. Coordonarea și punerea în aplicare tehnică a măsurii au fost realizate de asociațiile Milchwirtschaftliche Arbeitsgemeinschaft Rheinland-Pfalz e.V. (MILAG) și Landesvereinigung der Milchwirtschaft des Saarlandes e.V. (LVMS). |
| --- | --- |

(87)

Activitățile de promovare (28) sau măsurile care vizează produsele anumitor companii au fost excluse de la finanțare. Coordonarea și punerea în aplicare tehnică a măsurii au fost realizate de asociațiile Milchwirtschaftliche Arbeitsgemeinschaft Rheinland-Pfalz e.V. (MILAG) și Landesvereinigung der Milchwirtschaft des Saarlandes e.V. (LVMS).

28

Milchwirtschaftliche Arbeitsgemeinschaft Rheinland-Pfalz e.V.

Landesvereinigung der Milchwirtschaft des Saarlandes e.V.

| (88) | În observațiile sale din 20 septembrie 2013 (29), Germania a susținut că cele trei măsuri nu au constituit un ajutor de stat, deoarece nu au fost favorizate întreprinderi individuale sau ramuri de producție. Potrivit poziției Germanei, măsurile respective constituie „o simplă educare a consumatorilor”. Cu titlu subsidiar, Germania a susținut că ajutorul este compatibil cu piața internă. Punctul 8 din Orientările comunitare privind ajutoarele de stat pentru promovarea produselor agricole menționează măsurile care sunt considerate a fi o formă de ajutor tehnic în sectorul agricol în sensul punctului 14 din Orientările pentru perioada 2000-2006. |
| --- | --- |

(88)

În observațiile sale din 20 septembrie 2013 (29), Germania a susținut că cele trei măsuri nu au constituit un ajutor de stat, deoarece nu au fost favorizate întreprinderi individuale sau ramuri de producție. Potrivit poziției Germanei, măsurile respective constituie „o simplă educare a consumatorilor”. Cu titlu subsidiar, Germania a susținut că ajutorul este compatibil cu piața internă. Punctul 8 din Orientările comunitare privind ajutoarele de stat pentru promovarea produselor agricole menționează măsurile care sunt considerate a fi o formă de ajutor tehnic în sectorul agricol în sensul punctului 14 din Orientările pentru perioada 2000-2006.

29

| (89) | Practica decizională a Comisiei în perioada 2000-2006 în mai multe domenii de produse și state membre a indicat că introducerea unor măsuri comparabile cu măsurile în cauză a fost considerată ca fiind legală din punct de vedere material și admisibilă de către Comisie în perioada menționată mai sus. |
| --- | --- |

(89)

Practica decizională a Comisiei în perioada 2000-2006 în mai multe domenii de produse și state membre a indicat că introducerea unor măsuri comparabile cu măsurile în cauză a fost considerată ca fiind legală din punct de vedere material și admisibilă de către Comisie în perioada menționată mai sus.

| (90) | Germania a adăugat că, inclusiv dacă măsurile RP 1 și SL 2 ar fi clasificate ca ajutoare de stat, contrar opiniei Germaniei, acestea erau cel puțin în conformitate cu practica anterioară de luare a deciziilor și, prin urmare, puteau fi considerate drept legitime din punct de vedere material. Potrivit Germaniei, măsurile privind „activități de relații publice generale” nu s-au limitat la un anumit grup, ci au sprijinit, în general, întregul sector al produselor lactate. În consecință, condițiile prevăzute la punctul 14.2 din Orientările pentru perioada 2000-2006 au fost întrunite. În conformitate cu punctul 14.3, subvențiile puteau acoperi până la 100 % din costuri. |
| --- | --- |

(90)

Germania a adăugat că, inclusiv dacă măsurile RP 1 și SL 2 ar fi clasificate ca ajutoare de stat, contrar opiniei Germaniei, acestea erau cel puțin în conformitate cu practica anterioară de luare a deciziilor și, prin urmare, puteau fi considerate drept legitime din punct de vedere material. Potrivit Germaniei, măsurile privind „activități de relații publice generale” nu s-au limitat la un anumit grup, ci au sprijinit, în general, întregul sector al produselor lactate. În consecință, condițiile prevăzute la punctul 14.2 din Orientările pentru perioada 2000-2006 au fost întrunite. În conformitate cu punctul 14.3, subvențiile puteau acoperi până la 100 % din costuri.

| (91) | În comunicarea sa din 27 februarie 2015, Germania a susținut că ajutorul de stat acordat pe o perioadă de trei ani sub plafonul de 100 000 EUR pe beneficiar ajungea la o sumă cuprinsă între 46 EUR și 73 EUR pe an pentru fiecare beneficiar (30). |
| --- | --- |

(91)

În comunicarea sa din 27 februarie 2015, Germania a susținut că ajutorul de stat acordat pe o perioadă de trei ani sub plafonul de 100 000 EUR pe beneficiar ajungea la o sumă cuprinsă între 46 EUR și 73 EUR pe an pentru fiecare beneficiar (30).

30

RP 5 și SL 5

RP 5 și SL 5

| (92) | Renania-Palatinat și Saarland au acordat sprijin financiar pentru programele de consultanță și de formare pentru producătorii de lapte în scopul de a îmbunătăți nivelul de igienă al instalațiilor de muls și calitatea laptelui livrat (submăsurile RP 5 și SL 5). Costurile de consultanță dovedite au fost subvenționate până la maximum 75 000 EUR pe an în Renania-Palatinat și până la 15 000 EUR pe an în Saarland. Serviciile de consultanță permanente au fost excluse de la acordarea subvenției. Coordonarea și punerea în aplicare tehnică a măsurilor au fost efectuate de asociațiile Landeskontrollverband Rheinland-Pfalz e.V. (LKVRP) și LVMS. |
| --- | --- |

(92)

Renania-Palatinat și Saarland au acordat sprijin financiar pentru programele de consultanță și de formare pentru producătorii de lapte în scopul de a îmbunătăți nivelul de igienă al instalațiilor de muls și calitatea laptelui livrat (submăsurile RP 5 și SL 5). Costurile de consultanță dovedite au fost subvenționate până la maximum 75 000 EUR pe an în Renania-Palatinat și până la 15 000 EUR pe an în Saarland. Serviciile de consultanță permanente au fost excluse de la acordarea subvenției. Coordonarea și punerea în aplicare tehnică a măsurilor au fost efectuate de asociațiile Landeskontrollverband Rheinland-Pfalz e.V. (LKVRP) și LVMS.

Landeskontrollverband Rheinland-Pfalz e.V.

| (93) | În observațiile sale din 20 septembrie 2013 (31), Germania a susținut că serviciile de consultanță specială privind tehnologia de muls și măsurile de îmbunătățire a calității laptelui crud din Renania-Palatinat și Saarland au fost compatibile cu piața internă în perioada 2001-2006. |
| --- | --- |

(93)

În observațiile sale din 20 septembrie 2013 (31), Germania a susținut că serviciile de consultanță specială privind tehnologia de muls și măsurile de îmbunătățire a calității laptelui crud din Renania-Palatinat și Saarland au fost compatibile cu piața internă în perioada 2001-2006.

31

| (94) | Scopul măsurilor a fost de a oferi consultanță specializată în domeniul tehnologiei laptelui și de a oferi consiliere și formare pentru producătorii de lapte aleși în mod ad-hoc după identificarea problemelor (cum ar fi celulele somatice crescute) în contextul inspecțiilor de calitate ale laptele livrat, cu implicarea medicilor veterinari pentru a îmbunătăți sănătatea ugerului și, prin urmare, calitatea laptelui crud. Orice producător de lapte din Renania-Palatinat sau din Saarland ar fi putut beneficia de această ofertă. Statutul de membru în cadrul LKVRP sau LVMS nu a fost o condiție. Serviciile de consultanță care erau permanente sau erau solicitate la intervale regulate (cum ar fi consultanță fiscală și juridică sau publicitate) nu au fost eligibile pentru finanțare. |
| --- | --- |

(94)

Scopul măsurilor a fost de a oferi consultanță specializată în domeniul tehnologiei laptelui și de a oferi consiliere și formare pentru producătorii de lapte aleși în mod ad-hoc după identificarea problemelor (cum ar fi celulele somatice crescute) în contextul inspecțiilor de calitate ale laptele livrat, cu implicarea medicilor veterinari pentru a îmbunătăți sănătatea ugerului și, prin urmare, calitatea laptelui crud. Orice producător de lapte din Renania-Palatinat sau din Saarland ar fi putut beneficia de această ofertă. Statutul de membru în cadrul LKVRP sau LVMS nu a fost o condiție. Serviciile de consultanță care erau permanente sau erau solicitate la intervale regulate (cum ar fi consultanță fiscală și juridică sau publicitate) nu au fost eligibile pentru finanțare.

| (95) | Germania susține că acesta constituie, prin urmare, un serviciu subvenționat. Nu s-au efectuat plăți directe către fermieri. |
| --- | --- |

(95)

Germania susține că acesta constituie, prin urmare, un serviciu subvenționat. Nu s-au efectuat plăți directe către fermieri.

| (96) | Conform opiniilor exprimate de Renania-Palatinat, asistența pentru consultanță în temeiul punctului 14.1 a treia liniuță din Orientările pentru perioada 2000-2006 nu depinde de difuzarea de noi metodologii. O astfel de obligație se aplică fără îndoială promovării „altor activități de difuzare a noilor metode”, în conformitate cu punctul 14.1 a cincea liniuță din Orientările pentru perioada 2000-2006. În plus, serviciile de consultanță care erau permanente sau au fost solicitate la intervale regulate au fost excluse în mod expres de la finanțarea în cadrul acestei măsuri. |
| --- | --- |

(96)

Conform opiniilor exprimate de Renania-Palatinat, asistența pentru consultanță în temeiul punctului 14.1 a treia liniuță din Orientările pentru perioada 2000-2006 nu depinde de difuzarea de noi metodologii. O astfel de obligație se aplică fără îndoială promovării „altor activități de difuzare a noilor metode”, în conformitate cu punctul 14.1 a cincea liniuță din Orientările pentru perioada 2000-2006. În plus, serviciile de consultanță care erau permanente sau au fost solicitate la intervale regulate au fost excluse în mod expres de la finanțarea în cadrul acestei măsuri.

| (97) | Condițiile prevăzute la punctele 14.2 și 14.3 din Orientările pentru perioada 2000-2006 sunt îndeplinite, potrivit opiniilor exprimate de Germania, întrucât nu este necesar statutul de membru în cadrul LKVRP sau al furnizorului de servicii. |
| --- | --- |

(97)

Condițiile prevăzute la punctele 14.2 și 14.3 din Orientările pentru perioada 2000-2006 sunt îndeplinite, potrivit opiniilor exprimate de Germania, întrucât nu este necesar statutul de membru în cadrul LKVRP sau al furnizorului de servicii.

| (98) | Germania a dat asigurări că suma totală a ajutorului de 100 000 EUR pe beneficiar pentru o perioadă de trei ani nu a fost depășită. Aproximativ 300 de producători de lapte au fost consiliați în Renania-Palatinat pe an și aproximativ 100 în Saarland. Având în vedere o alocare anuală de aproximativ 59 000 EUR în Renania-Palatinat și de aproximativ 13 000 EUR în Saarland, finanțarea medie pe beneficiar este de aproximativ 197 EUR în Renania-Palatinat și de 130 EUR în Saarland. |
| --- | --- |

(98)

Germania a dat asigurări că suma totală a ajutorului de 100 000 EUR pe beneficiar pentru o perioadă de trei ani nu a fost depășită. Aproximativ 300 de producători de lapte au fost consiliați în Renania-Palatinat pe an și aproximativ 100 în Saarland. Având în vedere o alocare anuală de aproximativ 59 000 EUR în Renania-Palatinat și de aproximativ 13 000 EUR în Saarland, finanțarea medie pe beneficiar este de aproximativ 197 EUR în Renania-Palatinat și de 130 EUR în Saarland.

| (99) | Beneficiarii au fost fermierii (IMM-uri) și asociațiile de producători. |
| --- | --- |

(99)

Beneficiarii au fost fermierii (IMM-uri) și asociațiile de producători.

TH 3 și TH 4

TH 3 și TH 4

| (100) | Turingia a acordat sprijin financiar pentru asociația Landesvereinigung Thüringer Milch e.V. (LVTM) pentru participarea la expoziții comerciale și expoziții destinate consumatorilor (Grüne Tage Thüringen) și pentru organizarea de conferințe în scopul difuzării informațiilor științifice (Thüringer Milchtag) (submăsura TH 3). |
| --- | --- |

(100)

Turingia a acordat sprijin financiar pentru asociația Landesvereinigung Thüringer Milch e.V. (LVTM) pentru participarea la expoziții comerciale și expoziții destinate consumatorilor (Grüne Tage Thüringen) și pentru organizarea de conferințe în scopul difuzării informațiilor științifice (Thüringer Milchtag) (submăsura TH 3).

Landesvereinigung Thüringer Milch e.V.

Grüne Tage Thüringen

Thüringer Milchtag

| (101) | În plus, a fost subvenționată, de asemenea, publicarea de informații factuale despre producătorii din regiune (relații publice generale, Ziua internațională a laptelui și Thüringer Milchkönigin) (submăsura TH 4). |
| --- | --- |

(101)

În plus, a fost subvenționată, de asemenea, publicarea de informații factuale despre producătorii din regiune (relații publice generale, Ziua internațională a laptelui și Thüringer Milchkönigin) (submăsura TH 4).

Thüringer Milchkönigin

| (102) | Cheltuielile cu materialele și cu personalul au fost eligibile pentru ajutor. Beneficiarul a fost LVTM. |
| --- | --- |

(102)

Cheltuielile cu materialele și cu personalul au fost eligibile pentru ajutor. Beneficiarul a fost LVTM.

| (103) | În observațiile sale din 20 septembrie 2013 (32), Germania a susținut că măsura TH 3 ar trebui considerată ca fiind compatibilă cu piața internă (punctul 14.1 din Orientările pentru perioada 2000-2006). Scopul măsurii a fost de a îmbunătăți eficiența și profesionalismul agriculturii în Comunitate, contribuind astfel la viabilitatea economică pe termen lung a sectorului. |
| --- | --- |

(103)

În observațiile sale din 20 septembrie 2013 (32), Germania a susținut că măsura TH 3 ar trebui considerată ca fiind compatibilă cu piața internă (punctul 14.1 din Orientările pentru perioada 2000-2006). Scopul măsurii a fost de a îmbunătăți eficiența și profesionalismul agriculturii în Comunitate, contribuind astfel la viabilitatea economică pe termen lung a sectorului.

32

| (104) | Organizarea de conferințe pentru difuzarea informațiilor științifice (de exemplu, Thüringer Milchtag) este reglementată de punctul 14.1 a treia liniuță, „Onorarii de consultanță”, din Orientările pentru perioada 2000-2006. Participarea la expozițiile comerciale și expozițiile destinate consumatorului care reprezintă industria produselor lactate din Turingia (de exemplu, Grüne Tage Thüringen) a fost reglementată de punctul 14.1 a patra liniuță, „Organizarea de concursuri, expoziții și târguri”. |
| --- | --- |

(104)

Organizarea de conferințe pentru difuzarea informațiilor științifice (de exemplu, Thüringer Milchtag) este reglementată de punctul 14.1 a treia liniuță, „Onorarii de consultanță”, din Orientările pentru perioada 2000-2006. Participarea la expozițiile comerciale și expozițiile destinate consumatorului care reprezintă industria produselor lactate din Turingia (de exemplu, Grüne Tage Thüringen) a fost reglementată de punctul 14.1 a patra liniuță, „Organizarea de concursuri, expoziții și târguri”.

Thüringer Milchtag

Grüne Tage Thüringen

| (105) | Germania a susținut că măsura nu s-a limitat la un anumit grup, ci a contribuit, în general, la sprijinirea întregului sector al produselor lactate (a se vedea punctul 14.2 din Orientările pentru perioada 2000-2006). Ajutorul alocat nu a depășit 100 000 EUR pe beneficiar pentru o perioadă de trei ani. |
| --- | --- |

(105)

Germania a susținut că măsura nu s-a limitat la un anumit grup, ci a contribuit, în general, la sprijinirea întregului sector al produselor lactate (a se vedea punctul 14.2 din Orientările pentru perioada 2000-2006). Ajutorul alocat nu a depășit 100 000 EUR pe beneficiar pentru o perioadă de trei ani.

| (106) | În observațiile sale din 20 septembrie 2013 (33), Germania a susținut, de asemenea, că măsura TH 4 s-a axat pe „relații publice generale”. Scopul acesteia a fost diseminarea pe scară largă a constatărilor științifice actualizate referitoare la proprietățile laptelui și ale produselor lactate, prin urmare, aceasta a reprezentat o formă de asistență tehnică în sensul punctului 14.1 din Orientările pentru perioada 2000-2006. Activitățile asociației Landesvereinigung Thüringer Milch e.V. ar putea fi clasificate drept onorarii de consultanță în sensul punctului 14.1 a treia liniuță din Orientările pentru perioada 2000-2006. |
| --- | --- |

(106)

În observațiile sale din 20 septembrie 2013 (33), Germania a susținut, de asemenea, că măsura TH 4 s-a axat pe „relații publice generale”. Scopul acesteia a fost diseminarea pe scară largă a constatărilor științifice actualizate referitoare la proprietățile laptelui și ale produselor lactate, prin urmare, aceasta a reprezentat o formă de asistență tehnică în sensul punctului 14.1 din Orientările pentru perioada 2000-2006. Activitățile asociației Landesvereinigung Thüringer Milch e.V. ar putea fi clasificate drept onorarii de consultanță în sensul punctului 14.1 a treia liniuță din Orientările pentru perioada 2000-2006.

33

Landesvereinigung Thüringer Milch e.V.

| (107) | Cheltuielile legate de standurile și campaniile destinate consumatorilor la târgurile comerciale ar putea fi încadrate la punctul 14.1 a patra liniuță din Orientările pentru perioada 2000-2006 (organizarea de concursuri, expoziții și târguri). Evenimentele multiplicatoare care diseminează noi metode și constatări ar putea fi încadrate la cea de a cincea liniuță (alte activități pentru diseminarea noilor metode). |
| --- | --- |

(107)

Cheltuielile legate de standurile și campaniile destinate consumatorilor la târgurile comerciale ar putea fi încadrate la punctul 14.1 a patra liniuță din Orientările pentru perioada 2000-2006 (organizarea de concursuri, expoziții și târguri). Evenimentele multiplicatoare care diseminează noi metode și constatări ar putea fi încadrate la cea de a cincea liniuță (alte activități pentru diseminarea noilor metode).

| (108) | Măsura în ansamblul său nu s-a limitat la un anumit grup, ci a adus, în general, beneficii întregului sector al produselor lactate (punctul 14.2 din Orientările pentru perioada 2000-2006). |
| --- | --- |

(108)

Măsura în ansamblul său nu s-a limitat la un anumit grup, ci a adus, în general, beneficii întregului sector al produselor lactate (punctul 14.2 din Orientările pentru perioada 2000-2006).

| (109) | Cuantumul ajutorului acordat pe beneficiar nu a depășit 100 000 EUR pentru o perioadă de trei ani. |
| --- | --- |

(109)

Cuantumul ajutorului acordat pe beneficiar nu a depășit 100 000 EUR pentru o perioadă de trei ani.

TH 9 și TH 10

TH 9 și TH 10

| (110) | Turingia a acordat sprijin financiar pentru formarea angajaților din fermele de lapte (submăsura TH 9) și pentru promovarea concursurilor profesionale (submăsura TH 10). |
| --- | --- |

(110)

Turingia a acordat sprijin financiar pentru formarea angajaților din fermele de lapte (submăsura TH 9) și pentru promovarea concursurilor profesionale (submăsura TH 10).

| (111) | Cursurile de formare au vizat lucrătorii din fermele de lapte și au urmărit îmbunătățirea competențelor lucrătorilor agricoli (certificat de competență în domeniul „proceselor de mulgere”). Măsura a fost coordonată de asociația Verein Landvolksbildung Thüringen (VLT). |
| --- | --- |

(111)

Cursurile de formare au vizat lucrătorii din fermele de lapte și au urmărit îmbunătățirea competențelor lucrătorilor agricoli (certificat de competență în domeniul „proceselor de mulgere”). Măsura a fost coordonată de asociația Verein Landvolksbildung Thüringen (VLT).

Verein Landvolksbildung Thüringen

| (112) | Cea de a doua măsură a finanțat organizarea de concursuri profesionale în domeniul reproducerii și al mulsului. Concursurile au fost organizate de Thüringer Landjugendverband e.V. (TLJV) și Thüringer Melkergemeinschaft e.V. (TMG). Ca parte a măsurii, au fost subvenționate pregătirea și desfășurarea concursurilor și participarea la concursuri transregionale. |
| --- | --- |

(112)

Cea de a doua măsură a finanțat organizarea de concursuri profesionale în domeniul reproducerii și al mulsului. Concursurile au fost organizate de Thüringer Landjugendverband e.V. (TLJV) și Thüringer Melkergemeinschaft e.V. (TMG). Ca parte a măsurii, au fost subvenționate pregătirea și desfășurarea concursurilor și participarea la concursuri transregionale.

Thüringer Landjugendverband e.V.

Thüringer Melkergemeinschaft e.V.

| (113) | În observațiile sale din 20 septembrie 2013 (34), Germania a susținut că formarea în cadrul submăsurii TH 9 a fost destinată angajaților care lucrează la fermele pentru vaci de lapte. Activitățile de formare au fost efectuate de asociația Verein Landvolkbildung Thüringen. Plățile trebuiau clasificate ca o taxă de serviciu plătită asociației în schimbul serviciilor furnizate efectiv, calculate și rambursate la prețul pieței. |
| --- | --- |

(113)

În observațiile sale din 20 septembrie 2013 (34), Germania a susținut că formarea în cadrul submăsurii TH 9 a fost destinată angajaților care lucrează la fermele pentru vaci de lapte. Activitățile de formare au fost efectuate de asociația Verein Landvolkbildung Thüringen. Plățile trebuiau clasificate ca o taxă de serviciu plătită asociației în schimbul serviciilor furnizate efectiv, calculate și rambursate la prețul pieței.

34

Verein Landvolkbildung Thüringen

| (114) | Germania și-a menținut astfel punctul de vedere conform căruia nu sunt întrunite condițiile privind ajutorul de stat în temeiul articolului 107 din TFUE. În mod similar, condițiile privind ajutorul de stat în temeiul articolului 107 din TFUE nu au fost întrunite nici în ceea ce privește oferta de formare pentru angajați, întrucât plățile nu au fost specifice societății. |
| --- | --- |

(114)

Germania și-a menținut astfel punctul de vedere conform căruia nu sunt întrunite condițiile privind ajutorul de stat în temeiul articolului 107 din TFUE. În mod similar, condițiile privind ajutorul de stat în temeiul articolului 107 din TFUE nu au fost întrunite nici în ceea ce privește oferta de formare pentru angajați, întrucât plățile nu au fost specifice societății.

| (115) | Cu titlu subsidiar, s-a susținut că au fost îndeplinite cerințele prevăzute la punctul 14 din Orientările pentru perioada 2000-2006 pentru această măsură. Aceasta este legată de formarea fermierilor cu privire la subiectele menționate mai sus, prin urmare, au fost îndeplinite cerințele prevăzute la punctul 14.1 prima liniuță. Toate persoanele care sunt active în zona vizată au avut posibilitatea de a participa la o formare suplimentară de tipul descris mai sus, pe baza unor criterii definite în mod obiectiv. Prin urmare, condițiile prevăzute la punctul 14.2 din Orientările pentru perioada 2000-2006 au fost îndeplinite. Limita maximă admisibilă de 100 000 EUR pe beneficiar pentru o perioadă de trei ani nu a fost depășită (punctul 14.3). Dimpotrivă, suma cumulată a ajutorului în cadrul acestei submăsuri nu a depășit 100 000 EUR pentru o perioadă de trei ani. |
| --- | --- |

(115)

Cu titlu subsidiar, s-a susținut că au fost îndeplinite cerințele prevăzute la punctul 14 din Orientările pentru perioada 2000-2006 pentru această măsură. Aceasta este legată de formarea fermierilor cu privire la subiectele menționate mai sus, prin urmare, au fost îndeplinite cerințele prevăzute la punctul 14.1 prima liniuță. Toate persoanele care sunt active în zona vizată au avut posibilitatea de a participa la o formare suplimentară de tipul descris mai sus, pe baza unor criterii definite în mod obiectiv. Prin urmare, condițiile prevăzute la punctul 14.2 din Orientările pentru perioada 2000-2006 au fost îndeplinite. Limita maximă admisibilă de 100 000 EUR pe beneficiar pentru o perioadă de trei ani nu a fost depășită (punctul 14.3). Dimpotrivă, suma cumulată a ajutorului în cadrul acestei submăsuri nu a depășit 100 000 EUR pentru o perioadă de trei ani.

| (116) | În observațiile sale din 20 septembrie 2013 (35), Germania a susținut, de asemenea, în ceea ce privește submăsura TH 10, că organizarea și desfășurarea de concursuri profesionale în domeniul creșterii animalelor și al producției de lapte au fost finanțate în cadrul acestei măsuri. Concursurile au fost organizate de TLJV și TMG. Organizatorii au primit onorarii standard calculate în funcție de piață pentru organizarea și desfășurarea de evenimente transregionale sau pentru participarea la acestea. |
| --- | --- |

(116)

În observațiile sale din 20 septembrie 2013 (35), Germania a susținut, de asemenea, în ceea ce privește submăsura TH 10, că organizarea și desfășurarea de concursuri profesionale în domeniul creșterii animalelor și al producției de lapte au fost finanțate în cadrul acestei măsuri. Concursurile au fost organizate de TLJV și TMG. Organizatorii au primit onorarii standard calculate în funcție de piață pentru organizarea și desfășurarea de evenimente transregionale sau pentru participarea la acestea.

35

| (117) | Întrucât plățile sunt considerate ca fiind comisioane de servicii care trebuie compensate cu cheltuieli echivalente, nu a existat un tratament favorabil și, prin urmare, nicio relevanță juridică în ceea ce privește ajutorul de stat. |
| --- | --- |

(117)

Întrucât plățile sunt considerate ca fiind comisioane de servicii care trebuie compensate cu cheltuieli echivalente, nu a existat un tratament favorabil și, prin urmare, nicio relevanță juridică în ceea ce privește ajutorul de stat.

| (118) | Cu titlu subsidiar, s-a susținut că cerințele prevăzute la punctul 14 a patra liniuță din Orientările pentru perioada 2000-2006 pentru această măsură au fost îndeplinite. Ajutorul de stat nu a fost limitat la anumite grupuri. Toate persoanele care au fost active în zona vizată au avut posibilitatea de a participa la concursuri profesionale de tipul descris mai sus, pe baza unor criterii definite în mod obiectiv. Prin urmare, condițiile prevăzute la punctul 14.2 din Orientările pentru perioada 2000-2006 au fost îndeplinite. Limita maximă admisibilă de 100 000 EUR pe beneficiar pentru o perioadă de trei ani prevăzută la punctul 14.3 din orientări nu a fost depășită. Dimpotrivă, suma cumulată a ajutorului în cadrul acestei submăsuri nu a depășit 100 000 EUR pe perioada de trei ani. |
| --- | --- |

(118)

Cu titlu subsidiar, s-a susținut că cerințele prevăzute la punctul 14 a patra liniuță din Orientările pentru perioada 2000-2006 pentru această măsură au fost îndeplinite. Ajutorul de stat nu a fost limitat la anumite grupuri. Toate persoanele care au fost active în zona vizată au avut posibilitatea de a participa la concursuri profesionale de tipul descris mai sus, pe baza unor criterii definite în mod obiectiv. Prin urmare, condițiile prevăzute la punctul 14.2 din Orientările pentru perioada 2000-2006 au fost îndeplinite. Limita maximă admisibilă de 100 000 EUR pe beneficiar pentru o perioadă de trei ani prevăzută la punctul 14.3 din orientări nu a fost depășită. Dimpotrivă, suma cumulată a ajutorului în cadrul acestei submăsuri nu a depășit 100 000 EUR pe perioada de trei ani.

Asistență tehnică începând cu anul 2007

Asistență tehnică începând cu anul 2007

RP 2

RP 2

| (119) | Renania-Palatinat a acordat sprijin financiar companiilor de prelucrare și de comercializare pentru participarea acestora la evenimente în scopul de a realiza schimburi de cunoștințe între întreprinderi, competiții, expoziții și târguri (submăsura RP 2). Acest sprijin nu a fost limitat la prima participare a unei întreprinderi la un anumit târg sau expoziție. Intensitatea ajutorului a fost limitată la 10 % din costurile dovedite, dar nu mai mult de 5 200 EUR pentru fiecare întreprindere și eveniment. |
| --- | --- |

(119)

Renania-Palatinat a acordat sprijin financiar companiilor de prelucrare și de comercializare pentru participarea acestora la evenimente în scopul de a realiza schimburi de cunoștințe între întreprinderi, competiții, expoziții și târguri (submăsura RP 2). Acest sprijin nu a fost limitat la prima participare a unei întreprinderi la un anumit târg sau expoziție. Intensitatea ajutorului a fost limitată la 10 % din costurile dovedite, dar nu mai mult de 5 200 EUR pentru fiecare întreprindere și eveniment.

| (120) | În conformitate cu punctul 105 din Orientările comunitare privind ajutoarele de stat în sectorul agricol și forestier 2007-2013 (36) (denumite în continuare „Orientările pentru perioada 2007-2013”), ajutorul de stat pentru acordarea de asistență tehnică societăților care își desfășoară activitatea în domeniul prelucrării și al comercializării de produse agricole produsele trebuie să îndeplinească toate condițiile prevăzute la articolul 5 din Regulamentul (CE) nr. 70/2001 al Comisiei (37), înlocuit ulterior de articolul 27 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 800/2008 al Comisiei (38). Conform acestor norme, intensitatea ajutorului nu trebuie să depășească 50 % din costurile eligibile. Costurile eligibile sunt costurile suportate pentru închirierea, realizarea și funcționarea standului pentru prima participare a unei întreprinderi la orice târg sau expoziție. Punctul 106 din Orientările pentru perioada 2007-2013 prevede că ajutorul de stat pentru costurile acoperite de punctele 104 și 105 nu poate fi acordat marilor companii. |
| --- | --- |

(120)

În conformitate cu punctul 105 din Orientările comunitare privind ajutoarele de stat în sectorul agricol și forestier 2007-2013 (36) (denumite în continuare „Orientările pentru perioada 2007-2013”), ajutorul de stat pentru acordarea de asistență tehnică societăților care își desfășoară activitatea în domeniul prelucrării și al comercializării de produse agricole produsele trebuie să îndeplinească toate condițiile prevăzute la articolul 5 din Regulamentul (CE) nr. 70/2001 al Comisiei (37), înlocuit ulterior de articolul 27 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 800/2008 al Comisiei (38). Conform acestor norme, intensitatea ajutorului nu trebuie să depășească 50 % din costurile eligibile. Costurile eligibile sunt costurile suportate pentru închirierea, realizarea și funcționarea standului pentru prima participare a unei întreprinderi la orice târg sau expoziție. Punctul 106 din Orientările pentru perioada 2007-2013 prevede că ajutorul de stat pentru costurile acoperite de punctele 104 și 105 nu poate fi acordat marilor companii.

36

37

38

prima

| (121) | Întrucât Germania nu a demonstrat că au fost îndeplinite condițiile de asistență tehnică menționate anterior în ceea ce privește această măsură, Comisia și-a exprimat îndoielile în decizia de inițiere a procedurii cu privire la compatibilitatea acesteia cu piața internă. Prin decizia de inițiere a procedurii, Germania a fost invitată să furnizeze o evaluare completă a măsurilor în cauză având în vedere criteriile de mai sus și să furnizeze o documentație adecvată care să justifice răspunsurile sale (39). |
| --- | --- |

(121)

Întrucât Germania nu a demonstrat că au fost îndeplinite condițiile de asistență tehnică menționate anterior în ceea ce privește această măsură, Comisia și-a exprimat îndoielile în decizia de inițiere a procedurii cu privire la compatibilitatea acesteia cu piața internă. Prin decizia de inițiere a procedurii, Germania a fost invitată să furnizeze o evaluare completă a măsurilor în cauză având în vedere criteriile de mai sus și să furnizeze o documentație adecvată care să justifice răspunsurile sale (39).

39

| (122) | În observațiile sale din 20 septembrie 2013 (40), Germania a explicat faptul că Renania-Palatinat va răspunde preocupărilor Comisiei și va modifica normele de eligibilitate pentru viitoarele subvenții, astfel încât numai prima participare a unei întreprinderi la un anumit târg sau expoziție să poată fi subvenționată. Germania a susținut că cerințele stabilite în secțiunea IV.K din Orientările pentru perioada 2007-2013 în legătură cu articolul 15 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 1857/2006 (41) au fost astfel îndeplinite. |
| --- | --- |

(122)

În observațiile sale din 20 septembrie 2013 (40), Germania a explicat faptul că Renania-Palatinat va răspunde preocupărilor Comisiei și va modifica normele de eligibilitate pentru viitoarele subvenții, astfel încât numai prima participare a unei întreprinderi la un anumit târg sau expoziție să poată fi subvenționată. Germania a susținut că cerințele stabilite în secțiunea IV.K din Orientările pentru perioada 2007-2013 în legătură cu articolul 15 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 1857/2006 (41) au fost astfel îndeplinite.

40

41

| (123) | Proiectele finanțate au fost reevaluate de autoritățile germane, luând în considerare această cerință suplimentară. Pentru fiecare an, au fost efectuate următoarele plăți în legătură cu participarea repetată a unei întreprinderi la un anumit târg sau expoziție.















  An | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 | 2007 | 2008 | 2009 | 2010 | 2011 | 2012 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Număr | 2 | 2 | 1 | 1 | 2 | 1 | 2 | 3 | 3 | 6 |
| Sumă în EUR | 5 113 | 5 113 | 10 226 | 5 113 | 10 226 | 5 113 | 10 226 | 5 113 | 2 500 | 1 764 |

(123)

Proiectele finanțate au fost reevaluate de autoritățile germane, luând în considerare această cerință suplimentară. Pentru fiecare an, au fost efectuate următoarele plăți în legătură cu participarea repetată a unei întreprinderi la un anumit târg sau expoziție.

An

2003

2004

2005

2006

2007

2008

2009

2010

2011

2012

Număr

2

2

1

1

2

1

2

3

3

6

Sumă în EUR

5 113

5 113

10 226

5 113

10 226

5 113

10 226

5 113

2 500

1 764

| (124) | La 30 iunie 2016, Ministerul Federal al Alimentației și Agriculturii a informat Comisia (a se vedea considerentul 16) că măsura RP 2 nu a fost limitată la IMM-uri în perioada începând cu 2007. Cele două întreprinderi Hochwald Foods GmbH și MUH Arla eG au primit, de asemenea, ajutoare în cadrul acestei măsuri. |
| --- | --- |

(124)

La 30 iunie 2016, Ministerul Federal al Alimentației și Agriculturii a informat Comisia (a se vedea considerentul 16) că măsura RP 2 nu a fost limitată la IMM-uri în perioada începând cu 2007. Cele două întreprinderi Hochwald Foods GmbH și MUH Arla eG au primit, de asemenea, ajutoare în cadrul acestei măsuri.

| (125) | În observațiile sale din 13 ianuarie 2017, Germania a declarat că, pentru submăsura în cauză, costurile eligibile în perioada începând cu 2007 au avut legătură exclusiv cu înființarea unui stand de expoziție. În această perioadă, nu au fost subvenționate costuri suplimentare. |
| --- | --- |

(125)

În observațiile sale din 13 ianuarie 2017, Germania a declarat că, pentru submăsura în cauză, costurile eligibile în perioada începând cu 2007 au avut legătură exclusiv cu înființarea unui stand de expoziție. În această perioadă, nu au fost subvenționate costuri suplimentare.

2.2.   Ajutoare de stat pentru îmbunătățirea calității laptelui livrat (2001-2006)

Ajutoare de stat pentru îmbunătățirea calității laptelui livrat (2001-2006)

| (126) | Baden-Württemberg, Saxonia Inferioară și Turingia (submăsurile BW 10, BW 11, NI 1 și TH 5) au acordat sprijin financiar pentru îmbunătățirea calității laptelui livrat prin consilierea și formarea producătorilor de produse lactate, elaborarea și actualizarea bazelor de date și verificarea producătorilor de produse lactate, în paralel cu introducerea sistemelor de asigurare a calității „Gestionarea calității laptelui QM-Milch” (42). Scopul măsurilor a fost de a îmbunătăți calitatea laptelui livrat. Nu au fost subvenționate formarea inspectorilor în scopul obținerii cunoștințelor de specialitate și nici acreditarea laboratoarelor autorizate. |
| --- | --- |

(126)

Baden-Württemberg, Saxonia Inferioară și Turingia (submăsurile BW 10, BW 11, NI 1 și TH 5) au acordat sprijin financiar pentru îmbunătățirea calității laptelui livrat prin consilierea și formarea producătorilor de produse lactate, elaborarea și actualizarea bazelor de date și verificarea producătorilor de produse lactate, în paralel cu introducerea sistemelor de asigurare a calității „Gestionarea calității laptelui QM-Milch” (42). Scopul măsurilor a fost de a îmbunătăți calitatea laptelui livrat. Nu au fost subvenționate formarea inspectorilor în scopul obținerii cunoștințelor de specialitate și nici acreditarea laboratoarelor autorizate.

QM-Milch

42

| (127) | Beneficiarii finali ai acestor submăsuri au fost IMM-urile agricole producătoare de lapte din sectorul primar. Potrivit Germaniei, ajutorul a fost disponibil tuturor fermierilor din zona vizată care erau eligibili pe baza unor condiții definite în mod obiectiv (43). |
| --- | --- |

(127)

Beneficiarii finali ai acestor submăsuri au fost IMM-urile agricole producătoare de lapte din sectorul primar. Potrivit Germaniei, ajutorul a fost disponibil tuturor fermierilor din zona vizată care erau eligibili pe baza unor condiții definite în mod obiectiv (43).

43

| (128) | În perioada 2001-2011, bugetul cheltuit (pentru toate landurile) s-a ridicat la 3,3 milioane EUR. |
| --- | --- |

(128)

În perioada 2001-2011, bugetul cheltuit (pentru toate landurile) s-a ridicat la 3,3 milioane EUR.

| (129) | Conform informațiilor furnizate de autoritățile germane, intensitatea ajutorului a fost de maximum 100 % din costurile eligibile în perioada 2001-2011. Autoritățile germane au declarat că finanțarea măsurii a expirat la 31 decembrie 2012 în Baden-Württemberg și a fost limitată până la 31 decembrie 2014 în Saxonia Inferioară și Turingia. |
| --- | --- |

(129)

Conform informațiilor furnizate de autoritățile germane, intensitatea ajutorului a fost de maximum 100 % din costurile eligibile în perioada 2001-2011. Autoritățile germane au declarat că finanțarea măsurii a expirat la 31 decembrie 2012 în Baden-Württemberg și a fost limitată până la 31 decembrie 2014 în Saxonia Inferioară și Turingia.

| (130) | Prin decizia de inițiere a procedurii, Germania a fost invitată să furnizeze o evaluare detaliată în conformitate cu Orientările pentru perioada 2000-2006 (în special punctul 13.2: maximum 50 % din costurile eligibile sau 100 000 EUR pe beneficiar pentru o perioadă de trei ani, oricare dintre acestea este mai ridicată) (44). |
| --- | --- |

(130)

Prin decizia de inițiere a procedurii, Germania a fost invitată să furnizeze o evaluare detaliată în conformitate cu Orientările pentru perioada 2000-2006 (în special punctul 13.2: maximum 50 % din costurile eligibile sau 100 000 EUR pe beneficiar pentru o perioadă de trei ani, oricare dintre acestea este mai ridicată) (44).

44

BW 10 și BW 11

BW 10 și BW 11

| (131) | În observațiile sale din 20 septembrie 2013 (45), Germania a declarat că măsurile au fost puse în aplicare de asociațiile Milchprüfring Baden-Württemberg (BW 10) și Milchwirtschaftlicher Verein Baden-Württemberg (BW 11). |
| --- | --- |

(131)

În observațiile sale din 20 septembrie 2013 (45), Germania a declarat că măsurile au fost puse în aplicare de asociațiile Milchprüfring Baden-Württemberg (BW 10) și Milchwirtschaftlicher Verein Baden-Württemberg (BW 11).

45

Milchprüfring Baden-Württemberg

Milchwirtschaftlicher Verein Baden-Württemberg

| (132) | Potrivit Germaniei, beneficiarii activității au fost fermele producătoare de lapte (producătorii de lapte) care au participat la sistemul de asigurare a calității QM-Milch. |
| --- | --- |

(132)

Potrivit Germaniei, beneficiarii activității au fost fermele producătoare de lapte (producătorii de lapte) care au participat la sistemul de asigurare a calității QM-Milch.

QM-Milch

| (133) | În cazul măsurii BW 10, au fost subvenționate efectuarea de audituri la fermele de lapte (46) și costul certificării inițiale (auditul inițial la fermă și, eventual, un audit ulterior) de către un organism recunoscut de certificare. |
| --- | --- |

(133)

În cazul măsurii BW 10, au fost subvenționate efectuarea de audituri la fermele de lapte (46) și costul certificării inițiale (auditul inițial la fermă și, eventual, un audit ulterior) de către un organism recunoscut de certificare.

46

| (134) | În cazul măsurii BW 11, au fost finanțate funcțiile de informare și de consiliere în legătură cu introducerea sistemelor de asigurare a calității (47). Potrivit Germaniei, aceste plăți sunt dependente proporțional de numărul de producători de lapte care intră în sistemul de asigurare a calității (QM-Milch). |
| --- | --- |

(134)

În cazul măsurii BW 11, au fost finanțate funcțiile de informare și de consiliere în legătură cu introducerea sistemelor de asigurare a calității (47). Potrivit Germaniei, aceste plăți sunt dependente proporțional de numărul de producători de lapte care intră în sistemul de asigurare a calității (QM-Milch).

47

QM-Milch

| (135) | Potrivit Germaniei, cheltuielile totale s-au ridicat la 478 575 EUR. 4 500 de producători de lapte au primit finanțare în legătură cu certificarea inițială în vederea intrării în sistemul de asigurare a calității. Astfel, cheltuielile s-au ridicat la 106 EUR pe beneficiar. |
| --- | --- |

(135)

Potrivit Germaniei, cheltuielile totale s-au ridicat la 478 575 EUR. 4 500 de producători de lapte au primit finanțare în legătură cu certificarea inițială în vederea intrării în sistemul de asigurare a calității. Astfel, cheltuielile s-au ridicat la 106 EUR pe beneficiar.

NI 1

NI 1

| (136) | Saxonia Inferioară a acordat sprijin financiar pentru punerea în aplicare a unui sistem de asigurare a calității pentru producătorii de lapte (nu pentru întreprinderile de prelucrare și de comercializare). Măsura a fost delegată asociației LVMN. |
| --- | --- |

(136)

Saxonia Inferioară a acordat sprijin financiar pentru punerea în aplicare a unui sistem de asigurare a calității pentru producătorii de lapte (nu pentru întreprinderile de prelucrare și de comercializare). Măsura a fost delegată asociației LVMN.

| (137) | Conform observațiilor prezentate de Germania la 20 septembrie 2013 (48), au fost finanțate acțiuni pregătitoare pentru aplicarea sistemului de asigurare a calității QM-Milch (în principal servicii de consultanță pentru fermierii care doreau să introducă sistemul QM-Milch) în perioada 2001-2005 și, ulterior, au fost finanțate auditurile la sediul fermelor efectuate în cadrul acestui sistem de asigurare a calității începând cu 2003. Din 2003, au fost finanțate, de asemenea, costurile pentru coordonarea sistemului de asigurare a calității și crearea unei baze de date. |
| --- | --- |

(137)

Conform observațiilor prezentate de Germania la 20 septembrie 2013 (48), au fost finanțate acțiuni pregătitoare pentru aplicarea sistemului de asigurare a calității QM-Milch (în principal servicii de consultanță pentru fermierii care doreau să introducă sistemul QM-Milch) în perioada 2001-2005 și, ulterior, au fost finanțate auditurile la sediul fermelor efectuate în cadrul acestui sistem de asigurare a calității începând cu 2003. Din 2003, au fost finanțate, de asemenea, costurile pentru coordonarea sistemului de asigurare a calității și crearea unei baze de date.

48

QM-Milch

QM-Milch

| (138) | În observațiile sale din 20 septembrie 2013 (49), Germania a susținut că ajutorul acordat serviciilor de consultanță a reprezentat 50 % din costuri și o sumă de 12,78 EUR pe caz pentru fiecare fermier, ceea ce nu a depășit plafonul indicat la punctul 13.2 din Orientările pentru perioada 2000-2006. Pentru auditurile la sediul fermei efectuate începând cu 2003, intensitatea ajutorului a fost de 50 % din costuri și s-a ridicat la 35 EUR pe agricultor pentru o perioadă de trei ani. |
| --- | --- |

(138)

În observațiile sale din 20 septembrie 2013 (49), Germania a susținut că ajutorul acordat serviciilor de consultanță a reprezentat 50 % din costuri și o sumă de 12,78 EUR pe caz pentru fiecare fermier, ceea ce nu a depășit plafonul indicat la punctul 13.2 din Orientările pentru perioada 2000-2006. Pentru auditurile la sediul fermei efectuate începând cu 2003, intensitatea ajutorului a fost de 50 % din costuri și s-a ridicat la 35 EUR pe agricultor pentru o perioadă de trei ani.

49

| (139) | Germania a confirmat că verificările privind auditurile la fermă au fost efectuate de terți sau în numele acestora. Asociația Landeskontrollverband Niedersachsen a fost desemnată să acționeze ca o instituție de audit independentă. |
| --- | --- |

(139)

Germania a confirmat că verificările privind auditurile la fermă au fost efectuate de terți sau în numele acestora. Asociația Landeskontrollverband Niedersachsen a fost desemnată să acționeze ca o instituție de audit independentă.

Landeskontrollverband Niedersachsen

TH 5

TH 5

| (140) | Măsura a fost introdusă în 2004 (50). Măsura a fost aplicată de asociația Thüringer Verband für Leistungs- und Qualitätsprüfungen in der Tierzucht (TVLEV). |
| --- | --- |

(140)

Măsura a fost introdusă în 2004 (50). Măsura a fost aplicată de asociația Thüringer Verband für Leistungs- und Qualitätsprüfungen in der Tierzucht (TVLEV).

50

Thüringer Verband für Leistungs- und Qualitätsprüfungen in der Tierzucht

| (141) | Potrivit Germaniei, cheltuielile pentru certificarea inițială, auditul de revizuire necesar după o perioadă de trei ani și construirea și întreținerea bazelor de date au fost finanțate din taxă. În perioada 2004-2006, producătorii au fost subvenționați numai în ceea ce privește certificarea inițială. Ajutorul mediu acordat producătorilor individuali a fost de aproximativ 83 EUR. |
| --- | --- |

(141)

Potrivit Germaniei, cheltuielile pentru certificarea inițială, auditul de revizuire necesar după o perioadă de trei ani și construirea și întreținerea bazelor de date au fost finanțate din taxă. În perioada 2004-2006, producătorii au fost subvenționați numai în ceea ce privește certificarea inițială. Ajutorul mediu acordat producătorilor individuali a fost de aproximativ 83 EUR.

| (142) | Beneficiarii acestei măsuri au fost producătorii de lapte. |
| --- | --- |

(142)

Beneficiarii acestei măsuri au fost producătorii de lapte.

3.   MOTIVE PENTRU INIȚIEREA PROCEDURII OFICIALE DE INVESTIGARE

MOTIVE PENTRU INIȚIEREA PROCEDURII OFICIALE DE INVESTIGARE

| (143) | În decizia de inițiere a procedurii, Comisia a constatat că erau îndeplinite toate condițiile pentru existența unui ajutor de stat (51). |
| --- | --- |

(143)

În decizia de inițiere a procedurii, Comisia a constatat că erau îndeplinite toate condițiile pentru existența unui ajutor de stat (51).

51

| (144) | Comisia a inițiat procedura prevăzută la articolul 108 alineatul (2) din TFUE deoarece avea îndoieli, pe baza informațiilor disponibile la acel moment, cu privire la compatibilitatea anumitor submăsuri cu piața internă (a se vedea considerentul 18). |
| --- | --- |

(144)

Comisia a inițiat procedura prevăzută la articolul 108 alineatul (2) din TFUE deoarece avea îndoieli, pe baza informațiilor disponibile la acel moment, cu privire la compatibilitatea anumitor submăsuri cu piața internă (a se vedea considerentul 18).

4.   OBSERVAȚII PREZENTATE DE GERMANIA CU PRIVIRE LA INIȚIEREA PROCEDURII OFICIALE DE INVESTIGARE

OBSERVAȚII PREZENTATE DE GERMANIA CU PRIVIRE LA INIȚIEREA PROCEDURII OFICIALE DE INVESTIGARE

| (145) | Autoritățile germane au transmis Comisiei observațiile lor la 20 septembrie 2013, 27 februarie 2015 și 13 ianuarie 2017. Un rezumat al observațiilor autorităților germane privind măsurile individuale se poate regăsi în descrierile de mai sus ale măsurilor (a se vedea punctul 2: Descrierea măsurilor și a observațiilor din partea autorităților germane). |
| --- | --- |

(145)

Autoritățile germane au transmis Comisiei observațiile lor la 20 septembrie 2013, 27 februarie 2015 și 13 ianuarie 2017. Un rezumat al observațiilor autorităților germane privind măsurile individuale se poate regăsi în descrierile de mai sus ale măsurilor (a se vedea punctul 2: Descrierea măsurilor și a observațiilor din partea autorităților germane).

5.   OBSERVAȚIILE PĂRȚILOR INTERESATE CU PRIVIRE LA INIȚIEREA PROCEDURII OFICIALE DE INVESTIGARE

OBSERVAȚIILE PĂRȚILOR INTERESATE CU PRIVIRE LA INIȚIEREA PROCEDURII OFICIALE DE INVESTIGARE

| (146) | În perioada 6-18 februarie 2014, Comisia a primit zece seturi de observații din partea părților interesate cu privire la măsurile care stau la baza prezentei decizii (52). |
| --- | --- |

(146)

În perioada 6-18 februarie 2014, Comisia a primit zece seturi de observații din partea părților interesate cu privire la măsurile care stau la baza prezentei decizii (52).

52

| (147) | În observațiile sale din 6 februarie 2014, primite la 13 februarie 2014, Verband der Milcherzeuger Bayern e.V. (VMB) și-a exprimat surprinderea, în ceea ce privește măsura BY 3, referitor la faptul că decizia de inițiere a procedurii a pus sub semnul întrebării măsurile puse în aplicare de VMB până în 2006 din punct de vedere al ajutorului de stat, cu toate că nu s-a prezentat nicio reclamație cu privire la măsurile puse în aplicare începând cu 2007. În acest sens, VMB a reamintit că prioritățile sarcinilor și modul de desfășurare a activităților sale nu s-au schimbat din 1954, iar VMB a primit fonduri din „taxele pe lapte” începând cu 1957. În observațiile sale, VMB a subliniat, în plus, că serviciile oferite nu constituie o „asistență tehnică” concretă pentru unitățile individuale, ci mai degrabă o furnizare de informații tehnice și factuale într-un mod general, la fel de accesibile tuturor părților interesate. |
| --- | --- |

(147)

În observațiile sale din 6 februarie 2014, primite la 13 februarie 2014, Verband der Milcherzeuger Bayern e.V. (VMB) și-a exprimat surprinderea, în ceea ce privește măsura BY 3, referitor la faptul că decizia de inițiere a procedurii a pus sub semnul întrebării măsurile puse în aplicare de VMB până în 2006 din punct de vedere al ajutorului de stat, cu toate că nu s-a prezentat nicio reclamație cu privire la măsurile puse în aplicare începând cu 2007. În acest sens, VMB a reamintit că prioritățile sarcinilor și modul de desfășurare a activităților sale nu s-au schimbat din 1954, iar VMB a primit fonduri din „taxele pe lapte” începând cu 1957. În observațiile sale, VMB a subliniat, în plus, că serviciile oferite nu constituie o „asistență tehnică” concretă pentru unitățile individuale, ci mai degrabă o furnizare de informații tehnice și factuale într-un mod general, la fel de accesibile tuturor părților interesate.

Verband der Milcherzeuger Bayern e.V.

| (148) | În observațiile sale din 4 februarie 2014, primite de Comisie la 6 februarie, Milchwirtschaftlicher Verein Allgäu-Schwaben e.V. (MV) a susținut, în ceea ce privește măsura BY 10, că obiectivul acestei măsuri este difuzarea de know-how și de cunoștințe cu privire la aspecte legate de produsele lactate (de exemplu, legi privind produsele alimentare) către autoritățile guvernamentale și alte instituții. În acest scop, angajații MUVA primesc acces la informații relevante pentru industrie și ulterior le prelucrează și le transmit (sub formă de avize, prelegeri și publicații, în special autorităților implicate). Pe lângă buletinele de știri ale MUVA care sunt incluse în Deutsche Molkereizeitung (Ziarul german de produse lactate), sunt diseminate contribuțiile semnificative la difuzarea informațiilor privind asigurarea calității (igienă, siguranța producției). Potrivit MV, aceasta constituie o activitate amplă ale cărei rezultate sunt benefice nu pentru fermele individuale, ci mai degrabă sunt aduse în atenția anumitor autorități în scopul formării suplimentare. |
| --- | --- |

(148)

În observațiile sale din 4 februarie 2014, primite de Comisie la 6 februarie, Milchwirtschaftlicher Verein Allgäu-Schwaben e.V. (MV) a susținut, în ceea ce privește măsura BY 10, că obiectivul acestei măsuri este difuzarea de know-how și de cunoștințe cu privire la aspecte legate de produsele lactate (de exemplu, legi privind produsele alimentare) către autoritățile guvernamentale și alte instituții. În acest scop, angajații MUVA primesc acces la informații relevante pentru industrie și ulterior le prelucrează și le transmit (sub formă de avize, prelegeri și publicații, în special autorităților implicate). Pe lângă buletinele de știri ale MUVA care sunt incluse în Deutsche Molkereizeitung (Ziarul german de produse lactate), sunt diseminate contribuțiile semnificative la difuzarea informațiilor privind asigurarea calității (igienă, siguranța producției). Potrivit MV, aceasta constituie o activitate amplă ale cărei rezultate sunt benefice nu pentru fermele individuale, ci mai degrabă sunt aduse în atenția anumitor autorități în scopul formării suplimentare.

Milchwirtschaftlicher Verein Allgäu-Schwaben e.V.

Deutsche Molkereizeitung

| (149) | În scrisoarea sa din 4 februarie 2014, primită de Comisie la 11 februarie 2014, asociația Landesvereinigung für Milch und Milcherzeugnisse Hessen e.V. (LVMH) a prezentat observații cu privire la măsurile HE 2, HE 3 și HE 9, aplicate de aceasta. În primul rând, aceasta a subliniat, contrar declarației anexate la decizia Comisiei de inițiere a procedurii, că măsurile în cauză nu au adus beneficii doar fabricilor de produse lactate, ci mai degrabă întregii industrii a produselor lactate. În ceea ce privește conținutul, LVMH a asigurat, în cadrul măsurii HE3, că informarea și educarea consumatorilor au reprezentat punctul central al activităților de relații publice generale, educația consumatorilor fiind realizată la un nivel neutru, independent de fabricile de produse lactate.
  În ceea ce privește măsura HE 2 „Fortbildung für Erzeuger durch das Innovationsteam” (Instruirea producătorilor de către echipa de inovare), LVMH a remarcat că s-a pus accent pe transferul de cunoștințe. Informațiile actuale și rezultatele studiului au fost colectate, prelucrate pentru a fi utilizate de fermieri și prezentate, printre altele, sub forma unor prelegeri, conferințe și cursuri de formare.
  Măsurile HE2 și HE9 au promovat evenimente educaționale și de formare speciale pentru tinerii profesioniști, fermieri și lucrători agricoli, în cadrul cărora toți fermierii sau lucrătorii agricoli au avut oportunitatea de a participa la activitățile de formare în condiții egale. |
| --- | --- |

(149)

În scrisoarea sa din 4 februarie 2014, primită de Comisie la 11 februarie 2014, asociația Landesvereinigung für Milch und Milcherzeugnisse Hessen e.V. (LVMH) a prezentat observații cu privire la măsurile HE 2, HE 3 și HE 9, aplicate de aceasta. În primul rând, aceasta a subliniat, contrar declarației anexate la decizia Comisiei de inițiere a procedurii, că măsurile în cauză nu au adus beneficii doar fabricilor de produse lactate, ci mai degrabă întregii industrii a produselor lactate. În ceea ce privește conținutul, LVMH a asigurat, în cadrul măsurii HE3, că informarea și educarea consumatorilor au reprezentat punctul central al activităților de relații publice generale, educația consumatorilor fiind realizată la un nivel neutru, independent de fabricile de produse lactate.

Landesvereinigung für Milch und Milcherzeugnisse Hessen e.V.

În ceea ce privește măsura HE 2 „Fortbildung für Erzeuger durch das Innovationsteam” (Instruirea producătorilor de către echipa de inovare), LVMH a remarcat că s-a pus accent pe transferul de cunoștințe. Informațiile actuale și rezultatele studiului au fost colectate, prelucrate pentru a fi utilizate de fermieri și prezentate, printre altele, sub forma unor prelegeri, conferințe și cursuri de formare.

Măsurile HE2 și HE9 au promovat evenimente educaționale și de formare speciale pentru tinerii profesioniști, fermieri și lucrători agricoli, în cadrul cărora toți fermierii sau lucrătorii agricoli au avut oportunitatea de a participa la activitățile de formare în condiții egale.

| (150) | În scrisorile lor din 6 februarie 2014, primite de Comisie la 10 februarie 2014 și 11 februarie 2014, asociațiile Landeskontrollverband Nordrhein-Westfalen e.V. și, respectiv, Landesvereinigung der Milchwirtschaft Nordrhein-Westfalen e.V. au susținut pe deplin observațiile formulate de Germania la 20 septembrie 2013 în legătură cu măsurile aplicate în Renania de Nord-Westfalia. |
| --- | --- |

(150)

În scrisorile lor din 6 februarie 2014, primite de Comisie la 10 februarie 2014 și 11 februarie 2014, asociațiile Landeskontrollverband Nordrhein-Westfalen e.V. și, respectiv, Landesvereinigung der Milchwirtschaft Nordrhein-Westfalen e.V. au susținut pe deplin observațiile formulate de Germania la 20 septembrie 2013 în legătură cu măsurile aplicate în Renania de Nord-Westfalia.

Landeskontrollverband Nordrhein-Westfalen e.V.

Landesvereinigung der Milchwirtschaft Nordrhein-Westfalen e.V.

| (151) | În mod similar, în scrisoarea lor comună din 6 februarie 2014, primită de Comisie la 11 februarie 2014, asociațiile Rheinischer Landwirtschafts-Verband e.V. și Westfälisch-Lippischer Landwirtschaftsverband e.V. au susținut observațiile formulate de Germania la 20 septembrie 2013 în legătură cu măsura NW 5. |
| --- | --- |

(151)

În mod similar, în scrisoarea lor comună din 6 februarie 2014, primită de Comisie la 11 februarie 2014, asociațiile Rheinischer Landwirtschafts-Verband e.V. și Westfälisch-Lippischer Landwirtschaftsverband e.V. au susținut observațiile formulate de Germania la 20 septembrie 2013 în legătură cu măsura NW 5.

Rheinischer Landwirtschafts-Verband e.V.

Westfälisch-Lippischer Landwirtschaftsverband e.V.

| (152) | În scrisoarea sa din 6 februarie 2014, primită de Comisie la 11 februarie 2014, asociația Landesvereinigung Thüringer Milch e.V. a susținut pe deplin observațiile formulate de Germania la 20 septembrie 2013 în legătură cu măsurile aplicate în Turingia. |
| --- | --- |

(152)

În scrisoarea sa din 6 februarie 2014, primită de Comisie la 11 februarie 2014, asociația Landesvereinigung Thüringer Milch e.V. a susținut pe deplin observațiile formulate de Germania la 20 septembrie 2013 în legătură cu măsurile aplicate în Turingia.

Landesvereinigung Thüringer Milch e.V.

| (153) | În observațiile sale din 10 februarie 2014, primite de Comisie la 14 februarie 2014, Milchwirtschaftliche Arbeitsgemeinschaft Rheinland-Pfalz e.V. (MILAG) a indicat, în ceea ce privește măsura RP 1, că aceasta este de natură generală. Măsura se referă la informații generale despre lapte ca produs alimentar; obiectivul nu a fost de a descuraja consumatorii să cumpere produse lactate din alte state membre. Mai mult, nu a existat o promovarea mărcilor sau a produselor individuale ale unor companii selectate/producători individuali selectați. Prin urmare, MILAG nu a considerat că această măsură constituie o formă de ajutor de stat. Cu titlu subsidiar, în observațiile sale, MILAG a declarat despre aceeași măsură că, în orice caz, aceasta a respectat din punct de vedere material cerințele orientărilor aplicabile la momentul respectiv și poate fi considerată ca fiind o furnizare de asistență tehnică în temeiul punctului 14.1 din Orientările pentru perioada 2000-2006. În special, măsura a fost disponibilă, în principiu, pentru toți consumatorii și, prin urmare, inclusiv pentru participanții la piață din sectorul produselor lactate. Măsura a constat numai în educarea consumatorilor și nu a constituit un sprijin pentru întreprinderile de prelucrare a laptelui, ci mai degrabă a oferit informații generale pentru consumatori.
  În ceea ce privește măsura RP 2, MILAG consideră că cerința de finanțare suplimentară prin care numai prima participare a unei întreprinderi la un anumit târg sau expoziție poate fi subvenționată satisface condițiile relevante ale reglementărilor privind ajutoarele de stat.
  În ceea ce privește măsura RP 5, MILAG a indicat faptul că măsura s-a concentrat pe oferirea de consultanță specială privind tehnologia de muls pentru producătorii de lapte interesați, în mod ad hoc. Această ofertă a fost disponibilă tuturor producătorilor de lapte din Renania-Palatinat, întrucât nu a fost necesar statutul de membru în cadrul asociației Landeskontrollverband, și anume organismul care oferă consiliere. Serviciile de consultanță care erau permanente sau erau solicitate la intervale regulate nu au fost eligibile pentru finanțare și nu s-au efectuat plăți directe către fermieri. Prin urmare, măsura a fost compatibilă, de asemenea, cu cerințele privind ajutoarele de stat pentru perioada 28 noiembrie 2001-31 decembrie 2006. În plus, MILAG a considerat că asistența pentru consultanță în temeiul punctului 14.1 a treia liniuță din Orientările pentru perioada 2000-2006 nu depinde de difuzarea de noi metodologii. De asemenea, MILAG a oferit asigurări că valoarea totală a ajutorului acordat nu a depășit 100 000 EUR pentru fiecare beneficiar pentru o perioadă de trei ani. Finanțarea medie pentru fiecare beneficiar pe an a fost de 197 EUR. |
| --- | --- |

(153)

În observațiile sale din 10 februarie 2014, primite de Comisie la 14 februarie 2014, Milchwirtschaftliche Arbeitsgemeinschaft Rheinland-Pfalz e.V. (MILAG) a indicat, în ceea ce privește măsura RP 1, că aceasta este de natură generală. Măsura se referă la informații generale despre lapte ca produs alimentar; obiectivul nu a fost de a descuraja consumatorii să cumpere produse lactate din alte state membre. Mai mult, nu a existat o promovarea mărcilor sau a produselor individuale ale unor companii selectate/producători individuali selectați. Prin urmare, MILAG nu a considerat că această măsură constituie o formă de ajutor de stat. Cu titlu subsidiar, în observațiile sale, MILAG a declarat despre aceeași măsură că, în orice caz, aceasta a respectat din punct de vedere material cerințele orientărilor aplicabile la momentul respectiv și poate fi considerată ca fiind o furnizare de asistență tehnică în temeiul punctului 14.1 din Orientările pentru perioada 2000-2006. În special, măsura a fost disponibilă, în principiu, pentru toți consumatorii și, prin urmare, inclusiv pentru participanții la piață din sectorul produselor lactate. Măsura a constat numai în educarea consumatorilor și nu a constituit un sprijin pentru întreprinderile de prelucrare a laptelui, ci mai degrabă a oferit informații generale pentru consumatori.

Milchwirtschaftliche Arbeitsgemeinschaft Rheinland-Pfalz e.V.

În ceea ce privește măsura RP 2, MILAG consideră că cerința de finanțare suplimentară prin care numai prima participare a unei întreprinderi la un anumit târg sau expoziție poate fi subvenționată satisface condițiile relevante ale reglementărilor privind ajutoarele de stat.

În ceea ce privește măsura RP 5, MILAG a indicat faptul că măsura s-a concentrat pe oferirea de consultanță specială privind tehnologia de muls pentru producătorii de lapte interesați, în mod ad hoc. Această ofertă a fost disponibilă tuturor producătorilor de lapte din Renania-Palatinat, întrucât nu a fost necesar statutul de membru în cadrul asociației Landeskontrollverband, și anume organismul care oferă consiliere. Serviciile de consultanță care erau permanente sau erau solicitate la intervale regulate nu au fost eligibile pentru finanțare și nu s-au efectuat plăți directe către fermieri. Prin urmare, măsura a fost compatibilă, de asemenea, cu cerințele privind ajutoarele de stat pentru perioada 28 noiembrie 2001-31 decembrie 2006. În plus, MILAG a considerat că asistența pentru consultanță în temeiul punctului 14.1 a treia liniuță din Orientările pentru perioada 2000-2006 nu depinde de difuzarea de noi metodologii. De asemenea, MILAG a oferit asigurări că valoarea totală a ajutorului acordat nu a depășit 100 000 EUR pentru fiecare beneficiar pentru o perioadă de trei ani. Finanțarea medie pentru fiecare beneficiar pe an a fost de 197 EUR.

ad hoc

Landeskontrollverband

| (154) | În observațiile sale din 6 februarie 2014, înregistrate de Comisie ca fiind primite la 18 februarie 2014, Milchprüfring Baden-Württemberg e.V. (MPBW) consideră că măsura BW 10 nu constituie ajutor de stat, sau cel puțin nu constituie un avantaj. |
| --- | --- |

(154)

În observațiile sale din 6 februarie 2014, înregistrate de Comisie ca fiind primite la 18 februarie 2014, Milchprüfring Baden-Württemberg e.V. (MPBW) consideră că măsura BW 10 nu constituie ajutor de stat, sau cel puțin nu constituie un avantaj.

Milchprüfring Baden-Württemberg e.V.

| (155) | Milchwirtschaftlicher Verein Baden Württemberg e.V. (MVBW) a susținut în scrisoarea sa din 6 februarie 2014, primită de Comisie la 7 februarie 2014, observațiile formulate de Milchprüfring Baden-Württemberg e.V. în ceea ce privește măsurile BW 4 și BW 11, considerând că cele două măsuri nu constituie ajutor de stat, sau cel puțin nu constituie un avantaj. |
| --- | --- |

(155)

Milchwirtschaftlicher Verein Baden Württemberg e.V. (MVBW) a susținut în scrisoarea sa din 6 februarie 2014, primită de Comisie la 7 februarie 2014, observațiile formulate de Milchprüfring Baden-Württemberg e.V. în ceea ce privește măsurile BW 4 și BW 11, considerând că cele două măsuri nu constituie ajutor de stat, sau cel puțin nu constituie un avantaj.

Milchwirtschaftlicher Verein Baden Württemberg e.V.

Milchprüfring Baden-Württemberg e.V.

6.   EVALUAREA MĂSURILOR

EVALUAREA MĂSURILOR

6.1.   Existența unui ajutor de stat – Aplicarea articolului 107 alineatul (1) din TFUE

Existența unui ajutor de stat – Aplicarea articolului 107 alineatul (1) din TFUE

| (156) | În temeiul articolului 107 alineatul (1) din TFUE, sunt incompatibile cu piața internă ajutoarele acordate de statele membre sau prin intermediul resurselor de stat, sub orice formă, care denaturează sau amenință să denatureze concurența prin favorizarea anumitor întreprinderi sau a producerii anumitor bunuri, în măsura în care acestea afectează schimburile comerciale dintre statele membre. |
| --- | --- |

(156)

În temeiul articolului 107 alineatul (1) din TFUE, sunt incompatibile cu piața internă ajutoarele acordate de statele membre sau prin intermediul resurselor de stat, sub orice formă, care denaturează sau amenință să denatureze concurența prin favorizarea anumitor întreprinderi sau a producerii anumitor bunuri, în măsura în care acestea afectează schimburile comerciale dintre statele membre.

6.1.1.   Ajutoare acordate de stat sau prin resurse de stat

Ajutoare acordate de stat sau prin resurse de stat

| (157) | Autoritățile germane au confirmat că măsurile menționate în prezenta decizie au fost finanțate exclusiv din taxa pe lapte (a se vedea considerentul 26). |
| --- | --- |

(157)

Autoritățile germane au confirmat că măsurile menționate în prezenta decizie au fost finanțate exclusiv din taxa pe lapte (a se vedea considerentul 26).

| (158) | Resursele provenite din taxele pe lapte sunt considerate ca fiind resurse de stat în sensul articolului 107 alineatul (1) din TFUE. |
| --- | --- |

(158)

Resursele provenite din taxele pe lapte sunt considerate ca fiind resurse de stat în sensul articolului 107 alineatul (1) din TFUE.

| (159) | Conform jurisprudenței constante, nu este permis să se realizeze o distincție în ceea ce privește faptul dacă ajutorul este acordat direct de către stat sau de către un organism public sau privat desemnat sau stabilit de acest stat (53). Cu toate acestea, pentru ca avantajele să poată fi calificate drept ajutoare de stat în sensul articolului 107 alineatul (1) din TFUE, acestea trebuie, pe de o parte, să fie acordate direct sau indirect prin intermediul resurselor de stat și, pe de altă parte, să fie imputabile statului (54). |
| --- | --- |

(159)

Conform jurisprudenței constante, nu este permis să se realizeze o distincție în ceea ce privește faptul dacă ajutorul este acordat direct de către stat sau de către un organism public sau privat desemnat sau stabilit de acest stat (53). Cu toate acestea, pentru ca avantajele să poată fi calificate drept ajutoare de stat în sensul articolului 107 alineatul (1) din TFUE, acestea trebuie, pe de o parte, să fie acordate direct sau indirect prin intermediul resurselor de stat și, pe de altă parte, să fie imputabile statului (54).

53

54

| (160) | În ceea ce privește măsurile descrise mai sus, se constată că sprijinul se acordă pe baza unei legi federale, Legea MFG, coroborată cu aplicarea dispozițiilor juridice ale landurilor. |
| --- | --- |

(160)

În ceea ce privește măsurile descrise mai sus, se constată că sprijinul se acordă pe baza unei legi federale, Legea MFG, coroborată cu aplicarea dispozițiilor juridice ale landurilor.

| (161) | În mod specific, articolul 22 alineatul (1) din MFG prevede că guvernele landului, în urma consultării cu asociațiile sau cu organizațiile profesionale ale landurilor, pot colecta taxe în comun de la exploatațiile de producere a laptelui, de la centrele de colectare a laptelui și de la unitățile de producere a smântânii din lapte pentru a promova sectorul produselor lactate. |
| --- | --- |

(161)

În mod specific, articolul 22 alineatul (1) din MFG prevede că guvernele landului, în urma consultării cu asociațiile sau cu organizațiile profesionale ale landurilor, pot colecta taxe în comun de la exploatațiile de producere a laptelui, de la centrele de colectare a laptelui și de la unitățile de producere a smântânii din lapte pentru a promova sectorul produselor lactate.

| (162) | În temeiul articolului 22 alineatul (1) a doua teză din MFG, guvernele landurilor pot, în cazul în care li se solicită acest lucru de către asociațiile sau organizațiile profesionale, să colecteze taxe în comun de până la 0,2 cenți pe kilogram de lapte livrat. Prin urmare, colectarea taxelor este în mod evident responsabilitatea guvernelor landurilor. |
| --- | --- |

(162)

În temeiul articolului 22 alineatul (1) a doua teză din MFG, guvernele landurilor pot, în cazul în care li se solicită acest lucru de către asociațiile sau organizațiile profesionale, să colecteze taxe în comun de până la 0,2 cenți pe kilogram de lapte livrat. Prin urmare, colectarea taxelor este în mod evident responsabilitatea guvernelor landurilor.

| (163) | Temeiul juridic pentru colectarea taxei pe lapte în landurile individuale germane este furnizat de reglementările landului corespunzătoare privind modalitățile detaliate de colectare a taxei, inclusiv cuantumul taxei. În consecință, colectarea unei taxe pe lapte este reglementată de guvernele landului, și anume de stat. Această concluzie nu este afectată de faptul că reglementările în cauză sunt emise în urma consultării cu asociațiile respective ale landurilor care reprezintă sectorul produselor lactate (55). |
| --- | --- |

(163)

Temeiul juridic pentru colectarea taxei pe lapte în landurile individuale germane este furnizat de reglementările landului corespunzătoare privind modalitățile detaliate de colectare a taxei, inclusiv cuantumul taxei. În consecință, colectarea unei taxe pe lapte este reglementată de guvernele landului, și anume de stat. Această concluzie nu este afectată de faptul că reglementările în cauză sunt emise în urma consultării cu asociațiile respective ale landurilor care reprezintă sectorul produselor lactate (55).

55

| (164) | În cazul de față, taxa se colectează de la întreprinderile private (exploatații de producere a laptelui, centre de colectare a laptelui, unitățile de producere a smântânii din lapte). Veniturile rezultate din această taxă sunt incluse în respectivele bugete de stat înainte de a fi utilizate pentru finanțarea diferitelor măsuri de sprijin. Prin urmare, se consideră că acestea se află sub controlul statului (56). |
| --- | --- |

(164)

În cazul de față, taxa se colectează de la întreprinderile private (exploatații de producere a laptelui, centre de colectare a laptelui, unitățile de producere a smântânii din lapte). Veniturile rezultate din această taxă sunt incluse în respectivele bugete de stat înainte de a fi utilizate pentru finanțarea diferitelor măsuri de sprijin. Prin urmare, se consideră că acestea se află sub controlul statului (56).

56

| (165) | Prin urmare, măsurile finanțate din fondurile alimentate de taxa pe lapte se acordă prin resurse de stat și sunt imputabile statului. |
| --- | --- |

(165)

Prin urmare, măsurile finanțate din fondurile alimentate de taxa pe lapte se acordă prin resurse de stat și sunt imputabile statului.

6.1.2.   Avantaj selectiv/Întreprinderi

Avantaj selectiv/Întreprinderi

| (166) | Cheltuieli precum cele legate de formare, consultanță, materiale informative în scopul relațiilor publice, sau taxele pentru participarea la târguri și concursuri reprezintă costuri pe care o întreprindere trebuie să le plătească în cadrul activităților lor obișnuite de afaceri. Același lucru se aplică, de asemenea, pentru cheltuielile legate de producerea și comercializarea de produse de înaltă calitate. În cazul în care anumite întreprinderi sunt scutite de astfel de costuri în totalitate sau parțial, acestea beneficiază de un avantaj. |
| --- | --- |

(166)

Cheltuieli precum cele legate de formare, consultanță, materiale informative în scopul relațiilor publice, sau taxele pentru participarea la târguri și concursuri reprezintă costuri pe care o întreprindere trebuie să le plătească în cadrul activităților lor obișnuite de afaceri. Același lucru se aplică, de asemenea, pentru cheltuielile legate de producerea și comercializarea de produse de înaltă calitate. În cazul în care anumite întreprinderi sunt scutite de astfel de costuri în totalitate sau parțial, acestea beneficiază de un avantaj.

| (167) | Comisia consideră că submăsurile în cauză conferă un avantaj producătorilor de lapte și exploatațiilor de producere a laptelui. |
| --- | --- |

(167)

Comisia consideră că submăsurile în cauză conferă un avantaj producătorilor de lapte și exploatațiilor de producere a laptelui.

| (168) | În observațiile sale din 20 septembrie 2013, Germania a susținut inițial că unele dintre măsurile cuprinse în decizia de inițiere a procedurii nu au constituit ajutor deoarece nu au adus un avantaj concret niciunei societăți (a se vedea considerentul 33 cu privire la măsura BY 3) sau nu au vizat transferul de cunoștințe către producătorii de lapte sau fabricile de produse lactate (a se vedea considerentul 39 cu privire la măsura BY 10) sau nu au favorizat anumite întreprinderi sau sectoare (a se vedea considerentele 44, 60, 73, 80 și 88 cu privire la măsurile BW 4, HE 3, NI 7, NW 4 și NW 5, RP 1 și SL 2) sau nu au existat selectivitate materială sau geografică pentru beneficiile potențiale (a se vedea considerentele 80 și 83 cu privire la măsurile NW 4, NW 5 și, respectiv, NW 6). |
| --- | --- |

(168)

În observațiile sale din 20 septembrie 2013, Germania a susținut inițial că unele dintre măsurile cuprinse în decizia de inițiere a procedurii nu au constituit ajutor deoarece nu au adus un avantaj concret niciunei societăți (a se vedea considerentul 33 cu privire la măsura BY 3) sau nu au vizat transferul de cunoștințe către producătorii de lapte sau fabricile de produse lactate (a se vedea considerentul 39 cu privire la măsura BY 10) sau nu au favorizat anumite întreprinderi sau sectoare (a se vedea considerentele 44, 60, 73, 80 și 88 cu privire la măsurile BW 4, HE 3, NI 7, NW 4 și NW 5, RP 1 și SL 2) sau nu au existat selectivitate materială sau geografică pentru beneficiile potențiale (a se vedea considerentele 80 și 83 cu privire la măsurile NW 4, NW 5 și, respectiv, NW 6).

| (169) | În plus, MPBW și MVBW, în observațiile lor din 6 februarie 2014, au susținut că nu a rezultat un avantaj selectiv din măsurile BW 10, BW 4 sau BW 11 (a se vedea considerentele 154 și, respectiv, 155). |
| --- | --- |

(169)

În plus, MPBW și MVBW, în observațiile lor din 6 februarie 2014, au susținut că nu a rezultat un avantaj selectiv din măsurile BW 10, BW 4 sau BW 11 (a se vedea considerentele 154 și, respectiv, 155).

| (170) | Cu toate acestea, Comisia este de opinie că și măsurile enumerate mai sus aduc, în esență, beneficii sectorului produselor lactate și, astfel, conferă un avantaj producătorilor de lapte și fabricilor de produse lactate care trebuie să fie considerate drept întreprinderi. |
| --- | --- |

(170)

Cu toate acestea, Comisia este de opinie că și măsurile enumerate mai sus aduc, în esență, beneficii sectorului produselor lactate și, astfel, conferă un avantaj producătorilor de lapte și fabricilor de produse lactate care trebuie să fie considerate drept întreprinderi.

| (171) | În cazul măsurii BY 3, Comisia presupune că, deși această măsură a vizat publicul larg, aceasta a oferit în fond un avantaj sectorului laptelui, întrucât s-ar fi putut presupune că ar avea un efect pozitiv asupra consumului de lapte. |
| --- | --- |

(171)

În cazul măsurii BY 3, Comisia presupune că, deși această măsură a vizat publicul larg, aceasta a oferit în fond un avantaj sectorului laptelui, întrucât s-ar fi putut presupune că ar avea un efect pozitiv asupra consumului de lapte.

| (172) | În legătură cu măsura BY 10, Milchwirtschaftlicher Verein Allgäu-Schwaben a menționat în observațiile sale din 4 februarie 2014 că buletinul informativ MUVA a fost inclus în „Deutsche Molkerei Zeitung” și că, în plus, au fost diseminate articole corespunzătoare care prezentau informații privind asigurarea calității (a se vedea considerentul 148). Prin urmare, Comisia este de părere că întregul sector al produselor lactate (producătorii de lapte și fabricile de produse lactate) ar trebui să fie considerat a fi beneficiarul măsurii BY 10. |
| --- | --- |

(172)

În legătură cu măsura BY 10, Milchwirtschaftlicher Verein Allgäu-Schwaben a menționat în observațiile sale din 4 februarie 2014 că buletinul informativ MUVA a fost inclus în „Deutsche Molkerei Zeitung” și că, în plus, au fost diseminate articole corespunzătoare care prezentau informații privind asigurarea calității (a se vedea considerentul 148). Prin urmare, Comisia este de părere că întregul sector al produselor lactate (producătorii de lapte și fabricile de produse lactate) ar trebui să fie considerat a fi beneficiarul măsurii BY 10.

Milchwirtschaftlicher Verein Allgäu-Schwaben

| (173) | În ceea ce privește măsurile BW 4, HE 3, NI 7, NW 4 și NW 5, RP 1 și SL 2, Comisia consideră că difuzarea cunoștințelor științifice actuale cu privire la proprietățile laptelui și ale produselor lactate, organizarea de campanii, evenimentele informative și măsurile de sensibilizare generală în rândul consumatorilor, evenimentele pentru realizarea schimbului de cunoștințe între producători și campaniile generale de informare a consumatorilor cu privire la lapte trebuie, de asemenea, să fie considerate ca fiind o asistență tehnică care a adus beneficii întregului sector al produselor lactate. |
| --- | --- |

(173)

În ceea ce privește măsurile BW 4, HE 3, NI 7, NW 4 și NW 5, RP 1 și SL 2, Comisia consideră că difuzarea cunoștințelor științifice actuale cu privire la proprietățile laptelui și ale produselor lactate, organizarea de campanii, evenimentele informative și măsurile de sensibilizare generală în rândul consumatorilor, evenimentele pentru realizarea schimbului de cunoștințe între producători și campaniile generale de informare a consumatorilor cu privire la lapte trebuie, de asemenea, să fie considerate ca fiind o asistență tehnică care a adus beneficii întregului sector al produselor lactate.

| (174) | În ceea ce privește măsurile BW 10 și BW 11, Comisia consideră, de asemenea, că acestea au adus beneficii fermelor de lapte care au luat parte la sistemul de asigurare a calității QM-Milch. |
| --- | --- |

(174)

În ceea ce privește măsurile BW 10 și BW 11, Comisia consideră, de asemenea, că acestea au adus beneficii fermelor de lapte care au luat parte la sistemul de asigurare a calității QM-Milch.

QM-Milch

| (175) | În plus, măsurile în cauză au fost selective deoarece au adus beneficii unui singur sector economic (și anume, industria produselor lactate). |
| --- | --- |

(175)

În plus, măsurile în cauză au fost selective deoarece au adus beneficii unui singur sector economic (și anume, industria produselor lactate).

6.1.3.   Denaturarea concurenței și efectul asupra schimburilor comerciale

Denaturarea concurenței și efectul asupra schimburilor comerciale

| (176) | Curtea de Justiție a susținut în mod constant faptul că intensificarea poziției concurențiale a unei întreprinderi ca urmare a acordării unui ajutor de stat denaturează, în general, concurența cu alte întreprinderi concurente care nu beneficiază de ajutorul respectiv (57). Ajutorul pentru o întreprindere care își desfășoară activitatea pe o piață deschisă comerțului în interiorul Uniunii pare să afecteze schimburile comerciale dintre statele membre (58). În perioada 2001-2012, au avut loc schimburi comerciale substanțiale cu produse agricole în cadrul Uniunii. De exemplu, importurile și exporturile intracomunitare din și către Germania de produse încadrate la poziția 0401 din Nomenclatura combinată (lapte și smântână din lapte, neconcentrate, fără adaos de zahăr sau alți îndulcitori) (59) au fost în valoare de 1,2 miliarde EUR și, respectiv, de 957 milioane EUR în 2011 (60). |
| --- | --- |

(176)

Curtea de Justiție a susținut în mod constant faptul că intensificarea poziției concurențiale a unei întreprinderi ca urmare a acordării unui ajutor de stat denaturează, în general, concurența cu alte întreprinderi concurente care nu beneficiază de ajutorul respectiv (57). Ajutorul pentru o întreprindere care își desfășoară activitatea pe o piață deschisă comerțului în interiorul Uniunii pare să afecteze schimburile comerciale dintre statele membre (58). În perioada 2001-2012, au avut loc schimburi comerciale substanțiale cu produse agricole în cadrul Uniunii. De exemplu, importurile și exporturile intracomunitare din și către Germania de produse încadrate la poziția 0401 din Nomenclatura combinată (lapte și smântână din lapte, neconcentrate, fără adaos de zahăr sau alți îndulcitori) (59) au fost în valoare de 1,2 miliarde EUR și, respectiv, de 957 milioane EUR în 2011 (60).

57

58

59

60

| (177) | Măsurile evaluate în prezenta decizie aduc beneficii producătorilor de lapte și fermelor de lapte și, astfel, consolidează poziția competitivă a acestora. Astfel cum se descrie în considerentul 176 de mai sus, schimburile comerciale cu produse provenind de la exploatațiile de producere a laptelui și de la producătorii de lapte au loc într-adevăr în cadrul Uniunii. Prin urmare, Comisia consideră că măsurile în cauză au fost de natură să denatureze sau să amenințe să denatureze concurența sau să afecteze schimburile comerciale dintre statele membre. |
| --- | --- |

(177)

Măsurile evaluate în prezenta decizie aduc beneficii producătorilor de lapte și fermelor de lapte și, astfel, consolidează poziția competitivă a acestora. Astfel cum se descrie în considerentul 176 de mai sus, schimburile comerciale cu produse provenind de la exploatațiile de producere a laptelui și de la producătorii de lapte au loc într-adevăr în cadrul Uniunii. Prin urmare, Comisia consideră că măsurile în cauză au fost de natură să denatureze sau să amenințe să denatureze concurența sau să afecteze schimburile comerciale dintre statele membre.

| (178) | Având în vedere cele menționate anterior, condițiile articolului 107 alineatul (1) din TFUE sunt întrunite. Prin urmare, se poate concluziona că sistemele în cauză constituie ajutor de stat în sensul articolului menționat. |
| --- | --- |

(178)

Având în vedere cele menționate anterior, condițiile articolului 107 alineatul (1) din TFUE sunt întrunite. Prin urmare, se poate concluziona că sistemele în cauză constituie ajutor de stat în sensul articolului menționat.

6.2.   Legalitatea ajutorului

Legalitatea ajutorului

| (179) | Conform articolului 108 alineatul (1) din TFUE, Comisia are obligația ca, în cooperare cu statele membre, să revizuiască în mod constant toate sistemele de ajutor existente. În acest scop, Comisia poate obține din partea statelor membre toate informațiile necesare pentru examinarea schemelor de ajutor existente și, dacă este necesar, propune o recomandare privind măsurile adecvate. |
| --- | --- |

(179)

Conform articolului 108 alineatul (1) din TFUE, Comisia are obligația ca, în cooperare cu statele membre, să revizuiască în mod constant toate sistemele de ajutor existente. În acest scop, Comisia poate obține din partea statelor membre toate informațiile necesare pentru examinarea schemelor de ajutor existente și, dacă este necesar, propune o recomandare privind măsurile adecvate.

| (180) | Articolul 1 litera (b) punctul (i) din Regulamentul (UE) 2015/1589 definește ajutorul existent ca fiind orice ajutor care a existat înainte de intrarea în vigoare a TFUE în statul membru respectiv și care se aplică și ulterior intrării în vigoare a tratatului. |
| --- | --- |

(180)

Articolul 1 litera (b) punctul (i) din Regulamentul (UE) 2015/1589 definește ajutorul existent ca fiind orice ajutor care a existat înainte de intrarea în vigoare a TFUE în statul membru respectiv și care se aplică și ulterior intrării în vigoare a tratatului.

| (181) | Cu toate acestea, conform articolului 1 litera (c) din Regulamentul (UE) 2015/1589, orice modificare adusă ajutorului existent conduce la faptul că acesta devine un „ajutor nou”. Articolul 4 din Regulamentul (CE) nr. 794/2004 al Comisiei (61) definește modificarea ajutoarelor existente drept „orice schimbare, alta decât modificările de natură pur formală sau administrativă care nu pot afecta evaluarea compatibilității măsurii de ajutor cu piața comună”. |
| --- | --- |

(181)

Cu toate acestea, conform articolului 1 litera (c) din Regulamentul (UE) 2015/1589, orice modificare adusă ajutorului existent conduce la faptul că acesta devine un „ajutor nou”. Articolul 4 din Regulamentul (CE) nr. 794/2004 al Comisiei (61) definește modificarea ajutoarelor existente drept „orice schimbare, alta decât modificările de natură pur formală sau administrativă care nu pot afecta evaluarea compatibilității măsurii de ajutor cu piața comună”.

61

| (182) | Conform jurisprudenței (62), schema inițială se transformă într-o nouă schemă de ajutor numai în cazul în care modificarea afectează substanța dispoziției; nu poate fi vorba despre o asemenea modificare substanțială în cazul în care noul element este în mod clar disociabil de schema inițială. |
| --- | --- |

(182)

Conform jurisprudenței (62), schema inițială se transformă într-o nouă schemă de ajutor numai în cazul în care modificarea afectează substanța dispoziției; nu poate fi vorba despre o asemenea modificare substanțială în cazul în care noul element este în mod clar disociabil de schema inițială.

62

| (183) | Conform articolului 108 alineatul (3) din TFUE, toate noile ajutoare trebuie să fie notificate Comisiei și nu pot fi puse în aplicare înainte de a fi aprobate de Comisie (clauza de standstill). |
| --- | --- |

(183)

Conform articolului 108 alineatul (3) din TFUE, toate noile ajutoare trebuie să fie notificate Comisiei și nu pot fi puse în aplicare înainte de a fi aprobate de Comisie (clauza de standstill).

standstill

| (184) | Conform articolului 1 litera (f) din Regulamentul (UE) 2015/1589, un ajutor nou care încalcă dispozițiile articolului 108 alineatul (3) din TFUE este ilegal. |
| --- | --- |

(184)

Conform articolului 1 litera (f) din Regulamentul (UE) 2015/1589, un ajutor nou care încalcă dispozițiile articolului 108 alineatul (3) din TFUE este ilegal.

| (185) | Pe baza MFG și în cadrul competențelor conferite, landurile germane au adoptat dispoziții de punere în aplicare care reprezintă temeiul juridic pentru măsurile analizate în prezenta decizie. Deși Legea privind laptele și grăsimea, care furnizează cadrul pentru schemele de ajutor în cauză, a intrat în vigoare în 1952 (63), schemele individuale au fost introduse prin dispozițiile de punere în aplicare corespunzătoare ale landurilor respective numai după 1958 (64). |
| --- | --- |

(185)

Pe baza MFG și în cadrul competențelor conferite, landurile germane au adoptat dispoziții de punere în aplicare care reprezintă temeiul juridic pentru măsurile analizate în prezenta decizie. Deși Legea privind laptele și grăsimea, care furnizează cadrul pentru schemele de ajutor în cauză, a intrat în vigoare în 1952 (63), schemele individuale au fost introduse prin dispozițiile de punere în aplicare corespunzătoare ale landurilor respective numai după 1958 (64).

63

64

| (186) | Măsurile la care se referă prezenta decizie constituie, prin urmare, un nou ajutor în sensul articolului 1 litera (c) din Regulamentul (UE) 2015/1589. |
| --- | --- |

(186)

Măsurile la care se referă prezenta decizie constituie, prin urmare, un nou ajutor în sensul articolului 1 litera (c) din Regulamentul (UE) 2015/1589.

| (187) | Germania nu a notificat în niciun moment schemele de ajutoare în cauză în conformitate cu articolul 108 alineatul (3) din TFUE. Prin urmare, schemele respective sunt ilegale. |
| --- | --- |

(187)

Germania nu a notificat în niciun moment schemele de ajutoare în cauză în conformitate cu articolul 108 alineatul (3) din TFUE. Prin urmare, schemele respective sunt ilegale.

6.3.   Compatibilitatea ajutorului cu piața internă

Compatibilitatea ajutorului cu piața internă

| (188) | În temeiul articolului 107 alineatul (3) litera (c) din TFUE, ajutorul pentru facilitarea dezvoltării anumitor activități economice sau a anumitor zone economice poate fi considerat compatibil cu piața internă în cazul în care acesta nu afectează în mod nefavorabil condițiile schimburilor comerciale într-o măsură care contravine interesului Uniunii. |
| --- | --- |

(188)

În temeiul articolului 107 alineatul (3) litera (c) din TFUE, ajutorul pentru facilitarea dezvoltării anumitor activități economice sau a anumitor zone economice poate fi considerat compatibil cu piața internă în cazul în care acesta nu afectează în mod nefavorabil condițiile schimburilor comerciale într-o măsură care contravine interesului Uniunii.

| (189) | În conformitate cu avizul Comisiei privind stabilirea normelor aplicabile pentru evaluarea ajutorului de stat ilegal (65), măsurile trebuie evaluate în conformitate cu normele aplicabile la momentul acordării ajutorului. |
| --- | --- |

(189)

În conformitate cu avizul Comisiei privind stabilirea normelor aplicabile pentru evaluarea ajutorului de stat ilegal (65), măsurile trebuie evaluate în conformitate cu normele aplicabile la momentul acordării ajutorului.

65

| (190) | Orientările specifice au fost aplicate sectorului agricol începând cu 1 ianuarie 2000. Ajutorul acordat în perioada cuprinsă între 28 noiembrie 2001 și 31 decembrie 2006 (denumită în continuare „perioada 2001-2006”) trebuie evaluat având în vedere Orientările pentru perioada 2000-2006. |
| --- | --- |

(190)

Orientările specifice au fost aplicate sectorului agricol începând cu 1 ianuarie 2000. Ajutorul acordat în perioada cuprinsă între 28 noiembrie 2001 și 31 decembrie 2006 (denumită în continuare „perioada 2001-2006”) trebuie evaluat având în vedere Orientările pentru perioada 2000-2006.

| (191) | Ajutorul acordat începând cu 1 ianuarie 2007 (denumită în continuare: „perioada începând cu 2007”) va fi evaluat având în vedere Orientările pentru perioada 2007-2013. |
| --- | --- |

(191)

Ajutorul acordat începând cu 1 ianuarie 2007 (denumită în continuare: „perioada începând cu 2007”) va fi evaluat având în vedere Orientările pentru perioada 2007-2013.

| (192) | Perioada începând cu 28 noiembrie 2001 este denumită în continuare „perioada de investigare”. |
| --- | --- |

(192)

Perioada începând cu 28 noiembrie 2001 este denumită în continuare „perioada de investigare”.

| (193) | Pe baza efectului suspensiv al procedurii oficiale prevăzute la articolul 108 alineatul (3) din TFUE, Comisia examinează măsurile care stau la baza prezentei decizii până la 17 iulie 2013, data la care Comisia a notificat Germania cu privire la decizia sa de a iniția procedura în temeiul articolului 108 alineatul (2) din TFUE (a se vedea considerentul 3). |
| --- | --- |

(193)

Pe baza efectului suspensiv al procedurii oficiale prevăzute la articolul 108 alineatul (3) din TFUE, Comisia examinează măsurile care stau la baza prezentei decizii până la 17 iulie 2013, data la care Comisia a notificat Germania cu privire la decizia sa de a iniția procedura în temeiul articolului 108 alineatul (2) din TFUE (a se vedea considerentul 3).

6.3.1.   Furnizarea de asistență tehnică în sectorul agricol în perioada 2001-2006

Furnizarea de asistență tehnică în sectorul agricol în perioada 2001-2006

| (194) | Măsurile aplicate în perioada 2001-2006 cu scopul de a furniza asistență tehnică în sectorul agricol trebuie să respecte condițiile stabilite la punctul 14 din Orientările pentru 2000-2006. |
| --- | --- |

(194)

Măsurile aplicate în perioada 2001-2006 cu scopul de a furniza asistență tehnică în sectorul agricol trebuie să respecte condițiile stabilite la punctul 14 din Orientările pentru 2000-2006.

| (195) | În conformitate cu punctul 14.1, costurile eligibile au inclus costurile asociate programelor de educare și de instruire, furnizării serviciilor de gestionare a fermelor, taxelor de consultanță, organizării de concursuri (sau participării la acestea), expozițiilor și târgurilor și altor activități de difuzare a cunoștințelor privind noile tehnici. (66) În conformitate cu punctul 14.1 din Orientările pentru perioada 2000-2006, un astfel de ajutor poate fi acordat la o rată de 100 % din costuri. |
| --- | --- |

(195)

În conformitate cu punctul 14.1, costurile eligibile au inclus costurile asociate programelor de educare și de instruire, furnizării serviciilor de gestionare a fermelor, taxelor de consultanță, organizării de concursuri (sau participării la acestea), expozițiilor și târgurilor și altor activități de difuzare a cunoștințelor privind noile tehnici. (66) În conformitate cu punctul 14.1 din Orientările pentru perioada 2000-2006, un astfel de ajutor poate fi acordat la o rată de 100 % din costuri.

66

| (196) | Conform punctului 14.2, ajutorul trebuie să fie accesibil tuturor persoanelor fizice și juridice eligibile din zona vizată, pe baza unor criterii definite în mod obiectiv. |
| --- | --- |

(196)

Conform punctului 14.2, ajutorul trebuie să fie accesibil tuturor persoanelor fizice și juridice eligibile din zona vizată, pe baza unor criterii definite în mod obiectiv.

| (197) | În conformitate cu punctul 14.3, valoarea totală a sprijinului acordat nu trebuie să depășească 100 000 EUR pe beneficiar pentru o perioadă de trei ani sau, în cazul ajutoarelor acordate IMM-urilor, 50 % din costurile eligibile, luându-se în considerare valoarea cea mai ridicată. În scopul calculării valorii ajutorului, beneficiarul este considerat a fi persoana care primește serviciile. |
| --- | --- |

(197)

În conformitate cu punctul 14.3, valoarea totală a sprijinului acordat nu trebuie să depășească 100 000 EUR pe beneficiar pentru o perioadă de trei ani sau, în cazul ajutoarelor acordate IMM-urilor, 50 % din costurile eligibile, luându-se în considerare valoarea cea mai ridicată. În scopul calculării valorii ajutorului, beneficiarul este considerat a fi persoana care primește serviciile.

| (198) | Comisia consideră că, pentru măsurile menționate mai jos, dispozițiile punctului 14 din Orientările pentru perioada 2000-2006 se aplică în egală măsură ajutoarelor acordate în legătură cu activitățile legate de producția [primară] și de prelucrarea și comercializarea produselor agricole. Acest lucru rezultă din formularea punctului 2.1 din Orientările pentru perioada 2000-2006 și din faptul că punctul 14 nu prevede în sine nicio restricție în acest sens. |
| --- | --- |

(198)

Comisia consideră că, pentru măsurile menționate mai jos, dispozițiile punctului 14 din Orientările pentru perioada 2000-2006 se aplică în egală măsură ajutoarelor acordate în legătură cu activitățile legate de producția [primară] și de prelucrarea și comercializarea produselor agricole. Acest lucru rezultă din formularea punctului 2.1 din Orientările pentru perioada 2000-2006 și din faptul că punctul 14 nu prevede în sine nicio restricție în acest sens.

| (199) | Comisia presupune că astfel de măsuri contribuie la viabilitatea pe termen lung a sectorului, producând numai efecte foarte limitate asupra concurenței (punctul 14.1 a doua teză din Orientările pentru perioada 2000-2006). |
| --- | --- |

(199)

Comisia presupune că astfel de măsuri contribuie la viabilitatea pe termen lung a sectorului, producând numai efecte foarte limitate asupra concurenței (punctul 14.1 a doua teză din Orientările pentru perioada 2000-2006).

| (200) | În decizia de inițiere a procedurii, Comisia și-a exprimat îndoielile cu privire la compatibilitatea anumitor măsuri cu piața internă în perioada relevantă (67). |
| --- | --- |

(200)

În decizia de inițiere a procedurii, Comisia și-a exprimat îndoielile cu privire la compatibilitatea anumitor măsuri cu piața internă în perioada relevantă (67).

67

BY 3

BY 3

| (201) | Asociația Verband der Milcherzeuger e.V. (VMB) a primit finanțare pentru colectarea de informații materiale și tehnice de natură generală, precum și pentru publicarea și furnizarea de informații generale privind subiecte legate de sectorul laptelui. Normele privind acordarea de asistență tehnică se aplică ajutorului acordat. |
| --- | --- |

(201)

Asociația Verband der Milcherzeuger e.V. (VMB) a primit finanțare pentru colectarea de informații materiale și tehnice de natură generală, precum și pentru publicarea și furnizarea de informații generale privind subiecte legate de sectorul laptelui. Normele privind acordarea de asistență tehnică se aplică ajutorului acordat.

Verband der Milcherzeuger e.V.

| (202) | Costurile subvenționate (difuzarea cunoștințelor științifice și furnizarea de informații factuale privind sistemele de calitate – a se vedea considerentul 32 din prezenta decizie) corespund costurilor eligibile prevăzute la punctul 14.1. |
| --- | --- |

(202)

Costurile subvenționate (difuzarea cunoștințelor științifice și furnizarea de informații factuale privind sistemele de calitate – a se vedea considerentul 32 din prezenta decizie) corespund costurilor eligibile prevăzute la punctul 14.1.

| (203) | Măsura a fost deschisă tuturor persoanelor fizice și juridice eligibile din zona vizată, iar subvențiile au fost sub 100 000 EUR pe beneficiar pentru o perioadă de trei ani (considerentul 35 coroborat cu considerentul 37 din prezenta decizie). Cerințele prevăzute la punctele 14.2 și 14.3 sunt îndeplinite. |
| --- | --- |

(203)

Măsura a fost deschisă tuturor persoanelor fizice și juridice eligibile din zona vizată, iar subvențiile au fost sub 100 000 EUR pe beneficiar pentru o perioadă de trei ani (considerentul 35 coroborat cu considerentul 37 din prezenta decizie). Cerințele prevăzute la punctele 14.2 și 14.3 sunt îndeplinite.

| (204) | Prin urmare, condițiile prevăzute la punctul 14 din Orientările pentru perioada 2000-2006 sunt îndeplinite. |
| --- | --- |

(204)

Prin urmare, condițiile prevăzute la punctul 14 din Orientările pentru perioada 2000-2006 sunt îndeplinite.

BY 10

BY 10

| (205) | Normele privind furnizarea de asistență tehnică se aplică ajutorului acordat pentru realizarea schimbului de expertiză și de cunoștințe cu privire la subiecte legate de lapte. |
| --- | --- |

(205)

Normele privind furnizarea de asistență tehnică se aplică ajutorului acordat pentru realizarea schimbului de expertiză și de cunoștințe cu privire la subiecte legate de lapte.

| (206) | Costurile subvenționate suportate pentru furnizarea de informații sub formă de observații, prelegeri și publicații (a se vedea considerentul 148) corespund costurilor eligibile prevăzute la punctul 14.1 din Orientările pentru perioada 2000-2006. |
| --- | --- |

(206)

Costurile subvenționate suportate pentru furnizarea de informații sub formă de observații, prelegeri și publicații (a se vedea considerentul 148) corespund costurilor eligibile prevăzute la punctul 14.1 din Orientările pentru perioada 2000-2006.

| (207) | Aceasta este o măsură de informare generală care vizează industria lactatelor, care a fost deschisă tuturor persoanelor fizice și juridice eligibile din zona vizată. Cheltuielile anuale totale furnizate de autoritățile germane pentru măsurile BY 3 și BY 10 (a se vedea considerentul 41) indică faptul că subvențiile nu au depășit, în niciun caz, 100 000 EUR pe beneficiar pe perioadă de trei ani. Condițiile prevăzute la punctele 14.2 și 14.3 sunt astfel îndeplinite. |
| --- | --- |

(207)

Aceasta este o măsură de informare generală care vizează industria lactatelor, care a fost deschisă tuturor persoanelor fizice și juridice eligibile din zona vizată. Cheltuielile anuale totale furnizate de autoritățile germane pentru măsurile BY 3 și BY 10 (a se vedea considerentul 41) indică faptul că subvențiile nu au depășit, în niciun caz, 100 000 EUR pe beneficiar pe perioadă de trei ani. Condițiile prevăzute la punctele 14.2 și 14.3 sunt astfel îndeplinite.

| (208) | Prin urmare, condițiile prevăzute la punctul 14 din Orientările pentru perioada 2000-2006 au fost îndeplinite. |
| --- | --- |

(208)

Prin urmare, condițiile prevăzute la punctul 14 din Orientările pentru perioada 2000-2006 au fost îndeplinite.

BW 4

BW 4

| (209) | Măsurile contribuie la difuzarea generală și amplă a cunoștințelor științifice actuale cu privire la proprietățile laptelui și ale produselor lactate. Acestea trebuie să fie considerate ca reprezentând asistență tehnică care a adus beneficii întregului sector al produselor lactate. Costurile subvenționate (a se vedea considerentul 42) corespund costurilor eligibile în conformitate cu punctul 14.1. |
| --- | --- |

(209)

Măsurile contribuie la difuzarea generală și amplă a cunoștințelor științifice actuale cu privire la proprietățile laptelui și ale produselor lactate. Acestea trebuie să fie considerate ca reprezentând asistență tehnică care a adus beneficii întregului sector al produselor lactate. Costurile subvenționate (a se vedea considerentul 42) corespund costurilor eligibile în conformitate cu punctul 14.1.

| (210) | Măsurile nu s-au limitat la un anumit grup, ci au fost puse la dispoziția tuturor persoanelor fizice și juridice eligibile din zona vizată, pe baza unor criterii definite în mod obiectiv (considerentul 46). Condițiile prevăzute la punctul 14.2 din Orientările pentru perioada 2000-2006 au fost astfel îndeplinite. Nivelul ajutorului a fost mai mic decât limita de 100 000 EUR pe beneficiar pentru o perioadă de trei ani prevăzută la punctul 14.3 (considerentul 46). Condițiile prevăzute la punctul 14.3 sunt îndeplinite. |
| --- | --- |

(210)

Măsurile nu s-au limitat la un anumit grup, ci au fost puse la dispoziția tuturor persoanelor fizice și juridice eligibile din zona vizată, pe baza unor criterii definite în mod obiectiv (considerentul 46). Condițiile prevăzute la punctul 14.2 din Orientările pentru perioada 2000-2006 au fost astfel îndeplinite. Nivelul ajutorului a fost mai mic decât limita de 100 000 EUR pe beneficiar pentru o perioadă de trei ani prevăzută la punctul 14.3 (considerentul 46). Condițiile prevăzute la punctul 14.3 sunt îndeplinite.

| (211) | Condițiile prevăzute la punctul 14 din Orientările pentru perioada 2000-2006 au fost astfel îndeplinite. |
| --- | --- |

(211)

Condițiile prevăzute la punctul 14 din Orientările pentru perioada 2000-2006 au fost astfel îndeplinite.

BB 1

BB 1

| (212) | În perioada 2001-2006, Brandenburg a finanțat taxele de consultanță în cadrul măsurii cunoscute sub denumirea de „Îmbunătățirea igienei”. Domeniile de interes au inclus sănătatea animală, îmbunătățirea igienei laptelui și a calității laptelui crud, precum și analiza aspectelor legate de performanță. |
| --- | --- |

(212)

În perioada 2001-2006, Brandenburg a finanțat taxele de consultanță în cadrul măsurii cunoscute sub denumirea de „Îmbunătățirea igienei”. Domeniile de interes au inclus sănătatea animală, îmbunătățirea igienei laptelui și a calității laptelui crud, precum și analiza aspectelor legate de performanță.

| (213) | Prin urmare, măsura în cauză intră în domeniul de aplicare al punctului 14 (Furnizarea de asistență tehnică) din Orientările pentru perioada 2000-2006. Costurile subvenționate (taxele de consultanță) corespund costurilor eligibile în conformitate cu punctul 14.1. |
| --- | --- |

(213)

Prin urmare, măsura în cauză intră în domeniul de aplicare al punctului 14 (Furnizarea de asistență tehnică) din Orientările pentru perioada 2000-2006. Costurile subvenționate (taxele de consultanță) corespund costurilor eligibile în conformitate cu punctul 14.1.

| (214) | În comunicarea lor din 27 februarie 2015, autoritățile germane au confirmat că, în principiu, toți producătorii de lapte din statul federal au avut acces la serviciile de consultanță (consultanță complexă și specială) în cauză (a se vedea considerentul 49). Mai mult, Germania a explicat în aceeași comunicare că pragul de 100 000 EUR pe societate pentru o perioadă de trei ani nu a fost depășit în cadrul măsurii BB 1 (a se vedea considerentul 49). Prin urmare, măsura respectă condițiile stabilite la punctele 14.2 și 14.3. |
| --- | --- |

(214)

În comunicarea lor din 27 februarie 2015, autoritățile germane au confirmat că, în principiu, toți producătorii de lapte din statul federal au avut acces la serviciile de consultanță (consultanță complexă și specială) în cauză (a se vedea considerentul 49). Mai mult, Germania a explicat în aceeași comunicare că pragul de 100 000 EUR pe societate pentru o perioadă de trei ani nu a fost depășit în cadrul măsurii BB 1 (a se vedea considerentul 49). Prin urmare, măsura respectă condițiile stabilite la punctele 14.2 și 14.3.

| (215) | Condițiile prevăzute la punctul 14 din Orientările pentru perioada 2000-2006 au fost astfel îndeplinite. |
| --- | --- |

(215)

Condițiile prevăzute la punctul 14 din Orientările pentru perioada 2000-2006 au fost astfel îndeplinite.

BB 3

BB 3

| (216) | Asociațiile Landesvereinigung der Milchwirtschaft Brandenburg-Berlin e.V. (LVMB) și Landesbauernverband Brandenburg e.V. (LBV) au aplicat măsuri legate de furnizarea de informații privind aspectele economice și de difuzarea informațiilor și a cunoștințelor nou dobândite cu privire la aspecte legate de producția de lapte. În plus, au fost organizate concursuri. Aceste măsuri constituie asistență tehnică. |
| --- | --- |

(216)

Asociațiile Landesvereinigung der Milchwirtschaft Brandenburg-Berlin e.V. (LVMB) și Landesbauernverband Brandenburg e.V. (LBV) au aplicat măsuri legate de furnizarea de informații privind aspectele economice și de difuzarea informațiilor și a cunoștințelor nou dobândite cu privire la aspecte legate de producția de lapte. În plus, au fost organizate concursuri. Aceste măsuri constituie asistență tehnică.

Landesvereinigung der Milchwirtschaft Brandenburg-Berlin e.V.

Landesbauernverband Brandenburg e.V.

| (217) | Costurile subvenționate (furnizarea de informații și organizarea concursurilor) – a se vedea considerentul 50 – corespund costurilor eligibile stabilite la punctul 14.1 din Orientările pentru perioada 2000-2006. |
| --- | --- |

(217)

Costurile subvenționate (furnizarea de informații și organizarea concursurilor) – a se vedea considerentul 50 – corespund costurilor eligibile stabilite la punctul 14.1 din Orientările pentru perioada 2000-2006.

| (218) | Ajutorul de stat nu a fost limitat la anumite grupuri. Prin urmare, punctul 14.2 din Orientările pentru perioada 2000-2006 este îndeplinit. |
| --- | --- |

(218)

Ajutorul de stat nu a fost limitat la anumite grupuri. Prin urmare, punctul 14.2 din Orientările pentru perioada 2000-2006 este îndeplinit.

| (219) | În 2006, LVMB a acordat suma de 463 EUR, colectată din taxa pe lapte, întreprinderilor din Brandenburg care s-au remarcat (a se vedea considerentul 53). În plus, în 2006, LBV a primit un grant de 20 000 EUR din fonduri de stat pentru furnizarea de consultanță producătorilor de lapte (a se vedea considerentul 54). Potrivit Germaniei, procedurile din anii precedenți au fost similare (a se vedea considerentul 54). Din faptele expuse mai sus, Comisia concluzionează că, în cadrul acestor două măsuri, plafonul de 100 000 EUR pe beneficiar pentru o perioadă de trei ani nu a putut fi depășit în perioada 2001-2006. Prin urmare, punctul 14.3 din Orientări este îndeplinit. |
| --- | --- |

(219)

În 2006, LVMB a acordat suma de 463 EUR, colectată din taxa pe lapte, întreprinderilor din Brandenburg care s-au remarcat (a se vedea considerentul 53). În plus, în 2006, LBV a primit un grant de 20 000 EUR din fonduri de stat pentru furnizarea de consultanță producătorilor de lapte (a se vedea considerentul 54). Potrivit Germaniei, procedurile din anii precedenți au fost similare (a se vedea considerentul 54). Din faptele expuse mai sus, Comisia concluzionează că, în cadrul acestor două măsuri, plafonul de 100 000 EUR pe beneficiar pentru o perioadă de trei ani nu a putut fi depășit în perioada 2001-2006. Prin urmare, punctul 14.3 din Orientări este îndeplinit.

| (220) | Măsura BB 3 îndeplinește astfel cerințele stabilite la punctul 14 din Orientările pentru perioada 2000-2006. |
| --- | --- |

(220)

Măsura BB 3 îndeplinește astfel cerințele stabilite la punctul 14 din Orientările pentru perioada 2000-2006.

HE 2

HE 2

| (221) | Hessen a acordat sprijin financiar asociației Landesvereinigung für Milch und Milcherzeugnisse Hessen e.V. (LVMH) pentru măsura „Fortbildung für Erzeuger durch das Innovationsteam” (Instruirea producătorilor de către echipa de inovare). În cadrul acestei măsuri, LVMH a furnizat informații sub formă de articole și a organizat activități de formare pentru fermierii și lucrătorii agricoli. Aceste activități trebuie să fie calificate drept asistență tehnică. |
| --- | --- |

(221)

Hessen a acordat sprijin financiar asociației Landesvereinigung für Milch und Milcherzeugnisse Hessen e.V. (LVMH) pentru măsura „Fortbildung für Erzeuger durch das Innovationsteam” (Instruirea producătorilor de către echipa de inovare). În cadrul acestei măsuri, LVMH a furnizat informații sub formă de articole și a organizat activități de formare pentru fermierii și lucrătorii agricoli. Aceste activități trebuie să fie calificate drept asistență tehnică.

Landesvereinigung für Milch und Milcherzeugnisse Hessen e.V.

| (222) | Costurile eligibile (considerentul 57) corespund costurilor eligibile prevăzute la punctul 14.1 prima liniuță din Orientările pentru perioada 2000-2006. |
| --- | --- |

(222)

Costurile eligibile (considerentul 57) corespund costurilor eligibile prevăzute la punctul 14.1 prima liniuță din Orientările pentru perioada 2000-2006.

| (223) | Ajutorul de stat nu a fost limitat la anumite grupuri (considerentul 57). De asemenea, acest lucru a fost confirmat de LVMH în observațiile sale din 4 februarie 2014, potrivit cărora fiecare fermier sau lucrător agricol a avut posibilitatea de a participa la activitățile de formare în aceleași condiții (a se vedea considerentul 149). Prin urmare, condițiile prevăzute la punctul 14.2 din Orientările pentru perioada 2000-2006 au fost îndeplinite. |
| --- | --- |

(223)

Ajutorul de stat nu a fost limitat la anumite grupuri (considerentul 57). De asemenea, acest lucru a fost confirmat de LVMH în observațiile sale din 4 februarie 2014, potrivit cărora fiecare fermier sau lucrător agricol a avut posibilitatea de a participa la activitățile de formare în aceleași condiții (a se vedea considerentul 149). Prin urmare, condițiile prevăzute la punctul 14.2 din Orientările pentru perioada 2000-2006 au fost îndeplinite.

| (224) | Valoarea ajutorului acordat a fost sub 100 000 EUR pentru fiecare beneficiar pentru o perioadă de trei ani (a se vedea considerentul 57). Prin urmare, punctul 14.3 din orientări este respectat, de asemenea. |
| --- | --- |

(224)

Valoarea ajutorului acordat a fost sub 100 000 EUR pentru fiecare beneficiar pentru o perioadă de trei ani (a se vedea considerentul 57). Prin urmare, punctul 14.3 din orientări este respectat, de asemenea.

| (225) | În consecință, măsura HE 2 îndeplinește cerințele stabilite la punctul 14 din Orientările pentru perioada 2000-2006. |
| --- | --- |

(225)

În consecință, măsura HE 2 îndeplinește cerințele stabilite la punctul 14 din Orientările pentru perioada 2000-2006.

HE 3

HE 3

| (226) | Echipa de nutriție a LVMH a difuzat cunoștințe științifice într-un mod ușor de înțeles în general, a organizat evenimente și campanii de informare și a desfășurat activități de relații publice (care nu au vizat anumite întreprinderi) legate de producerea, tratarea și prelucrarea laptelui și a produselor lactate. |
| --- | --- |

(226)

Echipa de nutriție a LVMH a difuzat cunoștințe științifice într-un mod ușor de înțeles în general, a organizat evenimente și campanii de informare și a desfășurat activități de relații publice (care nu au vizat anumite întreprinderi) legate de producerea, tratarea și prelucrarea laptelui și a produselor lactate.

| (227) | În observațiile sale din 4 februarie 2014, LVMH a remarcat că furnizarea serviciilor de informare și educare pentru consumatori a fost punctul central al acestor măsuri, iar educația consumatorilor a fost realizată la un nivel neutru, independent de fabricile de produse lactate. Cu toate acestea, Comisia consideră că măsurile de promovare a difuzării cunoștințelor științifice și de organizare a campaniilor ar trebui considerate drept asistență tehnică care aduce beneficii întregului sector al produselor lactate (a se vedea considerentul 173). |
| --- | --- |

(227)

În observațiile sale din 4 februarie 2014, LVMH a remarcat că furnizarea serviciilor de informare și educare pentru consumatori a fost punctul central al acestor măsuri, iar educația consumatorilor a fost realizată la un nivel neutru, independent de fabricile de produse lactate. Cu toate acestea, Comisia consideră că măsurile de promovare a difuzării cunoștințelor științifice și de organizare a campaniilor ar trebui considerate drept asistență tehnică care aduce beneficii întregului sector al produselor lactate (a se vedea considerentul 173).

| (228) | Costurile subvenționate (considerentul 59) corespund costurilor eligibile în conformitate cu punctul 14.1. |
| --- | --- |

(228)

Costurile subvenționate (considerentul 59) corespund costurilor eligibile în conformitate cu punctul 14.1.

| (229) | Măsurile nu s-au limitat la un anumit grup (considerentul 61). Condițiile prevăzute la punctul 14.2 sunt îndeplinite. |
| --- | --- |

(229)

Măsurile nu s-au limitat la un anumit grup (considerentul 61). Condițiile prevăzute la punctul 14.2 sunt îndeplinite.

| (230) | Valorile granturilor s-au situat sub pragul superior stabilit la punctul 14.3 (a se vedea considerentul 61). |
| --- | --- |

(230)

Valorile granturilor s-au situat sub pragul superior stabilit la punctul 14.3 (a se vedea considerentul 61).

| (231) | Prin urmare, condițiile prevăzute la punctul 14 din Orientările pentru perioada 2000-2006 au fost îndeplinite în cazul măsurii HE 3. |
| --- | --- |

(231)

Prin urmare, condițiile prevăzute la punctul 14 din Orientările pentru perioada 2000-2006 au fost îndeplinite în cazul măsurii HE 3.

HE 9

HE 9

| (232) | Hessen a acordat asistență financiară asociației LVMH pentru măsura „Formarea tinerilor fermieri producători de lactate” (a se vedea considerentul 62). Formarea tinerilor fermieri producători de lactate ar trebui considerată drept asistență tehnică. |
| --- | --- |

(232)

Hessen a acordat asistență financiară asociației LVMH pentru măsura „Formarea tinerilor fermieri producători de lactate” (a se vedea considerentul 62). Formarea tinerilor fermieri producători de lactate ar trebui considerată drept asistență tehnică.

| (233) | Costurile eligibile (considerentul 62) corespund costurilor eligibile prevăzute la punctul 14.1 prima liniuță din Orientările pentru perioada 2000-2006. |
| --- | --- |

(233)

Costurile eligibile (considerentul 62) corespund costurilor eligibile prevăzute la punctul 14.1 prima liniuță din Orientările pentru perioada 2000-2006.

| (234) | Cursurile de formare sunt disponibile tuturor producătorilor (considerentul 64). De asemenea, acest lucru a fost confirmat de LVMH în observațiile sale din 4 februarie 2014, potrivit cărora fiecare fermier sau lucrător agricol a avut posibilitatea de a participa la activitățile de formare în aceleași condiții (a se vedea considerentul 149). Prin urmare, măsura respectă, de asemenea, cerințele de la punctul 14.2. |
| --- | --- |

(234)

Cursurile de formare sunt disponibile tuturor producătorilor (considerentul 64). De asemenea, acest lucru a fost confirmat de LVMH în observațiile sale din 4 februarie 2014, potrivit cărora fiecare fermier sau lucrător agricol a avut posibilitatea de a participa la activitățile de formare în aceleași condiții (a se vedea considerentul 149). Prin urmare, măsura respectă, de asemenea, cerințele de la punctul 14.2.

| (235) | Cheltuielile totale legate de măsura HE 9 în perioada 2001-2006 s-au ridicat la aproximativ 35 000 EUR (a se vedea considerentul 64). Prin urmare, limita superioară de 100 000 EUR pe beneficiar pentru o perioadă de trei ani (punctul 14.3) nu putea fi depășită. |
| --- | --- |

(235)

Cheltuielile totale legate de măsura HE 9 în perioada 2001-2006 s-au ridicat la aproximativ 35 000 EUR (a se vedea considerentul 64). Prin urmare, limita superioară de 100 000 EUR pe beneficiar pentru o perioadă de trei ani (punctul 14.3) nu putea fi depășită.

| (236) | Prin urmare, condițiile prevăzute la punctul 14 din Orientările pentru perioada 2000-2006 au fost îndeplinite în cazul măsurii HE 9. |
| --- | --- |

(236)

Prin urmare, condițiile prevăzute la punctul 14 din Orientările pentru perioada 2000-2006 au fost îndeplinite în cazul măsurii HE 9.

NI 5

NI 5

| (237) | Saxonia Inferioară a acordat asociației Landesvereinigung der Milchwirtschaft Niedersachsen e.V. (LVMN) sprijin financiar pentru participarea la târguri și expoziții și pentru pregătirea informațiilor științifice într-o formă ușor de înțeles (a se vedea considerentul 65). Participarea la târguri și expoziții și pregătirea informațiilor științifice trebuie considerată ca fiind asistență tehnică. |
| --- | --- |

(237)

Saxonia Inferioară a acordat asociației Landesvereinigung der Milchwirtschaft Niedersachsen e.V. (LVMN) sprijin financiar pentru participarea la târguri și expoziții și pentru pregătirea informațiilor științifice într-o formă ușor de înțeles (a se vedea considerentul 65). Participarea la târguri și expoziții și pregătirea informațiilor științifice trebuie considerată ca fiind asistență tehnică.

Landesvereinigung der Milchwirtschaft Niedersachsen e.V.

| (238) | Costurile legate de chirie și echipamente pentru sălile de expoziții, precum și costurile publicării informațiilor factuale, sunt costuri eligibile în conformitate cu punctul 14.1 (prima liniuță). |
| --- | --- |

(238)

Costurile legate de chirie și echipamente pentru sălile de expoziții, precum și costurile publicării informațiilor factuale, sunt costuri eligibile în conformitate cu punctul 14.1 (prima liniuță).

| (239) | Potrivit autorităților germane, măsura s-a concentrat pe sponsorizarea standului expozițional al asociației LVMN (a se vedea considerentul 66), care a adus beneficii tuturor fabricilor de produse lactate din Saxonia Inferioară (în medie aproximativ 17 500 de întreprinderi în perioada 2001-2006) (a se vedea considerentul 67). Astfel, măsura a fost disponibilă tuturor fabricilor de produse lactate, iar condițiile prevăzute la punctul 14.2 sunt îndeplinite. |
| --- | --- |

(239)

Potrivit autorităților germane, măsura s-a concentrat pe sponsorizarea standului expozițional al asociației LVMN (a se vedea considerentul 66), care a adus beneficii tuturor fabricilor de produse lactate din Saxonia Inferioară (în medie aproximativ 17 500 de întreprinderi în perioada 2001-2006) (a se vedea considerentul 67). Astfel, măsura a fost disponibilă tuturor fabricilor de produse lactate, iar condițiile prevăzute la punctul 14.2 sunt îndeplinite.

| (240) | Deși Germania nu a confirmat în observațiile sale că măsura a fost limitată la maximum 100 000 EUR pe beneficiar pentru o perioadă de trei ani, Comisia consideră că acest plafon nu poate fi depășit în cazul promovării unui stand de expoziție în favoarea tuturor fabricilor de produse lactate din Saxonia Inferioară. Prin urmare, condițiile de la punctul 14.3 sunt îndeplinite. |
| --- | --- |

(240)

Deși Germania nu a confirmat în observațiile sale că măsura a fost limitată la maximum 100 000 EUR pe beneficiar pentru o perioadă de trei ani, Comisia consideră că acest plafon nu poate fi depășit în cazul promovării unui stand de expoziție în favoarea tuturor fabricilor de produse lactate din Saxonia Inferioară. Prin urmare, condițiile de la punctul 14.3 sunt îndeplinite.

| (241) | În consecință, măsura NI 5 îndeplinește cerințele stabilite la punctul 14 din Orientările pentru perioada 2000-2006. |
| --- | --- |

(241)

În consecință, măsura NI 5 îndeplinește cerințele stabilite la punctul 14 din Orientările pentru perioada 2000-2006.

NI 6 (2002-2003)

NI 6 (2002-2003)

| (242) | Saxonia Inferioară a acordat sprijin financiar pentru participarea întreprinderilor de prelucrare (exploatațiile de producere a laptelui) la târguri. Finanțarea participării întreprinderilor la târguri trebuie să fie considerată o formă de asistență tehnică. |
| --- | --- |

(242)

Saxonia Inferioară a acordat sprijin financiar pentru participarea întreprinderilor de prelucrare (exploatațiile de producere a laptelui) la târguri. Finanțarea participării întreprinderilor la târguri trebuie să fie considerată o formă de asistență tehnică.

| (243) | Autoritățile germane au dat asigurări că nu s-au asumat angajamente obligatorii din punct de vedere juridic (68) față de beneficiari în 2001, și anume în perioada principală de examinare. De asemenea, acestea au indicat faptul că măsura în cauză a avut la bază Ajutorul de stat aprobat nr. 200/2003 începând cu 26 noiembrie 2003 (a se vedea considerentul 68). Prin urmare, evaluarea măsurii în cauză vizează numai perioada cuprinsă între 1 ianuarie 2002 și 26 noiembrie 2003. |
| --- | --- |

(243)

Autoritățile germane au dat asigurări că nu s-au asumat angajamente obligatorii din punct de vedere juridic (68) față de beneficiari în 2001, și anume în perioada principală de examinare. De asemenea, acestea au indicat faptul că măsura în cauză a avut la bază Ajutorul de stat aprobat nr. 200/2003 începând cu 26 noiembrie 2003 (a se vedea considerentul 68). Prin urmare, evaluarea măsurii în cauză vizează numai perioada cuprinsă între 1 ianuarie 2002 și 26 noiembrie 2003.

68

| (244) | Costurile eligibile (considerentul 68) corespund costurilor eligibile prevăzute la punctul 14.1 a patra liniuță din Orientările pentru perioada 2000-2006. |
| --- | --- |

(244)

Costurile eligibile (considerentul 68) corespund costurilor eligibile prevăzute la punctul 14.1 a patra liniuță din Orientările pentru perioada 2000-2006.

| (245) | Autoritățile germane au dat asigurări că măsura NI 6 a fost accesibilă tuturor societăților din domeniul prelucrării și comercializării produselor lactate și a fost acordată în funcție de criterii obiective. În plus, măsura a fost independentă de statutul de membru în cadrul organizațiilor de producători sau al altor organizații agricole (a se vedea considerentul 70). Condițiile prevăzute la punctul 14.2 din Orientările pentru perioada 2000-2006 sunt, prin urmare, îndeplinite. |
| --- | --- |

(245)

Autoritățile germane au dat asigurări că măsura NI 6 a fost accesibilă tuturor societăților din domeniul prelucrării și comercializării produselor lactate și a fost acordată în funcție de criterii obiective. În plus, măsura a fost independentă de statutul de membru în cadrul organizațiilor de producători sau al altor organizații agricole (a se vedea considerentul 70). Condițiile prevăzute la punctul 14.2 din Orientările pentru perioada 2000-2006 sunt, prin urmare, îndeplinite.

| (246) | Intensitatea maximă a ajutorului pentru măsura în cauză în perioada relevantă a fost de 48 % (a se vedea considerentul 71). Potrivit autorităților germane, o singură societate (Nordmilch eG) a primit un ajutor cu o valoare totală de peste 100 000 EUR. Potrivit acelorași autorități germane, Nordmilch eG nu se încadrează în definiția unui IMM. Prin urmare, în afară de ajutorul acordat societății Nordmilch eG, cerințele prevăzute la punctul 14.3 sunt îndeplinite. |
| --- | --- |

(246)

Intensitatea maximă a ajutorului pentru măsura în cauză în perioada relevantă a fost de 48 % (a se vedea considerentul 71). Potrivit autorităților germane, o singură societate (Nordmilch eG) a primit un ajutor cu o valoare totală de peste 100 000 EUR. Potrivit acelorași autorități germane, Nordmilch eG nu se încadrează în definiția unui IMM. Prin urmare, în afară de ajutorul acordat societății Nordmilch eG, cerințele prevăzute la punctul 14.3 sunt îndeplinite.

| (247) | Cu aproximativ 2 500 de angajați și o cifră de afaceri de aproximativ 1,9 miliarde EUR, Nordmilch eG a fost una dintre cele mai mari întreprinderi producătoare de lactate din Germania (69). Având în vedere aceste cifre, întreprinderea nu s-a încadrat în definiția Comisiei privind întreprinderile mici și mijlocii prevăzută la punctul 14.3 (70). În conformitate cu punctul 14.3 din Orientările pentru perioada 2000-2006, întreprinderea ar fi trebuit, prin urmare, să primească un ajutor cu o valoare totală care să nu depășească 100 000 EUR pentru o perioadă de trei ani. Prin urmare, ajutorul acordat întreprinderii Nordmilch eG nu îndeplinește cerințele prevăzute la punctul 14.3 (71). |
| --- | --- |

(247)

Cu aproximativ 2 500 de angajați și o cifră de afaceri de aproximativ 1,9 miliarde EUR, Nordmilch eG a fost una dintre cele mai mari întreprinderi producătoare de lactate din Germania (69). Având în vedere aceste cifre, întreprinderea nu s-a încadrat în definiția Comisiei privind întreprinderile mici și mijlocii prevăzută la punctul 14.3 (70). În conformitate cu punctul 14.3 din Orientările pentru perioada 2000-2006, întreprinderea ar fi trebuit, prin urmare, să primească un ajutor cu o valoare totală care să nu depășească 100 000 EUR pentru o perioadă de trei ani. Prin urmare, ajutorul acordat întreprinderii Nordmilch eG nu îndeplinește cerințele prevăzute la punctul 14.3 (71).

69

70

71

| (248) | Astfel, măsura HE 6 îndeplinește practic cerințele stabilite la punctul 14 din Orientările pentru perioada 2000-2006. |
| --- | --- |

(248)

Astfel, măsura HE 6 îndeplinește practic cerințele stabilite la punctul 14 din Orientările pentru perioada 2000-2006.

| (249) | În cazul ajutorului acordat întreprinderii Nordmilch eG în perioada 2002-2003, măsura NI 6 nu îndeplinește cerințele stabilite la punctul 14 din orientări. |
| --- | --- |

(249)

În cazul ajutorului acordat întreprinderii Nordmilch eG în perioada 2002-2003, măsura NI 6 nu îndeplinește cerințele stabilite la punctul 14 din orientări.

NI 7

NI 7

| (250) | Saxonia Inferioară a acordat asistență financiară pentru activitățile desfășurate de LVMN ca parte a campaniilor de informare generală a consumatorilor cu privire la utilizarea laptelui ca produs alimentar. Campaniile de informare generală despre lapte constituie un ajutor care aduce beneficii întregului sector al produselor lactate (a se vedea considerentul 173). În acest caz, se aplică normele privind acordarea de asistență tehnică în conformitate cu punctul 14 din Orientările pentru perioada 2000-2006. |
| --- | --- |

(250)

Saxonia Inferioară a acordat asistență financiară pentru activitățile desfășurate de LVMN ca parte a campaniilor de informare generală a consumatorilor cu privire la utilizarea laptelui ca produs alimentar. Campaniile de informare generală despre lapte constituie un ajutor care aduce beneficii întregului sector al produselor lactate (a se vedea considerentul 173). În acest caz, se aplică normele privind acordarea de asistență tehnică în conformitate cu punctul 14 din Orientările pentru perioada 2000-2006.

| (251) | Costurile subvenționate (considerentul 72) corespund costurilor eligibile în conformitate cu punctul 14.1. |
| --- | --- |

(251)

Costurile subvenționate (considerentul 72) corespund costurilor eligibile în conformitate cu punctul 14.1.

| (252) | Măsura nu s-a limitat la un anumit grup, ci a sprijinit, în general, întregul sector al produselor lactate (a se vedea considerentul 75). Prin urmare, măsura a respectat, de asemenea, cerințele de la punctul 14.2. |
| --- | --- |

(252)

Măsura nu s-a limitat la un anumit grup, ci a sprijinit, în general, întregul sector al produselor lactate (a se vedea considerentul 75). Prin urmare, măsura a respectat, de asemenea, cerințele de la punctul 14.2.

| (253) | Potrivit autorităților germane, o sumă medie de 395 EUR a fost acordată pe beneficiar în cadrul măsurii NI 7 pentru întreaga perioadă (a se vedea considerentul 76). Nivelul ajutorului a fost astfel semnificativ mai mic decât limita specificată la punctul 14.3. |
| --- | --- |

(253)

Potrivit autorităților germane, o sumă medie de 395 EUR a fost acordată pe beneficiar în cadrul măsurii NI 7 pentru întreaga perioadă (a se vedea considerentul 76). Nivelul ajutorului a fost astfel semnificativ mai mic decât limita specificată la punctul 14.3.

| (254) | Prin urmare, condițiile prevăzute la punctul 14 din Orientările pentru perioada 2000-2006 au fost îndeplinite în cazul măsurii NI 7. |
| --- | --- |

(254)

Prin urmare, condițiile prevăzute la punctul 14 din Orientările pentru perioada 2000-2006 au fost îndeplinite în cazul măsurii NI 7.

NW 4 și NW 5

NW 4 și NW 5

| (255) | Renania de Nord-Westfalia a acordat sprijin financiar asociațiilor Landesvereinigung der Milchwirtschaft Nordrhein-Westfalen e.V. (LVMNRW), Landwirtschaftsverband Rheinland și Landwirtschaftsverband Westfalen-Lippe pentru evenimente informative și acțiuni de apărare a intereselor generale ale consumatorilor și cu privire la utilizarea laptelui și a produselor lactate și la caracteristicile lor generale (submăsura NW 4). Renania de Nord-Westfalia a acordat un sprijin financiar suplimentar pentru evenimentele legate de schimbul de cunoștințe între producătorii de lapte cu privire la aspecte legate de sectorul produselor lactate (submăsura NW 5). |
| --- | --- |

(255)

Renania de Nord-Westfalia a acordat sprijin financiar asociațiilor Landesvereinigung der Milchwirtschaft Nordrhein-Westfalen e.V. (LVMNRW), Landwirtschaftsverband Rheinland și Landwirtschaftsverband Westfalen-Lippe pentru evenimente informative și acțiuni de apărare a intereselor generale ale consumatorilor și cu privire la utilizarea laptelui și a produselor lactate și la caracteristicile lor generale (submăsura NW 4). Renania de Nord-Westfalia a acordat un sprijin financiar suplimentar pentru evenimentele legate de schimbul de cunoștințe între producătorii de lapte cu privire la aspecte legate de sectorul produselor lactate (submăsura NW 5).

Landesvereinigung der Milchwirtschaft Nordrhein-Westfalen e.V.

Landwirtschaftsverband Rheinland

Landwirtschaftsverband Westfalen-Lippe

| (256) | Evenimentele de informare și informarea generală a consumatorilor (NW 4) și evenimentele organizate pentru realizarea schimbului de cunoștințe între producători (NW 5) constituie o formă de ajutor de stat care aduce beneficii întregului sector al produselor lactate (a se vedea considerentul 173). Mai mult, un astfel de ajutor ar trebui considerat ca fiind selectiv, întrucât acesta aduce beneficii numai unui singur sector (și anume sectorul produselor lactate) (a se vedea considerentul 175). Măsurile în cauză trebuie considerate ca fiind asistență tehnică. |
| --- | --- |

(256)

Evenimentele de informare și informarea generală a consumatorilor (NW 4) și evenimentele organizate pentru realizarea schimbului de cunoștințe între producători (NW 5) constituie o formă de ajutor de stat care aduce beneficii întregului sector al produselor lactate (a se vedea considerentul 173). Mai mult, un astfel de ajutor ar trebui considerat ca fiind selectiv, întrucât acesta aduce beneficii numai unui singur sector (și anume sectorul produselor lactate) (a se vedea considerentul 175). Măsurile în cauză trebuie considerate ca fiind asistență tehnică.

| (257) | Costurile subvenționate de organizare și gestionare a evenimentelor, de consultanță, de educare și de formare legate de aspecte ale sectorului produselor lactate (a se vedea considerentul 79) corespund costurilor eligibile prevăzute la punctul 14.1. |
| --- | --- |

(257)

Costurile subvenționate de organizare și gestionare a evenimentelor, de consultanță, de educare și de formare legate de aspecte ale sectorului produselor lactate (a se vedea considerentul 79) corespund costurilor eligibile prevăzute la punctul 14.1.

| (258) | Măsurile au vizat toate fermele care dețin bovine de lapte (a se vedea considerentul 81), îndeplinind astfel condițiile prevăzute la punctul 14.2. |
| --- | --- |

(258)

Măsurile au vizat toate fermele care dețin bovine de lapte (a se vedea considerentul 81), îndeplinind astfel condițiile prevăzute la punctul 14.2.

| (259) | Pe baza cheltuielilor totale pentru cele două măsuri pe parcursul perioadei de investigare și a numărului mediu de ferme de lapte din Renania de Nord-Westfalia, sumele ajutorului acordat pe beneficiar au fost cu mult sub limita stabilită la punctul 14.3 (a se vedea considerentul 81). |
| --- | --- |

(259)

Pe baza cheltuielilor totale pentru cele două măsuri pe parcursul perioadei de investigare și a numărului mediu de ferme de lapte din Renania de Nord-Westfalia, sumele ajutorului acordat pe beneficiar au fost cu mult sub limita stabilită la punctul 14.3 (a se vedea considerentul 81).

| (260) | Prin urmare, condițiile prevăzute la punctul 14 din Orientările pentru perioada 2000-2006 au fost îndeplinite în cazul măsurilor NW 4 și NW 5. |
| --- | --- |

(260)

Prin urmare, condițiile prevăzute la punctul 14 din Orientările pentru perioada 2000-2006 au fost îndeplinite în cazul măsurilor NW 4 și NW 5.

NW 6

NW 6

| (261) | Renania de Nord-Westfalia a oferit sprijin financiar asociației Vereinigung der Milchindustrie LVMNRW pentru colectarea, analiza și publicarea (sub formă de comunicări și rapoarte de piață) datelor relevante referitoare la piața produselor lactate. |
| --- | --- |

(261)

Renania de Nord-Westfalia a oferit sprijin financiar asociației Vereinigung der Milchindustrie LVMNRW pentru colectarea, analiza și publicarea (sub formă de comunicări și rapoarte de piață) datelor relevante referitoare la piața produselor lactate.

Vereinigung der Milchindustrie

| (262) | Publicarea informațiilor factuale și științifice sub formă de comunicări și rapoarte de piață constituie asistență tehnică, motiv pentru care se aplică punctul 14 din Orientările pentru perioada 2000-2006. |
| --- | --- |

(262)

Publicarea informațiilor factuale și științifice sub formă de comunicări și rapoarte de piață constituie asistență tehnică, motiv pentru care se aplică punctul 14 din Orientările pentru perioada 2000-2006.

| (263) | Costurile subvenționate (considerentul 82) corespund costurilor eligibile în conformitate cu punctul 14.1. |
| --- | --- |

(263)

Costurile subvenționate (considerentul 82) corespund costurilor eligibile în conformitate cu punctul 14.1.

| (264) | Publicațiile au fost oferite gratuit tuturor, îndeplinind astfel condițiile prevăzute la punctul 14.2. |
| --- | --- |

(264)

Publicațiile au fost oferite gratuit tuturor, îndeplinind astfel condițiile prevăzute la punctul 14.2.

| (265) | Pe baza cheltuielilor totale pentru măsura NW 6 pe parcursul perioadei de investigare și a numărului mediu de ferme de lapte din Renania de Nord-Westfalia, sumele ajutorului acordat pe beneficiar au fost cu mult sub limita stabilită la punctul 14.3 (a se vedea considerentul 85). |
| --- | --- |

(265)

Pe baza cheltuielilor totale pentru măsura NW 6 pe parcursul perioadei de investigare și a numărului mediu de ferme de lapte din Renania de Nord-Westfalia, sumele ajutorului acordat pe beneficiar au fost cu mult sub limita stabilită la punctul 14.3 (a se vedea considerentul 85).

| (266) | Prin urmare, condițiile prevăzute la punctul 14 din Orientările pentru perioada 2000-2006 au fost îndeplinite în cazul măsurii NW 6. |
| --- | --- |

(266)

Prin urmare, condițiile prevăzute la punctul 14 din Orientările pentru perioada 2000-2006 au fost îndeplinite în cazul măsurii NW 6.

RP 1 și SL 2

RP 1 și SL 2

| (267) | Renania-Palatinat și Saarland au acordat asociațiilor Milchwirtschaftliche Arbeitsgemeinschaft Rheinland-Pfalz e.V. (MILAG) și, respectiv, Landesvereinigung der Milchwirtschaft des Saarlandes e.V. (LVMS) sprijin financiar pentru informarea consumatorilor, inclusiv difuzarea cunoștințelor științifice, informații factuale generale despre produse, beneficiile lor nutriționale și utilizările sugerate. |
| --- | --- |

(267)

Renania-Palatinat și Saarland au acordat asociațiilor Milchwirtschaftliche Arbeitsgemeinschaft Rheinland-Pfalz e.V. (MILAG) și, respectiv, Landesvereinigung der Milchwirtschaft des Saarlandes e.V. (LVMS) sprijin financiar pentru informarea consumatorilor, inclusiv difuzarea cunoștințelor științifice, informații factuale generale despre produse, beneficiile lor nutriționale și utilizările sugerate.

Milchwirtschaftliche Arbeitsgemeinschaft Rheinland-Pfalz e.V.

Landesvereinigung der Milchwirtschaft des Saarlandes e.V.

| (268) | Campaniile de informare generală despre lapte constituie un ajutor care aduce beneficii întregului sector al produselor lactate (a se vedea considerentul 173). În acest caz, se aplică normele privind acordarea de asistență tehnică în conformitate cu punctul 14 din Orientările pentru perioada 2000-2006. |
| --- | --- |

(268)

Campaniile de informare generală despre lapte constituie un ajutor care aduce beneficii întregului sector al produselor lactate (a se vedea considerentul 173). În acest caz, se aplică normele privind acordarea de asistență tehnică în conformitate cu punctul 14 din Orientările pentru perioada 2000-2006.

| (269) | Costurile subvenționate în cadrul acestei submăsuri (a se vedea considerentul 86) corespund costurilor eligibile în conformitate cu punctul 14.1. |
| --- | --- |

(269)

Costurile subvenționate în cadrul acestei submăsuri (a se vedea considerentul 86) corespund costurilor eligibile în conformitate cu punctul 14.1.

| (270) | Potrivit autorităților germane, măsura nu s-a limitat la un anumit grup, ci a sprijinit, în general, întregul sector al produselor lactate (a se vedea considerentul 90). De asemenea, acest lucru a fost confirmat de MILAG în observațiile sale din 10 februarie 2014 (a se vedea considerentul 153). Prin urmare, condițiile de la punctul 14.2 sunt îndeplinite. |
| --- | --- |

(270)

Potrivit autorităților germane, măsura nu s-a limitat la un anumit grup, ci a sprijinit, în general, întregul sector al produselor lactate (a se vedea considerentul 90). De asemenea, acest lucru a fost confirmat de MILAG în observațiile sale din 10 februarie 2014 (a se vedea considerentul 153). Prin urmare, condițiile de la punctul 14.2 sunt îndeplinite.

| (271) | De asemenea, Germania a susținut că valoarea totală a ajutorului acordat pentru o perioadă de trei ani a fost cu mult sub plafonul de 100 000 EUR pe beneficiar (a se vedea considerentul 91), ceea ce îndeplinește condițiile prevăzute la punctul 14.3. |
| --- | --- |

(271)

De asemenea, Germania a susținut că valoarea totală a ajutorului acordat pentru o perioadă de trei ani a fost cu mult sub plafonul de 100 000 EUR pe beneficiar (a se vedea considerentul 91), ceea ce îndeplinește condițiile prevăzute la punctul 14.3.

| (272) | Prin urmare, condițiile prevăzute la punctul 14 din Orientările pentru perioada 2000-2006 au fost îndeplinite. |
| --- | --- |

(272)

Prin urmare, condițiile prevăzute la punctul 14 din Orientările pentru perioada 2000-2006 au fost îndeplinite.

RP 5 și SL 5

RP 5 și SL 5

| (273) | Renania-Palatinat și Saarland au acordat asociației Landeskontrollverband Rheinland-Pfalz e.V. (LKVRP) și, respectiv, asociației LVMS sprijin financiar pentru programele de consultanță și de formare pentru producătorii de lapte în scopul de a îmbunătăți nivelul de igienă al instalațiilor de muls și calitatea laptelui livrat. Serviciile de consultanță permanente au fost excluse de la finanțare (a se vedea considerentul 92). Furnizarea de consultanță și formare producătorilor de lapte intră în domeniul de aplicare al punctului 14 (Furnizarea de asistență tehnică) din Orientările pentru perioada 2000-2006. |
| --- | --- |

(273)

Renania-Palatinat și Saarland au acordat asociației Landeskontrollverband Rheinland-Pfalz e.V. (LKVRP) și, respectiv, asociației LVMS sprijin financiar pentru programele de consultanță și de formare pentru producătorii de lapte în scopul de a îmbunătăți nivelul de igienă al instalațiilor de muls și calitatea laptelui livrat. Serviciile de consultanță permanente au fost excluse de la finanțare (a se vedea considerentul 92). Furnizarea de consultanță și formare producătorilor de lapte intră în domeniul de aplicare al punctului 14 (Furnizarea de asistență tehnică) din Orientările pentru perioada 2000-2006.

Landeskontrollverband Rheinland-Pfalz e.V.

| (274) | Costurile subvenționate (a se vedea considerentele 92 și 94) corespund costurilor eligibile în conformitate cu punctul 14.1. |
| --- | --- |

(274)

Costurile subvenționate (a se vedea considerentele 92 și 94) corespund costurilor eligibile în conformitate cu punctul 14.1.

| (275) | Potrivit autorităților germane, oferta de servicii de consultanță/de formare a fost deschisă tuturor producătorilor de lapte din Renania-Palatinat/Saarland, întrucât statutul de membru în cadrul LKVRP sau, respectiv, LVMS nu era obligatoriu (a se vedea considerentul 94) (72). Prin urmare, cerințele de la punctul 14.2 sunt îndeplinite. |
| --- | --- |

(275)

Potrivit autorităților germane, oferta de servicii de consultanță/de formare a fost deschisă tuturor producătorilor de lapte din Renania-Palatinat/Saarland, întrucât statutul de membru în cadrul LKVRP sau, respectiv, LVMS nu era obligatoriu (a se vedea considerentul 94) (72). Prin urmare, cerințele de la punctul 14.2 sunt îndeplinite.

72

| (276) | Sumele medii de finanțare pe an au fost de aproximativ 197 EUR (73) în Renania-Palatinat și de aproximativ 130 EUR în Saarland (a se vedea considerentul 98). Astfel, plafonul prevăzut la punctul 14.3 nu putea fi depășit. |
| --- | --- |

(276)

Sumele medii de finanțare pe an au fost de aproximativ 197 EUR (73) în Renania-Palatinat și de aproximativ 130 EUR în Saarland (a se vedea considerentul 98). Astfel, plafonul prevăzut la punctul 14.3 nu putea fi depășit.

73

| (277) | Condițiile prevăzute la punctul 14 din Orientările pentru perioada 2000-2006 au fost astfel îndeplinite în cazul măsurii respective. |
| --- | --- |

(277)

Condițiile prevăzute la punctul 14 din Orientările pentru perioada 2000-2006 au fost astfel îndeplinite în cazul măsurii respective.

TH 3 și TH 4

TH 3 și TH 4

| (278) | Turingia a acordat asociației Landesvereinigung Thüringer Milch e.V. (LVTM) sprijin financiar pentru participarea la expoziții comerciale și expoziții destinate consumatorilor și pentru organizarea de conferințe pentru difuzarea informațiilor științifice (submăsura TH 3, a se vedea considerentul 100). În plus, a fost subvenționată publicarea de informații factuale privind producătorii din regiune (submăsura TH 4, a se vedea considerentul 101). Participarea la expoziții, organizarea de conferințe comerciale și publicarea informațiilor factuale constituie asistență tehnică în sensul punctului 14 din Orientările privind perioada 2000-2006. |
| --- | --- |

(278)

Turingia a acordat asociației Landesvereinigung Thüringer Milch e.V. (LVTM) sprijin financiar pentru participarea la expoziții comerciale și expoziții destinate consumatorilor și pentru organizarea de conferințe pentru difuzarea informațiilor științifice (submăsura TH 3, a se vedea considerentul 100). În plus, a fost subvenționată publicarea de informații factuale privind producătorii din regiune (submăsura TH 4, a se vedea considerentul 101). Participarea la expoziții, organizarea de conferințe comerciale și publicarea informațiilor factuale constituie asistență tehnică în sensul punctului 14 din Orientările privind perioada 2000-2006.

Landesvereinigung Thüringer Milch e.V.

| (279) | Costurile subvenționate (a se vedea considerentele 100 și 101) corespund costurilor eligibile în conformitate cu punctul 14.1. |
| --- | --- |

(279)

Costurile subvenționate (a se vedea considerentele 100 și 101) corespund costurilor eligibile în conformitate cu punctul 14.1.

| (280) | Potrivit Germaniei, cele două submăsuri nu s-au limitat la un anumit grup, ci au sprijinit, în general, întregul sector al produselor lactate (a se vedea considerentele 105 și 108). Prin urmare, cerințele de la punctul 14.2 sunt îndeplinite. |
| --- | --- |

(280)

Potrivit Germaniei, cele două submăsuri nu s-au limitat la un anumit grup, ci au sprijinit, în general, întregul sector al produselor lactate (a se vedea considerentele 105 și 108). Prin urmare, cerințele de la punctul 14.2 sunt îndeplinite.

| (281) | În plus, autoritățile germane au confirmat, de asemenea, că sumele acordate ca ajutor nu depășesc plafonul prevăzut la punctul 14.3 (a se vedea considerentele 105 și 109). |
| --- | --- |

(281)

În plus, autoritățile germane au confirmat, de asemenea, că sumele acordate ca ajutor nu depășesc plafonul prevăzut la punctul 14.3 (a se vedea considerentele 105 și 109).

| (282) | Prin urmare, condițiile prevăzute la punctul 14 din Orientările pentru perioada 2000-2006 au fost îndeplinite în cazul măsurii respective. |
| --- | --- |

(282)

Prin urmare, condițiile prevăzute la punctul 14 din Orientările pentru perioada 2000-2006 au fost îndeplinite în cazul măsurii respective.

TH 9 și TH 10

TH 9 și TH 10

| (283) | Turingia a acordat sprijin financiar asociației Verein Landvolksbildung Thüringen (VLT) pentru formarea angajaților din fermele de lapte (submăsura TH 9). În plus, Turingia a acordat sprijin financiar asociațiilor Thüringer Landjugendverband e.V. (TLJV) și Thüringer Melkergemeinschaft e.V. (TMG) pentru promovarea concursurilor profesionale (submăsura TH 10) (a se vedea considerentul 110). |
| --- | --- |

(283)

Turingia a acordat sprijin financiar asociației Verein Landvolksbildung Thüringen (VLT) pentru formarea angajaților din fermele de lapte (submăsura TH 9). În plus, Turingia a acordat sprijin financiar asociațiilor Thüringer Landjugendverband e.V. (TLJV) și Thüringer Melkergemeinschaft e.V. (TMG) pentru promovarea concursurilor profesionale (submăsura TH 10) (a se vedea considerentul 110).

Verein Landvolksbildung Thüringen

Thüringer Landjugendverband e.V.

Thüringer Melkergemeinschaft e.V.

| (284) | Inițial, Germania a susținut că aceste două submăsuri nu au constituit ajutor de stat, deoarece plățile către VLT (TH 9), TLJV și TMG (TH 10) ar trebui considerate taxe de prestări de servicii care compensează cheltuielile echivalente și, prin urmare, nu rezultă un avantaj (a se vedea considerentele 114 și 117). Cu toate acestea, Comisia consideră că, chiar dacă nu a existat niciun avantaj pentru prestatorul de servicii, măsurile de formare pentru fermele de lapte și organizarea de concursuri profesionale aduc beneficii fermelor de lapte și reprezintă o formă de asistență tehnică în conformitate cu punctul 14 din Orientările pentru perioada 2000-2006. |
| --- | --- |

(284)

Inițial, Germania a susținut că aceste două submăsuri nu au constituit ajutor de stat, deoarece plățile către VLT (TH 9), TLJV și TMG (TH 10) ar trebui considerate taxe de prestări de servicii care compensează cheltuielile echivalente și, prin urmare, nu rezultă un avantaj (a se vedea considerentele 114 și 117). Cu toate acestea, Comisia consideră că, chiar dacă nu a existat niciun avantaj pentru prestatorul de servicii, măsurile de formare pentru fermele de lapte și organizarea de concursuri profesionale aduc beneficii fermelor de lapte și reprezintă o formă de asistență tehnică în conformitate cu punctul 14 din Orientările pentru perioada 2000-2006.

| (285) | Costurile subvenționate (a se vedea considerentele 111 și 112) corespund costurilor eligibile în conformitate cu dispozițiile punctului 14.1. |
| --- | --- |

(285)

Costurile subvenționate (a se vedea considerentele 111 și 112) corespund costurilor eligibile în conformitate cu dispozițiile punctului 14.1.

| (286) | Potrivit Germaniei, posibilitatea de a participa la cursuri de formare și la concursuri profesionale a fost deschisă în mod egal tuturor părților interesate care sunt active în zona vizată, pe baza unor criterii definite în mod obiectiv (a se vedea considerentele 115 și 118). Prin urmare, condițiile de la punctul 14.2 sunt îndeplinite. |
| --- | --- |

(286)

Potrivit Germaniei, posibilitatea de a participa la cursuri de formare și la concursuri profesionale a fost deschisă în mod egal tuturor părților interesate care sunt active în zona vizată, pe baza unor criterii definite în mod obiectiv (a se vedea considerentele 115 și 118). Prin urmare, condițiile de la punctul 14.2 sunt îndeplinite.

| (287) | Germania a declarat că suma cumulată a ajutorului pentru ambele submăsuri nu a depășit 100 000 EUR pentru o perioadă de trei ani (a se vedea considerentul 118). Astfel, pragul superior prevăzut la punctul 14.3 nu a putut fi depășit. |
| --- | --- |

(287)

Germania a declarat că suma cumulată a ajutorului pentru ambele submăsuri nu a depășit 100 000 EUR pentru o perioadă de trei ani (a se vedea considerentul 118). Astfel, pragul superior prevăzut la punctul 14.3 nu a putut fi depășit.

| (288) | Prin urmare, condițiile prevăzute la punctul 14 din Orientările pentru perioada 2000-2006 au fost îndeplinite în cazul măsurii respective. |
| --- | --- |

(288)

Prin urmare, condițiile prevăzute la punctul 14 din Orientările pentru perioada 2000-2006 au fost îndeplinite în cazul măsurii respective.

| (289) | Comisia concluzionează că măsurile BY 3, BY 10, BW 4, BB 1, BB 3, HE 2, HE 3, HE 9, NI 5, NI 6, NI 7, NW 4, NW 5, NW 6, RP 1, RP 5, SL 2, SL 5, TH 3, TH 4, TH 9 și TH 10, cu excepția ajutorului acordat întreprinderii Nordmilch eG în cadrul măsurii NI 6 (a se vedea considerentul 290), au îndeplinit cerințele relevante prevăzute în Orientările pentru perioada 2000-2006 și, prin urmare, au fost compatibile cu piața internă în perioada 2001-2006. |
| --- | --- |

(289)

Comisia concluzionează că măsurile BY 3, BY 10, BW 4, BB 1, BB 3, HE 2, HE 3, HE 9, NI 5, NI 6, NI 7, NW 4, NW 5, NW 6, RP 1, RP 5, SL 2, SL 5, TH 3, TH 4, TH 9 și TH 10, cu excepția ajutorului acordat întreprinderii Nordmilch eG în cadrul măsurii NI 6 (a se vedea considerentul 290), au îndeplinit cerințele relevante prevăzute în Orientările pentru perioada 2000-2006 și, prin urmare, au fost compatibile cu piața internă în perioada 2001-2006.

| (290) | De asemenea, Comisia concluzionează că ajutorul acordat întreprinderii Nordmilch eG în cadrul măsurii NI 6 în perioada 2002-2003 nu a îndeplinit condițiile relevante din Orientările pentru perioada 2000-2006 și, prin urmare, nu a fost compatibil cu piața internă în perioada 2001-2006. |
| --- | --- |

(290)

De asemenea, Comisia concluzionează că ajutorul acordat întreprinderii Nordmilch eG în cadrul măsurii NI 6 în perioada 2002-2003 nu a îndeplinit condițiile relevante din Orientările pentru perioada 2000-2006 și, prin urmare, nu a fost compatibil cu piața internă în perioada 2001-2006.

6.3.2.   Furnizarea de asistență tehnică în sectorul agricol în perioada începând cu 2007

Furnizarea de asistență tehnică în sectorul agricol în perioada începând cu 2007

| (291) | Pentru perioada începând cu 2007, au fost modificate dispozițiile privind compatibilitatea asistenței tehnice cu piața internă. |
| --- | --- |

(291)

Pentru perioada începând cu 2007, au fost modificate dispozițiile privind compatibilitatea asistenței tehnice cu piața internă.

| (292) | Acordarea de asistență tehnică este reglementată de capitolul IV.K din Orientările pentru perioada 2007-2013. |
| --- | --- |

(292)

Acordarea de asistență tehnică este reglementată de capitolul IV.K din Orientările pentru perioada 2007-2013.

| (293) | În conformitate cu punctul 105 din Orientările pentru perioada 2007-2013, Comisia poate să declare un ajutor de stat pentru acordarea de asistență tehnică întreprinderilor de prelucrare și de comercializare a produselor agricole ca fiind compatibil cu articolul 87 alineatul (3) litera (c) din tratat (74), în cazul în care acesta îndeplinește toate condițiile prevăzute la articolul 5 din Regulamentul (CE) nr. 70/2001. În conformitate cu punctul 106 din aceleași orientări, nu a fost aprobat niciun ajutor de stat pentru întreprinderi mari. |
| --- | --- |

(293)

În conformitate cu punctul 105 din Orientările pentru perioada 2007-2013, Comisia poate să declare un ajutor de stat pentru acordarea de asistență tehnică întreprinderilor de prelucrare și de comercializare a produselor agricole ca fiind compatibil cu articolul 87 alineatul (3) litera (c) din tratat (74), în cazul în care acesta îndeplinește toate condițiile prevăzute la articolul 5 din Regulamentul (CE) nr. 70/2001. În conformitate cu punctul 106 din aceleași orientări, nu a fost aprobat niciun ajutor de stat pentru întreprinderi mari.

74

| (294) | Articolul 5 litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 70/2001 prevede că ajutorul brut pentru participarea la târguri și expoziții nu trebuie să depășească 50 % din costurile suplimentare suportate pentru închirierea, realizarea și funcționarea standului. Această scutire se aplică numai la prima participare a unei întreprinderi la un anumit târg sau la o anumită expoziție. |
| --- | --- |

(294)

Articolul 5 litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 70/2001 prevede că ajutorul brut pentru participarea la târguri și expoziții nu trebuie să depășească 50 % din costurile suplimentare suportate pentru închirierea, realizarea și funcționarea standului. Această scutire se aplică numai la prima participare a unei întreprinderi la un anumit târg sau la o anumită expoziție.

| (295) | Regulamentul (CE) nr. 70/2001 a fost înlocuit cu Regulamentul (CE) nr. 800/2008 (75) la 29 august 2008. Articolul 27 din Regulamentul (CE) nr. 800/2008 prevede că ajutorul acordat IMM-urilor pentru participarea la târguri este compatibil cu piața comună dacă intensitatea ajutorului nu depășește 50 % din costurile eligibile și dacă costurile eligibile sunt limitate la cele suportate pentru închirierea, realizarea și funcționarea standului pentru prima participare a unei întreprinderi la orice târg sau expoziție. |
| --- | --- |

(295)

Regulamentul (CE) nr. 70/2001 a fost înlocuit cu Regulamentul (CE) nr. 800/2008 (75) la 29 august 2008. Articolul 27 din Regulamentul (CE) nr. 800/2008 prevede că ajutorul acordat IMM-urilor pentru participarea la târguri este compatibil cu piața comună dacă intensitatea ajutorului nu depășește 50 % din costurile eligibile și dacă costurile eligibile sunt limitate la cele suportate pentru închirierea, realizarea și funcționarea standului pentru prima participare a unei întreprinderi la orice târg sau expoziție.

75

| (296) | În conformitate cu punctul 106 din Orientările pentru perioada 2007-2013, nu a fost aprobat niciun ajutor de stat pentru întreprinderi mari în cadrul asistenței tehnice. |
| --- | --- |

(296)

În conformitate cu punctul 106 din Orientările pentru perioada 2007-2013, nu a fost aprobat niciun ajutor de stat pentru întreprinderi mari în cadrul asistenței tehnice.

| (297) | În decizia de inițiere a procedurii, Comisia și-a exprimat îndoielile cu privire la compatibilitatea unei măsuri (RP2) cu piața internă în perioada relevantă (76). |
| --- | --- |

(297)

În decizia de inițiere a procedurii, Comisia și-a exprimat îndoielile cu privire la compatibilitatea unei măsuri (RP2) cu piața internă în perioada relevantă (76).

76

Măsura RP 2

Măsura RP 2

| (298) | În cadrul măsurii RP 2, Renania-Palatinat a acordat sprijin financiar întreprinderilor de prelucrare și de comercializare pentru participarea acestora la forumuri în scopul de a realiza schimburi de cunoștințe între întreprinderi, competiții, expoziții și târguri. Costurile eligibile au fost costurile legate de realizarea unui stand de expoziție (a se vedea considerentul 125). Acest sprijin nu a fost limitat la prima participare a unei întreprinderi la un anumit târg sau expoziție. Intensitatea ajutorului a fost limitată la 10 % din costurile dovedite, dar nu mai mult de 5 200 EUR pentru fiecare întreprindere și eveniment (a se vedea considerentul 119). |
| --- | --- |

(298)

În cadrul măsurii RP 2, Renania-Palatinat a acordat sprijin financiar întreprinderilor de prelucrare și de comercializare pentru participarea acestora la forumuri în scopul de a realiza schimburi de cunoștințe între întreprinderi, competiții, expoziții și târguri. Costurile eligibile au fost costurile legate de realizarea unui stand de expoziție (a se vedea considerentul 125). Acest sprijin nu a fost limitat la prima participare a unei întreprinderi la un anumit târg sau expoziție. Intensitatea ajutorului a fost limitată la 10 % din costurile dovedite, dar nu mai mult de 5 200 EUR pentru fiecare întreprindere și eveniment (a se vedea considerentul 119).

| (299) | Intensitatea ajutorului de 10 % în cadrul măsurii RP 2 nu depășește valoarea maximă a intensității ajutorului de 50 % prevăzută la articolul 5 litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 70/2001 și la articolul 27 din Regulamentul (CE) nr. 800/2008. |
| --- | --- |

(299)

Intensitatea ajutorului de 10 % în cadrul măsurii RP 2 nu depășește valoarea maximă a intensității ajutorului de 50 % prevăzută la articolul 5 litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 70/2001 și la articolul 27 din Regulamentul (CE) nr. 800/2008.

| (300) | Costurile subvenționate (costurile legate de realizarea unui stand de expoziție) corespund costurilor eligibile în conformitate cu articolul 5 litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 70/2001 și cu articolul 27 din Regulamentul (CE) nr. 800/2008, care prevăd că închirierea, realizarea și funcționarea unui stand sunt eligibile pentru ajutor (a se vedea considerentele 294 și 295). Cu toate acestea, aceste norme prevăd că numai prima participare a unei întreprinderi la un târg sau o expoziție este eligibilă. |
| --- | --- |

(300)

Costurile subvenționate (costurile legate de realizarea unui stand de expoziție) corespund costurilor eligibile în conformitate cu articolul 5 litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 70/2001 și cu articolul 27 din Regulamentul (CE) nr. 800/2008, care prevăd că închirierea, realizarea și funcționarea unui stand sunt eligibile pentru ajutor (a se vedea considerentele 294 și 295). Cu toate acestea, aceste norme prevăd că numai prima participare a unei întreprinderi la un târg sau o expoziție este eligibilă.

| (301) | În observațiile sale din 20 septembrie 2013, Germania a furnizat un tabel care conține numărul de întreprinderi cărora li s-au acordat granturi în perioada 2003-2012 pentru participarea repetată la un anumit târg sau expoziție, împreună cu respectivele sume de ajutor (a se vedea considerentul 123). Tabelul arată că sumele medii de finanțare pentru participarea repetată la un anumit târg sau la o anumită expoziție pe întreprindere subvenționată și pe an au fost cuprinse între 294 EUR și 5 113 EUR în perioada 2007-2012. |
| --- | --- |

(301)

În observațiile sale din 20 septembrie 2013, Germania a furnizat un tabel care conține numărul de întreprinderi cărora li s-au acordat granturi în perioada 2003-2012 pentru participarea repetată la un anumit târg sau expoziție, împreună cu respectivele sume de ajutor (a se vedea considerentul 123). Tabelul arată că sumele medii de finanțare pentru participarea repetată la un anumit târg sau la o anumită expoziție pe întreprindere subvenționată și pe an au fost cuprinse între 294 EUR și 5 113 EUR în perioada 2007-2012.

| (302) | În observațiile sale din 13 ianuarie 2017, Germania a precizat, de asemenea, că cele două întreprinderi Hochwald Foods GmbH și MUH Arla eG au primit ajutoare în cadrul acestei submăsuri (a se vedea considerentul 124). |
| --- | --- |

(302)

În observațiile sale din 13 ianuarie 2017, Germania a precizat, de asemenea, că cele două întreprinderi Hochwald Foods GmbH și MUH Arla eG au primit ajutoare în cadrul acestei submăsuri (a se vedea considerentul 124).

| (303) | MUH Arla a fost înființată în 2012 ca urmare a fuziunii dintre Milch-Union Hocheifel (MUH) și conglomeratul scandinav de produse lactate Arla Foods. În 2011, MUH avea aproximativ 800 de angajați și a înregistrat o cifră de afaceri de aproximativ 693 de milioane EUR (77). |
| --- | --- |

(303)

MUH Arla a fost înființată în 2012 ca urmare a fuziunii dintre Milch-Union Hocheifel (MUH) și conglomeratul scandinav de produse lactate Arla Foods. În 2011, MUH avea aproximativ 800 de angajați și a înregistrat o cifră de afaceri de aproximativ 693 de milioane EUR (77).

77

| (304) | Grupul Hochwald are peste 1 900 de angajați și a realizat o cifră de afaceri de aproximativ 1,44 miliarde EUR în 2015 (78). |
| --- | --- |

(304)

Grupul Hochwald are peste 1 900 de angajați și a realizat o cifră de afaceri de aproximativ 1,44 miliarde EUR în 2015 (78).

78

| (305) | Având în vedere aceste cifre, nici întreprinderea MUH Arla eG, nici întreprinderea Hochwald Foods GmbH nu se încadrează în definiția întreprinderii mici și mijlocii (IMM) stabilită la punctul 9 din capitolul II din Orientările pentru perioada 2007-2013 (79). În conformitate cu punctul 106 din Orientările pentru perioada 2007-2013, aceste întreprinderi nu ar fi trebuit, prin urmare, să primească niciun ajutor (a se vedea considerentul 296). |
| --- | --- |

(305)

Având în vedere aceste cifre, nici întreprinderea MUH Arla eG, nici întreprinderea Hochwald Foods GmbH nu se încadrează în definiția întreprinderii mici și mijlocii (IMM) stabilită la punctul 9 din capitolul II din Orientările pentru perioada 2007-2013 (79). În conformitate cu punctul 106 din Orientările pentru perioada 2007-2013, aceste întreprinderi nu ar fi trebuit, prin urmare, să primească niciun ajutor (a se vedea considerentul 296).

79

| (306) | Cerințele din capitolul IV.K. al Orientărilor pentru perioada 2007-2013, coroborate cu articolul 5 litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 70/2001 și, respectiv, articolul 27 din Regulamentul (CE) nr. 800/2008, sunt îndeplinite, prin urmare, numai în cazurile în care întreprinderile de prelucrare și de comercializare care se încadrează în definiția IMM-urilor au primit ajutor în cadrul măsurii RP 2 pentru prima participare la un anumit târg sau la o anumită expoziție. |
| --- | --- |

(306)

Cerințele din capitolul IV.K. al Orientărilor pentru perioada 2007-2013, coroborate cu articolul 5 litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 70/2001 și, respectiv, articolul 27 din Regulamentul (CE) nr. 800/2008, sunt îndeplinite, prin urmare, numai în cazurile în care întreprinderile de prelucrare și de comercializare care se încadrează în definiția IMM-urilor au primit ajutor în cadrul măsurii RP 2 pentru prima participare la un anumit târg sau la o anumită expoziție.

| (307) | Cerințele din capitolul IV.K. al Orientărilor pentru perioada 2007-2013, coroborate cu articolul 5 litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 70/2001 și, respectiv, articolul 27 din Regulamentul (CE) nr. 800/2008, nu sunt îndeplinite pentru ajutoarele acordate în cadrul măsurii RP 2 întreprinderilor care nu se încadrează în definiția IMM-urilor, în special MUH Arla eG și Hochwald Foods GmbH (a se vedea considerentul 305). |
| --- | --- |

(307)

Cerințele din capitolul IV.K. al Orientărilor pentru perioada 2007-2013, coroborate cu articolul 5 litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 70/2001 și, respectiv, articolul 27 din Regulamentul (CE) nr. 800/2008, nu sunt îndeplinite pentru ajutoarele acordate în cadrul măsurii RP 2 întreprinderilor care nu se încadrează în definiția IMM-urilor, în special MUH Arla eG și Hochwald Foods GmbH (a se vedea considerentul 305).

| (308) | Cerințele din capitolul IV.K. al Orientărilor pentru perioada 2007-2013, coroborate cu articolul 5 litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 70/2001 și, respectiv, articolul 27 din Regulamentul (CE) nr. 800/2008, nu sunt îndeplinite nici pentru ajutoarele acordate în cadrul măsurii RP 2 în ceea ce privește participarea repetată la un anumit târg sau la o anumită expoziție (a se vedea considerentul 301). |
| --- | --- |

(308)

Cerințele din capitolul IV.K. al Orientărilor pentru perioada 2007-2013, coroborate cu articolul 5 litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 70/2001 și, respectiv, articolul 27 din Regulamentul (CE) nr. 800/2008, nu sunt îndeplinite nici pentru ajutoarele acordate în cadrul măsurii RP 2 în ceea ce privește participarea repetată la un anumit târg sau la o anumită expoziție (a se vedea considerentul 301).

| (309) | Comisia concluzionează că ajutorul în cadrul măsurii RP 2 a îndeplinit condițiile relevante din Orientările pentru perioada 2007-2013 și, prin urmare, a fost compatibil cu piața internă în perioada începând cu 2007 numai în cazurile menționate în considerentul 306. |
| --- | --- |

(309)

Comisia concluzionează că ajutorul în cadrul măsurii RP 2 a îndeplinit condițiile relevante din Orientările pentru perioada 2007-2013 și, prin urmare, a fost compatibil cu piața internă în perioada începând cu 2007 numai în cazurile menționate în considerentul 306.

| (310) | În cazurile menționate în considerentele 307 și 308, măsura de ajutor RP 2 nu a îndeplinit condițiile relevante din Orientările pentru perioada 2007-2013 și, prin urmare, nu a fost compatibilă cu piața internă în perioada începând cu 2007. |
| --- | --- |

(310)

În cazurile menționate în considerentele 307 și 308, măsura de ajutor RP 2 nu a îndeplinit condițiile relevante din Orientările pentru perioada 2007-2013 și, prin urmare, nu a fost compatibilă cu piața internă în perioada începând cu 2007.

6.3.3.   Ajutoare de stat pentru produsele de calitate în perioada 2001-2006

Ajutoare de stat pentru produsele de calitate în perioada 2001-2006

| (311) | Măsurile de încurajare a producției și comercializării de produse agricole de calitate puse în aplicare între 2001 și 2006 trebuie să îndeplinească condițiile specificate la punctul 13 din Orientările pentru perioada 2000-2006. |
| --- | --- |

(311)

Măsurile de încurajare a producției și comercializării de produse agricole de calitate puse în aplicare între 2001 și 2006 trebuie să îndeplinească condițiile specificate la punctul 13 din Orientările pentru perioada 2000-2006.

| (312) | Punctul 13.2 conține o listă neexhaustivă a activităților eligibile în acest domeniu. Pot fi acordate ajutoare pentru consultanță și sprijin similar, inclusiv studii tehnice, studii de fezabilitate și de proiectare și studii de piață, care trebuie acordate activităților legate de dezvoltarea produselor agricole de calitate, care includ:






  — | introducerea sistemelor de asigurare a calității cum ar fi seriile ISO 9000 sau 14000, a sistemelor bazate pe analiza riscurilor și punctele critice de control (HACCP) sau a sistemelor de audit ecologic; |
| --- | --- | --- |

(312)

Punctul 13.2 conține o listă neexhaustivă a activităților eligibile în acest domeniu. Pot fi acordate ajutoare pentru consultanță și sprijin similar, inclusiv studii tehnice, studii de fezabilitate și de proiectare și studii de piață, care trebuie acordate activităților legate de dezvoltarea produselor agricole de calitate, care includ:

—

introducerea sistemelor de asigurare a calității cum ar fi seriile ISO 9000 sau 14000, a sistemelor bazate pe analiza riscurilor și punctele critice de control (HACCP) sau a sistemelor de audit ecologic;

| — | costurile de formare a personalului pentru aplicarea sistemelor de asigurare a calității și a sistemelor HACCP. |
| --- | --- |

—

costurile de formare a personalului pentru aplicarea sistemelor de asigurare a calității și a sistemelor HACCP.

De asemenea, se poate acorda un ajutor pentru acoperirea costului taxelor percepute de organismele de certificare recunoscute pentru certificarea inițială a sistemelor de asigurare a calității și a sistemelor similare.

| (313) | Punctul 13 subpunctele 3, 4 și 5 din Orientările pentru perioada 2000-2006 prevede condiții și limitări speciale. Comisia consideră că nu ar trebui acordat niciun ajutor în ceea ce privește controalele de rutină intermediare privind calitatea și controalele de rutină privind produsele efectuate de producător, indiferent dacă acestea sunt efectuate în mod voluntar sau în mod obligatoriu ca parte a sistemelor HACCP sau a sistemelor similare. Ajutorul ar trebui să fie acordat numai în ceea ce privește controalele efectuate de părți terțe sau în numele acestora, cum ar fi autoritățile de reglementare competente sau organismele care acționează în numele acestora sau organismele independente responsabile de controlul și supravegherea utilizării denumirilor de origine, a etichetelor care atestă originea ecologică sau a etichetelor care atestă calitatea. |
| --- | --- |

(313)

Punctul 13 subpunctele 3, 4 și 5 din Orientările pentru perioada 2000-2006 prevede condiții și limitări speciale. Comisia consideră că nu ar trebui acordat niciun ajutor în ceea ce privește controalele de rutină intermediare privind calitatea și controalele de rutină privind produsele efectuate de producător, indiferent dacă acestea sunt efectuate în mod voluntar sau în mod obligatoriu ca parte a sistemelor HACCP sau a sistemelor similare. Ajutorul ar trebui să fie acordat numai în ceea ce privește controalele efectuate de părți terțe sau în numele acestora, cum ar fi autoritățile de reglementare competente sau organismele care acționează în numele acestora sau organismele independente responsabile de controlul și supravegherea utilizării denumirilor de origine, a etichetelor care atestă originea ecologică sau a etichetelor care atestă calitatea.

| (314) | Valoarea totală a ajutorului care poate fi acordat IMM-urilor în cadrul acestei secțiuni nu trebuie să depășească 50 % din costurile eligibile sau 100 000 EUR pe beneficiar pentru o perioadă de trei ani, în funcție de suma care este mai mare (a se vedea punctul 13.2). |
| --- | --- |

(314)

Valoarea totală a ajutorului care poate fi acordat IMM-urilor în cadrul acestei secțiuni nu trebuie să depășească 50 % din costurile eligibile sau 100 000 EUR pe beneficiar pentru o perioadă de trei ani, în funcție de suma care este mai mare (a se vedea punctul 13.2).

| (315) | Baden-Württemberg, Saxonia Inferioară și Turingia (submăsurile BW 10, BW 11, NI 1 și TH 5) au acordat sprijin financiar pentru îmbunătățirea calității laptelui livrat prin consilierea și formarea producătorilor de produse lactate, crearea și actualizarea bazelor de date și verificarea producătorilor de produse lactate, în paralel cu introducerea sistemelor de asigurare a calității „Gestionarea calității QM-Milch” (a se vedea considerentul 126). |
| --- | --- |

(315)

Baden-Württemberg, Saxonia Inferioară și Turingia (submăsurile BW 10, BW 11, NI 1 și TH 5) au acordat sprijin financiar pentru îmbunătățirea calității laptelui livrat prin consilierea și formarea producătorilor de produse lactate, crearea și actualizarea bazelor de date și verificarea producătorilor de produse lactate, în paralel cu introducerea sistemelor de asigurare a calității „Gestionarea calității QM-Milch” (a se vedea considerentul 126).

QM-Milch

| (316) | Potrivit autorităților germane, intensitatea ajutorului a fost de maximum 100 % din costurile eligibile (a se vedea considerentul 129). |
| --- | --- |

(316)

Potrivit autorităților germane, intensitatea ajutorului a fost de maximum 100 % din costurile eligibile (a se vedea considerentul 129).

| (317) | În decizia de inițiere a procedurii, Comisia și-a exprimat îndoielile cu privire la compatibilitatea măsurilor menționate mai sus cu piața internă în perioada relevantă (80). |
| --- | --- |

(317)

În decizia de inițiere a procedurii, Comisia și-a exprimat îndoielile cu privire la compatibilitatea măsurilor menționate mai sus cu piața internă în perioada relevantă (80).

80

BW 10 și BW 11

BW 10 și BW 11

| (318) | Cele două submăsuri au fost aplicate de asociațiile Milchprüfring Baden-Württemberg (BW 10) și Milchwirtschaftlicher Verein Baden-Württemberg (BW 11) în favoarea întreprinderilor agricole producătoare de lapte care au luat parte la sistemul de asigurare a calității QM-Milch (a se vedea considerentele 131 și 132). |
| --- | --- |

(318)

Cele două submăsuri au fost aplicate de asociațiile Milchprüfring Baden-Württemberg (BW 10) și Milchwirtschaftlicher Verein Baden-Württemberg (BW 11) în favoarea întreprinderilor agricole producătoare de lapte care au luat parte la sistemul de asigurare a calității QM-Milch (a se vedea considerentele 131 și 132).

Milchprüfring Baden-Württemberg

Milchwirtschaftlicher Verein Baden-Württemberg

QM-Milch

| (319) | Realizarea auditurilor la fermele de lapte și costul certificării inițiale de către un organism de certificare recunoscut (BW 10), precum și costurile activităților de consultanță în legătură cu introducerea sistemului de asigurare a calității (BW 11) au fost subvenționate (a se vedea considerentele 133 și 134). Costurile subvenționate corespund astfel costurilor eligibile prevăzute la punctul 13.2 din Orientările pentru perioada 2000-2006. |
| --- | --- |

(319)

Realizarea auditurilor la fermele de lapte și costul certificării inițiale de către un organism de certificare recunoscut (BW 10), precum și costurile activităților de consultanță în legătură cu introducerea sistemului de asigurare a calității (BW 11) au fost subvenționate (a se vedea considerentele 133 și 134). Costurile subvenționate corespund astfel costurilor eligibile prevăzute la punctul 13.2 din Orientările pentru perioada 2000-2006.

| (320) | Nu a fost acordat sprijin pentru controalele privind calitatea și controalele privind produsele efectuate în mod regulat de producători pe parcursul procesului de producție, care sunt excluse în conformitate cu punctul 13.3. |
| --- | --- |

(320)

Nu a fost acordat sprijin pentru controalele privind calitatea și controalele privind produsele efectuate în mod regulat de producători pe parcursul procesului de producție, care sunt excluse în conformitate cu punctul 13.3.

| (321) | Potrivit autorităților germane, cheltuielile medii s-au ridicat la 106 EUR pe beneficiar (a se vedea considerentul 135), cu mult sub valoarea maximă admisibilă prevăzută la punctul 13.2 de 100 000 EUR pe beneficiar pentru o perioadă de trei ani. |
| --- | --- |

(321)

Potrivit autorităților germane, cheltuielile medii s-au ridicat la 106 EUR pe beneficiar (a se vedea considerentul 135), cu mult sub valoarea maximă admisibilă prevăzută la punctul 13.2 de 100 000 EUR pe beneficiar pentru o perioadă de trei ani.

| (322) | Prin urmare, condițiile prevăzute la punctul 13 din Orientările pentru perioada 2000-2006 au fost îndeplinite în cazul submăsurilor BW 10 și BW 11. |
| --- | --- |

(322)

Prin urmare, condițiile prevăzute la punctul 13 din Orientările pentru perioada 2000-2006 au fost îndeplinite în cazul submăsurilor BW 10 și BW 11.

NI 1

NI 1

| (323) | Saxonia Inferioară a acordat sprijin financiar asociației LVMN pentru punerea în aplicare a unui sistem de asigurare a calității pentru producătorii de lapte (QM-Milch). Prin urmare, se aplică punctul 13 din Orientările pentru perioada 2000-2006. |
| --- | --- |

(323)

Saxonia Inferioară a acordat sprijin financiar asociației LVMN pentru punerea în aplicare a unui sistem de asigurare a calității pentru producătorii de lapte (QM-Milch). Prin urmare, se aplică punctul 13 din Orientările pentru perioada 2000-2006.

QM-Milch

| (324) | Au fost subvenționate costurile măsurilor pregătitoare pentru punerea în aplicare a sistemului QM-Milch (servicii de consultanță), precum și costurile pentru coordonarea sistemului QM-Milch și crearea unei baze de date (a se vedea considerentul 137). Costurile subvenționate corespund astfel costurilor eligibile prevăzute la punctul 13.2 din Orientările pentru perioada 2000-2006. |
| --- | --- |

(324)

Au fost subvenționate costurile măsurilor pregătitoare pentru punerea în aplicare a sistemului QM-Milch (servicii de consultanță), precum și costurile pentru coordonarea sistemului QM-Milch și crearea unei baze de date (a se vedea considerentul 137). Costurile subvenționate corespund astfel costurilor eligibile prevăzute la punctul 13.2 din Orientările pentru perioada 2000-2006.

QM-Milch

QM-Milch

| (325) | Finanțarea a fost de 12,78 EUR pe caz pentru serviciile de consultanță și de 35 EUR pe fermier pentru o perioadă de trei ani pentru auditurile realizate la fermă (a se vedea considerentul 138), ceea ce este cu mult sub plafonul specificat la punctul 13.2 din Orientările pentru perioada 2000-2006. |
| --- | --- |

(325)

Finanțarea a fost de 12,78 EUR pe caz pentru serviciile de consultanță și de 35 EUR pe fermier pentru o perioadă de trei ani pentru auditurile realizate la fermă (a se vedea considerentul 138), ceea ce este cu mult sub plafonul specificat la punctul 13.2 din Orientările pentru perioada 2000-2006.

| (326) | Germania a confirmat că verificările efectuate în cadrul auditurilor fermelor au fost desfășurate de părți terțe sau în numele acestora, asociația Landeskontrollverband Niedersachsen acționând ca o instituție de supraveghere independentă (a se vedea considerentul 139). Acest lucru îndeplinește cerințele prevăzute la punctul 13.3. |
| --- | --- |

(326)

Germania a confirmat că verificările efectuate în cadrul auditurilor fermelor au fost desfășurate de părți terțe sau în numele acestora, asociația Landeskontrollverband Niedersachsen acționând ca o instituție de supraveghere independentă (a se vedea considerentul 139). Acest lucru îndeplinește cerințele prevăzute la punctul 13.3.

Landeskontrollverband Niedersachsen

| (327) | Prin urmare, măsura în cauză respectă cerințele stabilite la punctul 13 din Orientările pentru perioada 2000-2006. |
| --- | --- |

(327)

Prin urmare, măsura în cauză respectă cerințele stabilite la punctul 13 din Orientările pentru perioada 2000-2006.

TH 5

TH 5

| (328) | Turingia a acordat sprijin financiar asociației Thüringer Verband für Leistungs- und Qualitätsprüfungen in der Tierzucht (TVLEV) pentru introducerea unui sistem de asigurare a calității pentru producătorii de lapte (a se vedea considerentul 140). Prin urmare, se aplică punctul 13 din Orientările pentru perioada 2000-2006. |
| --- | --- |

(328)

Turingia a acordat sprijin financiar asociației Thüringer Verband für Leistungs- und Qualitätsprüfungen in der Tierzucht (TVLEV) pentru introducerea unui sistem de asigurare a calității pentru producătorii de lapte (a se vedea considerentul 140). Prin urmare, se aplică punctul 13 din Orientările pentru perioada 2000-2006.

Thüringer Verband für Leistungs- und Qualitätsprüfungen in der Tierzucht

| (329) | Potrivit autorităților germane, măsura a fost introdusă în 2004 (a se vedea considerentul 140). |
| --- | --- |

(329)

Potrivit autorităților germane, măsura a fost introdusă în 2004 (a se vedea considerentul 140).

| (330) | Potrivit Germaniei, în perioada 2004-2006, producătorii au fost subvenționați numai în ceea ce privește certificarea inițială. Valoarea medie a ajutorului acordat producătorilor individuali a fost de aproximativ 83 EUR (a se vedea considerentul 141). |
| --- | --- |

(330)

Potrivit Germaniei, în perioada 2004-2006, producătorii au fost subvenționați numai în ceea ce privește certificarea inițială. Valoarea medie a ajutorului acordat producătorilor individuali a fost de aproximativ 83 EUR (a se vedea considerentul 141).

| (331) | Costurile subvenționate corespund costurilor eligibile în conformitate cu punctul 13.2, iar valoarea ajutorului este cu mult sub plafonul stabilit la același punct. |
| --- | --- |

(331)

Costurile subvenționate corespund costurilor eligibile în conformitate cu punctul 13.2, iar valoarea ajutorului este cu mult sub plafonul stabilit la același punct.

| (332) | Măsura TH 5 îndeplinește astfel cerințele stabilite la punctul 13 din Orientările pentru perioada 2000-2006. |
| --- | --- |

(332)

Măsura TH 5 îndeplinește astfel cerințele stabilite la punctul 13 din Orientările pentru perioada 2000-2006.

| (333) | Comisia concluzionează că ajutoarele evaluate mai sus (BW 10, BW 11, NI 1 și TH 5) au îndeplinit într-adevăr condițiile relevante din Orientările pentru perioada 2000-2006 și, prin urmare, au fost compatibile cu piața internă în perioada 2001-2006. |
| --- | --- |

(333)

Comisia concluzionează că ajutoarele evaluate mai sus (BW 10, BW 11, NI 1 și TH 5) au îndeplinit într-adevăr condițiile relevante din Orientările pentru perioada 2000-2006 și, prin urmare, au fost compatibile cu piața internă în perioada 2001-2006.

6.4.   Recuperarea ajutorului

Recuperarea ajutorului

| (334) | Articolul 17 alineatul (1) din Regulamentul (UE) 2015/1589 prevede că prerogativele Comisiei de recuperare a ajutorului sunt supuse unui termen de prescripție de zece ani. În conformitate cu articolul 17 alineatul (2) din același regulament, orice măsură adoptată de Comisie cu privire la ajutorul ilegal întrerupe acest termen de prescripție. |
| --- | --- |

(334)

Articolul 17 alineatul (1) din Regulamentul (UE) 2015/1589 prevede că prerogativele Comisiei de recuperare a ajutorului sunt supuse unui termen de prescripție de zece ani. În conformitate cu articolul 17 alineatul (2) din același regulament, orice măsură adoptată de Comisie cu privire la ajutorul ilegal întrerupe acest termen de prescripție.

| (335) | În plus față de raportul anual din 2010 cu privire la ajutoarele de stat în sectorul agricol transmis de Germania, Comisia a solicitat Germaniei, prin scrisoarea din 28 noiembrie 2011, să furnizeze informații suplimentare privind schema de ajutor. Această acțiune întreprinsă de Comisie a întrerupt termenul de prescripție. În conformitate cu termenul de prescripție de zece ani menționat în considerentul 334, prezenta decizie se referă, prin urmare, la perioada începând din 28 noiembrie 2001. |
| --- | --- |

(335)

În plus față de raportul anual din 2010 cu privire la ajutoarele de stat în sectorul agricol transmis de Germania, Comisia a solicitat Germaniei, prin scrisoarea din 28 noiembrie 2011, să furnizeze informații suplimentare privind schema de ajutor. Această acțiune întreprinsă de Comisie a întrerupt termenul de prescripție. În conformitate cu termenul de prescripție de zece ani menționat în considerentul 334, prezenta decizie se referă, prin urmare, la perioada începând din 28 noiembrie 2001.

| (336) | Comisia constată că ajutorul acordat întreprinderii Nordmilch eG în perioada 2002-2003 în cadrul măsurii NI 6 (a se vedea considerentul 289) nu este compatibil cu piața internă. Acest ajutor trebuie recuperat. |
| --- | --- |

(336)

Comisia constată că ajutorul acordat întreprinderii Nordmilch eG în perioada 2002-2003 în cadrul măsurii NI 6 (a se vedea considerentul 289) nu este compatibil cu piața internă. Acest ajutor trebuie recuperat.

| (337) | De asemenea, Comisia constată că ajutoarele acordate în cadrul măsurii RP 2 întreprinderilor care nu se încadrează în definiția IMM-urilor, în special în favoarea MUH Arla eG și Hochwald Foods GmbH (a se vedea considerentul 307), și ajutoarele acordate în ceea ce privește participarea repetată la un anumit târg sau la o anumită expoziție (a se vedea considerentul 308) nu sunt compatibile cu piața internă. Aceste ajutoare trebuie recuperate. |
| --- | --- |

(337)

De asemenea, Comisia constată că ajutoarele acordate în cadrul măsurii RP 2 întreprinderilor care nu se încadrează în definiția IMM-urilor, în special în favoarea MUH Arla eG și Hochwald Foods GmbH (a se vedea considerentul 307), și ajutoarele acordate în ceea ce privește participarea repetată la un anumit târg sau la o anumită expoziție (a se vedea considerentul 308) nu sunt compatibile cu piața internă. Aceste ajutoare trebuie recuperate.

| (338) | Pe baza efectului suspensiv al procedurii oficiale în temeiul articolului 108 alineatul (3) din TFUE, Comisia examinează măsura RP 2 pentru perioada cuprinsă între 1 ianuarie 2007 și 17 iulie 2013, data la care Comisia a notificat Germania cu privire la decizia sa de a iniția procedura în temeiul articolului 108 alineatul (2) din TFUE. |
| --- | --- |

(338)

Pe baza efectului suspensiv al procedurii oficiale în temeiul articolului 108 alineatul (3) din TFUE, Comisia examinează măsura RP 2 pentru perioada cuprinsă între 1 ianuarie 2007 și 17 iulie 2013, data la care Comisia a notificat Germania cu privire la decizia sa de a iniția procedura în temeiul articolului 108 alineatul (2) din TFUE.

7.   CONCLUZIE

CONCLUZIE

| (339) | Comisia constată că Germania a pus în aplicare în mod ilegal schemele de ajutoare în cauză, încălcând articolul 108 alineatul (3) din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene. Aceste ajutoare sunt compatibile cu piața internă, cu excepția cazurilor de ajutor menționate în considerentul următor (a se vedea considerentele 289, 309 și 333). |
| --- | --- |

(339)

Comisia constată că Germania a pus în aplicare în mod ilegal schemele de ajutoare în cauză, încălcând articolul 108 alineatul (3) din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene. Aceste ajutoare sunt compatibile cu piața internă, cu excepția cazurilor de ajutor menționate în considerentul următor (a se vedea considerentele 289, 309 și 333).

| (340) | Comisia constată că ajutorul acordat în cadrul măsurii NI 6 în favoarea Nordmilch eG și ajutorul acordat în cadrul măsurii RP 2 în favoarea MUU Arla eG și Hochwald Foods GmbH, precum și ajutorul acordat în cadrul măsurii RP 2 în ceea ce privește participarea repetată la un târg sau o expoziție anume (a se vedea considerentele 290 și 310) nu sunt compatibile cu piața internă. Aceste ajutoare trebuie recuperate, |
| --- | --- |

(340)

Comisia constată că ajutorul acordat în cadrul măsurii NI 6 în favoarea Nordmilch eG și ajutorul acordat în cadrul măsurii RP 2 în favoarea MUU Arla eG și Hochwald Foods GmbH, precum și ajutorul acordat în cadrul măsurii RP 2 în ceea ce privește participarea repetată la un târg sau o expoziție anume (a se vedea considerentele 290 și 310) nu sunt compatibile cu piața internă. Aceste ajutoare trebuie recuperate,

ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:

Articolul 1

Ajutoarele de stat acordate ilegal de Germania între 28 noiembrie 2001 și 31 decembrie 2006 (măsurile BY 3, BY 10, BW 4, BB 1, BB 3, HE 2, HE 3, HE 9, NI 5, NI 6, NI 7, NW 4, NW 5, NW 6, RP 1, RP 5, SL 2, SL 5, TH 3, TH 4, TH 9, TH 10, BW 10, BW 11, NI 1 și TH 5), respectiv între 1 ianuarie 2007 și 17 iulie 2013 (măsura RP 2), cu încălcarea articolului 108 alineatul (3) din TFUE, sunt compatibile cu piața internă, cu excepția celor menționate la articolul 2.

Articolul 2

Ajutoarele de stat acordate de Germania în 2002 și 2003 în favoarea Nordmilch eG ca parte a măsurii NI 6, cu încălcarea articolului 108 alineatul (3) din TFUE, sunt incompatibile cu piața internă.

Ajutoarele acordate de Germania între 1 ianuarie 2007 și 17 iulie 2013, cu încălcarea articolului 108 alineatul (3) din TFUE, în cadrul măsurii RP 2, în favoarea întreprinderilor care nu se încadrează în definiția IMM-urilor, în special în favoarea MUH Arla eG și Hochwald Foods GmbH, sunt incompatibile cu piața internă.

Ajutoarele de stat acordate de Germania între 1 ianuarie 2007 și 17 iulie 2013, cu încălcarea articolului 108 alineatul (3) din TFUE, în cadrul măsurii RP 2, în ceea ce privește participarea repetată la un târg sau o expoziție anume, sunt incompatibile cu piața internă.

Articolul 3

Ajutoarele individuale acordate în cadrul schemei menționate la articolul 2 nu constituie ajutoare dacă, la momentul acordării, acestea îndeplineau condițiile prevăzute într-un regulament adoptat în temeiul articolului 2 din Regulamentul (UE) 2015/1588 al Consiliului (81), iar regulamentul respectiv era în vigoare la momentul acordării ajutoarelor.

Articolul 4

Ajutoarele individuale acordate în cadrul schemei menționate la articolul 2 care, la momentul acordării lor, îndeplineau condițiile prevăzute de un regulament adoptat în temeiul articolului 1 din Regulamentul (UE) 2015/1588 sau de orice altă schemă de ajutoare aprobată, sunt compatibile cu piața internă, până la intensitățile maxime ale ajutorului aplicabile tipului respectiv de ajutoare.

Articolul 5

(1)   Republica Federală Germania recuperează de la beneficiari ajutoarele acordate în cadrul schemelor de ajutoare menționate la articolul 2 și care sunt incompatibile cu piața internă.

(2)   Sumele care trebuie să fie recuperate sunt purtătoare de dobândă începând de la data la care au fost puse la dispoziția beneficiarilor până la data recuperării lor efective.

(3)   Dobânda se calculează pe o bază compusă în conformitate cu capitolul V din Regulamentul (CE) nr. 794/2004 și cu Regulamentul (CE) nr. 271/2008 al Comisiei (82) de modificare a Regulamentului (CE) nr. 794/2004.

(4)   Germania anulează toate plățile restante aferente ajutoarelor acordate în cadrul schemelor menționate la articolul 2, cu efect de la data adoptării prezentei decizii.

Articolul 6

(1)   Recuperarea ajutoarelor acordate în cadrul schemelor menționate la articolul 2 este imediată și efectivă.

(2)   Germania asigură punerea în aplicare a prezentei decizii în termen de patru luni de la data notificării acesteia.

Articolul 7

(1)   În termen de două luni de la notificarea prezentei decizii, Germania transmite Comisiei următoarele informații:

| (a) | lista beneficiarilor care au primit ajutoare în cadrul schemelor menționate la articolul 2 și cuantumul total al ajutoarelor primite de fiecare dintre aceștia în cadrul schemelor; |
| --- | --- |

(a)

lista beneficiarilor care au primit ajutoare în cadrul schemelor menționate la articolul 2 și cuantumul total al ajutoarelor primite de fiecare dintre aceștia în cadrul schemelor;

| (b) | suma totală (principalul și dobânda de recuperare) care trebuie recuperată de la fiecare beneficiar; |
| --- | --- |

(b)

suma totală (principalul și dobânda de recuperare) care trebuie recuperată de la fiecare beneficiar;

| (c) | o descriere detaliată a măsurilor deja adoptate sau a celor planificate în vederea conformării cu prezenta decizie; |
| --- | --- |

(c)

o descriere detaliată a măsurilor deja adoptate sau a celor planificate în vederea conformării cu prezenta decizie;

| (d) | documente care să demonstreze că beneficiarii au fost somați să ramburseze ajutoarele. |
| --- | --- |

(d)

documente care să demonstreze că beneficiarii au fost somați să ramburseze ajutoarele.

(2)   Germania informează Comisia cu privire la evoluția măsurilor naționale de punere în aplicare a prezentei decizii până la finalizarea recuperării ajutoarelor acordate în cadrul schemelor menționate la articolul 2. La solicitarea Comisiei, Germania prezintă fără întârziere informații cu privire la măsurile deja adoptate sau la cele prevăzute pentru a se conforma prezentei decizii. În plus, Germania furnizează informații detaliate privind cuantumurile ajutoarelor și ale dobânzilor de recuperare deja recuperate de la beneficiari.

Articolul 8

Prezenta decizie se adresează Republicii Federale Germania.

Germaniei i se solicită să transmită fără întârziere beneficiarilor ajutoarelor o copie a prezentei decizii.

Adoptată la Bruxelles, 29 mai 2017.

Pentru Comisie

Phil HOGAN

Membru al Comisiei

---

(1)  Începând de la 1 decembrie 2009, articolele 87 și 88 din Tratatul CE au devenit articolele 107 și, respectiv, 108 din TFUE. Cele două serii de articole sunt identice în ceea ce privește conținutul. În sensul prezentei decizii, trimiterile la articolele 107 și 108 din TFUE se interpretează, după caz, drept trimiteri la articolele 87 și, respectiv, 88 din Tratatul CE.

1

(2)  Regulamentul (CE) nr. 659/1999 al Consiliului din 22 martie 1999 de stabilire a normelor de aplicare a articolului 108 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene (JO L 83, 27.3.1999, p. 1).

2

(3)  Regulamentul (UE) 2015/1589 al Consiliului din 13 iulie 2015 de stabilire a normelor de aplicare a articolului 108 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene (JO L 248, 24.9.2015, p. 9). Începând cu 14 noiembrie 2015, acest regulament al Consiliului abrogă Regulamentul (CE) nr. 659/1999 și înlocuiește normele respective. În conformitate cu articolul 35 din Regulamentul (UE) 2015/1589, trimiterile la regulamentul abrogat sunt considerate ca fiind trimiteri la Regulamentul (UE) 2015/1589 și trebuie citite în conformitate cu tabelul de corespondență din anexa II la regulamentul respectiv.

3

(4)  A se vedea nota de subsol 3.

4

(5)  Cel mai recent, prin articolul 397 din Regulamentul din 31 august 2015 (BGBl I, p. 1474).

5

(6)  Paginile 34-36.

6

(7)  Regulamentul (CE) nr. 1857/2006 al Comisiei din 15 decembrie 2006 privind aplicarea articolelor 87 și 88 din tratat ajutoarelor de stat pentru întreprinderile mici și mijlocii care își desfășoară activitatea în domeniul producției de produse agricole și de modificare a Regulamentului (CE) nr. 70/2001 (JO L 358, 16.12.2006, p. 3).

7

(8)  Orientările comunitare privind ajutoarele de stat în sectorul agricol și silvic în perioada 2007-2013 (JO C 319, 27.12.2006, p. 1).

8

(9)  Paginile 37-39.

9

(10)  Pagina 38.

10

(11)  Pagina 43.

11

(12)  Pagina 47.

12

(13)  
  JO C 28, 1.2.2000, p. 2.

13

(14)  Paginile 39-40.

14

(15)  Paginile 40-41.

15

(16)  Comunicarea din 27 februarie 2015, p. 47.

16

(17)  Comunicarea din septembrie 2013, p. 41-42.

17

(18)  Paginile 43-47.

18

(19)  Paginile 43-47.

19

(20)  Pagina 55.

20

(21)  Pagina 56.

21

(22)  În acest sens, autoritățile germane au oferit asigurări că nu s-au asumat angajamente obligatorii din punct de vedere juridic față de beneficiari în 2001 (în perioada relevantă pentru examinare).

22

(23)  Pagina 43.

23

(24)  Paginile 58-59.

24

(25)  Paginile 70-74.

25

(26)  Pagina 76.

26

(27)  Comunicarea din februarie 2013.

27

(28)  Temeiul juridic al activităților de promovare din Renania-Palatinat este stabilit prin Decizia nr. 381/2009 privind ajutorul de stat intitulată „Agrarmarketingmaßnahmen in Rheinland-Pfalz”.

28

(29)  Pagina 43.

29

(30)  Comunicarea din 27 februarie 2015, p. 48.

30

(31)  Pagina 80.

31

(32)  Pagina 82.

32

(33)  Pagina 83.

33

(34)  Pagina 84.

34

(35)  Pagina 85.

35

(36)  
  JO C 319, 27.12.2006, p. 1.

36

(37)  Regulamentul (CE) nr. 70/2001 al Comisiei din 12 ianuarie 2001 privind aplicarea articolelor 87 și 88 din Tratatul CE la ajutoare de stat pentru întreprinderile mici și mijlocii (JO L 10, 13.1.2001, p. 33).

37

(38)  Începând cu 1 iulie 2014, Regulamentul (CE) nr. 800/2008 al Comisiei din 6 august 2008 de declarare a anumitor categorii de ajutoare compatibile cu piața comună în aplicarea articolelor 87 și 88 din tratat (Regulament general de exceptare pe categorii de ajutoare) (JO L 214, 9.8.2008, p. 3) a fost abrogat prin Regulamentul (UE) nr. 651/2014 al Comisiei din 17 iunie 2014 de declarare a anumitor categorii de ajutoare compatibile cu piața internă în aplicarea articolelor 107 și 108 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene (JO L 187, 26.6.2014, p. 1).

38

(39)  Punctul 244 din decizia de inițiere a procedurii.

39

(40)  Pagina 77.

40

(41)  Acest regulament a fost abrogat la 1 iulie 2014 prin Regulamentul (UE) nr. 702/2014 al Comisiei din 25 iunie 2014 de declarare a anumitor categorii de ajutoare în sectoarele agricol și forestier și în zonele rurale ca fiind compatibile cu piața internă, în aplicarea articolelor 107 și 108 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene (JO L 193, 1.7.2014, p. 1).

41

(42)  Sistemul de gestionare a calității laptelui QM-Milch este un standard la nivel național între întreprinderi pentru producția de lapte stabilit pentru producătorii de lapte și fabricile de produse lactate, care a fost recunoscut ca bază pentru testarea certificării.

42

QM-Milch

(43)  Punctul 66 din decizia de inițiere a procedurii.

43

(44)  Punctul 253 din decizia de inițiere a procedurii.

44

(45)  Pagina 11.

45

(46)  Observații din 20 septembrie 2013, p. 12.

46

(47)  Observații din 20 septembrie 2013, p. 12.

47

(48)  Observații din 20 septembrie 2013, p. 50.

48

(49)  Pagina 50.

49

(50)  Observații din 20 septembrie 2013, pp. 83-84.

50

(51)  Secțiunea 3.3.

51

(52)  Comisia a primit observații din partea asociației Landesvereinigung der Milchwirtschaft Niedersachsen e.V. cu privire la toate măsurile finanțate prin intermediul taxei de lapte în general și nu numai cu privire la submăsurile în cauză. Asociația a susținut că nu a existat niciun ajutor. O descriere completă a acestor observații este furnizată în Decizi (UE) 2015/2432 a Comisiei din 18 septembrie 2015 privind ajutorul de stat SA.35484 (2013/C) [ex SA.35484 (2012/NN)] acordat de Germania pentru testele de calitate a laptelui în cadrul Legii privind laptele și grăsimea (JO L 334, 22.12.2015, p. 23).

52

Landesvereinigung der Milchwirtschaft Niedersachsen e.V.

(53)  Hotărârea Curții din 20 noiembrie 2003, Ministère de l'Économie, des Finances et de l'Industrie/GEMO, C-126/01, EU:C:2003:622, punctul 23.

53

Ministère de l'Économie, des Finances et de l'Industrie/GEMO

(54)  Hotărârea Curții din 20 noiembrie 2003, Ministère de l'Économie, des Finances et de l'Industrie/GEMO, C-126/01, EU:C:2003:622, I-13769, punctul 24.

54

Ministère de l'Économie, des Finances et de l'Industrie/GEMO

(55)  De exemplu, în Saxonia Inferioară: Ordonanța privind colectarea unei taxe în industria produselor lactate din 26 noiembrie 2004 (Monitorul Oficial al landului Saxonia Inferioară nr. 36/2004, p. 519), modificată prin articolul 6 din Ordonanța din 22 decembrie 2005 (Monitorul Oficial al Saxoniei Inferioare nr. 31/2005, p. 475).

55

(56)  Hotărârea Curții din 30 mai 2013 în cauza C-677/11 Doux Élevage SNC și Coopérative agricole UKL-ARREE/Ministère de l'Agriculture, C677/11, EU:C:2013:348, punctele 32, 35 și 38.

56

Doux Élevage SNC

Coopérative agricole UKL-ARREE/Ministère de l'Agriculture

(57)  Hotărârea Curții din 17 septembrie 1980, Philip Morris Holland BV/Comisia, C-730/79, EU:C:1980:209, punctele 11-12.

57

Philip Morris Holland BV/Comisia

(58)  A se vedea, în special, Hotărârea Curții din 13 iulie 1988, Republica Franceză/Comisia, C-102/87, ECLI:EU:C:1988:391, punctul 19.

58

Republica Franceză/Comisia

(59)  Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 927/2012 al Comisiei din 9 octombrie 2012 de modificare a anexei I la Regulamentul (CEE) nr. 2658/87 al Consiliului privind Nomenclatura tarifară și statistică și Tariful Vamal Comun (JO L 304, 31.10.2012, p. 1).

59

(60)

60

Sursă: Eurostat.

(61)  Regulamentul (CE) nr. 794/2004 al Comisiei din 21 aprilie 2004 de punere în aplicare a Regulamentului (UE) 2015/1589 al Consiliului de stabilire a normelor de aplicare a articolului 108 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene (JO L 140, 30.4.2004, p. 1).

61

(62)  Hotărârea Curții din 30 aprilie 2002, Gibraltar/Comisia, T-195/01 și T-207/01, ECLI:EU:T:2002:111, punctul 111.

62

(63)  A se vedea considerentul 17.

63

(64)  Bavaria: Verordnung über eine Umlage für Milch (Ordonanță de stabilire a unei taxe pe lapte) din 30 iunie 1983 (GVBL p. 547); Baden-Württemberg: Verordnung über die Erhebung von milchwirtschaftlichen Umlagen (Ordonanță privind perceperea de taxe în ceea ce privește industria produselor lactate) din 18 mai 2004 (GBl. p. 350, 355); Renania de Nord-Westfalia: Verordnung über Umlagen zur Förderung der Milchwirtschaft (Ordonanță privind taxele pentru sprijinirea industriei produselor lactate) din 30 noiembrie 1965 (GV. NW. 1965, p. 349); De exemplu, Renania Palatinat: Landesverordnung zur Durchführung des Milch- und Fettgesetzes (Ordonanță la nivel de land de punere în aplicare a Legii privind laptele și grăsimea) din 16 august 1960 (GVBl. p. 218, BS 7842-2); Brandenburg – Verordnung zur Übertragung der Ermächtigungen zum Erlass von Rechtsverordnungen nach dem Milch- und Fettgesetz (Ordonanță de punere în aplicare a competențelor conferite în temeiul Legii privind laptele și grăsimea – ÜErmVO) din 5 decembrie 1992 (GVBl.II/92, [nr. 72], p. 764); Hessen – Verordnung über die Erhebung einer Umlage zur Förderung der Milchwirtschaft (Ordonanță privind colectarea unei taxe pentru promovarea industriei produselor lactate) din 1 decembrie 1981 (GVBl. I 1981 p. 427); Saarland: Verordnung über die Erhebung einer Umlage auf dem Gebiet der Milchwirtschaft (Ordonanță privind colectarea unei taxe în industria produselor lactate) din 9 decembrie 1982 (Monitorul oficial din 1982, p. 1007); Turingia:Thüringer Verordnung über die Erhebung einer Umlage zur Förderung der Milchwirtschaft (Ordonanță a landului Turingia privind colectarea unei taxe pentru promovarea industriei produselor lactate) din 29 decembrie 1999, astfel cum a fost modificată la 27 noiembrie 2001 (GVBl. 2000, 20). În Saxonia Inferioară, taxa pe lapte a fost introdusă prin Ordinul privind colectarea unei taxe în industria produselor lactate din 6 iulie 1951, în versiunea Ordinului din 25 martie 1952 (Monitorul Oficial al landului Saxonia Inferioară, Sb. I p. 689). Cu toate acestea, colectarea taxei în perioada relevantă în scopul ajutorului de stat se bazează pe Ordonanța privind colectarea unei taxe în industria produselor lactate din 22 mai 1973 (Monitorul Oficial al Saxoniei Inferioare, p. 179), iar utilizarea fondurilor provenite din această taxă a fost reglementată de orientările landului privind acordarea de subvenții pentru sprijinirea industriei produselor lactate din Saxonia Inferioară, în temeiul articolului 22 alineatul (2) din Legea privind laptele și grăsimea din 8 noiembrie 1985 (Monitorul Oficial al landului Saxonia Inferioară nr. 43/1985).

64

Verordnung über eine Umlage für Milch

Verordnung über die Erhebung von milchwirtschaftlichen Umlagen

Verordnung über Umlagen zur Förderung der Milchwirtschaft

Landesverordnung zur Durchführung des Milch- und Fettgesetzes

Verordnung zur Übertragung der Ermächtigungen zum Erlass von Rechtsverordnungen nach dem Milch- und Fettgesetz

Verordnung über die Erhebung einer Umlage zur Förderung der Milchwirtschaft

Verordnung über die Erhebung einer Umlage auf dem Gebiet der Milchwirtschaft

Thüringer Verordnung über die Erhebung einer Umlage zur Förderung der Milchwirtschaft

(65)  
  JO C 119, 22.5.2002, p. 22.

65

(66)  Versiunea în limba germană a Orientărilor pentru perioada 2000-2006 conține o listă exhaustivă a costurilor eligibile. Cu toate acestea, versiunea în limba engleză, limbă în care au fost elaborate inițial orientările, citează aceleași costuri eligibile ca exemple și nu ca o listă exhaustivă. Același lucru este valabil, de asemenea, pentru versiunea în limba franceză.

66

(67)  Decizia de inițiere a procedurii, punctele 235-236. În acest scop, la punctul 236 din decizia de inițiere a procedurii, Comisia a făcut referire la versiunea germană a Orientărilor pentru perioada 2000-2006 și a considerat că, în conformitate cu punctul 14.1, ajutorul poate fi acordat numai pentru difuzarea de noi metodologii (a se vedea nota de subsol 72).

67

(68)  A se vedea nota de subsol 24 din prezenta decizie.

68

(69)  Cifre: 2009 Sursa: http://www.nordmilch.de/unternehmen/geschichte/. În aprilie 2011, Nordmilch GmbH și Humana Milchindustrie GmbH au fuzionat pentru a forma DMK Deutsches Milchkontor GmbH.

69

(70)  
  JO L 107, 30.4.1996, p. 4.

70

(71)  În comunicarea sa din 27 februarie 2015, Germania a declarat că o recuperare a acestui ajutor a fost deja examinată (a se vedea considerentul 68).

71

(72)  De asemenea, acest lucru a fost confirmat de MILAG în legătură cu măsura RP 5 în observațiile sale din 10 februarie (a se vedea considerentul 153).

72

(73)  A se vedea nota de subsol 79.

73

(74)  În prezent, articolul 107 alineatul (3) litera (c) din TFUE.

74

(75)  Începând cu 1 iulie 2014, Regulamentul (CE) nr. 800/2008 a fost abrogat prin Regulamentul (UE) nr. 651/2014.

75

(76)  Decizia de inițiere a procedurii, punctul 244.

76

(77)

77

Sursă: http://www.arlafoods.de/ubersicht/presse/2012/pressrelease/eu-genehmigt-fusion-der-milch-union-hocheifel-und-arla-836614/

(78)

78

Sursă: https://www.hochwald.de/de/unternehmen/zahlen-fakten.html

(79)  Punctul 9 din Orientările pentru perioada 2007-2013 se referă în acest context la anexa I la Regulamentul (CE) nr. 70/2001, care a fost înlocuit la 29 august 2008 de anexa I la Regulamentul (CE) nr. 800/2008.

79

(80)  Decizia de inițiere a procedurii, punctul 253.

80

(81)  Regulamentul (UE) 2015/1588 al Consiliului din 13 iulie 2015 privind aplicarea articolelor 107 și 108 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene anumitor categorii de ajutoare de stat orizontale (JO L 248, 24.9.2015, p. 1).

81

(82)  Regulamentul (CE) nr. 271/2008 al Comisiei din 30 ianuarie 2008 de modificare a Regulamentului (CE) nr. 794/2004 de punere în aplicare a Regulamentului (CE) nr. 659/1999 al Consiliului de stabilire a normelor de aplicare a articolului 93 din Tratatul CE (JO L 82, 25.3.2008, p. 1).

82

---

RECOMANDĂRI

| 19.12.2017 | RO | Jurnalul Oficial al Uniunii Europene | L 339/83 |
| --- | --- | --- | --- |

19.12.2017

RO

Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

L 339/83

---

RECOMANDAREA (UE) 2017/2338 A COMISIEI

din 16 noiembrie 2017

de instituire a unui manual comun în materie de returnare care să fie utilizat de autoritățile competente ale statelor membre atunci când desfășoară activități legate de returnare

COMISIA EUROPEANĂ,

Având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 292,

întrucât:

| (1) | Directiva 2008/115/CE a Parlamentului European și a Consiliului (1) stabilește standardele și procedurile comune aplicabile în statele membre pentru returnarea resortisanților țărilor terțe aflați în situație de ședere ilegală. |
| --- | --- |

(1)

Directiva 2008/115/CE a Parlamentului European și a Consiliului (1) stabilește standardele și procedurile comune aplicabile în statele membre pentru returnarea resortisanților țărilor terțe aflați în situație de ședere ilegală.

| (2) | Este necesar să se asigure că aceste standarde și proceduri comune sunt puse în aplicare în mod uniform în toate statele membre, prin urmare Recomandarea C(2015) 6250 a Comisiei (2) a instituit un manual comun în materie de returnare, care cuprinde orientări, bune practici și recomandări comune destinate autorităților competente ale statelor membre atunci când desfășoară activități legate de returnare. S-au înregistrat evoluții în materia returnării resortisanților țărilor terțe aflați în situație de ședere ilegală, deci este necesară o actualizare a Manualului privind returnarea. |
| --- | --- |

(2)

Este necesar să se asigure că aceste standarde și proceduri comune sunt puse în aplicare în mod uniform în toate statele membre, prin urmare Recomandarea C(2015) 6250 a Comisiei (2) a instituit un manual comun în materie de returnare, care cuprinde orientări, bune practici și recomandări comune destinate autorităților competente ale statelor membre atunci când desfășoară activități legate de returnare. S-au înregistrat evoluții în materia returnării resortisanților țărilor terțe aflați în situație de ședere ilegală, deci este necesară o actualizare a Manualului privind returnarea.

| (3) | Recomandarea C(2017) 1600 a Comisiei (3) oferă orientări cu privire la modul în care ar trebui aplicate dispozițiile Directivei 2008/115/CE pentru eficientizarea returnărilor și solicită statelor membre să ia măsurile adecvate pentru a elimina obstacolele de natură juridică și practică din calea returnării. Prin urmare, Manualul privind returnarea ar trebui să țină seama de recomandarea respectivă. |
| --- | --- |

(3)

Recomandarea C(2017) 1600 a Comisiei (3) oferă orientări cu privire la modul în care ar trebui aplicate dispozițiile Directivei 2008/115/CE pentru eficientizarea returnărilor și solicită statelor membre să ia măsurile adecvate pentru a elimina obstacolele de natură juridică și practică din calea returnării. Prin urmare, Manualul privind returnarea ar trebui să țină seama de recomandarea respectivă.

| (4) | Manualul privind returnarea ar trebui să reflecte jurisprudența recentă a Curții de Justiție a Uniunii Europene aferentă Directivei 2008/115/CE. |
| --- | --- |

(4)

Manualul privind returnarea ar trebui să reflecte jurisprudența recentă a Curții de Justiție a Uniunii Europene aferentă Directivei 2008/115/CE.

| (5) | Manualul privind returnarea ar trebui să fie adresat tuturor statelor membre care au obligații în temeiul Directivei 2008/115/CE. |
| --- | --- |

(5)

Manualul privind returnarea ar trebui să fie adresat tuturor statelor membre care au obligații în temeiul Directivei 2008/115/CE.

| (6) | Pentru a consolida punerea în aplicare uniformă a standardelor comune ale Uniunii în materie de returnare, Manualul privind returnarea ar trebui să fie utilizat ca principal instrument atunci când se desfășoară activități legate de returnare sau de formare profesională, |
| --- | --- |

(6)

Pentru a consolida punerea în aplicare uniformă a standardelor comune ale Uniunii în materie de returnare, Manualul privind returnarea ar trebui să fie utilizat ca principal instrument atunci când se desfășoară activități legate de returnare sau de formare profesională,

ADOPTĂ PREZENTUL REGULAMENT:

| 1. | Manualul privind returnarea prevăzut în anexă ar trebui să înlocuiască Manualul privind returnarea prevăzut în anexa la Recomandarea C(2015) 6250 a Comisiei. |
| --- | --- |

1.

| 2. | Statele membre ar trebui să transmită Manualul privind returnarea autorităților lor competente pentru îndeplinirea sarcinilor legate de returnare și să le transmită acestora să îl utilizeze ca instrument principal în activitatea lor. |
| --- | --- |

2.

| 3. | Manualul privind returnarea ar trebui folosit în scopul formării profesionale a personalului care are atribuții în materie de returnare, precum și a experților implicați în mecanismul de evaluare și monitorizare instituit prin Regulamentul (UE) nr. 1053/2013 al Consiliului (4) prin care se verifică aplicarea acquis-ului Schengen în statele membre. |
| --- | --- |

3.

Adoptat la Bruxelles, 16 noiembrie 2017.

Pentru Comisie

Dimitris AVRAMOPOULOS

Membru al Comisiei

---

(1)  Directiva 2008/115/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 16 decembrie 2008 privind standardele și procedurile comune aplicabile în statele membre pentru returnarea resortisanților țărilor terțe aflați în situație de ședere ilegală (JO L 348, 24.12.2008, p. 98).

1

(2)  Recomandarea C(2015) 6250 a Comisiei din 1 octombrie 2015 de instituire a unui Manual comun în materie de returnare, care să fie utilizat de autoritățile competente ale statelor membre atunci când desfășoară activități legate de returnare.

2

(3)  Recomandarea C(2017) 1600 a Comisiei din 7 martie 2017 cu privire la eficientizarea returnărilor în cadrul punerii în aplicare a Directivei 2008/115/CE a Parlamentului European și a Consiliului.

3

(4)  Regulamentul (UE) nr. 1053/2013 al Consiliului din 7 octombrie 2013 de instituire a unui mecanism de evaluare și monitorizare în vederea verificării aplicării acquis-ului Schengen și de abrogare a Deciziei Comitetului executiv din 16 septembrie 1998 de instituire a Comitetului permanent pentru evaluarea și punerea în aplicare a Acordului Schengen (JO L 295, 6.11.2013, p. 27).

4

---

ANEXĂ

MANUAL PRIVIND RETURNAREA

| 1. | DEFINIȚII | 87 |
| --- | --- | --- |

1.

| 1.1. | Resortisant al unei țări terțe | 87 |
| --- | --- | --- |

1.1.

| 1.2. | Ședere ilegală | 88 |
| --- | --- | --- |

1.2.

| 1.3. | Returnare | 90 |
| --- | --- | --- |

1.3.

| 1.4. | Decizie de returnare | 90 |
| --- | --- | --- |

1.4.

| 1.5. | Ordin de îndepărtare | 91 |
| --- | --- | --- |

1.5.

| 1.6. | Riscul sustragerii | 91 |
| --- | --- | --- |

1.6.

| 1.7. | Plecarea voluntară | 93 |
| --- | --- | --- |

1.7.

| 1.8. | Persoane vulnerabile | 94 |
| --- | --- | --- |

1.8.

| 2. | DOMENIUL DE APLICARE | 94 |
| --- | --- | --- |

2.

| 2.1. | Cazuri înregistrate la frontieră – articolul 2 alineatul (2) litera (a) | 95 |
| --- | --- | --- |

2.1.

| 2.2. | Garanții speciale pentru „cazurile înregistrate la frontieră” | 96 |
| --- | --- | --- |

2.2.

| 2.3. | Dreptul penal și cazurile de extrădare | 97 |
| --- | --- | --- |

2.3.

| 3. | DISPOZIȚII MAI FAVORABILE | 98 |
| --- | --- | --- |

3.

| 4. | SANCȚIUNI PENTRU ÎNCĂLCAREA NORMELOR ÎN MATERIE DE MIGRAȚIE | 98 |
| --- | --- | --- |

4.

| 5. | REȚINEREA ȘI OBLIGAȚIA DE A EMITE O DECIZIE DE RETURNARE | 100 |
| --- | --- | --- |

5.

| 5.1. | Reținerea în cursul unei verificări de ieșire | 102 |
| --- | --- | --- |

5.1.

| 5.2. | Persoanele care fac obiectul unei decizii de returnare emise de un alt stat membru | 102 |
| --- | --- | --- |

5.2.

| 5.3. | Relația cu dispozițiile Regulamentului Dublin | 103 |
| --- | --- | --- |

5.3.

| 5.4. | Resortisant al unei țări terțe aflat în situație de ședere ilegală care deține un drept de ședere într-un alt stat membru | 104 |
| --- | --- | --- |

5.4.

| 5.5. | Resortisant al unei țări terțe aflat în situație de ședere ilegală care intră sub incidența acordurilor bilaterale existente între statele membre | 106 |
| --- | --- | --- |

5.5.

| 5.6. | Resortisant al unei țări terțe aflat în situație de ședere ilegală care beneficiază de permis/autorizație din motive umanitare (sau de altă natură) | 107 |
| --- | --- | --- |

5.6.

| 5.7. | Resortisant al unei țări terțe aflat în situație de ședere ilegală care face obiectul unei proceduri în curs de reînnoire a permisului/autorizației | 107 |
| --- | --- | --- |

5.7.

| 5.8. | Norme speciale din directivele în domeniul migrației legale privind readmisia între statele membre în cazurile de mobilitate în interiorul UE | 108 |
| --- | --- | --- |

5.8.

| 6. | PLECAREA VOLUNTARĂ | 108 |
| --- | --- | --- |

6.

| 6.1. | Prelungirea termenului pentru plecare voluntară | 109 |
| --- | --- | --- |

6.1.

| 6.2. | Obligațiile în cursul termenului pentru plecare voluntară | 110 |
| --- | --- | --- |

6.2.

| 6.3. | Indicații contrare | 110 |
| --- | --- | --- |

6.3.

| 6.4. | Respectarea obligațiilor în practică – tranzitul pe cale terestră | 111 |
| --- | --- | --- |

6.4.

| 6.5. | Respectarea obligațiilor în practică – tranzitul pe calea aerului | 112 |
| --- | --- | --- |

6.5.

| 6.6. | Înregistrarea plecării voluntare | 113 |
| --- | --- | --- |

6.6.

| 7. | ÎNDEPĂRTAREA | 113 |
| --- | --- | --- |

7.

| 7.1. | Îndepărtarea pe calea aerului | 115 |
| --- | --- | --- |

7.1.

| 7.2. | Tranzitul pe calea aerului | 118 |
| --- | --- | --- |

7.2.

| 7.3. | Operațiuni comune de îndepărtare pe calea aerului | 118 |
| --- | --- | --- |

7.3.

| 7.4. | Operațiunile de returnare coordonate de Agenția Europeană pentru Poliția de Frontieră și Garda de Coastă | 119 |
| --- | --- | --- |

7.4.

| 8. | SUPRAVEGHEREA RETURNĂRII FORȚATE | 119 |
| --- | --- | --- |

8.

| 9. | AMÂNAREA ÎNDEPĂRTĂRII | 120 |
| --- | --- | --- |

9.

| 10. | RETURNAREA MINORILOR NEÎNSOȚIȚI | 121 |
| --- | --- | --- |

10.

| 10.1. | Asistență din partea organismelor corespunzătoare | 122 |
| --- | --- | --- |

10.1.

| 10.2. | Returnarea către un membru al familiei, un tutore desemnat sau centre de primire corespunzătoare | 123 |
| --- | --- | --- |

10.2.

| 11. | INTERDICȚII DE INTRARE | 123 |
| --- | --- | --- |

11.

| 11.1. | Efectul la nivelul UE | 124 |
| --- | --- | --- |

11.1.

| 11.2. | Utilizarea SIS II | 125 |
| --- | --- | --- |

11.2.

| 11.3. | Aspecte procedurale | 125 |
| --- | --- | --- |

11.3.

| 11.4. | Motive pentru emiterea interdicțiilor de intrare | 125 |
| --- | --- | --- |

11.4.

| 11.5. | Durata interdicțiilor de intrare | 126 |
| --- | --- | --- |

11.5.

| 11.6. | Retragerea, reducerea duratei și suspendarea interdicțiilor de intrare | 127 |
| --- | --- | --- |

11.6.

| 11.7. | Sancțiuni pentru nerespectarea interdicției de intrare | 128 |
| --- | --- | --- |

11.7.

| 11.8. | Consultarea între statele membre | 128 |
| --- | --- | --- |

11.8.

| 11.9. | Interdicții de intrare „istorice” | 129 |
| --- | --- | --- |

11.9.

| 12. | GARANȚII PROCEDURALE | 130 |
| --- | --- | --- |

12.

| 12.1. | Dreptul la o bună administrare și dreptul de a fi ascultat | 130 |
| --- | --- | --- |

12.1.

| 12.2. | Deciziile legate de returnare | 131 |
| --- | --- | --- |

12.2.

| 12.3. | Forma deciziilor și traducerea acestora | 133 |
| --- | --- | --- |

12.3.

| 12.4. | Căi de atac | 134 |
| --- | --- | --- |

12.4.

| 12.5. | Asistență lingvistică și asistență juridică gratuită | 135 |
| --- | --- | --- |

12.5.

| 13. | GARANȚII ÎN AȘTEPTAREA RETURNĂRII | 137 |
| --- | --- | --- |

13.

| 13.1. | Confirmarea scrisă | 138 |
| --- | --- | --- |

13.1.

| 13.2. | Situații de neregulă prelungită | 138 |
| --- | --- | --- |

13.2.

| 14. | LUAREA ÎN CUSTODIE PUBLICĂ | 139 |
| --- | --- | --- |

14.

| 14.1. | Circumstanțele care justifică luarea în custodie publică | 139 |
| --- | --- | --- |

14.1.

| 14.2. | Forma și evaluarea inițială a luării în custodie publică | 142 |
| --- | --- | --- |

14.2.

| 14.3. | Revizuirea periodică a luării în custodie publică | 142 |
| --- | --- | --- |

14.3.

| 14.4. | Încetarea măsurii de luare în custodie publică | 143 |
| --- | --- | --- |

14.4.

| 14.4.1. | Lipsa unei posibilități rezonabile a îndepărtării | 144 |
| --- | --- | --- |

14.4.1.

| 14.4.2. | Atingerea termenului maxim de luare în custodie publică | 144 |
| --- | --- | --- |

14.4.2.

| 14.5. | Reluarea în custodie publică a persoanelor care fac obiectul procedurii de returnare | 146 |
| --- | --- | --- |

14.5.

| 14.6. | Aplicarea unor măsuri mai puțin coercitive după încetarea perioadei de luare în custodie publică | 146 |
| --- | --- | --- |

14.6.

| 15. | CONDIȚIILE DE LUARE ÎN CUSTODIE PUBLICĂ | 146 |
| --- | --- | --- |

15.

| 15.1. | Reținerea inițială de către poliție | 146 |
| --- | --- | --- |

15.1.

| 15.2. | Utilizarea centrelor specializate ca regulă generală | 147 |
| --- | --- | --- |

15.2.

| 15.3. | Separarea de deținuții obișnuiți | 148 |
| --- | --- | --- |

15.3.

| 15.4. | Condiții materiale de luare în custodie publică | 148 |
| --- | --- | --- |

15.4.

| 16. | LUAREA ÎN CUSTODIE PUBLICĂ A MINORILOR ȘI A FAMILIILOR | 153 |
| --- | --- | --- |

16.

| 17. | SITUAȚII DE URGENȚĂ | 155 |
| --- | --- | --- |

17.

| 18. | TRANSPUNERE, INTERPRETARE ȘI DISPOZIȚII TRANZITORII | 156 |
| --- | --- | --- |

18.

| 19. | SURSE ȘI DOCUMENTE DE REFERINȚĂ | 157 |
| --- | --- | --- |

19.

| 20. | ABREVIERI | 159 |
| --- | --- | --- |

20.

PREFAȚĂ

Prezentul manual privind returnarea oferă îndrumări destinate autorităților naționale competente pentru îndeplinirea sarcinilor legate de returnare, și anume poliția, poliția de frontieră, autoritățile în domeniul migrației, personalul din centrele de luare în custodie publică și organismele de supraveghere.

Manualul prezintă standardele și procedurile aplicate în statele membre pentru returnarea resortisanților țărilor terțe aflați în situație de ședere ilegală și se bazează pe instrumentele juridice ale Uniunii care reglementează acest aspect, în special Directiva 2008/115/CE a Parlamentului European și a Consiliului (1) („Directiva privind returnarea”). În practică, procedurile de returnare sunt adesea legate de alte tipuri de proceduri (de azil, de control la frontiere, proceduri care conduc la acordarea unui drept de intrare, de ședere sau de reședință), care sunt reglementate de alte acte legislative relevante ale Uniunii și naționale. În aceste cazuri, statele membre trebuie să asigure cooperarea strânsă între diferitele autorități implicate în astfel de proceduri.

Prima versiune a manualului a fost adoptată în octombrie 2015 (2). Versiunea actuală, revizuită în 2017, se bazează pe Recomandarea Comisiei din 7 martie 2017
   (3) și cuprinde îndrumări suplimentare pentru autoritățile naționale cu privire la modul în care normele din Directiva privind returnarea pot fi utilizate pentru a îmbunătăți eficacitatea sistemelor de returnare, asigurându-se, în același timp, respectarea deplină a drepturilor fundamentale.

Pe lângă standardele și procedurile corespunzătoare, pentru ca un sistem de returnare să fie eficace acesta trebuie să se bazeze pe o organizare rațională și bine integrată a competențelor la nivel național. Aceasta implică o capacitate de a mobiliza toți actorii implicați în procedurile legate de returnare (precum autoritățile de aplicare a legii și autoritățile din domeniul imigrației, dar și sistemul judiciar, autoritățile competente pentru protecția copiilor, serviciile medicale și sociale, personalul din centrele de luare în custodie publică) și de a coordona acțiunile acestora, în conformitate cu rolul și mandatul lor, astfel încât să se asigure reacții rapide și multidisciplinare pentru gestionarea cazurilor individuale de returnare. Sistemele naționale de returnare trebuie să poată conta pe efective suficiente de personal calificat și competent, care să poată fi mobilizat rapid și, în caz de necesitate, să asigure o disponibilitate 24 de ore din 24, 7 zile din 7 – în special în cazul creșterii numărului de returnări de pus în aplicare, precum și, dacă este necesar, să poată fi trimis la frontiera externă a Uniunii pentru a oferi un răspuns imediat la presiunea migratorie. În acest scop, aceste sisteme ar trebui să asigure un schimb permanent de informații operaționale cu Agenția Europeană pentru Poliția de Frontieră și Garda de Coastă și cu celelalte state membre, și pot utiliza sprijinul tehnic și operațional oferit de această agenție.

Pentru ca sistemele de returnare să poată răspunde provocărilor existente, statele membre trebuie să utilizeze cât mai eficient flexibilitatea oferită de Directiva privind returnarea, precum și să își revizuiască și să își adapteze în mod regulat structurile și capacitatea de returnare pentru a răspunde nevoilor reale și a-și menține eficacitatea.

Prezentul manual nu creează nicio obligație juridică pentru statele membre și nici nu stabilește noi drepturi și obligații. Acesta se bazează în mare măsură pe activitatea desfășurată în perioada 2009-2017 de statele membre și de Comisie în cadrul Comitetului de contact pentru Directiva 2008/115/CE privind returnarea și reunește în mod sistematic și sintetic discuțiile care au avut loc în cadrul acestui forum, care nu reflectă neapărat un consens între statele membre cu privire la interpretarea actelor juridice.

Partea interpretativă a manualului este completată de orientări cu privire la chestiuni nou apărute (de exemplu, noi hotărâri ale Curții de Justiție a Uniunii Europene sau standarde internaționale). Numai actele juridice pe care se bazează sau la care se referă prezentul manual produc efecte obligatorii din punct de vedere juridic și pot fi invocate în fața unei instanțe judecătorești naționale. Interpretări obligatorii din punct de vedere juridic ale dreptului Uniunii pot fi oferite numai de Curtea de Justiție a Uniunii Europene.

1.   DEFINIȚII

1.1.   Resortisant al unei țări terțe

Temeiul juridic: Directiva privind returnarea – articolul 3 punctul 1; Codul frontierelor Schengen (4) – articolul 2 punctul 5

Orice persoană care nu este cetățean al Uniunii în sensul articolului 17 alineatul (1) din tratat și nu beneficiază de dreptul la liberă circulație în temeiul dreptului Uniunii, astfel cum este definit la articolul 2 alineatul (5) din Codul frontierelor Schengen.

Următoarele categorii de persoane nu sunt considerate „resortisanți ai unor țări terțe”:

| — | persoanele care sunt cetățeni ai Uniunii în sensul articolului 20 alineatul (1) din TFUE [fostul articol 17 alineatul (1) din tratat] = persoanele care dețin cetățenia unui stat membru al UE (5); |
| --- | --- |

—

persoanele care sunt cetățeni ai Uniunii în sensul articolului 20 alineatul (1) din TFUE [fostul articol 17 alineatul (1) din tratat] = persoanele care dețin cetățenia unui stat membru al UE (5);

| — | persoanele care dețin cetățenia SEE/CH; |
| --- | --- |

—

persoanele care dețin cetățenia SEE/CH;

| — | membrii de familie ai cetățenilor Uniunii care își exercită dreptul la liberă circulație în temeiul articolului 21 din TFUE sau al Directivei 2004/38/CE a Parlamentului European și a Consiliului (6); |
| --- | --- |

—

membrii de familie ai cetățenilor Uniunii care își exercită dreptul la liberă circulație în temeiul articolului 21 din TFUE sau al Directivei 2004/38/CE a Parlamentului European și a Consiliului (6);

| — | membrii de familie ai resortisanților SEE/CH care beneficiază de drepturi în materie de liberă circulație echivalente cu cele ale cetățenilor Uniunii. |
| --- | --- |

—

membrii de familie ai resortisanților SEE/CH care beneficiază de drepturi în materie de liberă circulație echivalente cu cele ale cetățenilor Uniunii.

Orice altă persoană, inclusiv un apatrid (7), este considerată „resortisant al unei țări terțe”.

Clarificări suplimentare:

| — | Membrii de familie ai cetățenilor UE/SEE/CH, care au, prin urmare, dreptul de intrare și de ședere împreună cu cetățeanul Uniunii în statul membru gazdă, indiferent de cetățenia lor, sunt:






  (a) | soțul/soția și partenerul cu care cetățeanul UE/SEE/CH a încheiat un parteneriat înregistrat, dacă parteneriatul este încheiat pe baza legislației unui stat membru și recunoscut de legislația statului membru gazdă drept echivalent căsătoriei; |
| --- | --- | --- |

—

Membrii de familie ai cetățenilor UE/SEE/CH, care au, prin urmare, dreptul de intrare și de ședere împreună cu cetățeanul Uniunii în statul membru gazdă, indiferent de cetățenia lor, sunt:

(a)

soțul/soția și partenerul cu care cetățeanul UE/SEE/CH a încheiat un parteneriat înregistrat, dacă parteneriatul este încheiat pe baza legislației unui stat membru și recunoscut de legislația statului membru gazdă drept echivalent căsătoriei;

| (b) | descendenții direcți cu vârste mai mici de 21 de ani sau care se află în întreținere, inclusiv cei ai soțului/soției sau ai partenerului înregistrat; |
| --- | --- |

(b)

descendenții direcți cu vârste mai mici de 21 de ani sau care se află în întreținere, inclusiv cei ai soțului/soției sau ai partenerului înregistrat;

| (c) | ascendenții direcți care se află în întreținere, inclusiv cei ai soțului/soției sau ai partenerului înregistrat. |
| --- | --- |

(c)

ascendenții direcți care se află în întreținere, inclusiv cei ai soțului/soției sau ai partenerului înregistrat.

În plus față de categoriile menționate la literele (a)-(c), alți membri de familie pot, în anumite circumstanțe, să beneficieze, de asemenea, de dreptul la liberă circulație în temeiul dreptului Uniunii – în special atunci când li s-a acordat dreptul de intrare și de ședere în temeiul legislației naționale de punere în aplicare a articolului 3 alineatul (2) din Directiva 2004/38/CE.

| — | Resortisanții țărilor terțe a căror cerere de a fi considerați membri de familie ai unui cetățean al Uniunii care beneficiază de dreptul UE la liberă circulație în conformitate cu articolul 21 din TFUE sau cu Directiva 2004/38/CE a fost respinsă de către un stat membru pot fi considerați resortisanți ai unei țări terțe. Prin urmare, persoanele respective se pot încadra în domeniul de aplicare al Directivei privind returnarea și trebuie să fie puse în aplicare standardele minime, procedurile și drepturile prevăzute de aceasta. Cu toate acestea, în ceea ce privește posibilitatea formulării unei căi de atac împotriva deciziei de respingere a cererii de a beneficia de drepturile prevăzute în Directiva 2004/38/CE, Comisia consideră că persoana în cauză va putea – ca o dispoziție mai favorabilă în temeiul articolului 4 din Directiva privind returnarea – să se bazeze în continuare pe garanțiile procedurale prevăzute în capitolul VI din Directiva 2004/38/CE (de exemplu, în ceea ce privește notificarea și justificarea deciziei, termenul acordat pentru părăsirea voluntară a teritoriului, căile de atac). |
| --- | --- |

—

Resortisanții țărilor terțe a căror cerere de a fi considerați membri de familie ai unui cetățean al Uniunii care beneficiază de dreptul UE la liberă circulație în conformitate cu articolul 21 din TFUE sau cu Directiva 2004/38/CE a fost respinsă de către un stat membru pot fi considerați resortisanți ai unei țări terțe. Prin urmare, persoanele respective se pot încadra în domeniul de aplicare al Directivei privind returnarea și trebuie să fie puse în aplicare standardele minime, procedurile și drepturile prevăzute de aceasta. Cu toate acestea, în ceea ce privește posibilitatea formulării unei căi de atac împotriva deciziei de respingere a cererii de a beneficia de drepturile prevăzute în Directiva 2004/38/CE, Comisia consideră că persoana în cauză va putea – ca o dispoziție mai favorabilă în temeiul articolului 4 din Directiva privind returnarea – să se bazeze în continuare pe garanțiile procedurale prevăzute în capitolul VI din Directiva 2004/38/CE (de exemplu, în ceea ce privește notificarea și justificarea deciziei, termenul acordat pentru părăsirea voluntară a teritoriului, căile de atac).

1.2.   Ședere ilegală

Temeiul juridic: Directiva privind returnarea – articolul 3 punctul 2; Codul frontierelor Schengen – articolul 6

Prezența pe teritoriul unui stat membru a unui resortisant al unei țări terțe care nu îndeplinește sau nu mai îndeplinește condițiile de intrare stabilite la articolul 5 din Codul frontierelor Schengen sau alte condiții de intrare, ședere sau reședință în acel stat membru.

Această definiție foarte amplă acoperă orice resortisant al unei țări terțe care nu are un drept legal de ședere pe teritoriul unui stat membru. Orice resortisant al unei țări terțe care este prezent fizic pe teritoriul unui stat membru al UE se află fie în situație de ședere legală, fie în situație de ședere ilegală. Nu există o a treia opțiune.

Scenariile juridice fictive din legislația națională, care consideră că persoanele prezente fizic în zone special desemnate pe teritoriul unui stat membru (de exemplu, zone de tranzit sau anumite zone de frontieră) nu „se află în situație de ședere pe teritoriul respectiv”, sunt irelevante în acest context, întrucât ar submina aplicarea unitară a acquis-ului UE în materie de returnare. Cu toate acestea, statele membre pot decide să nu aplice anumite dispoziții din acquis-ul în materie de returnare respectivei categorii de persoane (a se vedea secțiunea 2 de mai jos).

În urma codificării din 2016 a Codului frontierelor Schengen (CFS), trimiterea la articolul 5 din CFS făcută la articolul 3 alineatul (2) din Directiva privind returnarea se citește ca trimitere la actualul articol 6 din CFS.

De exemplu, se consideră că următoarele categorii de resortisanți ai țărilor terțe se află în situație de ședere ilegală în statul membru în cauză:

| — | titularii unui permis de ședere sau ai unei vize expirate; |
| --- | --- |

—

titularii unui permis de ședere sau ai unei vize expirate;

| — | titularii unui permis de ședere sau ai unei vize retrase; |
| --- | --- |

—

titularii unui permis de ședere sau ai unei vize retrase;

| — | solicitanții de azil a căror cerere a fost respinsă; |
| --- | --- |

—

solicitanții de azil a căror cerere a fost respinsă;

| — | solicitanții de azil pentru care s-a emis o decizie de încetare a dreptului de ședere în calitate de solicitant de azil; |
| --- | --- |

—

solicitanții de azil pentru care s-a emis o decizie de încetare a dreptului de ședere în calitate de solicitant de azil;

| — | persoanele care fac obiectul unui refuz de intrare la frontieră; |
| --- | --- |

—

persoanele care fac obiectul unui refuz de intrare la frontieră;

| — | persoanele prinse în cazul unei treceri ilegale a frontierei; |
| --- | --- |

—

persoanele prinse în cazul unei treceri ilegale a frontierei;

| — | migranții în situație neregulamentară reținuți pe teritoriul statelor membre; |
| --- | --- |

—

migranții în situație neregulamentară reținuți pe teritoriul statelor membre;

| — | persoanele prinse în timp ce tranzitează teritoriul unui stat membru pentru a ajunge în alt stat membru, fără a avea drepturi legale în acest sens; |
| --- | --- |

—

persoanele prinse în timp ce tranzitează teritoriul unui stat membru pentru a ajunge în alt stat membru, fără a avea drepturi legale în acest sens;

| — | persoanele care nu au drept de ședere în statul membru în care au fost reținute (chiar dacă dețin un drept de ședere pe teritoriul unui alt stat membru); |
| --- | --- |

—

persoanele care nu au drept de ședere în statul membru în care au fost reținute (chiar dacă dețin un drept de ședere pe teritoriul unui alt stat membru);

| — | persoanele prezente pe teritoriul statelor membre în cursul perioadei de plecare voluntară; |
| --- | --- |

—

persoanele prezente pe teritoriul statelor membre în cursul perioadei de plecare voluntară;

| — | persoanele care fac obiectul îndepărtării amânate. |
| --- | --- |

—

persoanele care fac obiectul îndepărtării amânate.

Următoarele categorii de persoane nu sunt considerate a se afla în situație de ședere ilegală, întrucât beneficiază de un drept legal de ședere (care poate fi doar de natură temporară) în statul membru în cauză:

| — | solicitanții de azil care se află în statul membru în care beneficiază de un drept de ședere în așteptarea procedurii de azil; |
| --- | --- |

—

solicitanții de azil care se află în statul membru în care beneficiază de un drept de ședere în așteptarea procedurii de azil;

| — | apatrizii aflați într-un stat membru în care, în conformitate cu dreptul național, au drept de ședere pe durata procedurii de stabilire a statutului de apatrid; |
| --- | --- |

—

apatrizii aflați într-un stat membru în care, în conformitate cu dreptul național, au drept de ședere pe durata procedurii de stabilire a statutului de apatrid;

| — | persoanele care locuiesc într-un stat membru în care se bucură de un statut de tolerare formală (cu condiția ca, în temeiul dreptului intern, statutul să fie considerat „ședere legală”); |
| --- | --- |

—

persoanele care locuiesc într-un stat membru în care se bucură de un statut de tolerare formală (cu condiția ca, în temeiul dreptului intern, statutul să fie considerat „ședere legală”);

| — | titularii unui permis obținut în mod fraudulos, atât timp cât permisul nu a fost revocat sau retras și continuă să fie considerat un permis valabil. |
| --- | --- |

—

titularii unui permis obținut în mod fraudulos, atât timp cât permisul nu a fost revocat sau retras și continuă să fie considerat un permis valabil.

Clarificări suplimentare:

| — | Persoanele care fac obiectul unei cereri aflate în curs de examinare pentru un permis de ședere se pot afla în situație de ședere legală dacă dețin o viză valabilă sau un alt drept de ședere sau în situație de ședere ilegală dacă nu dețin o viză valabilă sau un alt drept de ședere. |
| --- | --- |

—

Persoanele care fac obiectul unei cereri aflate în curs de examinare pentru un permis de ședere se pot afla în situație de ședere legală dacă dețin o viză valabilă sau un alt drept de ședere sau în situație de ședere ilegală dacă nu dețin o viză valabilă sau un alt drept de ședere.

| — | Situația de ședere ilegală nu depinde de o durată minimă de ședere sau de intenția resortisantului unei țări terțe aflat în situație de ședere ilegală pe teritoriul unui stat membru – a se vedea hotărârea Curții de Justiție a Uniunii Europene (CJUE) în cauza C-47/15, Affum (8) (punctul 48). |
| --- | --- |

—

Situația de ședere ilegală nu depinde de o durată minimă de ședere sau de intenția resortisantului unei țări terțe aflat în situație de ședere ilegală pe teritoriul unui stat membru – a se vedea hotărârea Curții de Justiție a Uniunii Europene (CJUE) în cauza C-47/15, Affum (8) (punctul 48).

| — | Persoanele care solicită reînnoirea unui permis după expirarea acestuia se află în situație de ședere ilegală, cu excepția cazului în care legislația națională a unui stat membru prevede altfel (a se vedea și secțiunea 5.7). |
| --- | --- |

—

Persoanele care solicită reînnoirea unui permis după expirarea acestuia se află în situație de ședere ilegală, cu excepția cazului în care legislația națională a unui stat membru prevede altfel (a se vedea și secțiunea 5.7).

| — | Resortisanții unor țări terțe pentru care s-a aplicat procedura de returnare prevăzută în Directiva privind returnarea și care se află în situație de ședere ilegală pe teritoriul unui stat membru fără un motiv justificat de nereturnare [ipoteza menționată la punctul 48 din hotărârea CJUE în cauza C-329/11, Achoughbabian (9)] se află în situație de ședere ilegală. Trimiterea specială făcută de CJUE în cauza Achoughbabian se referă doar la compatibilitatea măsurilor de drept penal național cu Directiva privind returnarea. Hotărârea nu conține nicio referire la sfera și aplicabilitatea Directivei privind returnarea, prin urmare se aplică în continuare norma generală stabilită la articolul 2 alineatul (1): „ori A, ori B”, ceea ce înseamnă că o persoană fie se află în situație de ședere ilegală și se aplică Directiva privind returnarea, fie beneficiază de un drept de ședere și nu se aplică Directiva privind returnarea. |
| --- | --- |

—

Resortisanții unor țări terțe pentru care s-a aplicat procedura de returnare prevăzută în Directiva privind returnarea și care se află în situație de ședere ilegală pe teritoriul unui stat membru fără un motiv justificat de nereturnare [ipoteza menționată la punctul 48 din hotărârea CJUE în cauza C-329/11, Achoughbabian (9)] se află în situație de ședere ilegală. Trimiterea specială făcută de CJUE în cauza Achoughbabian se referă doar la compatibilitatea măsurilor de drept penal național cu Directiva privind returnarea. Hotărârea nu conține nicio referire la sfera și aplicabilitatea Directivei privind returnarea, prin urmare se aplică în continuare norma generală stabilită la articolul 2 alineatul (1): „ori A, ori B”, ceea ce înseamnă că o persoană fie se află în situație de ședere ilegală și se aplică Directiva privind returnarea, fie beneficiază de un drept de ședere și nu se aplică Directiva privind returnarea.

1.3.   Returnare

Temeiul juridic: Directiva privind returnarea – articolul 3 punctul 3

Înseamnă procesul de întoarcere a unui resortisant al unei țări terțe – fie prin respectarea voluntară a unei obligații de returnare, fie prin aplicarea forțată a acesteia:

| 1. | în țara de origine; sau |
| --- | --- |

1.

în țara de origine; sau

| 2. | într-o țară de tranzit în conformitate cu acordurile comunitare sau bilaterale de readmisie sau alte acorduri; sau |
| --- | --- |

2.

într-o țară de tranzit în conformitate cu acordurile comunitare sau bilaterale de readmisie sau alte acorduri; sau

| 3. | într-o altă țară terță, în care resortisantul în cauză al unei țări terțe decide în mod voluntar să se întoarcă și în care acesta va fi acceptat. |
| --- | --- |

3.

într-o altă țară terță, în care resortisantul în cauză al unei țări terțe decide în mod voluntar să se întoarcă și în care acesta va fi acceptat.

Definiția conține limitări cu privire la ceea ce poate fi acceptat drept „returnare” și la ceea ce nu poate fi acceptat drept „returnare” în scopul punerii în aplicare a Directivei privind returnarea. Trimiterea înapoi într-un alt stat membru a unui resortisant al unei țări terțe care se află în situație de ședere ilegală nu poate fi considerată returnare în temeiul dreptului Uniunii. Cu toate acestea, o astfel de acțiune ar putea fi posibilă, în mod excepțional, în temeiul acordurilor bilaterale de readmisie sau al normelor Dublin. În acest caz, nu se recomandă să se utilizeze termenul de „returnare”, ci mai degrabă de „trimitere înapoi” sau „transferare”.

Definiția implică, de asemenea, faptul că statele membre trebuie să dispună returnarea într-o țară terță doar în situațiile indicate exhaustiv la unul dintre cele trei puncte. Prin urmare, nu este posibil, de exemplu, ca o persoană care face obiectul procedurii de returnare să fie trimisă într-o țară terță care nu este nici țara de origine și nici țara de tranzit fără consimțământul persoanei respective.

Clarificări suplimentare:

| — | „Țara de origine” de la primul punct se referă la țara de cetățenie a resortisantului țării terțe; pentru apatrizi, în mod normal aceasta poate fi considerată țara în care persoana își avea reședința obișnuită. |
| --- | --- |

—

„Țara de origine” de la primul punct se referă la țara de cetățenie a resortisantului țării terțe; pentru apatrizi, în mod normal aceasta poate fi considerată țara în care persoana își avea reședința obișnuită.

| — | „Țara de tranzit” prevăzută la al doilea punct se referă numai la țările terțe, nu la statele membre ale UE. |
| --- | --- |

—

„Țara de tranzit” prevăzută la al doilea punct se referă numai la țările terțe, nu la statele membre ale UE.

| — | „Acordurile comunitare sau bilaterale de readmisie sau alte acorduri” prevăzute la al doilea punct se referă numai la acordurile cu țări terțe. Acordurile bilaterale de readmisie încheiate între statele membre sunt lipsite de pertinență în acest context. Cu toate acestea, astfel de acorduri între statele membre pot să permită, în anumite cazuri, trimiterea înapoi a migranților care se află în situație de ședere ilegală în alte state membre în temeiul articolului 6 alineatul (3) din Directiva privind returnarea (a se vedea secțiunea 5.5 de mai jos). |
| --- | --- |

—

„Acordurile comunitare sau bilaterale de readmisie sau alte acorduri” prevăzute la al doilea punct se referă numai la acordurile cu țări terțe. Acordurile bilaterale de readmisie încheiate între statele membre sunt lipsite de pertinență în acest context. Cu toate acestea, astfel de acorduri între statele membre pot să permită, în anumite cazuri, trimiterea înapoi a migranților care se află în situație de ședere ilegală în alte state membre în temeiul articolului 6 alineatul (3) din Directiva privind returnarea (a se vedea secțiunea 5.5 de mai jos).

| — | Expresia „decide în mod voluntar să se întoarcă” prevăzută la al treilea punct nu este echivalentă cu plecarea voluntară. „Voluntar” în acest context se referă la alegerea destinației de către persoana returnată. O astfel de alegere voluntară a destinației poate avea loc, de asemenea, în pregătirea operațiunii de îndepărtare: pot exista cazuri în care persoana care face obiectul procedurii de returnare preferă să fie trimisă într-o altă țară terță decât în țara de tranzit sau de origine. |
| --- | --- |

—

Expresia „decide în mod voluntar să se întoarcă” prevăzută la al treilea punct nu este echivalentă cu plecarea voluntară. „Voluntar” în acest context se referă la alegerea destinației de către persoana returnată. O astfel de alegere voluntară a destinației poate avea loc, de asemenea, în pregătirea operațiunii de îndepărtare: pot exista cazuri în care persoana care face obiectul procedurii de returnare preferă să fie trimisă într-o altă țară terță decât în țara de tranzit sau de origine.

| — | Specificarea țării de returnare în cazul îndepărtării: în cazul în care este acordată o perioadă de plecare voluntară, este responsabilitatea persoanei returnate să se asigure că respectă obligația de returnare în termenul stabilit și, în principiu, nu este necesar să se specifice țara de returnare. Numai în cazul în care statele membre trebuie să adopte măsuri coercitive (îndepărtare), este necesar să se specifice țara terță în care va fi îndepărtată persoana în cauză (a se vedea secțiunea 1.5). |
| --- | --- |

—

Specificarea țării de returnare în cazul îndepărtării: în cazul în care este acordată o perioadă de plecare voluntară, este responsabilitatea persoanei returnate să se asigure că respectă obligația de returnare în termenul stabilit și, în principiu, nu este necesar să se specifice țara de returnare. Numai în cazul în care statele membre trebuie să adopte măsuri coercitive (îndepărtare), este necesar să se specifice țara terță în care va fi îndepărtată persoana în cauză (a se vedea secțiunea 1.5).

1.4.   Decizie de returnare

Temeiul juridic: Directiva privind returnarea – articolul 3 punctul 4 și articolul 6 alineatul (6)

Decizia sau orice alt act de natură administrativă sau judiciară prin care șederea unui resortisant al unei țări terțe este stabilită sau declarată ca fiind ilegală și prin care se impune sau se stabilește obligația de returnare.

Definiția „deciziei de returnare” se axează pe două elemente esențiale. O decizie de returnare trebuie să conțină:

| 1. | o declarație cu privire la ilegalitatea șederii; și |
| --- | --- |

1.

o declarație cu privire la ilegalitatea șederii; și

| 2. | impunerea unei obligații de returnare. |
| --- | --- |

2.

impunerea unei obligații de returnare.

O decizie de returnare poate să conțină și alte elemente, cum ar fi o interdicție de intrare, o perioadă de plecare voluntară, desemnarea țării de returnare; atunci când țara de returnare nu este menționată, statele membre trebuie să se asigure că este respectat principiul nereturnării, în conformitate cu articolul 5 din Directiva privind returnarea.

Statele membre se bucură de o mare putere de apreciere în ceea ce privește forma [decizie sau act, judiciar(ă) sau administrativ(ă)] sub care poate fi adoptată o decizie de returnare.

Deciziile de returnare pot fi emise sub forma unui act sau a unei decizii de sine stătătoare sau împreună cu alte decizii, cum ar fi un ordin de îndepărtare sau o decizie de încetare a șederii legale (a se vedea secțiunea 12.1 de mai jos).

Decizia de returnare stabilește ilegalitatea șederii în statul membru care emite decizia, precum și obligația de a părăsi teritoriul statelor membre ale UE și teritoriul țărilor asociate spațiului Schengen. De asemenea, trebuie subliniat că, în conformitate cu articolul 11, deciziile de returnare pot fi însoțite de interdicții de intrare având un efect la nivelul UE (obligatorii pentru toate statele care intră sub incidența Directivei privind returnarea).

Clarificări suplimentare:

| — | Definiția flexibilă a „deciziei de returnare” nu exclude adoptarea deciziei de impunere a obligației de returnare sub forma unei hotărâri judecătorești penale și în cadrul procedurilor penale – a se vedea hotărârea CJUE în cauza C-430/11, Sagor (10) (punctul 39). |
| --- | --- |

—

Definiția flexibilă a „deciziei de returnare” nu exclude adoptarea deciziei de impunere a obligației de returnare sub forma unei hotărâri judecătorești penale și în cadrul procedurilor penale – a se vedea hotărârea CJUE în cauza C-430/11, Sagor (10) (punctul 39).

1.5.   Ordin de îndepărtare

Temeiul juridic: Directiva privind returnarea – articolul 3 punctul 5 și articolul 8 alineatul (3)

Decizia sau orice alt act de natură administrativă sau judiciară prin care se dispune executarea obligației de returnare, mai exact transportul fizic în afara statului membru.

Ordinul de îndepărtare poate fi emis împreună cu o decizie de returnare (procedură într-o singură etapă) sau separat (procedură în două etape). Dacă decizia de returnare și ordinul de îndepărtare sunt emise împreună în cadrul unei proceduri într-o singură etapă, trebuie precizat – în cazurile în care se acordă un termen pentru plecarea voluntară – că îndepărtarea poate avea loc doar dacă nu a fost respectată obligația de returnare în termenul acordat pentru plecarea voluntară.

Având în vedere obligația statelor membre de a respecta întotdeauna principiul nereturnării, îndepărtarea (transportul fizic în afara statului membru) nu poate avea loc către o destinație nespecificată, ci numai către o țară de returnare specificată. Persoana care face obiectul procedurii de returnare trebuie să fie informată cu privire la destinația operațiunii de îndepărtare în prealabil, astfel încât aceasta să poată face cunoscute orice motive pentru care consideră că îndepărtarea către destinația propusă ar reprezenta o încălcare a principiului nereturnării și să își poată exercita dreptul la o cale de atac. Comisia recomandă menționarea țării de returnare în decizia de îndepărtare separată (procedură în două etape) sau, în cazul nerespectării obligației de returnare, menționarea țării în care va fi îndepărtată persoana în decizia combinată de returnare și de îndepărtare (procedură într-o singură etapă) ori informarea resortisantului unei țări terțe prin altă decizie sau act.

1.6.   Riscul sustragerii

Temeiul juridic: Directiva privind returnarea – articolul 3 punctul 7, considerentul 6

Existența unor motive într-un caz particular care se bazează pe criterii obiective, definite prin legislație, care justifică presupunerea că un resortisant al unei țări terțe care face obiectul unei proceduri de returnare se poate sustrage acesteia.

Existența (sau absența) „riscului sustragerii” este un element decisiv pentru a stabili dacă se acordă sau nu un termen pentru plecarea voluntară, precum și pentru a decide asupra necesității luării în custodie publică.

Statele membre trebuie să își bazeze evaluarea privind existența riscului de sustragere pe criterii obiective stabilite în legislația națională. Hotărârea CJUE în cauza C-528/15, Al Chodor (11), referitoare la definiția noțiunii de risc de sustragere de la articolul 2 litera (n) (12) din Regulamentul Dublin, al cărui text este în esență identic cu definiția de la articolul 3 alineatul (7) din Directiva privind returnarea, confirmă indirect acest lucru. În hotărârea respectivă, CJUE a stabilit că astfel de criterii obiective trebuie să fie menționate în mod clar în dispoziții obligatorii cu aplicabilitate generală și că o jurisprudență națională consacrată care confirmă o practică administrativă constantă nu este suficientă. De asemenea, CJUE a concluzionat că dacă aceste criterii nu sunt stabilite prin dispoziții obligatorii din punct de vedere juridic, cu aplicabilitate generală, luarea în custodie publică trebuie declarată ilegală.

Pentru stabilirea criteriilor, statele membre se bucură de o mare putere de apreciere, însă ar trebui să le ia în considerare în mod corespunzător pe următoarele, ca indiciu că un resortisant al unei țări terțe aflat în situație de ședere ilegală se poate sustrage procedurii:

| — | lipsa documentelor; |
| --- | --- |

—

lipsa documentelor;

| — | lipsa reședinței, a unui domiciliu stabil sau a unei adrese fiabile; |
| --- | --- |

—

lipsa reședinței, a unui domiciliu stabil sau a unei adrese fiabile;

| — | neprezentarea persoanei în cauză la autoritățile competente; |
| --- | --- |

—

neprezentarea persoanei în cauză la autoritățile competente;

| — | exprimarea explicită a intenției de a nu se conforma măsurilor legate de returnare (de exemplu, decizia de returnare sau măsuri de prevenire a sustragerii); |
| --- | --- |

—

exprimarea explicită a intenției de a nu se conforma măsurilor legate de returnare (de exemplu, decizia de returnare sau măsuri de prevenire a sustragerii);

| — | existența unor condamnări pentru o infracțiune, inclusiv o infracțiune gravă comisă în alt stat membru (13); |
| --- | --- |

—

existența unor condamnări pentru o infracțiune, inclusiv o infracțiune gravă comisă în alt stat membru (13);

| — | anchete sau acțiuni penale în curs; |
| --- | --- |

—

anchete sau acțiuni penale în curs;

| — | nerespectarea unei decizii de returnare, inclusiv a obligației de returnare în termenul pentru plecarea voluntară; |
| --- | --- |

—

nerespectarea unei decizii de returnare, inclusiv a obligației de returnare în termenul pentru plecarea voluntară;

| — | comportamentul anterior (și anume, evadarea); |
| --- | --- |

—

comportamentul anterior (și anume, evadarea);

| — | lipsa resurselor financiare; |
| --- | --- |

—

lipsa resurselor financiare;

| — | persoana în cauză face obiectul unei decizii de returnare emise într-un alt stat membru; |
| --- | --- |

—

persoana în cauză face obiectul unei decizii de returnare emise într-un alt stat membru;

| — | nerespectarea obligației de a pleca în alt stat membru care a acordat un permis de ședere valabil sau o altă autorizație care conferă un drept de ședere; |
| --- | --- |

—

nerespectarea obligației de a pleca în alt stat membru care a acordat un permis de ședere valabil sau o altă autorizație care conferă un drept de ședere;

| — | intrarea ilegală pe teritoriul statelor membre ale UE și al țărilor asociate spațiului Schengen. |
| --- | --- |

—

intrarea ilegală pe teritoriul statelor membre ale UE și al țărilor asociate spațiului Schengen.

Legislația națională poate stabili alte criterii obiective pentru a stabili existența unui risc de sustragere.

În conformitate cu principiile generale ale dreptului Uniunii și, în special, cu principiul proporționalității, toate deciziile luate în temeiul Directivei privind returnarea trebuie să fie adoptate pe baza evaluării individuale a fiecărui caz. Lista de criterii de mai sus trebuie avută în vedere în toate etapele procedurii de returnare, ca element al evaluării globale a fiecărei situații individuale, dar nu poate fi singurul temei pentru a presupune în mod automat existența un risc de sustragere, deoarece frecvent temeiul pentru a stabili existența unui astfel de risc va fi constituit de o combinație a mai multora dintre criteriile menționate. Trebuie evitate concluziile automate, de exemplu că intrarea ilegală sau lipsa documentelor înseamnă că există un risc de sustragere. Evaluarea individuală trebuie să țină seama de toți factorii relevanți, inclusiv vârsta, starea de sănătate și situația socială a persoanelor în cauză, care ar putea influența în mod direct riscul ca resortisantul țării terțe să se sustragă, iar în anumite cazuri ar putea conduce la concluzia că nu există niciun risc de sustragere, chiar dacă sunt îndeplinite unul sau mai multe dintre criteriile stabilite în dreptul intern.

În plus față de criteriile menționate mai sus, care pot indica existența unui risc de sustragere, și fără a aduce prejudicii drepturilor resortisanților țărilor terțe să fie ascultați și să aibă acces la o cale de atac eficientă, legislația națională poate, de asemenea, stabili că anumite circumstanțe obiective reprezintă o prezumție relativă (juris tantum) că există un risc de sustragere (mai exact, resortisantul țării terțe va trebui să demonstreze că, în ciuda existenței circumstanțelor respective, nu există acest risc), de exemplu:

| — | refuzul de a coopera în cadrul procesului de identificare, prezentarea de acte de identitate false sau falsificate, distrugerea sau eliminarea într-un alt mod a actelor existente, refuzul de a permite prelevarea amprentelor digitale; |
| --- | --- |

—

refuzul de a coopera în cadrul procesului de identificare, prezentarea de acte de identitate false sau falsificate, distrugerea sau eliminarea într-un alt mod a actelor existente, refuzul de a permite prelevarea amprentelor digitale;

| — | împotrivirea violentă sau frauduloasă la operațiunea de returnare; |
| --- | --- |

—

împotrivirea violentă sau frauduloasă la operațiunea de returnare;

| — | nerespectarea unei măsuri de prevenire a sustragerii (a se vedea secțiunea 6.2); |
| --- | --- |

—

nerespectarea unei măsuri de prevenire a sustragerii (a se vedea secțiunea 6.2);

| — | nerespectarea unei interdicții de intrare existente; |
| --- | --- |

—

nerespectarea unei interdicții de intrare existente;

| — | o deplasare secundară neautorizată într-un alt stat membru. |
| --- | --- |

—

o deplasare secundară neautorizată într-un alt stat membru.

Comisia recomandă stabilirea unor astfel de prezumții relative în legislația națională.

1.7.   Plecarea voluntară

Temeiul juridic: Directiva privind returnarea – articolul 3 punctul 8

Îndeplinirea obligației de returnare în termenul prevăzut în acest scop în decizia de returnare.

Plecarea voluntară în contextul acquis-ului Uniunii în materie de returnare se referă la respectarea voluntară a unei obligații de returnare către o țară terță. Noțiunea de plecare voluntară nu acoperă cazurile în care resortisanți ai unor țări terțe care se află într-o situație de ședere legală decid să se întoarcă în țara lor de origine pe baza propriei decizii. O astfel de reîntoarcere „cu adevărat” voluntară (scenariul 1 din imaginea de mai jos) nu intră în domeniul de aplicare al Directivei privind returnarea, întrucât se referă la resortisanți ai unor țări terțe aflați în situație de ședere legală. Plecarea resortisanților țărilor terțe aflați în situație de ședere ilegală care nu au fost încă identificați sau reținuți (de exemplu, persoanele care depășesc termenul legal de ședere) poate fi considerată ca încadrându-se în definiția „plecării voluntare”. Persoanele respective au deja obligația „abstractă” de returnare în temeiul Directivei privind returnarea și pot primi o decizie de returnare, precum și o interdicție de intrare odată ce autoritățile află despre șederea lor ilegală (cel mai târziu în momentul verificărilor de ieșire – a se vedea secțiunile 5.1 și 11.3).

Prin urmare, Directiva privind returnarea se referă doar la scenariile 2 și 3 de mai jos:

1. RETURNARE VOLUNTARĂ: returnarea voluntară a resortisanților unor țări terțe aflați în situație de ședere legală

2. PLECARE VOLUNTARĂ: îndeplinirea voluntară a unei obligații de returnare a resortisanților unor țări terțe aflați în situație de ședere ilegală

3. ÎNDEPĂRTARE: executarea forțată a unei obligații de returnare a resortisanților unor țări terțe aflați în situație de ședere ilegală

2 + 3 = „returnare” [în sensul articolului 3 alineatul (3) din Directiva privind returnarea]

Trecerea de pe teritoriul național al unui stat membru pe teritoriul unui alt stat membru, în conformitate cu articolul 6 alineatul (2) (a se vedea secțiunea 5.4 de mai jos) nu poate fi considerată drept plecare voluntară. Definiția plecării voluntare implică întotdeauna plecarea către o țară terță. Regulile specifice privind tranzitul pe cale terestră al teritoriului altor state membre în contextul plecării voluntare sunt prezentate în secțiunea 6.4 de mai jos.

1.8.   Persoane vulnerabile

Temeiul juridic: Directiva privind returnarea – articolul 3 punctul 9

Minori, minori neînsoțiți, persoane cu handicap, persoane în vârstă, femei gravide, părinți singuri cu copii minori și persoane care au fost supuse torturii, violului și altor forme grave de violență psihică, fizică sau sexuală.

Spre deosebire de definiția persoanelor vulnerabile utilizată în acquis-ul UE în materie de azil [a se vedea, de exemplu, articolul 21 din Directiva 2013/33/UE a Parlamentului European și a Consiliului (14) (Directiva privind condițiile de primire) sau articolul 20 alineatul (3) din Directiva 2011/95/UE a Parlamentului European și a Consiliului (15) (Directiva privind standardele minime)], definiția din Directiva privind returnarea este elaborată ca o listă exhaustivă.

Cu toate acestea, necesitatea de a acorda o atenție deosebită situației persoanelor vulnerabile, precum și nevoilor specifice ale acestora în contextul returnării nu este limitată la categoriile de persoane vulnerabile enumerate în mod expres la articolul 3 punctul 9. Comisia recomandă ca statele membre să acorde atenție, de asemenea, altor situații de vulnerabilitate deosebită, cum ar fi cele menționate în acquis-ul în materie de azil: victimele traficului de persoane sau ale mutilării genitale a femeilor, persoanele cu o boală gravă sau cu tulburări psihice.

Necesitatea de a acorda o atenție deosebită situației persoanelor vulnerabile nu ar trebui să se limiteze la cazurile menționate în mod explicit în Directiva privind returnarea (în interiorul termenului pentru plecarea voluntară, în timpul returnării amânate și în timpul detenției). Prin urmare, Comisia consideră că statele membre ar trebui să acorde atenție nevoilor persoanelor vulnerabile în toate etapele procedurii de returnare, în contextul evaluării circumstanțelor individuale ale fiecărui caz.

2.   DOMENIUL DE APLICARE

Temeiul juridic: Directiva privind returnarea – articolul 2 și articolul 4 alineatul (4)

Domeniul de aplicare al Directivei privind returnarea este amplu și acoperă orice resortisant al unei țări terțe care se află în situație de ședere ilegală pe teritoriul unui stat membru. În prezent, Directiva privind returnarea este obligatorie pentru următoarele state membre:

| — | toate statele membre ale UE, exceptând Regatul Unit și Irlanda; |
| --- | --- |

—

toate statele membre ale UE, exceptând Regatul Unit și Irlanda;

| — | Elveția, Norvegia, Islanda și Liechtenstein. |
| --- | --- |

—

Elveția, Norvegia, Islanda și Liechtenstein.

Statele membre pot decide să nu aplice directiva în cazul anumitor categorii de resortisanți ai țărilor terțe:

| — | „cazurile înregistrate la frontieră”, în conformitate cu articolul 2 alineatul (2) litera (a) din Directiva privind returnarea (a se vedea secțiunea 2.1); și |
| --- | --- |

—

„cazurile înregistrate la frontieră”, în conformitate cu articolul 2 alineatul (2) litera (a) din Directiva privind returnarea (a se vedea secțiunea 2.1); și

| — | „cauzele de drept penal”, în conformitate cu articolul 2 alineatul (2) litera (b) din Directiva privind returnarea (a se vedea secțiunea 2.2). |
| --- | --- |

—

„cauzele de drept penal”, în conformitate cu articolul 2 alineatul (2) litera (b) din Directiva privind returnarea (a se vedea secțiunea 2.2).

Decizia unui stat membru de a face uz de derogare și de a nu aplica directiva „cazurilor înregistrate la frontieră” sau „cauzelor de drept penal” trebuie să fie precizată în prealabil în legislația națională de punere în aplicare (16), în caz contrar aceasta fiind lipsită de efecte juridice. Nu există nicio cerință formală specifică pentru a face cunoscută o astfel de decizie. Cu toate acestea, este important să rezulte în mod clar – explicit sau implicit – din legislația națională dacă și în ce măsură un stat membru face uz de derogare.

În cazul în care un stat membru nu și-a făcut publică, în prealabil, decizia de a recurge la derogări în temeiul articolului 2 alineatul (2) litera (a) sau (b) din Directiva privind returnarea, astfel de dispoziții nu pot fi utilizate ca o justificare pentru a nu aplica ulterior Directiva privind returnarea în cazuri individuale.

Nu există impedimente pentru ca statele membre să limiteze utilizarea derogării prevăzute la articolul 2 alineatul (2) litera (a) sau la articolul 2 alineatul (2) litera (b) la anumite categorii de persoane (de exemplu, numai interdicțiile de intrare la frontierele aeriene sau maritime), cu condiția ca acest lucru să fie precizat în legislația națională de punere în aplicare.

Statele membre pot hotărî să utilizeze derogarea într-o etapă ulterioară, după transpunerea inițială în legislația națională a Directivei privind returnarea. Totuși, acest lucru nu trebuie să aibă consecințe dezavantajoase în ceea ce privește persoanele care au fost deja în măsură să se prevaleze de efectele Directivei privind returnarea [a se vedea hotărârea CJUE în cauza C-297/12, Filev și Osmani (17): „[...] atât timp cât un stat membru nu a utilizat încă această posibilitate [...] nu se poate prevala de dreptul de a restrânge domeniul personal de aplicare al acestei directive în temeiul articolului 2 alineatul (2) litera (b) din aceasta în privința persoanelor cărora le erau deja aplicabile efectele directivei menționate”].

2.1.   Cazuri înregistrate la frontieră – articolul 2 alineatul (2) litera (a)

Persoanele cărora li s-a refuzat intrarea și care se află într-o zonă de tranzit sau într-o zonă de frontieră a unui stat membru fac în mod frecvent obiectul unor norme speciale în statele membre: în temeiul unei „ficțiuni juridice”, uneori aceste persoane nu sunt considerate a fi „în situație de ședere pe teritoriul statului membru” în cauză și acestora li se aplică norme diferite. Directiva privind returnarea nu a urmat această abordare și consideră că orice resortisant al unei țări terțe care se află fizic pe teritoriul unui stat membru intră în domeniul său de aplicare.

Cu toate acestea, statele membre sunt libere să decidă să nu aplice directiva „cazurilor înregistrate la frontieră”, definite ca referindu-se la resortisanți ai țărilor terțe care:

| — | fac obiectul unui refuz de intrare, în conformitate cu articolul 13 din Codul frontierelor Schengen
   (18); sau |
| --- | --- |

—

fac obiectul unui refuz de intrare, în conformitate cu articolul 13 din Codul frontierelor Schengen
   (18); sau

| — | sunt reținuți sau prinși de către autoritățile competente în cazul unei treceri ilegale pe cale terestră, maritimă sau aeriană a frontierei externe a unui stat membru și nu au obținut ulterior o autorizație sau un drept de ședere în statul membru respectiv. |
| --- | --- |

—

sunt reținuți sau prinși de către autoritățile competente în cazul unei treceri ilegale pe cale terestră, maritimă sau aeriană a frontierei externe a unui stat membru și nu au obținut ulterior o autorizație sau un drept de ședere în statul membru respectiv.

Recurgerea la această derogare poate fi utilă, de exemplu, în cazul statelor membre din prima linie care se confruntă cu o presiune semnificativă a fluxurilor de migrație, pentru a îmbunătăți eficiența procedurilor; în aceste cazuri, Comisia recomandă utilizarea derogării.

Procedurile naționale referitoare la „cazurile înregistrate la frontieră” trebuie să respecte principiile generale de drept internațional și drepturile fundamentale ale resortisanților țărilor terțe vizați, precum și garanțiile prevăzute la articolul 4 alineatul (4) din Directiva privind returnarea (a se vedea secțiunea 2.2).

Clarificări suplimentare:

| — | Articolul 2 alineatul (2) litera (a) implică o legătură temporală și spațială directă cu trecerea frontierei externe. Prin urmare, sunt vizați resortisanții țărilor terțe care au fost reținuți sau prinși de autoritățile competente chiar în momentul trecerii ilegale a frontierei externe sau în apropierea frontierei externe, după trecerea acesteia – a se vedea hotărârea Curții de Justiție în cauza C-47/15, Affum (punctul 72). |
| --- | --- |

—

Articolul 2 alineatul (2) litera (a) implică o legătură temporală și spațială directă cu trecerea frontierei externe. Prin urmare, sunt vizați resortisanții țărilor terțe care au fost reținuți sau prinși de autoritățile competente chiar în momentul trecerii ilegale a frontierei externe sau în apropierea frontierei externe, după trecerea acesteia – a se vedea hotărârea Curții de Justiție în cauza C-47/15, Affum (punctul 72).

| — | Următoarele categorii de persoane, de exemplu, sunt acoperite de sintagma „reținuți sau prinși de către autoritățile competente în cazul unei treceri ilegale [...] a frontierelor externe”, întrucât încă există o legătură DIRECTĂ cu actul de trecere ilegală a frontierei:






  — | persoanele care sosesc ilegal cu o ambarcațiune și care sunt reținute la momentul sosirii sau la scurt timp după sosire; |
| --- | --- | --- |

—

Următoarele categorii de persoane, de exemplu, sunt acoperite de sintagma „reținuți sau prinși de către autoritățile competente în cazul unei treceri ilegale [...] a frontierelor externe”, întrucât încă există o legătură DIRECTĂ cu actul de trecere ilegală a frontierei:

—

persoanele care sosesc ilegal cu o ambarcațiune și care sunt reținute la momentul sosirii sau la scurt timp după sosire;

| — | persoanele reținute de poliția de frontieră după ce au încercat să treacă un gard de frontieră; |
| --- | --- |

—

persoanele reținute de poliția de frontieră după ce au încercat să treacă un gard de frontieră;

| — | persoanele intrate ilegal care părăsesc trenul/autobuzul care i-a adus direct pe teritoriul unui stat membru (fără escală precedentă pe teritoriul unui stat membru). |
| --- | --- |

—

persoanele intrate ilegal care părăsesc trenul/autobuzul care i-a adus direct pe teritoriul unui stat membru (fără escală precedentă pe teritoriul unui stat membru).

| — | Următoarele categorii de persoane, de exemplu, nu sunt acoperite de sintagma „reținuți sau prinși de către autoritățile competente în cazul unei treceri ilegale [...] a frontierelor externe”, întrucât nu mai există o legătură DIRECTĂ cu actul de trecere ilegală a frontierei:






  — | persoanele intrate ilegal care sunt reținute pe teritoriul statului membru, după o anumită perioadă după intrarea ilegală; |
| --- | --- | --- |

—

Următoarele categorii de persoane, de exemplu, nu sunt acoperite de sintagma „reținuți sau prinși de către autoritățile competente în cazul unei treceri ilegale [...] a frontierelor externe”, întrucât nu mai există o legătură DIRECTĂ cu actul de trecere ilegală a frontierei:

—

persoanele intrate ilegal care sunt reținute pe teritoriul statului membru, după o anumită perioadă după intrarea ilegală;

| — | migranții în situație neregulamentară reținuți într-o regiune de frontieră, cu excepția cazului în care încă există o legătură directă cu actul de trecere ilegală a frontierei; |
| --- | --- |

—

migranții în situație neregulamentară reținuți într-o regiune de frontieră, cu excepția cazului în care încă există o legătură directă cu actul de trecere ilegală a frontierei;

| — | un migrant în situație neregulamentară care părăsește autobuzul care provine dintr-o țară terță, în cazul în care autobuzul s-a oprit deja de mai multe ori pe teritoriul UE; |
| --- | --- |

—

un migrant în situație neregulamentară care părăsește autobuzul care provine dintr-o țară terță, în cazul în care autobuzul s-a oprit deja de mai multe ori pe teritoriul UE;

| — | migranții în situație neregulamentară care, după ce au fost expulzați anterior, încalcă o interdicție de intrare încă în vigoare (cu excepția cazului în care sunt reținuți în legătură directă cu trecerea ilegală a frontierei); |
| --- | --- |

—

migranții în situație neregulamentară care, după ce au fost expulzați anterior, încalcă o interdicție de intrare încă în vigoare (cu excepția cazului în care sunt reținuți în legătură directă cu trecerea ilegală a frontierei);

| — | migranții în situație neregulamentară care trec o frontieră internă – a se vedea hotărârea CJUE în cauza C-47/15, Affum (punctul 69), articolul 2 punctul 2 din Directiva privind frontierele externe, și articolul 14 din Codul frontierelor Schengen, aplicabil la frontierele externe; |
| --- | --- |

—

migranții în situație neregulamentară care trec o frontieră internă – a se vedea hotărârea CJUE în cauza C-47/15, Affum (punctul 69), articolul 2 punctul 2 din Directiva privind frontierele externe, și articolul 14 din Codul frontierelor Schengen, aplicabil la frontierele externe;

| — | resortisanții țărilor terțe aflați în situație de ședere ilegală care părăsesc teritoriul statelor membre și al țărilor asociate spațiului Schengen – a se vedea hotărârea Curții de Justiție în cauza C-47/15, Affum (punctul 71). |
| --- | --- |

—

resortisanții țărilor terțe aflați în situație de ședere ilegală care părăsesc teritoriul statelor membre și al țărilor asociate spațiului Schengen – a se vedea hotărârea Curții de Justiție în cauza C-47/15, Affum (punctul 71).

| — | Exemplu practic de cazuri ce fac obiectul clauzei „și care nu au obținut ulterior o autorizație sau un drept de ședere în statul membru respectiv”, cărora nu li se aplică derogările:






  — | persoanele intrate ilegal care au fost reținute la frontiera externă și ulterior au obținut dreptul de a rămâne în calitate de solicitant de azil. Chiar dacă, după respingerea definitivă a cererii de azil, acestea se află din nou în „situație de ședere ilegală”, persoanele respective nu trebuie să fie excluse din domeniul de aplicare al directivei drept „cazuri înregistrate la frontieră”; |
| --- | --- | --- |

—

Exemplu practic de cazuri ce fac obiectul clauzei „și care nu au obținut ulterior o autorizație sau un drept de ședere în statul membru respectiv”, cărora nu li se aplică derogările:

—

persoanele intrate ilegal care au fost reținute la frontiera externă și ulterior au obținut dreptul de a rămâne în calitate de solicitant de azil. Chiar dacă, după respingerea definitivă a cererii de azil, acestea se află din nou în „situație de ședere ilegală”, persoanele respective nu trebuie să fie excluse din domeniul de aplicare al directivei drept „cazuri înregistrate la frontieră”;

| — | un resortisant al unei țări terțe care a făcut obiectul unui refuz de intrare și care se află în zona de tranzit aeroportuar (și, prin urmare, poate fi exclus din domeniul de aplicare al directivei) este transferat la un spital din motive medicale și primește un permis național pe termen scurt [și nu doar o amânare a îndepărtării în temeiul articolului 9 alineatul (2) litera (a)] care să acopere perioada de spitalizare. |
| --- | --- |

—

un resortisant al unei țări terțe care a făcut obiectul unui refuz de intrare și care se află în zona de tranzit aeroportuar (și, prin urmare, poate fi exclus din domeniul de aplicare al directivei) este transferat la un spital din motive medicale și primește un permis național pe termen scurt [și nu doar o amânare a îndepărtării în temeiul articolului 9 alineatul (2) litera (a)] care să acopere perioada de spitalizare.

| — | Forma, conținutul și căile de atac ale deciziilor emise resortisanților țărilor terțe care sunt excluși din domeniul de aplicare al Directivei privind returnarea în temeiul articolului 2 alineatul (2) litera (a) sunt reglementate de legislația națională. |
| --- | --- |

—

Forma, conținutul și căile de atac ale deciziilor emise resortisanților țărilor terțe care sunt excluși din domeniul de aplicare al Directivei privind returnarea în temeiul articolului 2 alineatul (2) litera (a) sunt reglementate de legislația națională.

| — | Refuzul de intrare în conformitate cu articolul 14 din Codul frontierelor Schengen vizează toate persoanele care nu îndeplinesc condițiile de intrare în conformitate cu articolul 6 alineatul (1) din Codul frontierelor Schengen. |
| --- | --- |

—

Refuzul de intrare în conformitate cu articolul 14 din Codul frontierelor Schengen vizează toate persoanele care nu îndeplinesc condițiile de intrare în conformitate cu articolul 6 alineatul (1) din Codul frontierelor Schengen.

| — | Persoanele cărora li s-a refuzat intrarea într-o zonă de tranzit aeroportuar sau la un punct de trecere a frontierei situate pe teritoriul unui stat membru intră în domeniul de aplicare al Directivei privind returnarea (întrucât acestea sunt deja prezente fizic pe teritoriu). Cu toate acestea, statele membre pot să se prevaleze de derogarea prevăzută la articolul 2 alineatul (2) litera (a), care precizează că statele membre pot decide să nu aplice directiva în astfel de cazuri. |
| --- | --- |

—

Persoanele cărora li s-a refuzat intrarea într-o zonă de tranzit aeroportuar sau la un punct de trecere a frontierei situate pe teritoriul unui stat membru intră în domeniul de aplicare al Directivei privind returnarea (întrucât acestea sunt deja prezente fizic pe teritoriu). Cu toate acestea, statele membre pot să se prevaleze de derogarea prevăzută la articolul 2 alineatul (2) litera (a), care precizează că statele membre pot decide să nu aplice directiva în astfel de cazuri.

| — | Excepțiile pentru cazurile înregistrate la frontieră în temeiul articolului 2 alineatul (2) litera (a) se aplică numai în cazurile de reținere la frontierele externe, nu la frontierele interne – a se vedea hotărârea CJUE în cauza C-47/15, Affum. |
| --- | --- |

—

Excepțiile pentru cazurile înregistrate la frontieră în temeiul articolului 2 alineatul (2) litera (a) se aplică numai în cazurile de reținere la frontierele externe, nu la frontierele interne – a se vedea hotărârea CJUE în cauza C-47/15, Affum.

| — | Reintroducerea temporară a controalelor la frontierele interne nu retransformă frontierele interne în frontiere externe. Prin urmare, această situație nu afectează domeniul de aplicare al Directivei privind returnarea. |
| --- | --- |

—

Reintroducerea temporară a controalelor la frontierele interne nu retransformă frontierele interne în frontiere externe. Prin urmare, această situație nu afectează domeniul de aplicare al Directivei privind returnarea.

| — | Cazurile „înregistrate la frontieră” și cele „similare cazurilor înregistrate la frontieră”, care pot fi excluse din domeniul de aplicare al directivei în conformitate cu articolul 2 alineatul (2) litera (a) din directivă, sunt diferite față de cazurile menționate la articolul 12 alineatul (3) din aceeași directivă (procedură simplificată în cazul intrării ilegale): intrarea ilegală [termenul utilizat la articolul 12 alineatul (3)] nu este sinonimă cu cazurile „înregistrate la frontieră” și cele „similare cazurilor înregistrate la frontieră” descrise la articolul 2 alineatul (2) litera (a) din Directiva privind returnarea. Exemplu: un resortisant al unei țări terțe aflat în situație de ședere ilegală care este reținut pe teritoriul unui stat membru la trei luni după intrarea ilegală nu intră sub incidența articolului 2 alineatul (2) litera (a) din Directiva privind returnarea, dar poate intra sub incidența articolului 12 alineatul (3) din directiva respectivă. |
| --- | --- |

—

Cazurile „înregistrate la frontieră” și cele „similare cazurilor înregistrate la frontieră”, care pot fi excluse din domeniul de aplicare al directivei în conformitate cu articolul 2 alineatul (2) litera (a) din directivă, sunt diferite față de cazurile menționate la articolul 12 alineatul (3) din aceeași directivă (procedură simplificată în cazul intrării ilegale): intrarea ilegală [termenul utilizat la articolul 12 alineatul (3)] nu este sinonimă cu cazurile „înregistrate la frontieră” și cele „similare cazurilor înregistrate la frontieră” descrise la articolul 2 alineatul (2) litera (a) din Directiva privind returnarea. Exemplu: un resortisant al unei țări terțe aflat în situație de ședere ilegală care este reținut pe teritoriul unui stat membru la trei luni după intrarea ilegală nu intră sub incidența articolului 2 alineatul (2) litera (a) din Directiva privind returnarea, dar poate intra sub incidența articolului 12 alineatul (3) din directiva respectivă.

2.2.   Garanții speciale pentru „cazurile înregistrate la frontieră”

Dacă statele membre optează să nu aplice directiva în cazurile înregistrate la frontieră, acestea trebuie totuși să respecte principiul nereturnării și să se asigure – în conformitate cu articolul 4 alineatul (4) din Directiva privind returnarea – că nivelul de protecție pentru persoanele afectate nu este mai puțin favorabil decât cel prevăzut la articolele directivei referitoare la:

| — | limitările privind utilizarea măsurilor coercitive; |
| --- | --- |

—

limitările privind utilizarea măsurilor coercitive;

| — | amânarea îndepărtării; |
| --- | --- |

—

amânarea îndepărtării;

| — | îngrijirea medicală de urgență și tratamentul necesar pentru vindecarea unei boli, având în vedere nevoile persoanelor vulnerabile; și |
| --- | --- |

—

îngrijirea medicală de urgență și tratamentul necesar pentru vindecarea unei boli, având în vedere nevoile persoanelor vulnerabile; și

| — | condițiile de luare în custodie publică. |
| --- | --- |

—

condițiile de luare în custodie publică.

De asemenea, ar trebui subliniat faptul că garanțiile acordate în temeiul acquis-ului Uniunii în materie de azil (cum ar fi, în special, cu privire la accesul la procedura de azil) nu sunt anulate în niciun caz de alegerea statelor membre de a nu aplica Directiva privind returnarea în cazurile înregistrate la frontieră. Obligațiile care decurg din acquis-ul Uniunii în materie de azil includ, în special, obligația statelor membre de:

| — | a informa resortisanții țărilor terțe care doresc să prezinte o cerere de protecție internațională cu privire la posibilitatea de a face acest lucru; |
| --- | --- |

—

a informa resortisanții țărilor terțe care doresc să prezinte o cerere de protecție internațională cu privire la posibilitatea de a face acest lucru;

| — | a se asigura că polițiștii de frontieră și alte autorități competente dețin informațiile relevante și că personalul acestora beneficiază de nivelul necesar de formare privind modul de recunoaștere a solicitanților și de instrucțiuni pentru a informa solicitanții cu privire la locul și modalitatea în care pot fi prezentate cererile de protecție internațională; |
| --- | --- |

—

a se asigura că polițiștii de frontieră și alte autorități competente dețin informațiile relevante și că personalul acestora beneficiază de nivelul necesar de formare privind modul de recunoaștere a solicitanților și de instrucțiuni pentru a informa solicitanții cu privire la locul și modalitatea în care pot fi prezentate cererile de protecție internațională;

| — | a lua măsuri pentru asigurarea serviciilor de interpretare în măsura în care acestea sunt necesare pentru facilitarea accesului la procedură; |
| --- | --- |

—

a lua măsuri pentru asigurarea serviciilor de interpretare în măsura în care acestea sunt necesare pentru facilitarea accesului la procedură;

| — | a asigura accesul efectiv al organizațiilor și al persoanelor care oferă consultanță și consiliere solicitanților aflați la punctele de trecere a frontierei, inclusiv în zonele de tranzit, la frontierele externe. |
| --- | --- |

—

a asigura accesul efectiv al organizațiilor și al persoanelor care oferă consultanță și consiliere solicitanților aflați la punctele de trecere a frontierei, inclusiv în zonele de tranzit, la frontierele externe.

Clarificări suplimentare:

| — | Aplicarea practică a acestei dispoziții în cazul refuzului de intrare la frontieră. Există două posibilități: fie persoana este prezentă fizic pe teritoriul unui stat membru după ce a făcut obiectul unui refuz de intrare la frontieră (de exemplu, într-o zonă de tranzit aeroportuară), fie persoana nu este prezentă fizic pe teritoriul unui stat membru (de exemplu, o persoană căreia i-a fost refuzată intrarea la o frontieră terestră și care se află încă fizic pe teritoriul țării terțe). În primul caz, se aplică garanțiile prevăzute la articolul 4 alineatul (4) din Directiva privind returnarea; în al doilea caz, articolul 4 alineatul (4) nu se aplică. |
| --- | --- |

—

Aplicarea practică a acestei dispoziții în cazul refuzului de intrare la frontieră. Există două posibilități: fie persoana este prezentă fizic pe teritoriul unui stat membru după ce a făcut obiectul unui refuz de intrare la frontieră (de exemplu, într-o zonă de tranzit aeroportuară), fie persoana nu este prezentă fizic pe teritoriul unui stat membru (de exemplu, o persoană căreia i-a fost refuzată intrarea la o frontieră terestră și care se află încă fizic pe teritoriul țării terțe). În primul caz, se aplică garanțiile prevăzute la articolul 4 alineatul (4) din Directiva privind returnarea; în al doilea caz, articolul 4 alineatul (4) nu se aplică.

| — | Respectarea principiului nereturnării recunoscut de articolul 4 alineatul (4) litera (b) din Directiva privind returnarea – și consacrat de articolul 19 alineatul (2) din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene și de articolul 3 din Convenția europeană a drepturilor omului – este absolută și nu trebuie să fie restrânsă în niciun caz, nici chiar atunci când străinii sunt o amenințare la adresa ordinii publice sau au comis o infracțiune deosebit de gravă. Astfel de persoane pot fi excluse de la recunoașterea statutului de refugiat sau a statutului conferit prin protecție subsidiară, dar nu pot fi returnate într-un loc în care riscă să fie torturate sau ucise. |
| --- | --- |

—

Respectarea principiului nereturnării recunoscut de articolul 4 alineatul (4) litera (b) din Directiva privind returnarea – și consacrat de articolul 19 alineatul (2) din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene și de articolul 3 din Convenția europeană a drepturilor omului – este absolută și nu trebuie să fie restrânsă în niciun caz, nici chiar atunci când străinii sunt o amenințare la adresa ordinii publice sau au comis o infracțiune deosebit de gravă. Astfel de persoane pot fi excluse de la recunoașterea statutului de refugiat sau a statutului conferit prin protecție subsidiară, dar nu pot fi returnate într-un loc în care riscă să fie torturate sau ucise.

2.3.   Dreptul penal și cazurile de extrădare

Statele membre sunt libere să decidă să nu aplice directiva în cazul resortisanților țărilor terțe care:

| — | fac obiectul returnării ca sancțiune de drept penal, în conformitate cu dreptul intern; |
| --- | --- |

—

fac obiectul returnării ca sancțiune de drept penal, în conformitate cu dreptul intern;

| — | fac obiectul returnării ca urmare a unei sancțiuni de drept penal, în conformitate cu dreptul intern; sau |
| --- | --- |

—

fac obiectul returnării ca urmare a unei sancțiuni de drept penal, în conformitate cu dreptul intern; sau

| — | fac obiectul unor proceduri de extrădare. |
| --- | --- |

—

fac obiectul unor proceduri de extrădare.

Clarificări suplimentare:

| — | Cauzele de drept penal avute în vedere de această dispoziție sunt, în general, cele considerate ca fiind infracțiuni în ordinile juridice naționale ale statelor membre.






  — | În cauza C-297/12, Filev și Osmani, CJUE a clarificat în mod expres faptul că infracțiunile împotriva dispozițiilor de drept intern privind stupefiantele și condamnările pentru traficul de droguri pot constitui cazuri în care derogarea este aplicabilă. |
| --- | --- | --- |

—

Cauzele de drept penal avute în vedere de această dispoziție sunt, în general, cele considerate ca fiind infracțiuni în ordinile juridice naționale ale statelor membre.

—

În cauza C-297/12, Filev și Osmani, CJUE a clarificat în mod expres faptul că infracțiunile împotriva dispozițiilor de drept intern privind stupefiantele și condamnările pentru traficul de droguri pot constitui cazuri în care derogarea este aplicabilă.

| — | În cauza C-329/11, Achughbabian, CJUE a confirmat că derogarea nu poate fi utilizată pentru resortisanții țărilor terțe care au săvârșit doar infracțiunea de ședere ilegală, întrucât astfel Directiva privind returnarea ar fi privată de obiectul și de caracterul său obligatoriu. |
| --- | --- |

—

În cauza C-329/11, Achughbabian, CJUE a confirmat că derogarea nu poate fi utilizată pentru resortisanții țărilor terțe care au săvârșit doar infracțiunea de ședere ilegală, întrucât astfel Directiva privind returnarea ar fi privată de obiectul și de caracterul său obligatoriu.

| — | Încălcările minore legate de migrație, cum ar fi simpla intrare sau ședere ilegală, nu pot justifica utilizarea acestei derogări. |
| --- | --- |

—

Încălcările minore legate de migrație, cum ar fi simpla intrare sau ședere ilegală, nu pot justifica utilizarea acestei derogări.

| — | Procedurile de extrădare nu sunt neapărat legate de procedurile de returnare. Convenția europeană de extrădare din 1957 (19) descrie extrădarea drept predarea „persoanelor împotriva cărora autoritățile competente ale părții solicitante au inițiat proceduri pentru o infracțiune sau care sunt căutate de autoritățile respective pentru executarea unei pedepse sau a unei măsuri privative de libertate”. Cu toate acestea, pot exista suprapuneri, iar această derogare are ca scop clarificarea faptului că statele membre au opțiunea de a nu aplica garanțiile procedurale prevăzute în Directiva privind returnarea atunci când efectuează returnarea în contextul procedurilor de extrădare. |
| --- | --- |

—

Procedurile de extrădare nu sunt neapărat legate de procedurile de returnare. Convenția europeană de extrădare din 1957 (19) descrie extrădarea drept predarea „persoanelor împotriva cărora autoritățile competente ale părții solicitante au inițiat proceduri pentru o infracțiune sau care sunt căutate de autoritățile respective pentru executarea unei pedepse sau a unei măsuri privative de libertate”. Cu toate acestea, pot exista suprapuneri, iar această derogare are ca scop clarificarea faptului că statele membre au opțiunea de a nu aplica garanțiile procedurale prevăzute în Directiva privind returnarea atunci când efectuează returnarea în contextul procedurilor de extrădare.

3.   DISPOZIȚII MAI FAVORABILE

Temeiul juridic: Directiva privind returnarea – articolul 4

În timp ce Directiva privind returnarea are ca obiectiv armonizarea procedurilor de returnare în statele membre, aceasta nu aduce atingere în mod expres dispozițiilor mai favorabile cuprinse în acordurile internaționale bilaterale sau multilaterale [articolul 4 alineatul (1)].

De asemenea, Directiva privind returnarea nu aduce atingere „dispozițiilor mai favorabile pentru resortisantul unei țări terțe prevăzute de acquis-ul comunitar în domeniul imigrației și azilului” [articolul 4 alineatul (2)] și nici „dreptului statelor membre de a adopta sau de a menține dispoziții mai favorabile pentru persoanele cărora li se aplică prezenta directivă, cu condiția ca acestea să fie în conformitate cu prezenta directivă” [articolul 4 alineatul (3)].

Clarificări suplimentare:

| — | Având în vedere faptul că Directiva privind returnarea vizează introducerea unor standarde minime comune în ceea ce privește respectarea drepturilor fundamentale ale persoanelor în cadrul procedurilor de returnare, expresia „mai favorabile” trebuie să fie interpretată întotdeauna ca „mai favorabile pentru persoana returnată” și nu mai favorabile pentru statul care dispune expulzarea/îndepărtarea. |
| --- | --- |

—

Având în vedere faptul că Directiva privind returnarea vizează introducerea unor standarde minime comune în ceea ce privește respectarea drepturilor fundamentale ale persoanelor în cadrul procedurilor de returnare, expresia „mai favorabile” trebuie să fie interpretată întotdeauna ca „mai favorabile pentru persoana returnată” și nu mai favorabile pentru statul care dispune expulzarea/îndepărtarea.

| — | Statele membre nu sunt libere să aplice norme mai stricte în domeniile reglementate de Directiva privind returnarea: a se vedea hotărârea CJUE în cauza C-61/11, El Dridi (20) (punctul 33): „Directiva 2008/115/CE [...] totuși [...] nu permite statelor să aplice norme mai stricte în domeniul pe care ea îl reglementează.” |
| --- | --- |

—

Statele membre nu sunt libere să aplice norme mai stricte în domeniile reglementate de Directiva privind returnarea: a se vedea hotărârea CJUE în cauza C-61/11, El Dridi (20) (punctul 33): „Directiva 2008/115/CE [...] totuși [...] nu permite statelor să aplice norme mai stricte în domeniul pe care ea îl reglementează.”

| — | Aplicarea unei amenzi în locul emiterii unei decizii de returnare: Directiva privind returnarea nu permite punerea în aplicare a unui mecanism care să prevadă, în cazul resortisanților țărilor terțe aflați în situație de ședere ilegală pe teritoriul unui stat membru, în funcție de circumstanțe, aplicarea unei amenzi sau îndepărtarea, întrucât cele două măsuri se exclud reciproc [a se vedea hotărârea CJUE în cauza C-38/14, Zaizoune (21)]. |
| --- | --- |

—

Aplicarea unei amenzi în locul emiterii unei decizii de returnare: Directiva privind returnarea nu permite punerea în aplicare a unui mecanism care să prevadă, în cazul resortisanților țărilor terțe aflați în situație de ședere ilegală pe teritoriul unui stat membru, în funcție de circumstanțe, aplicarea unei amenzi sau îndepărtarea, întrucât cele două măsuri se exclud reciproc [a se vedea hotărârea CJUE în cauza C-38/14, Zaizoune (21)].

| — | Aplicarea unor părți din Directiva privind returnarea în cazul persoanelor excluse din domeniul său de aplicare în temeiul articolului 2 alineatul (2) literele (a) și (b) este compatibilă cu directiva și poate fi considerată a fi acoperită de articolul 4 alineatul (3), întrucât ar fi o practică mai favorabilă pentru resortisantul țării terțe vizat. |
| --- | --- |

—

Aplicarea unor părți din Directiva privind returnarea în cazul persoanelor excluse din domeniul său de aplicare în temeiul articolului 2 alineatul (2) literele (a) și (b) este compatibilă cu directiva și poate fi considerată a fi acoperită de articolul 4 alineatul (3), întrucât ar fi o practică mai favorabilă pentru resortisantul țării terțe vizat.

4.   SANCȚIUNI PENTRU ÎNCĂLCAREA NORMELOR ÎN MATERIE DE MIGRAȚIE

Temeiul juridic: Directiva privind returnarea – astfel cum a fost interpretată de CJUE în cauzele C-61/11 El Dridi, C329/11 Achughbabian, C-430/11 Sagor, C-297/12 Filev și Osmani, C-38/14 Zaizoune, C-290/14 Celaj, C-47/15 Affum

Statele membre sunt libere să stabilească sancțiuni eficace, proporționale și disuasive, inclusiv pedeapsa cu închisoarea ca sancțiune penală, pentru încălcările normelor în materie de migrație, cu condiția ca măsurile respective să nu compromită aplicarea Directivei privind returnarea și să asigure respectarea deplină a drepturilor fundamentale, în special a celor garantate de Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, interpretată în conformitate cu dispozițiile corespunzătoare din Convenția europeană a drepturilor omului. Revine legislației naționale să stabilească tipurile de încălcări ale normelor în materie de migrație care sunt penalizate.

Nimic nu împiedică statele membre să abordeze și să ia în considerare în dreptul penal național încălcările normelor în materie de migrație comise în alte state membre.

Nerespectarea unei interdicții de intrare: statele membre pot adopta sancțiuni penale împotriva resortisanților țărilor terțe aflați în situație de ședere ilegală care au fost returnați și intră din nou pe teritoriul unui stat membru încălcând o interdicție de intrare. O astfel de sancțiune penală este admisibilă numai dacă interdicția de intrare emisă împotriva resortisantului țării terțe este conformă cu dispozițiile directivei. Sancțiunile penale trebuie să respecte pe deplin drepturile fundamentale și dispozițiile Convenției de la Geneva din 1951 (22), în special articolul 31 alineatul (1) (23) [a se vedea hotărârea CJUE în cauza C-290/14, Celaj (24)].

| — | Directiva privind returnarea nu exclude posibilitatea impunerii de sancțiuni penale, conform normelor naționale de procedură penală, aplicabile resortisanților țărilor terțe care au făcut, fără succes, obiectul procedurilor de returnare prevăzute de directivă și care se află în situație de ședere ilegală pe teritoriul unui stat membru, fără un motiv justificat de nereturnare. Sancțiunile penale care urmăresc să descurajeze persoanele ce fac obiectul returnării să rămână în mod ilegal trebuie să asigure respectarea deplină a drepturilor fundamentale, în special a celor garantate de Convenția europeană a drepturilor omului (a se vedea hotărârea CJUE în cauza C-329/11, Achughbabian, punctele 48 și 49) și să fie conforme cu principiul proporționalității. |
| --- | --- |

—

Directiva privind returnarea nu exclude posibilitatea impunerii de sancțiuni penale, conform normelor naționale de procedură penală, aplicabile resortisanților țărilor terțe care au făcut, fără succes, obiectul procedurilor de returnare prevăzute de directivă și care se află în situație de ședere ilegală pe teritoriul unui stat membru, fără un motiv justificat de nereturnare. Sancțiunile penale care urmăresc să descurajeze persoanele ce fac obiectul returnării să rămână în mod ilegal trebuie să asigure respectarea deplină a drepturilor fundamentale, în special a celor garantate de Convenția europeană a drepturilor omului (a se vedea hotărârea CJUE în cauza C-329/11, Achughbabian, punctele 48 și 49) și să fie conforme cu principiul proporționalității.

| — | Comisia recomandă ca statele membre să prevadă în legislația națională sancțiuni eficace, proporționale și disuasive (de exemplu, amenzi, confiscarea documentelor, reducerea sau neacordarea prestațiilor/alocațiilor, refuzul permisului de muncă) în cazul resortisanților țărilor terțe care împiedică în mod intenționat procesul de returnare (de exemplu prin eliminarea documentului de călătorie, declararea unei identități false, împiedicarea identificării, refuzul repetat de a se îmbarca), cu condiția ca aceste sancțiuni să nu compromită atingerea obiectivului Directivei privind returnarea și să asigure respectarea deplină a drepturilor fundamentale. |
| --- | --- |

—

Comisia recomandă ca statele membre să prevadă în legislația națională sancțiuni eficace, proporționale și disuasive (de exemplu, amenzi, confiscarea documentelor, reducerea sau neacordarea prestațiilor/alocațiilor, refuzul permisului de muncă) în cazul resortisanților țărilor terțe care împiedică în mod intenționat procesul de returnare (de exemplu prin eliminarea documentului de călătorie, declararea unei identități false, împiedicarea identificării, refuzul repetat de a se îmbarca), cu condiția ca aceste sancțiuni să nu compromită atingerea obiectivului Directivei privind returnarea și să asigure respectarea deplină a drepturilor fundamentale.

| — | Incriminarea simplei șederi ilegale: statele membre nu pot impune pedeapsa cu închisoarea în temeiul dreptului penal național pentru simplul motiv de ședere ilegală înainte sau în timpul desfășurării unei proceduri de returnare, întrucât acest lucru ar întârzia returnarea (a se vedea hotărârea CJUE în cauza C-61/11 El Dridi). Directiva privind returnarea nu interzice însă statelor membre să prevadă pedeapsa cu închisoarea pentru comiterea altor infracțiuni decât cele legate de simpla ședere ilegală, inclusiv în cazurile în care procedura de returnare este încă în desfășurare (a se vedea hotărârea CJUE în cauza C-47/15, Affum, punctul 65). |
| --- | --- |

—

Incriminarea simplei șederi ilegale: statele membre nu pot impune pedeapsa cu închisoarea în temeiul dreptului penal național pentru simplul motiv de ședere ilegală înainte sau în timpul desfășurării unei proceduri de returnare, întrucât acest lucru ar întârzia returnarea (a se vedea hotărârea CJUE în cauza C-61/11 El Dridi). Directiva privind returnarea nu interzice însă statelor membre să prevadă pedeapsa cu închisoarea pentru comiterea altor infracțiuni decât cele legate de simpla ședere ilegală, inclusiv în cazurile în care procedura de returnare este încă în desfășurare (a se vedea hotărârea CJUE în cauza C-47/15, Affum, punctul 65).

| — | Sancțiuni financiare: impunerea unei sancțiuni financiare (proporționale) pentru ședere ilegală în temeiul dreptului penal național nu este incompatibilă cu obiectivele Directivei privind returnarea, întrucât nu împiedică emiterea și punerea în aplicare a unei decizii de returnare în deplină conformitate cu condițiile prevăzute în directivă (a se vedea hotărârea CJUE în cauza C-430/11, Sagor). Legislațiile naționale care prevăd, în caz de ședere ilegală, impunerea unei amenzi sau îndepărtarea sunt incompatibile cu Directiva privind returnarea, întrucât cele două măsuri se exclud reciproc și prin urmare ar fi subminată eficacitatea directivei (a se vedea hotărârea CJUE în cauza C-38/14, Zaizoune). |
| --- | --- |

—

Sancțiuni financiare: impunerea unei sancțiuni financiare (proporționale) pentru ședere ilegală în temeiul dreptului penal național nu este incompatibilă cu obiectivele Directivei privind returnarea, întrucât nu împiedică emiterea și punerea în aplicare a unei decizii de returnare în deplină conformitate cu condițiile prevăzute în directivă (a se vedea hotărârea CJUE în cauza C-430/11, Sagor). Legislațiile naționale care prevăd, în caz de ședere ilegală, impunerea unei amenzi sau îndepărtarea sunt incompatibile cu Directiva privind returnarea, întrucât cele două măsuri se exclud reciproc și prin urmare ar fi subminată eficacitatea directivei (a se vedea hotărârea CJUE în cauza C-38/14, Zaizoune).

| — | În conformitate cu articolul 5 din Directiva 2009/52/CE a Parlamentului European și a Consiliului (25) (Directiva privind sancțiunile împotriva angajatorilor), angajatorii care angajează în mod neautorizat resortisanți din țări terțe aflați în situație de ședere ilegală sunt supuși unei sancțiuni financiare, care include costul returnării în cazurile în care se efectuează o procedură de returnare. Statele membre pot alege ca sancțiunile financiare să reflecte cel puțin costul mediu al unei proceduri de returnare. |
| --- | --- |

—

În conformitate cu articolul 5 din Directiva 2009/52/CE a Parlamentului European și a Consiliului (25) (Directiva privind sancțiunile împotriva angajatorilor), angajatorii care angajează în mod neautorizat resortisanți din țări terțe aflați în situație de ședere ilegală sunt supuși unei sancțiuni financiare, care include costul returnării în cazurile în care se efectuează o procedură de returnare. Statele membre pot alege ca sancțiunile financiare să reflecte cel puțin costul mediu al unei proceduri de returnare.

| — | Expulzarea imediată în temeiul dreptului penal național [în cazurile care nu sunt excluse din domeniul de aplicare al Directivei privind returnarea în temeiul articolului 2 alineatul (2) litera (b) – a se vedea secțiunea 2.3 de mai sus]: aceasta este permisă numai în măsura în care hotărârea care dispune această sancțiune respectă toate garanțiile prevăzute în Directiva privind returnarea (inclusiv în ceea ce privește forma deciziilor de returnare, garanțiile juridice și examinarea prealabilă a posibilității de plecare voluntară) (a se vedea hotărârea CJUE în cauza C-430/11, Sagor). |
| --- | --- |

—

Expulzarea imediată în temeiul dreptului penal național [în cazurile care nu sunt excluse din domeniul de aplicare al Directivei privind returnarea în temeiul articolului 2 alineatul (2) litera (b) – a se vedea secțiunea 2.3 de mai sus]: aceasta este permisă numai în măsura în care hotărârea care dispune această sancțiune respectă toate garanțiile prevăzute în Directiva privind returnarea (inclusiv în ceea ce privește forma deciziilor de returnare, garanțiile juridice și examinarea prealabilă a posibilității de plecare voluntară) (a se vedea hotărârea CJUE în cauza C-430/11, Sagor).

| — | Arestul la domiciliu în temeiul dreptului penal național: acesta este permis numai în cazul în care există garanții că nu împiedică returnarea și că se încheie imediat ce este posibil transportul fizic al persoanei în cauză din statul membru respectiv (a se vedea hotărârea CJUE în cauza C-430/11, Sagor). |
| --- | --- |

—

Arestul la domiciliu în temeiul dreptului penal național: acesta este permis numai în cazul în care există garanții că nu împiedică returnarea și că se încheie imediat ce este posibil transportul fizic al persoanei în cauză din statul membru respectiv (a se vedea hotărârea CJUE în cauza C-430/11, Sagor).

Clarificări suplimentare:

| — | „Motivele întemeiate de nereturnare” pot fi:






  — | motive care nu depind de controlul persoanei care face obiectul procedurii de returnare (cum ar fi întârzierile în obținerea documentelor necesare din țări terțe cauzate de cooperarea defectuoasă cu autoritățile din țările terțe, situația de criză din țara de returnare, care face imposibilă întoarcerea în siguranță, acordarea oficială a amânării returnării pentru anumite categorii de persoane returnate); sau |
| --- | --- | --- |

—

„Motivele întemeiate de nereturnare” pot fi:

—

motive care nu depind de controlul persoanei care face obiectul procedurii de returnare (cum ar fi întârzierile în obținerea documentelor necesare din țări terțe cauzate de cooperarea defectuoasă cu autoritățile din țările terțe, situația de criză din țara de returnare, care face imposibilă întoarcerea în siguranță, acordarea oficială a amânării returnării pentru anumite categorii de persoane returnate); sau

| — | motive care depind de controlul persoanei returnate și care sunt recunoscute ca fiind legitime sau întemeiate de dreptul național sau al Uniunii (cum ar fi probleme de sănătate sau motive familiale care conduc la amânarea îndepărtării, o cale de atac cu efect suspensiv în curs, decizia de a coopera cu autoritățile în calitate de martor). Simpla dorință personală de a rămâne în UE nu poate fi considerată ca fiind „motiv întemeiat”. |
| --- | --- |

—

motive care depind de controlul persoanei returnate și care sunt recunoscute ca fiind legitime sau întemeiate de dreptul național sau al Uniunii (cum ar fi probleme de sănătate sau motive familiale care conduc la amânarea îndepărtării, o cale de atac cu efect suspensiv în curs, decizia de a coopera cu autoritățile în calitate de martor). Simpla dorință personală de a rămâne în UE nu poate fi considerată ca fiind „motiv întemeiat”.

| — | „Motivele neîntemeiate de nereturnare” pot fi motive care depind de controlul persoanei care face obiectul procedurii de returnare și care nu sunt recunoscute ca fiind legitime sau justificate în dreptul național sau în dreptul Uniunii (de exemplu lipsa de cooperare în ceea ce privește prezentarea documentelor de călătorie sau declararea identității, distrugerea documentelor, sustragerea de la procedură, împiedicarea eforturilor de îndepărtare). |
| --- | --- |

—

„Motivele neîntemeiate de nereturnare” pot fi motive care depind de controlul persoanei care face obiectul procedurii de returnare și care nu sunt recunoscute ca fiind legitime sau justificate în dreptul național sau în dreptul Uniunii (de exemplu lipsa de cooperare în ceea ce privește prezentarea documentelor de călătorie sau declararea identității, distrugerea documentelor, sustragerea de la procedură, împiedicarea eforturilor de îndepărtare).

5.   REȚINEREA ȘI OBLIGAȚIA DE A EMITE O DECIZIE DE RETURNARE

Temeiul juridic: Directiva privind returnarea – articolul 6 alineatul (1)

Statele membre emit o decizie de returnare pentru orice resortisant al unei țări terțe aflat în situație de ședere ilegală pe teritoriul lor.

Statele membre au obligația de a emite o decizie de returnare împotriva oricărui resortisant al unei țări terțe aflat în situație de ședere ilegală pe teritoriul lor, cu excepția cazului în care există o derogare expresă prevăzută în dreptul Uniunii (a se vedea lista de excepții descrise mai jos). Statele membre nu sunt autorizate să tolereze în practică prezența resortisanților țărilor terțe aflați în situație de ședere ilegală pe teritoriul lor fără a iniția o procedură de returnare sau a acorda un drept de ședere. Această obligație impusă statelor membre de a iniția procedura de returnare sau de a acorda un drept de ședere are drept scop reducerea „zonelor gri”, pentru a preveni exploatarea persoanelor aflate în situație de ședere ilegală și a îmbunătăți securitatea juridică pentru toate părțile implicate.

Statele membre trebuie să emită o decizie de returnare indiferent dacă resortisantul țării terțe deține sau nu un document de identitate sau de călătorie valabil și indiferent dacă readmisia într-o țară terță este posibilă.

Deciziile de returnare nu au o perioadă de valabilitate limitată. Autoritățile naționale competente ar trebui să poată executa deciziile de returnare fără necesitatea de a relansa procedura după o anumită perioadă de timp (de exemplu un an), cu condiția ca situația de fapt sau de drept a resortisantului țării terțe în cauză să nu se fi modificat semnificativ (de exemplu schimbarea statutului juridic, riscul de încălcare a principiului nereturnării) și fără a aduce atingere dreptului de a fi ascultat și dreptului la o cale de atac eficientă.

Ca regulă generală, criteriul pertinent pentru a determina statul membru responsabil de efectuarea procedurilor de returnare este locul reținerii. Exemplu: în cazul în care un migrant aflat în situație de ședere ilegală a intrat (fără a fi depistat) în UE printr-un stat membru, a traversat ulterior statele membre B și C (fără a fi depistat) și a fost reținut în cele din urmă în statul membru D, statul membru D este responsabil de efectuarea procedurii de returnare. Reintroducerea temporară a controlului la frontierele interne dintre statele Schengen nu aduce atingere acestui principiu. Excepțiile de la această regulă generală sunt prevăzute în secțiunile 5.2, 5.3, 5.4, 5.5 și 5.8 de mai jos.

Clarificări suplimentare:

| — | Amenda administrativă în temeiul legislației naționale pentru ședere ilegală poate fi impusă în paralel cu adoptarea unei decizii de returnare. Cu toate acestea, o astfel de sancțiune administrativă nu poate să înlocuiască obligația statelor membre de a emite o decizie de returnare și de a proceda la îndepărtare (a se vedea hotărârea CJUE în cauza C-38/14, Zaizoune). |
| --- | --- |

—

Amenda administrativă în temeiul legislației naționale pentru ședere ilegală poate fi impusă în paralel cu adoptarea unei decizii de returnare. Cu toate acestea, o astfel de sancțiune administrativă nu poate să înlocuiască obligația statelor membre de a emite o decizie de returnare și de a proceda la îndepărtare (a se vedea hotărârea CJUE în cauza C-38/14, Zaizoune).

| — | Deciziile de returnare trebuie să menționeze obligația ca resortisantul țării terțe în cauză să părăsească teritoriul statului membru emitent pentru a ajunge într-o țară terță care corespunde definiției „returnării” (a se vedea secțiunea 1.3) sau, cu alte cuvinte, ca resortisantul țării terțe să părăsească teritoriul statelor membre ale UE și al țărilor asociate spațiului Schengen. Lipsa de claritate cu privire la obligația pe care o are resortisantul țării terțe poate avea consecința nedorită de a crea riscul unor deplasări secundare neautorizate. |
| --- | --- |

—

Deciziile de returnare trebuie să menționeze obligația ca resortisantul țării terțe în cauză să părăsească teritoriul statului membru emitent pentru a ajunge într-o țară terță care corespunde definiției „returnării” (a se vedea secțiunea 1.3) sau, cu alte cuvinte, ca resortisantul țării terțe să părăsească teritoriul statelor membre ale UE și al țărilor asociate spațiului Schengen. Lipsa de claritate cu privire la obligația pe care o are resortisantul țării terțe poate avea consecința nedorită de a crea riscul unor deplasări secundare neautorizate.

| — | De asemenea, trebuie adoptate decizii de returnare în conformitate cu Directiva privind returnarea și în cazurile în care o procedură de returnare este efectuată pe baza unui acord de readmisie: utilizarea acordurilor de readmisie cu o țară terță (care reglementează relațiile dintre statele membre ale UE și țările terțe) nu afectează aplicarea deplină și globală a Directivei privind returnarea (care se referă la relația dintre statul care efectuează îndepărtarea și persoana returnată) în fiecare caz individual de returnare. În fapt, utilizarea acordului de readmisie presupune emiterea deciziei de returnare mai întâi. |
| --- | --- |

—

De asemenea, trebuie adoptate decizii de returnare în conformitate cu Directiva privind returnarea și în cazurile în care o procedură de returnare este efectuată pe baza unui acord de readmisie: utilizarea acordurilor de readmisie cu o țară terță (care reglementează relațiile dintre statele membre ale UE și țările terțe) nu afectează aplicarea deplină și globală a Directivei privind returnarea (care se referă la relația dintre statul care efectuează îndepărtarea și persoana returnată) în fiecare caz individual de returnare. În fapt, utilizarea acordului de readmisie presupune emiterea deciziei de returnare mai întâi.

| — | Legislația națională poate prevedea că un resortisant al unei țări terțe este obligat să părăsească teritoriul Uniunii în cazul în care șederea sa este ilegală. O astfel de obligație juridică abstractă nu constituie o decizie de returnare. Aceasta trebuie să fie materializată în fiecare caz printr-o decizie de returnare individualizată. |
| --- | --- |

—

Legislația națională poate prevedea că un resortisant al unei țări terțe este obligat să părăsească teritoriul Uniunii în cazul în care șederea sa este ilegală. O astfel de obligație juridică abstractă nu constituie o decizie de returnare. Aceasta trebuie să fie materializată în fiecare caz printr-o decizie de returnare individualizată.

| — | Autoritățile naționale competente ar trebui să utilizeze pe deplin sistemele informatice relevante ale Uniunii, precum Sistemul de Informații Schengen II (SIS II), Eurodac și Sistemul de informații privind vizele (VIS), pentru a sprijini identificarea și evaluarea individuală a fiecărui caz, precum și pentru a facilita și a îmbunătăți cooperarea între statele membre în procedurile de returnare și readmisie. |
| --- | --- |

—

Autoritățile naționale competente ar trebui să utilizeze pe deplin sistemele informatice relevante ale Uniunii, precum Sistemul de Informații Schengen II (SIS II), Eurodac și Sistemul de informații privind vizele (VIS), pentru a sprijini identificarea și evaluarea individuală a fiecărui caz, precum și pentru a facilita și a îmbunătăți cooperarea între statele membre în procedurile de returnare și readmisie.

| — | Statele membre ar trebui să instituie măsuri eficiente și proporționale pentru a localiza, a detecta și a reține resortisanții țărilor terțe aflați în situație de ședere ilegală pe teritoriul lor, în scopul de a-și îndeplini obligația de a emite decizii de returnare. În această privință, se reamintește că, în conformitate cu articolul 13 alineatul (1) din Codul frontierelor Schengen, statele membre trebuie să rețină și supună procedurilor de returnare resortisanții țărilor terțe care au traversat ilegal frontierele externe și nu au dreptul să rămână pe teritoriul UE. Articolul 14 din Directiva privind sancțiunile împotriva angajatorilor prevede, de asemenea, obligația ca statele membre să se asigure că pe teritoriul lor sunt efectuate inspecții eficace și adecvate pentru a depista cazurile de angajare a unor resortisanți ai țărilor terțe aflați în situație de ședere ilegală. |
| --- | --- |

—

Statele membre ar trebui să instituie măsuri eficiente și proporționale pentru a localiza, a detecta și a reține resortisanții țărilor terțe aflați în situație de ședere ilegală pe teritoriul lor, în scopul de a-și îndeplini obligația de a emite decizii de returnare. În această privință, se reamintește că, în conformitate cu articolul 13 alineatul (1) din Codul frontierelor Schengen, statele membre trebuie să rețină și supună procedurilor de returnare resortisanții țărilor terțe care au traversat ilegal frontierele externe și nu au dreptul să rămână pe teritoriul UE. Articolul 14 din Directiva privind sancțiunile împotriva angajatorilor prevede, de asemenea, obligația ca statele membre să se asigure că pe teritoriul lor sunt efectuate inspecții eficace și adecvate pentru a depista cazurile de angajare a unor resortisanți ai țărilor terțe aflați în situație de ședere ilegală.

Practici de reținere – respectarea drepturilor fundamentale

Obligația statelor membre de a emite o decizie de returnare împotriva oricărui resortisant al unei țări terțe care se află în situație de ședere ilegală pe teritoriul lor face obiectul respectării drepturilor fundamentale, inclusiv a principiului proporționalității (considerentul 24). Obiectivul legitim de a combate migrația ilegală poate fi pus în balanță cu alte interese de stat legitime, cum ar fi considerațiile legate de sănătatea publică, interesul statului de a combate criminalitatea, interesul de a dispune de o înregistrare completă a nașterilor, respectarea interesului superior al copilului (subliniată în mod expres în considerentul 22), Convenția de la Geneva (menționată în considerentul 23), precum și alte drepturi fundamentale relevante recunoscute în Carta drepturilor fundamentale a UE.

Comisia face trimitere la considerațiile prezentate în documentul din 2012 al Agenției pentru Drepturi Fundamentale, intitulat „Reținerea migranților aflați în situație de ședere ilegală – considerații privind drepturile fundamentale” (Documentul nr. 13847/12 al Consiliului) pentru îndrumări privind desfășurarea practicilor de reținere în conformitate cu drepturile fundamentale ale resortisanților țărilor terțe, asigurând în același timp eficacitatea procedurilor de returnare. Se poate considera că practicile statelor membre care sunt conforme cu aceste îndrumări nu afectează obligația de a emite decizii de returnare împotriva resortisanților țărilor terțe aflați în situație de ședere ilegală în temeiul articolului 6 alineatul (1) din Directiva privind returnarea.

Accesul la asistență medicală

Migranții aflați în situație de ședere ilegală care solicită asistență medicală nu ar trebui să fie reținuți atunci când se află într-o unitate medicală sau lângă o unitate medicală.

Unitățile medicale nu ar trebui să fie obligate să partajeze datele cu caracter personal ale migranților cu autoritățile de aplicare a legislației în materie de imigrare în scopul unei eventuale returnări.

Accesul la educație

Migranții aflați în situație de ședere ilegală nu ar trebui să fie reținuți la sau lângă școala frecventată de copiii lor.

Școlile nu ar trebui să fie obligate să partajeze datele cu caracter personal ale migranților cu autoritățile de aplicare a legislației în materie de imigrare în scopul unei eventuale returnări.

Libertatea religioasă

Migranții aflați în situație de ședere ilegală nu ar trebui să fie reținuți într-o instituție de cult recunoscută sau lângă o astfel de instituție de cult, atunci când își practică religia.

Înregistrarea nașterii

Migranții aflați în situație de ședere ilegală ar trebui să poată înregistra nașterea și să fie în măsură să obțină un certificat de naștere pentru copiii lor fără riscul reținerii.

Registrele de stare civilă care eliberează certificate de naștere nu ar trebui să fie obligate să partajeze datele cu caracter personal ale migranților cu autoritățile de aplicare a legislației în materie de imigrare în scopul unei eventuale returnări.

Accesul la justiție

În interesul combaterii criminalității, statele membre pot avea în vedere introducerea unor posibilități de denunțare a infracțiunilor pentru victimele și martorii infracțiunilor, fără teama de a fi arestați. În acest scop, pot fi avute în vedere următoarele bune practici:

| — | introducerea unor posibilități de denunțare anonime sau parțial anonime sau a altor mecanisme de denunțare eficace; |
| --- | --- |

—

introducerea unor posibilități de denunțare anonime sau parțial anonime sau a altor mecanisme de denunțare eficace;

| — | oferirea pentru victimele sau martorii unei infracțiuni grave a posibilității de a se adresa poliției prin intermediul unor părți terțe (cum ar fi ombudsmanul pentru migranți, funcționari special desemnați sau entități care furnizează asistență umanitară și asistență juridică); |
| --- | --- |

—

oferirea pentru victimele sau martorii unei infracțiuni grave a posibilității de a se adresa poliției prin intermediul unor părți terțe (cum ar fi ombudsmanul pentru migranți, funcționari special desemnați sau entități care furnizează asistență umanitară și asistență juridică);

| — | definirea condițiilor în care victimelor sau martorilor infracțiunilor, inclusiv ale violenței domestice, li s-ar putea emite permise de ședere pe baza standardelor incluse în Directiva 2004/81/CE al Consiliului (26) și în Directiva 2009/52/CE; |
| --- | --- |

—

definirea condițiilor în care victimelor sau martorilor infracțiunilor, inclusiv ale violenței domestice, li s-ar putea emite permise de ședere pe baza standardelor incluse în Directiva 2004/81/CE al Consiliului (26) și în Directiva 2009/52/CE;

| — | analizarea necesității de a elimina conexiunea dintre statutul de imigrare al victimelor violenței și cel al titularului principal al permisului care este în același timp autorul violenței; |
| --- | --- |

—

analizarea necesității de a elimina conexiunea dintre statutul de imigrare al victimelor violenței și cel al titularului principal al permisului care este în același timp autorul violenței;

| — | elaborarea unor broșuri în cooperare cu inspectoratele de muncă sau alte organisme competente pentru a informa în mod sistematic și obiectiv migranții reținuți la locurile de muncă ale acestora cu privire la posibilitățile existente de a depune plângeri împotriva angajatorilor, pe baza Directivei 2009/52/CE și, în acest context, adoptarea de măsuri pentru a proteja elementele de probă relevante. |
| --- | --- |

—

elaborarea unor broșuri în cooperare cu inspectoratele de muncă sau alte organisme competente pentru a informa în mod sistematic și obiectiv migranții reținuți la locurile de muncă ale acestora cu privire la posibilitățile existente de a depune plângeri împotriva angajatorilor, pe baza Directivei 2009/52/CE și, în acest context, adoptarea de măsuri pentru a proteja elementele de probă relevante.

Migranții aflați în situație de ședere ilegală care solicită asistență juridică nu ar trebui să fie reținuți la sediul sau în apropierea sindicatelor sau a altor entități care oferă un astfel de sprijin.

De asemenea, Comisia recomandă ca resortisanții țărilor terțe aflați în situație de ședere ilegală care doresc să aibă acces la serviciile publice care înregistrează cereri de protecție internațională sau cereri de obținere a statutului de apatrid nu ar trebui să fie reținuți atunci când se află la sediul sau în apropierea unor astfel de unități.

Cazuri speciale:

5.1.   Reținerea în cursul unei verificări de ieșire

Temeiul juridic: Directiva privind returnarea – articolul 6

O decizie de returnare poate fi adoptată, în anumite circumstanțe, inclusiv în cazul în care un resortisant al unei țări terțe aflat în regim de ședere ilegală este reținut la frontiera externă a UE atunci când părăsește teritoriul UE, în urma unei analize de la caz la caz și luând în considerare principiul proporționalității. Aceasta ar putea fi justificată în cazul în care la verificările de ieșire se depistează o depășire semnificativă a termenului legal de ședere sau o ședere ilegală. În astfel de cazuri, statele membre ar putea să inițieze o procedură de returnare atunci când sunt informate cu privire la șederea ilegală și să continue procedura care conduce la emiterea unei decizii de returnare însoțită de o interdicție de intrare în cadrul unei proceduri in absentia, cu respectarea garanțiilor procedurale prevăzute în secțiunile 11.3 și 12 de mai jos.

Chiar dacă, într-o astfel de situație specifică, persoana este în orice caz pe cale să părăsească teritoriul UE, emiterea unei decizii de returnare poate fi întemeiată, întrucât aceasta permite statelor membre să emită, de asemenea, o interdicție de intrare și, prin urmare, previne intrarea ulterioară și posibilul risc de ședere ilegală.

Comisia invită statele membre să instituie, pentru astfel de cazuri specifice, proceduri de emitere a deciziilor de returnare și – dacă este cazul – a interdicțiilor de intrare direct la aeroport sau în alte puncte externe de trecere a frontierei ori, pentru interdicțiile de intrare, in absentia (a se vedea secțiunea 11.3).

În cazul în care un resortisant al unei țări terțe a depășit termenul legal de ședere prevăzut de viză sau de permisul de ședere într-un prim stat membru și părăsește Uniunea printr-un al doilea stat membru/printr-un stat membru de tranzit, decizia de returnare și interdicția de intrare vor trebui să fie eliberate de al doilea stat membru (în mod normal, „persoana care a depășit termenul legal de ședere” se va afla în „situație de ședere ilegală” în sensul Directivei privind returnarea și în al doilea stat membru).

5.2.   Persoanele care fac obiectul unei decizii de returnare emise de un alt stat membru

Temeiul juridic: Directiva 2001/40/CE al Consiliului (27)

Atenționare/explicație: Efectul unei decizii de returnare emise de un stat membru într-un alt stat membru a făcut obiectul unui capitol separat (capitolul V) din Propunerea Comisiei din 2005 de directivă privind returnarea („Reținerea în alte state membre”). Capitolul V, precum și articolul 20 din propunerea Comisiei, în care se prevedea abrogarea Directivei 2001/40/CE, au fost însă eliminate în cursul negocierilor, iar Directiva 2001/40/CE a rămas în vigoare. Directiva 2001/40/CE prevede în mod expres posibilitatea recunoașterii unei decizii de returnare emise de o autoritate competentă dintr-un stat membru împotriva unui resortisant al unei țări terțe prezent pe teritoriul unui alt stat membru. Articolul 6 din Directiva privind returnarea nu menționează în mod expres cazul în care un al doilea stat membru recunoaște o decizie de returnare emisă de un prim stat membru în conformitate cu Directiva 2001/40/CE. O interpretare literală a articolului 6, care ar obliga astfel statul membru care recunoaște decizia să emită, de asemenea, o a doua decizie de returnare completă, în conformitate cu Directiva 2008/115/CE, ar priva Directiva 2001/40/CE de orice valoare adăugată. Pentru a conferi un efect util (effet utile) existenței în continuare a Directivei 2001/40/CE, a fost necesar să se aibă în vedere o interpretare în urma căreia coexistența în continuare a celor două directive să aibă sens.

În cazul în care un stat membru A reține o persoană care face deja obiectul unei decizii de returnare emise de un stat membru B, statul membru A poate:

| (a) | să emită o nouă decizie de returnare în temeiul articolului 6 alineatul (1) din Directiva privind returnarea; sau |
| --- | --- |

(a)

să emită o nouă decizie de returnare în temeiul articolului 6 alineatul (1) din Directiva privind returnarea; sau

| (b) | să trimită persoana înapoi în statul membru B în temeiul unui acord bilateral existent în conformitate cu articolul 6 alineatul (3) din Directiva privind returnarea; sau |
| --- | --- |

(b)

să trimită persoana înapoi în statul membru B în temeiul unui acord bilateral existent în conformitate cu articolul 6 alineatul (3) din Directiva privind returnarea; sau

| (c) | să recunoască decizia de returnare emisă de statul membru B, în conformitate cu Directiva 2001/40/CE. |
| --- | --- |

(c)

să recunoască decizia de returnare emisă de statul membru B, în conformitate cu Directiva 2001/40/CE.

În cazul în care statul membru A recunoaște decizia de returnare emisă de statul membru B în conformitate cu Directiva 2001/40/CE, acesta are în continuare obligația să aplice garanțiile referitoare la executarea returnării (îndepărtării) prevăzute în Directiva privind returnarea atunci când execută decizia de returnare recunoscută.

Recunoașterea reciprocă a deciziilor de returnare poate genera o valoare adăugată semnificativă în anumite cazuri – în special în contextul tranzitului terestru al persoanelor returnate (a se vedea secțiunea 6.4 de mai jos). Comisia încurajează statele membre să se prevaleze de opțiunea de recunoaștere reciprocă ori de câte ori aceasta contribuie la accelerarea procedurilor de returnare și la reducerea sarcinii administrative.

5.3.   Relația cu dispozițiile Regulamentului Dublin

Temeiul juridic: Regulamentul (UE) nr. 604/2013 al Parlamentului European și al Consiliului (28) („Regulamentul Dublin”) – articolele 19 și 24

Articolul 6 din Directiva privind returnarea nu menționează în mod expres cazul în care un al doilea stat membru se prevalează de posibilitatea oferită în temeiul Regulamentului Dublin de a solicita primului stat membru să preia un resortisant al unei țări terțe aflat în situație de ședere ilegală. O interpretare literală a articolului 6, care ar obliga astfel statul membru solicitant (al doilea) să emită, de asemenea, o decizie de returnare completă, în conformitate cu Directiva 2008/115/CE, ar priva normele pertinente ale Regulamentului Dublin de orice valoare adăugată. Formularea Regulamentului Dublin se referă la acest aspect în mod explicit și prevede norme clare care reglementează aplicarea Directivei privind returnarea și a Regulamentului Dublin.

Cazurile în care resortisantul unei țări terțe a prezentat o cerere de azil și a obținut un drept de ședere în calitate de solicitant de azil în al doilea stat membru nu se încadrează în domeniul de aplicare al Directivei privind returnarea, având în vedere că resortisantul țării terțe beneficiază de un drept de ședere în calitate de solicitant de azil și, prin urmare, nu poate fi considerat ca aflându-se în situație de ședere ilegală în al doilea stat membru.

În același timp, cazurile în care resortisantul unei țări terțe nu a prezentat o cerere de azil și nu a obținut un drept de ședere în calitate de solicitant de azil în al doilea stat membru se încadrează în domeniul de aplicare al Directivei privind returnarea. Ar putea fi avute în vedere situațiile de mai jos (29).

| (a) | Resortisantul țării terțe are statut de solicitant de azil în primul stat membru (procedură în curs, nu a fost emisă încă o decizie finală): se aplică Regulamentul Dublin, pe baza principiului fundamental conform căruia nevoile de protecție internațională ale fiecărui resortisant al unei țări terțe care prezintă o cerere de azil într-un stat membru ar trebui să fie evaluate în întregime de un singur stat membru. Un stat membru nu poate returna respectivul resortisant al unei țări terțe către o țară terță, ci îl poate trimite doar în statul membru responsabil în temeiul Regulamentului Dublin pentru a-i examina cererea. |
| --- | --- |

(a)

Resortisantul țării terțe are statut de solicitant de azil în primul stat membru (procedură în curs, nu a fost emisă încă o decizie finală): se aplică Regulamentul Dublin, pe baza principiului fundamental conform căruia nevoile de protecție internațională ale fiecărui resortisant al unei țări terțe care prezintă o cerere de azil într-un stat membru ar trebui să fie evaluate în întregime de un singur stat membru. Un stat membru nu poate returna respectivul resortisant al unei țări terțe către o țară terță, ci îl poate trimite doar în statul membru responsabil în temeiul Regulamentului Dublin pentru a-i examina cererea.

| (b) | Resortisantul unei țări terțe și-a retras cererea de azil în primul stat membru: în cazul în care retragerea cererii a condus la respingerea cererii (în temeiul articolului 27 sau al articolului 28 din versiunea reformată a Directivei privind procedurile de azil), pot fi aplicate normele descrise mai jos la litera (c) (alegerea între aplicarea normelor Regulamentului Dublin sau ale Directivei privind returnarea). În cazul în care retragerea cererii nu a condus la respingerea cererii, se aplică Regulamentul Dublin (în calitate de lex specialis), pornind de la principiul fundamental conform căruia nevoia de protecție internațională a fiecărui resortisant al unei țări terțe care prezintă o cerere de azil într-un stat membru ar trebui să fie evaluată în întregime de un singur stat membru. |
| --- | --- |

(b)

Resortisantul unei țări terțe și-a retras cererea de azil în primul stat membru: în cazul în care retragerea cererii a condus la respingerea cererii (în temeiul articolului 27 sau al articolului 28 din versiunea reformată a Directivei privind procedurile de azil), pot fi aplicate normele descrise mai jos la litera (c) (alegerea între aplicarea normelor Regulamentului Dublin sau ale Directivei privind returnarea). În cazul în care retragerea cererii nu a condus la respingerea cererii, se aplică Regulamentul Dublin (în calitate de lex specialis), pornind de la principiul fundamental conform căruia nevoia de protecție internațională a fiecărui resortisant al unei țări terțe care prezintă o cerere de azil într-un stat membru ar trebui să fie evaluată în întregime de un singur stat membru.

| (c) | Resortisantului țării terțe i s-a respins, printr-o decizie definitivă, cererea de azil în primul stat membru: se poate alege între aplicarea Regulamentului Dublin sau a Directivei privind returnarea. În Regulamentul Dublin, această alegere este clar stipulată la articolul 24 alineatul (4) și se clarifică, de asemenea, faptul că, din momentul în care autoritățile decid să facă o cerere în temeiul Regulamentului Dublin, aplicarea Directivei privind returnarea și procedurile de returnare se suspendă și se aplică numai Regulamentul Dublin (acest lucru afectează, de asemenea, normele privind luarea în custodie publică și căile de atac). |
| --- | --- |

(c)

Resortisantului țării terțe i s-a respins, printr-o decizie definitivă, cererea de azil în primul stat membru: se poate alege între aplicarea Regulamentului Dublin sau a Directivei privind returnarea. În Regulamentul Dublin, această alegere este clar stipulată la articolul 24 alineatul (4) și se clarifică, de asemenea, faptul că, din momentul în care autoritățile decid să facă o cerere în temeiul Regulamentului Dublin, aplicarea Directivei privind returnarea și procedurile de returnare se suspendă și se aplică numai Regulamentul Dublin (acest lucru afectează, de asemenea, normele privind luarea în custodie publică și căile de atac).

| (d) | Resortisantul țării terțe a făcut deja obiectul unei proceduri de returnare/îndepărtare reușite (în urma respingerii sau a retragerii unei cereri de azil) din primul stat membru către o țară terță: dacă resortisantul țării terțe intră din nou pe teritoriul UE, Regulamentul Dublin prevede la articolul 19 alineatul (3) că primul stat membru nu mai poate fi responsabil pentru resortisantul țării terțe și, prin urmare, nu poate fi prevăzut transferul către statul membru respectiv. Prin urmare, se va aplica Directiva privind returnarea. |
| --- | --- |

(d)

Resortisantul țării terțe a făcut deja obiectul unei proceduri de returnare/îndepărtare reușite (în urma respingerii sau a retragerii unei cereri de azil) din primul stat membru către o țară terță: dacă resortisantul țării terțe intră din nou pe teritoriul UE, Regulamentul Dublin prevede la articolul 19 alineatul (3) că primul stat membru nu mai poate fi responsabil pentru resortisantul țării terțe și, prin urmare, nu poate fi prevăzut transferul către statul membru respectiv. Prin urmare, se va aplica Directiva privind returnarea.

Exemple practice:

| — | Un solicitant de protecție internațională în statul membru A călătorește fără a avea drepturi în acest sens către un stat membru vecin B (trecerea frontierelor interne), în care este reținut de poliție. În conformitate cu Regulamentul Dublin, acesta este trimis înapoi din statul membru B în statul membru A. În această situație, ar trebui statul membru B să emită o decizie de returnare pentru persoana în cauză pe fondul șederii ilegale pe teritoriu?






  — | Se aplică dispozițiile Regulamentului Dublin. Statul membru B nu poate emite o decizie de returnare. |
| --- | --- | --- |

—

Un solicitant de protecție internațională în statul membru A călătorește fără a avea drepturi în acest sens către un stat membru vecin B (trecerea frontierelor interne), în care este reținut de poliție. În conformitate cu Regulamentul Dublin, acesta este trimis înapoi din statul membru B în statul membru A. În această situație, ar trebui statul membru B să emită o decizie de returnare pentru persoana în cauză pe fondul șederii ilegale pe teritoriu?

—

Se aplică dispozițiile Regulamentului Dublin. Statul membru B nu poate emite o decizie de returnare.

| — | Poate statul membru A (în scenariul descris mai sus) să emită o decizie de returnare (împreună cu o interdicție de intrare care va fi amânată până la finalizarea procedurii de azil)?






  — | Nu. Atât timp cât persoana respectivă beneficiază de dreptul de ședere în calitate de solicitant de azil în statul membru A, șederea sa nu este ilegală în sensul Directivei privind returnarea și statul membru A nu poate emite o decizie de returnare. |
| --- | --- | --- |

—

Poate statul membru A (în scenariul descris mai sus) să emită o decizie de returnare (împreună cu o interdicție de intrare care va fi amânată până la finalizarea procedurii de azil)?

—

Nu. Atât timp cât persoana respectivă beneficiază de dreptul de ședere în calitate de solicitant de azil în statul membru A, șederea sa nu este ilegală în sensul Directivei privind returnarea și statul membru A nu poate emite o decizie de returnare.

| — | Un resortisant al unei țări terțe care beneficiază de protecție internațională din partea statului membru A se află în situație de ședere ilegală în statul membru B (de exemplu, a depășit durata legală de ședere de 90 de zile). Este aplicabilă Directiva privind returnarea în astfel de cazuri? Care vor fi procedurile în cazul în care persoana refuză reîntoarcerea voluntară către primul stat membru care i-a acordat protecție?






  — | Regulamentul Dublin nu conține norme cu privire la reprimirea beneficiarilor de protecție internațională. Prin urmare, se va aplica „regimul general” prevăzut la articolul 6 alineatul (2) din Directiva privind returnarea. Aceasta implică faptul că statul membru B va trebui să solicite persoanei în cauză să se întoarcă în statul membru A și – în cazul în care persoana respectivă nu respectă cerința de bună voie – statul membru B trebuie să ia în considerare emiterea unei decizii de returnare, ținând seama de toate garanțiile prevăzute în Directiva privind returnarea, inclusiv, în special, de principiul nereturnării. În anumite circumstanțe, atunci când returnarea/îndepărtarea către o țară terță nu este posibilă și trimiterea înapoi către un alt stat membru poate fi considerată o măsură mai favorabilă (a se vedea secțiunea 3), statul membru B poate dispune trimiterea înapoi a persoanei în statul membru A; procedurile legate de trimiterea înapoi în alt stat membru a resortisanților țărilor terțe aflați în situație de ședere ilegală sunt reglementate de legislația națională. |
| --- | --- | --- |

—

Un resortisant al unei țări terțe care beneficiază de protecție internațională din partea statului membru A se află în situație de ședere ilegală în statul membru B (de exemplu, a depășit durata legală de ședere de 90 de zile). Este aplicabilă Directiva privind returnarea în astfel de cazuri? Care vor fi procedurile în cazul în care persoana refuză reîntoarcerea voluntară către primul stat membru care i-a acordat protecție?

—

Regulamentul Dublin nu conține norme cu privire la reprimirea beneficiarilor de protecție internațională. Prin urmare, se va aplica „regimul general” prevăzut la articolul 6 alineatul (2) din Directiva privind returnarea. Aceasta implică faptul că statul membru B va trebui să solicite persoanei în cauză să se întoarcă în statul membru A și – în cazul în care persoana respectivă nu respectă cerința de bună voie – statul membru B trebuie să ia în considerare emiterea unei decizii de returnare, ținând seama de toate garanțiile prevăzute în Directiva privind returnarea, inclusiv, în special, de principiul nereturnării. În anumite circumstanțe, atunci când returnarea/îndepărtarea către o țară terță nu este posibilă și trimiterea înapoi către un alt stat membru poate fi considerată o măsură mai favorabilă (a se vedea secțiunea 3), statul membru B poate dispune trimiterea înapoi a persoanei în statul membru A; procedurile legate de trimiterea înapoi în alt stat membru a resortisanților țărilor terțe aflați în situație de ședere ilegală sunt reglementate de legislația națională.

| — | Un resortisant al unei țări terțe căruia i-au fost prelevate amprentele în urma intrării ilegale în statul membru A și care nu a solicitat azil în statul membru A este reținut ulterior în statul membru B. Poate statul membru B să transfere persoana respectivă înapoi în statul membru A în conformitate cu Regulamentul Dublin?






  — | Nu. Întrucât nu există nicio legătură cu o procedură de azil, Regulamentul Dublin nu se aplică. |
| --- | --- | --- |

—

Un resortisant al unei țări terțe căruia i-au fost prelevate amprentele în urma intrării ilegale în statul membru A și care nu a solicitat azil în statul membru A este reținut ulterior în statul membru B. Poate statul membru B să transfere persoana respectivă înapoi în statul membru A în conformitate cu Regulamentul Dublin?

—

Nu. Întrucât nu există nicio legătură cu o procedură de azil, Regulamentul Dublin nu se aplică.

5.4.   Resortisant al unei țări terțe aflat în situație de ședere ilegală care deține un drept de ședere într-un alt stat membru

Temeiul juridic: Directiva privind returnarea – articolul 6 alineatul (2)

Resortisanților țărilor terțe aflați în situație de ședere ilegală pe teritoriul unui stat membru și care posedă un permis de ședere valid sau o altă autorizație care conferă un drept de ședere, eliberate de un alt stat membru, trebuie să li se impună să se întoarcă imediat pe teritoriul statului membru respectiv. În cazul nerespectării acestei cerințe de către resortisantul unei țări terțe sau în cazul în care plecarea imediată a resortisantului unei țări terțe este necesară din motive de ordine publică sau de securitate națională, se aplică alineatul (1).

Această dispoziție, care înlocuiește o normă similară prevăzută la articolul 23 alineatele (2) și (3) din Convenția de punere în aplicare a Acordului Schengen (30), prevede că nu trebuie emisă o decizie de returnare unui resortisant al unei țări terțe aflat în situație de ședere ilegală care deține un permis valabil de ședere în alt stat membru. În astfel de cazuri, resortisantul țării terțe ar trebui, în primul rând, să fie obligat să se întoarcă imediat în statul membru în care beneficiază de un drept de ședere. Numai în cazul în care persoana nu se conformează acestei cereri sau în cazurile în care există riscuri pentru ordinea publică sau securitatea națională se adoptă o decizie de returnare.

Clarificări suplimentare:

| — | Forma în care este emisă cererea „de a se întoarce pe teritoriul celuilalt stat membru imediat” ar trebui să fie stabilită în conformitate cu dreptul național. Se recomandă ca deciziile să fie emise în scris și să cuprindă o expunere a motivelor. Pentru a se evita confuziile, decizia nu ar trebui să poarte denumirea „decizie de returnare”. |
| --- | --- |

—

Forma în care este emisă cererea „de a se întoarce pe teritoriul celuilalt stat membru imediat” ar trebui să fie stabilită în conformitate cu dreptul național. Se recomandă ca deciziile să fie emise în scris și să cuprindă o expunere a motivelor. Pentru a se evita confuziile, decizia nu ar trebui să poarte denumirea „decizie de returnare”.

| — | Termenul pentru întoarcerea într-un alt stat membru: nu se poate oferi o indicație generală în ceea ce privește intervalul de timp care trebuie să treacă între momentul în care se solicită întoarcerea pe teritoriul unui alt stat membru și momentul în care este emisă o decizie de returnare în conformitate cu articolul 6 alineatul (1). Ar trebui să fie prevăzut un interval de timp adecvat în conformitate cu legislația națională, ținând seama de circumstanțele individuale, de principiul proporționalității, precum și faptul că în dispoziția juridică este utilizat termenul „imediat”. Intervalul de timp dintre cererea de a pleca în celălalt stat membru și emiterea unei decizii de returnare în temeiul articolului 6 alineatul (1) nu trebuie considerat ca făcând parte din eventualul termen pentru plecarea voluntară, întrucât termenul respectiv constituie un element al deciziei de returnare și va începe să curgă doar odată cu emiterea unei decizii de returnare. |
| --- | --- |

—

Termenul pentru întoarcerea într-un alt stat membru: nu se poate oferi o indicație generală în ceea ce privește intervalul de timp care trebuie să treacă între momentul în care se solicită întoarcerea pe teritoriul unui alt stat membru și momentul în care este emisă o decizie de returnare în conformitate cu articolul 6 alineatul (1). Ar trebui să fie prevăzut un interval de timp adecvat în conformitate cu legislația națională, ținând seama de circumstanțele individuale, de principiul proporționalității, precum și faptul că în dispoziția juridică este utilizat termenul „imediat”. Intervalul de timp dintre cererea de a pleca în celălalt stat membru și emiterea unei decizii de returnare în temeiul articolului 6 alineatul (1) nu trebuie considerat ca făcând parte din eventualul termen pentru plecarea voluntară, întrucât termenul respectiv constituie un element al deciziei de returnare și va începe să curgă doar odată cu emiterea unei decizii de returnare.

| — | Verificarea plecării într-un alt stat membru: Dreptul Uniunii nu precizează modul în care trebuie să fie verificată respectarea obligației de întoarcere în celălalt stat membru. Statele membre ar trebui să se asigure, în conformitate cu legislația națională, că deciziile lor sunt monitorizate în mod corespunzător. |
| --- | --- |

—

Verificarea plecării într-un alt stat membru: Dreptul Uniunii nu precizează modul în care trebuie să fie verificată respectarea obligației de întoarcere în celălalt stat membru. Statele membre ar trebui să se asigure, în conformitate cu legislația națională, că deciziile lor sunt monitorizate în mod corespunzător.

| — | Verificarea valabilității permiselor/autorizațiilor emise de un alt stat membru: în prezent, nu există un sistem central pentru schimbul de informații între statele membre cu privire la această chestiune. Statele membre sunt încurajate să coopereze la nivel bilateral și să furnizeze informațiile relevante fără întârziere, în conformitate cu legislația națională și cu mecanismul de cooperare bilaterală. Punctele naționale de contact existente [de exemplu, cele enumerate în anexa 2 la manualul Schengen (31)] ar putea fi utilizate, de asemenea, în acest scop. |
| --- | --- |

—

Verificarea valabilității permiselor/autorizațiilor emise de un alt stat membru: în prezent, nu există un sistem central pentru schimbul de informații între statele membre cu privire la această chestiune. Statele membre sunt încurajate să coopereze la nivel bilateral și să furnizeze informațiile relevante fără întârziere, în conformitate cu legislația națională și cu mecanismul de cooperare bilaterală. Punctele naționale de contact existente [de exemplu, cele enumerate în anexa 2 la manualul Schengen (31)] ar putea fi utilizate, de asemenea, în acest scop.

| — | Formularea „permis de ședere sau altă autorizație care conferă un drept de ședere”
   (32) este foarte amplă și acoperă orice statut acordat sau permis de ședere eliberat de un stat membru care conferă un drept de ședere legală, și nu doar o acceptare a amânării temporare a returnării/îndepărtării.
  Sunt incluse următoarele:






  — | vizele pe termen lung (care oferă, în mod evident, un drept de ședere); |
| --- | --- | --- |

—

Formularea „permis de ședere sau altă autorizație care conferă un drept de ședere”
   (32) este foarte amplă și acoperă orice statut acordat sau permis de ședere eliberat de un stat membru care conferă un drept de ședere legală, și nu doar o acceptare a amânării temporare a returnării/îndepărtării.

Sunt incluse următoarele:

—

vizele pe termen lung (care oferă, în mod evident, un drept de ședere);

| — | permisul temporar din motive umanitare (în măsura în care un astfel de permis oferă un drept de ședere și nu doar o simplă amânare a returnării); |
| --- | --- |

—

permisul temporar din motive umanitare (în măsura în care un astfel de permis oferă un drept de ședere și nu doar o simplă amânare a returnării);

| — | un permis de ședere expirat care se bazează pe un statut de protecție internațională încă valabil (statutul de protecție internațională nu depinde de valabilitatea documentului care îl atestă); |
| --- | --- |

—

un permis de ședere expirat care se bazează pe un statut de protecție internațională încă valabil (statutul de protecție internațională nu depinde de valabilitatea documentului care îl atestă);

| — | o viză valabilă într-un document de călătorie care nu este valabil (expirat) – în conformitate cu legislația relevantă a Uniunii, nu există posibilitatea de a emite o viză cu o valabilitate care depășește valabilitatea pașaportului. Prin urmare, cazul unei vize valabile într-un pașaport expirat nu ar trebui să apară în practică. Cu toate acestea, dacă acest lucru se întâmplă, resortisantul țării terțe în cauză nu ar trebui să fie sancționat pe nedrept. Pentru informații detaliate privind normele relevante de acordare a vizelor, a se vedea versiunea actualizată a Manualului privind vizele – partea a II-a, punctele 4.1.1 și 4.1.2 (33). |
| --- | --- |

—

o viză valabilă într-un document de călătorie care nu este valabil (expirat) – în conformitate cu legislația relevantă a Uniunii, nu există posibilitatea de a emite o viză cu o valabilitate care depășește valabilitatea pașaportului. Prin urmare, cazul unei vize valabile într-un pașaport expirat nu ar trebui să apară în practică. Cu toate acestea, dacă acest lucru se întâmplă, resortisantul țării terțe în cauză nu ar trebui să fie sancționat pe nedrept. Pentru informații detaliate privind normele relevante de acordare a vizelor, a se vedea versiunea actualizată a Manualului privind vizele – partea a II-a, punctele 4.1.1 și 4.1.2 (33).

Nu sunt incluse următoarele cazuri:

| — | un permis de ședere expirat întemeiat pe un statut de ședere expirat, |
| --- | --- |

—

un permis de ședere expirat întemeiat pe un statut de ședere expirat,

| — | pașapoartele sau permisele de ședere contrafăcute, false sau falsificate; |
| --- | --- |

—

pașapoartele sau permisele de ședere contrafăcute, false sau falsificate;

| — | un document care atestă amânarea temporară a îndepărtării; |
| --- | --- |

—

un document care atestă amânarea temporară a îndepărtării;

| — | tolerarea (în măsura în care tolerarea nu implică dreptul legal de ședere). |
| --- | --- |

—

tolerarea (în măsura în care tolerarea nu implică dreptul legal de ședere).

| — | Ca regulă generală, nu este posibilă îndepărtarea către alte state membre: în cazul în care un resortisant al unei țări terțe nu este de acord să se întoarcă în mod voluntar în conformitate cu articolul 6 alineatul (2) în statul membru în care deține un permis, articolul 6 alineatul (1) devine aplicabil și se adoptă o decizie de returnare, care prevede returnarea directă într-o țară terță. Nu este posibilă trimiterea forțată a persoanei în cauză înapoi în celălalt statmembru, cu excepția cazului în care un acord bilateral existent între statele membre care era deja în vigoare la 13 ianuarie 2009 (a se vedea secțiunea 5.5) prevede în mod expres această posibilitate sau, în anumite circumstanțe, atunci când returnarea/îndepărtarea către o țară terță nu este posibilă și statul membru care a emis permisul este de acord să primească înapoi persoana în cauză. |
| --- | --- |

—

Ca regulă generală, nu este posibilă îndepărtarea către alte state membre: în cazul în care un resortisant al unei țări terțe nu este de acord să se întoarcă în mod voluntar în conformitate cu articolul 6 alineatul (2) în statul membru în care deține un permis, articolul 6 alineatul (1) devine aplicabil și se adoptă o decizie de returnare, care prevede returnarea directă într-o țară terță. Nu este posibilă trimiterea forțată a persoanei în cauză înapoi în celălalt statmembru, cu excepția cazului în care un acord bilateral existent între statele membre care era deja în vigoare la 13 ianuarie 2009 (a se vedea secțiunea 5.5) prevede în mod expres această posibilitate sau, în anumite circumstanțe, atunci când returnarea/îndepărtarea către o țară terță nu este posibilă și statul membru care a emis permisul este de acord să primească înapoi persoana în cauză.

| — | Imposibilitatea emiterii interdicțiilor de intrare în UE atunci când se aplică articolul 6 alineatul (2): atunci când un resortisant al unei țări terțe aflat în situație de ședere ilegală este trimis înapoi către un alt stat membru, în temeiul articolului 6 alineatul (2), nu poate fi emisă o interdicție de intrare în UE în temeiul articolului 11, întrucât articolul 11 se aplică numai în legătură cu emiterea unei decizii de returnare și nu se aplică în cazurile de trimitere înapoi într-un alt stat membru. De asemenea, emiterea unei interdicții de intrare în UE este inutilă din punct de vedere practic într-o situație în care persoana în cauză va continua să rămână legal în alt stat membru. |
| --- | --- |

—

Imposibilitatea emiterii interdicțiilor de intrare în UE atunci când se aplică articolul 6 alineatul (2): atunci când un resortisant al unei țări terțe aflat în situație de ședere ilegală este trimis înapoi către un alt stat membru, în temeiul articolului 6 alineatul (2), nu poate fi emisă o interdicție de intrare în UE în temeiul articolului 11, întrucât articolul 11 se aplică numai în legătură cu emiterea unei decizii de returnare și nu se aplică în cazurile de trimitere înapoi într-un alt stat membru. De asemenea, emiterea unei interdicții de intrare în UE este inutilă din punct de vedere practic într-o situație în care persoana în cauză va continua să rămână legal în alt stat membru.

| — | Reîntoarcerea imediată impusă din motive legate de ordinea publică sau de securitate națională: în circumstanțele excepționale prevăzute de articolul 6 alineatul (2) teza a doua (al doilea caz), persoana trebuie să facă imediat obiectul unei decizii de returnare și este îndepărtată către o țară terță. Statul membru în care persoana beneficiază de dreptul de ședere ar trebui să fie informat în legătură cu acest fapt. |
| --- | --- |

—

Reîntoarcerea imediată impusă din motive legate de ordinea publică sau de securitate națională: în circumstanțele excepționale prevăzute de articolul 6 alineatul (2) teza a doua (al doilea caz), persoana trebuie să facă imediat obiectul unei decizii de returnare și este îndepărtată către o țară terță. Statul membru în care persoana beneficiază de dreptul de ședere ar trebui să fie informat în legătură cu acest fapt.

Exemplu practic:

| — | Ce dispoziții din Directiva privind returnarea ar trebui să fie aplicate cu privire la resortisanții țărilor terțe detectați în statul membru A, care dețin un permis de ședere valabil eliberat de statul membru B și care, în același timp, fac obiectul unei alerte SIS (interdicție de intrare) inițiate de statul membru C?






  — | Statul membru A ar trebui să aplice articolul 6 alineatul (2) din directivă și să îi ceară persoanei în cauză să se întoarcă în statul membru B. În ceea ce privește coexistența unei interdicții de intrare emise de statul membru C și a unui permis de ședere emis de statul membru B, acest aspect trebuie clarificat la nivel bilateral între statul membru care a emis alerta (C) și statul membru care a emis permisul (B), în conformitate cu articolul 25 alineatul (2) din Convenția de punere în aplicare a Acordului Schengen. |
| --- | --- | --- |

—

Ce dispoziții din Directiva privind returnarea ar trebui să fie aplicate cu privire la resortisanții țărilor terțe detectați în statul membru A, care dețin un permis de ședere valabil eliberat de statul membru B și care, în același timp, fac obiectul unei alerte SIS (interdicție de intrare) inițiate de statul membru C?

—

Statul membru A ar trebui să aplice articolul 6 alineatul (2) din directivă și să îi ceară persoanei în cauză să se întoarcă în statul membru B. În ceea ce privește coexistența unei interdicții de intrare emise de statul membru C și a unui permis de ședere emis de statul membru B, acest aspect trebuie clarificat la nivel bilateral între statul membru care a emis alerta (C) și statul membru care a emis permisul (B), în conformitate cu articolul 25 alineatul (2) din Convenția de punere în aplicare a Acordului Schengen.

5.5.   Resortisant al unei țări terțe aflat în situație de ședere ilegală care intră sub incidența acordurilor bilaterale existente între statele membre

Temeiul juridic: Directiva privind returnarea – articolul 6 alineatul (3)

| — | O listă indicativă a acordurilor bilaterale de readmisie existente între statele membre poate fi consultată la adresa: http://rsc.eui.eu/RDP/research/analyses/ra/ |
| --- | --- |

—

O listă indicativă a acordurilor bilaterale de readmisie existente între statele membre poate fi consultată la adresa: http://rsc.eui.eu/RDP/research/analyses/ra/

Statele membre pot decide să nu emită o decizie de returnare pentru un resortisant al unei țări terțe aflat în situație de ședere ilegală pe teritoriul lor, dacă resortisantul în cauză al unei țări terțe este preluat de un alt stat membru în conformitate cu acordurile bilaterale sau normele existente la data intrării în vigoare a directivei (și anume 13 ianuarie 2009). În acest caz, statul membru care a preluat resortisantul respectiv al unei țări terțe pune în aplicare alineatul (1).

Dispoziția prevede, în mod excepțional și sub forma unei „clauze de standstill”, posibilitatea ca statele membre să trimită înapoi migranții în situație neregulamentară către alte state membre în temeiul acordurilor bilaterale sau al normelor existente la 13 ianuarie 2009.

Atenționare/explicație istorică: această dispoziție a fost inclusă în textul directivei într-un stadiu avansat al negocierilor, ca urmare a unei cereri ferme din partea anumitor state membre, care au insistat asupra faptului că Directiva privind returnarea nu ar trebui să le oblige să modifice practici bine stabilite de preluare/trimitere înapoi a resortisanților țărilor terțe aflați în situație de ședere ilegală în alte state membre în temeiul acordurilor bilaterale.

Principiul pe care se întemeiază Directiva privind returnarea constă în returnarea directă a resortisanților țărilor terțe aflați în situație de ședere ilegală din UE către țări terțe. Prin urmare, articolul 6 alineatul (3) din directivă stabilește o excepție care se referă numai la obligația statelor membre pe al căror teritoriu se află resortisantul țării terțe de a emite o decizie de returnare, obligația respectivă revenind în aceste cazuri statului membru care preia persoana respectivă. Dispoziția respectivă nu prevede o excepție de la domeniul de aplicare al Directivei privind returnarea, în plus față de cele stabilite la articolul 2 alineatul (2) – a se vedea hotărârea CJUE în cauza C-47/15, Affum (punctele 82-85).

Clarificări suplimentare:

| — | Utilizarea ulterioară a acordurilor bilaterale între statele membre A-B și B-C: Directiva privind returnarea, în special articolul 6 alineatul (3), nu interzice în mod expres „preluarea în lanț” în temeiul acordurilor bilaterale existente. Cu toate acestea, este important ca, în cele din urmă, să fie pusă în aplicare o procedură de returnare completă, în conformitate cu directiva, de către un singur stat membru. Întrucât acest tip de proceduri ulterioare este costisitor pentru administrații și implică un disconfort suplimentar pentru persoana returnată, statele membre sunt încurajate să nu aplice această practică. |
| --- | --- |

—

Utilizarea ulterioară a acordurilor bilaterale între statele membre A-B și B-C: Directiva privind returnarea, în special articolul 6 alineatul (3), nu interzice în mod expres „preluarea în lanț” în temeiul acordurilor bilaterale existente. Cu toate acestea, este important ca, în cele din urmă, să fie pusă în aplicare o procedură de returnare completă, în conformitate cu directiva, de către un singur stat membru. Întrucât acest tip de proceduri ulterioare este costisitor pentru administrații și implică un disconfort suplimentar pentru persoana returnată, statele membre sunt încurajate să nu aplice această practică.

| — | Imposibilitatea emiterii interdicțiilor de intrare în UE atunci când se aplică articolul 6 alineatul (3): atunci când un resortisant al unei țări terțe aflat în situație de ședere ilegală este trimis înapoi către un alt stat membru în temeiul articolului 6 alineatul (3), nu poate fi emisă o interdicție de intrare în UE în temeiul articolului 11, întrucât articolul 11 se aplică numai în legătură cu emiterea unei decizii de returnare și nu se aplică în cazul simplei trimiteri înapoi într-un alt stat membru. De asemenea, emiterea unei interdicții de intrare în UE este inutilă din punct de vedere practic în cazul în care persoana în cauză nu părăsește încă teritoriul UE. În ceea ce privește posibilitatea de a emite interdicții de intrare pur naționale în circumstanțe excepționale în temeiul articolului 25 alineatul (2) din Convenția de punere în aplicare a acordului Schengen, a se vedea secțiunea 11.8. |
| --- | --- |

—

Imposibilitatea emiterii interdicțiilor de intrare în UE atunci când se aplică articolul 6 alineatul (3): atunci când un resortisant al unei țări terțe aflat în situație de ședere ilegală este trimis înapoi către un alt stat membru în temeiul articolului 6 alineatul (3), nu poate fi emisă o interdicție de intrare în UE în temeiul articolului 11, întrucât articolul 11 se aplică numai în legătură cu emiterea unei decizii de returnare și nu se aplică în cazul simplei trimiteri înapoi într-un alt stat membru. De asemenea, emiterea unei interdicții de intrare în UE este inutilă din punct de vedere practic în cazul în care persoana în cauză nu părăsește încă teritoriul UE. În ceea ce privește posibilitatea de a emite interdicții de intrare pur naționale în circumstanțe excepționale în temeiul articolului 25 alineatul (2) din Convenția de punere în aplicare a acordului Schengen, a se vedea secțiunea 11.8.

| — | Decizia de a transfera resortisantul țării terțe în alt stat membru: o astfel de decizie este una dintre măsurile prevăzute de Directiva privind returnarea pentru a pune capăt șederii ilegale și reprezintă o etapă pregătitoare a îndepărtării de pe teritoriul Uniunii. Prin urmare, statele membre trebuie să adopte aceste decizii cu diligență și rapiditate, astfel încât transferul în statul membru responsabil pentru procedura de returnare să aibă loc cât mai curând posibil – a se vedea hotărârea CJUE în cauza C-47/15, Affum (punctul 87). |
| --- | --- |

—

Decizia de a transfera resortisantul țării terțe în alt stat membru: o astfel de decizie este una dintre măsurile prevăzute de Directiva privind returnarea pentru a pune capăt șederii ilegale și reprezintă o etapă pregătitoare a îndepărtării de pe teritoriul Uniunii. Prin urmare, statele membre trebuie să adopte aceste decizii cu diligență și rapiditate, astfel încât transferul în statul membru responsabil pentru procedura de returnare să aibă loc cât mai curând posibil – a se vedea hotărârea CJUE în cauza C-47/15, Affum (punctul 87).

| — | Având în vedere că termenul „returnare” în temeiul Directivei privind returnarea implică întotdeauna întoarcerea într-o țară terță, se recomandă ca acest tip de decizie națională să fie numită „decizie de transfer” sau „decizie de trimitere înapoi” și nu „decizie de returnare”. |
| --- | --- |

—

Având în vedere că termenul „returnare” în temeiul Directivei privind returnarea implică întotdeauna întoarcerea într-o țară terță, se recomandă ca acest tip de decizie națională să fie numită „decizie de transfer” sau „decizie de trimitere înapoi” și nu „decizie de returnare”.

| — | Clauza de standstill: articolul 6 alineatul (3) este o clauză de standstill expresă. Statele membre pot utiliza opțiunea oferită de articolul 6 alineatul (3) doar în ceea ce privește acordurile bilaterale de readmisie care au intrat în vigoare înainte de 13 ianuarie 2009. Acordurile existente care au fost renegociate sau reînnoite după 13 ianuarie 2009 pot continua să intre sub incidența articolului 6 alineatul (3), în cazul în care acordul renegociat/reînnoit este o modificare a acordului existent deja și este denumit în mod clar ca atare. În cazul în care acordul renegociat/reînnoit este diferit (un cu totul alt acord, având un conținut diferit), acesta nu mai intră sub incidența articolului 6 alineatul (3). |
| --- | --- |

—

Clauza de standstill: articolul 6 alineatul (3) este o clauză de standstill expresă. Statele membre pot utiliza opțiunea oferită de articolul 6 alineatul (3) doar în ceea ce privește acordurile bilaterale de readmisie care au intrat în vigoare înainte de 13 ianuarie 2009. Acordurile existente care au fost renegociate sau reînnoite după 13 ianuarie 2009 pot continua să intre sub incidența articolului 6 alineatul (3), în cazul în care acordul renegociat/reînnoit este o modificare a acordului existent deja și este denumit în mod clar ca atare. În cazul în care acordul renegociat/reînnoit este diferit (un cu totul alt acord, având un conținut diferit), acesta nu mai intră sub incidența articolului 6 alineatul (3).

| — | Acordurile de readmisie dintre statele membre Schengen și Regatul Unit: în scopurile interpretării articolului 6 alineatul (3), Regatul Unit este considerat ca fiind un stat membru. |
| --- | --- |

—

Acordurile de readmisie dintre statele membre Schengen și Regatul Unit: în scopurile interpretării articolului 6 alineatul (3), Regatul Unit este considerat ca fiind un stat membru.

5.6.   Resortisant al unei țări terțe aflat în situație de ședere ilegală care beneficiază de permis/autorizație din motive umanitare (sau de altă natură)

Temeiul juridic: Directiva privind returnarea – articolul 6 alineatul (4)

Statele membre pot decide în orice moment să acorde un permis de ședere autonom sau orice altă autorizație care conferă un drept de ședere, din motive de compasiune, umanitare sau de altă natură, unui resortisant al unei țări terțe aflat în situație de ședere ilegală pe teritoriul lor. În acest caz, nu se emite nicio decizie de returnare. În cazul în care a fost deja emisă o decizie de returnare, aceasta este retrasă sau suspendată pe durata de valabilitate a permisului de ședere sau a unei alte autorizații care conferă un drept de ședere.

Statele membre sunt libere în orice moment să acorde un permis sau un drept de ședere unui resortisant al unei țări terțe aflat în situație de ședere ilegală. În acest caz, eventualele proceduri de returnare în curs trebuie închise și decizia de returnare sau de îndepărtare deja emisă trebuie să fie retrasă sau suspendată, în funcție de natura permisului. Același lucru este valabil în cazul în care statele membre trebuie să acorde un drept de ședere, de exemplu, ca urmare a prezentării unei cereri de azil.

Rămâne la latitudinea statelor membre să decidă ce abordare (retragerea sau suspendarea deciziei de returnare) ar trebui aplicată, luând în considerare natura și durata probabilă a permisului sau a dreptului de ședere care a fost acordat, precum și necesitatea de a se dispune de proceduri de returnare eficace. Cu toate acestea, în conformitate cu hotărârea CJUE în cauza C-601/15, J. N. (34) (punctele 75-80), atunci când un stat membru acordă dreptul de ședere pe teritoriul său unui resortisant al unei țări terțe care solicitat protecție internațională și a făcut deja obiectul unei decizii de returnare înainte de depunerea cererii, statele membre ar trebui să suspende executarea deciziei de returnare (și nu să retragă decizia) până la luarea unei decizii cu privire la cererea de protecție internațională (a se vedea, de asemenea, secțiunea 7).

5.7.   Resortisant al unei țări terțe aflat în situație de ședere ilegală care face obiectul unei proceduri în curs de reînnoire a permisului/autorizației

Temeiul juridic: Directiva privind returnarea – articolul 6 alineatul (5)

În cazul în care un resortisant al unei țări terțe aflat în situație de ședere ilegală pe teritoriul unui stat membru face obiectul unei proceduri în curs de reînnoire a permisului de ședere sau a unei alte autorizații care îi conferă un drept de ședere, statul membru respectiv ia în considerare posibilitatea de a nu emite decizia de returnare până la finalizarea procedurii în curs, fără a se aduce atingere alineatului (6).

Statele membre pot să nu emită o decizie de returnare a resortisanților țărilor terțe aflați în situație de ședere ilegală care sunt în așteptarea unei decizii cu privire la reînnoirea permisului. Această dispoziție are rolul de a proteja resortisanții țărilor terțe aflați în situație de ședere legală pe teritoriul unui stat membru pentru o anumită perioadă de timp și care – din cauza întârzierilor în cadrul procedurii de reînnoire a permisului – se află temporar în situație de ședere ilegală.Dispoziția se referă exclusiv la procedurile de reînnoire a unui permis de ședere în curs în statul membru în care are loc reținerea („statul membru respectiv”). Statele membre sunt încurajate să se prevaleze de această dispoziție și în cazurile în care este probabil ca cererea de reînnoire să fie aprobată și să asigure persoanelor în cauză cel puțin același tratament cu cel oferit persoanelor returnate în cursul termenului pentru plecarea voluntară sau de amânare a returnării.

Dispoziția nu se aplică procedurilor în curs de reînnoire a unui permis de ședere într-un alt stat membru. Cu toate acestea, în anumite situații, faptul că o persoană face obiectul unei proceduri în curs de reînnoire a permisului de ședere într-un alt stat membru poate justifica amânarea returnării în conformitate cu articolul 9 alineatul (2) sau aplicarea unor măsuri mai favorabile în conformitate cu articolul 4 alineatul (3).

5.8.   Norme speciale din directivele în domeniul migrației legale privind readmisia între statele membre în cazurile de mobilitate în interiorul UE

Temeiul juridic: Directiva 2014/66/UE a Parlamentului European și a Consiliului (35) (Directiva privind transferurile în cadrul aceleiași companii) – articolul 23; Directiva 2003/109/CE a Consiliului (36) (Directiva privind rezidenții pe termen lung) [modificată prin Directiva 2011/51/UE (37)] – articolele 12 și 22; Directiva 2009/50/CE a Consiliului (38) (Directiva privind cartea albastră ) – articolul 18

Directivele menționate anterior conțin norme speciale privind readmisia între statele membre în cazul mobilității în interiorul UE a anumitor categorii de resortisanți ai țărilor terțe (transferuri în cadrul aceleiași companii, posesori ai cărții albastre a UE, rezidenți pe termen lung). Dispozițiile respective sunt considerate a fi leges speciales (dispoziții speciale, mai specifice) care trebuie urmate în primul rând în cazurile/situațiile reglementate în mod expres de directivele menționate.

6.   PLECAREA VOLUNTARĂ

Temeiul juridic: Directiva privind returnarea – articolul 7 alineatul (1)

Decizia de returnare prevede un termen adecvat între șapte și treizeci de zile, pentru plecarea voluntară, fără a aduce atingere excepțiilor menționate la alineatele (2) și (4). Statele membre pot să prevadă în legislația națională că un astfel de termen este acordat numai pe baza unei cereri din partea resortisantului unei țări terțe. În acest caz, statele membre informează resortisanții în cauză ai țărilor terțe asupra posibilității prezentării unei astfel de cereri.

Promovarea plecării voluntare este unul dintre obiectivele principale ale Directivei privind returnarea. Cu excepția cazului în care există motive pentru a concluziona că aceasta ar submina scopul returnării, plecarea voluntară prin respectarea unei obligații de returnare este preferabilă îndepărtării pentru triplul motiv că aceasta este o opțiune de returnare mai demnă, mai sigură și, adesea, mai eficientă din punct de vedere al costurilor.

Pe parcursul termenului acordat pentru plecare voluntară, resortisantul țării terțe în cauză are obligația de returnare, deși această obligație nu poate fi pusă în executare decât după expirarea termenului respectiv sau dacă apare un risc de sustragere sau un risc pentru ordinea publică, siguranța publică sau securitatea națională ori acestuia i se respinge cererea de permis de ședere ca neîntemeiată în mod evident sau frauduloasă (a se vedea secțiunea 6.3). Statele membre sunt încurajate să ofere posibilitatea plecării voluntare unui număr cât mai mare de persoane returnate și să ia decizia de a nu face acest lucru în cazurile în care există un risc ca măsura să compromită scopul procedurii de returnare.

Ultima teză a articolul 7 alineatul (1) permite statelor membre să decidă ca acordarea unui termen pentru plecare voluntară să fie condiționat de depunerea unei cereri de către resortisanții țărilor terțe. În acest caz, informațiile cu privire la posibilitatea de a solicita acordarea unui termen pentru plecare voluntară trebuie transmise în mod individual resortisanților țărilor terțe în cauză. Fișele informative generale pentru public (de exemplu, un anunț cu privire la posibilitatea de a prezenta o astfel de cerere pe site-ul birourilor pentru imigrări sau imprimarea unor materiale publicitare și afișarea lor pe panouri de informare în clădirile autorităților locale pentru imigrație) pot fi utile, dar ar trebui să fie completate cu informații individualizate. Astfel de informații ar trebui să fie furnizate minorilor într-un mod adaptat nevoilor lor, precum și vârstei și situației în care se află și ar trebui să se acorde o atenție specială situației minorilor neînsoțiți.

Statele membre pot decide și să acorde un termen pentru plecare voluntară la cerere pentru anumite categorii de resortisanți ai țărilor terțe aflați în situație de ședere ilegală (de exemplu, persoanelor a căror cerere de permis de ședere le-a fost respinsă ca neîntemeiată în mod evident sau frauduloasă) sau pentru obținerea de asistență (de exemplu, asistență pentru reintegrare), și să acorde acest termen fără o cerere prealabilă în alte cazuri.

Comisia recomandă acordarea unui termen pentru plecare voluntară ca urmare a unei solicitări din partea resortisanților țărilor terțe în cauză, asigurându-se, în același timp, că informațiile necesare pentru depunerea unei cereri sunt furnizate în mod corespunzător și sistematic resortisanților țărilor terțe.

Programe de returnare voluntară asistată: deși Directiva privind returnarea nu impune statelor membre să instituie un program de returnare voluntară asistată, în considerentul 10 al acesteia se precizează că „în scopul promovării returnării voluntare, statele membre ar trebui să asigure o mai bună asistență și consiliere pentru returnare și să utilizeze cât mai bine posibilitățile de finanțare corespunzătoare”. Prin urmare, statele membre sunt puternic încurajate să pună la dispoziție programe de returnare voluntară asistată pe tot parcursul procedurilor, ca parte a eforturilor de promovare a unei returnări mai demne și mai umane și, în general, pentru a spori eficacitatea returnării. Pentru a facilita accesul la aceste programe și a se asigura că resortisanții țărilor terțe vizați iau o decizie în cunoștință de cauză, statele membre ar trebui să asigure diseminarea adecvată a informațiilor privind returnarea voluntară și programe de returnare voluntară asistată, de asemenea, în cooperare cu autoritățile naționale care pot fi în contact direct cu resortisanții țărilor terțe (de exemplu, serviciile de educație, sociale și de sănătate), cu organizațiile neguvernamentale și cu alte organisme. Atunci când se furnizează astfel de informații minorilor, acest lucru ar trebui să se realizeze într-un mod adaptat nevoilor lor, precum și vârstei și situației în care se află. Programele naționale ar trebui să respecte standardele comune fără caracter obligatoriu pentru programele de returnare voluntară asistată (și reintegrare) puse în aplicare de statele membre (39), care au fost elaborate de Comisie în cooperare cu statele membre și aprobate de Consiliul JAI în concluziile sale din 9-10 iunie 2016
   (40).

Grupul de experți în materie de returnare din cadrul Rețelei europene de migrație (REM) a fost creat pentru a facilita o mai bună cooperare practică între state și părțile interesate în domeniul programelor de returnare, de returnare voluntară asistată și de reintegrare. Acesta ar trebui să fie un instrument esențial pentru colectarea și schimbul de informații, iar statele membre sunt încurajate să îl utilizeze.

Clarificări suplimentare:

| — | Intervalul de timp de 7-30 de zile constituie un principiu general. Statele membre au obligația să stabilească un termen care respectă acest cadru, cu excepția cazului în care circumstanțe specifice fiecărui caz în parte justifică o prelungire în conformitate cu articolul 7 alineatul (2) din Directiva privind returnarea (a se vedea secțiunea 6.1). |
| --- | --- |

—

Intervalul de timp de 7-30 de zile constituie un principiu general. Statele membre au obligația să stabilească un termen care respectă acest cadru, cu excepția cazului în care circumstanțe specifice fiecărui caz în parte justifică o prelungire în conformitate cu articolul 7 alineatul (2) din Directiva privind returnarea (a se vedea secțiunea 6.1).

| — | Acordarea unui interval de timp de 60 de zile ca regulă generală ar fi incompatibilă cu armonizarea și „disciplina comună” prevăzute de Directiva privind returnarea (în baza cărora se prevede un interval de timp de 7-30 de zile) și, prin urmare, nu poate fi justificată ca dispoziție mai favorabilă în temeiul articolului 4 alineatul (3). Cu toate acestea, termenele cuprinse între 30 și 60 de zile [care depășesc intervalul armonizat prevăzut la alineatul (1)] care pot fi acordate numai în cazul unor circumstanțe specifice [menționate la alineatul (2)] sunt reglementate de articolul 7 alineatul (2) din Directiva privind returnarea. |
| --- | --- |

—

Acordarea unui interval de timp de 60 de zile ca regulă generală ar fi incompatibilă cu armonizarea și „disciplina comună” prevăzute de Directiva privind returnarea (în baza cărora se prevede un interval de timp de 7-30 de zile) și, prin urmare, nu poate fi justificată ca dispoziție mai favorabilă în temeiul articolului 4 alineatul (3). Cu toate acestea, termenele cuprinse între 30 și 60 de zile [care depășesc intervalul armonizat prevăzut la alineatul (1)] care pot fi acordate numai în cazul unor circumstanțe specifice [menționate la alineatul (2)] sunt reglementate de articolul 7 alineatul (2) din Directiva privind returnarea.

| — | În conformitate cu cerințele care decurg din dreptul de a fi ascultat, astfel cum este prevăzut la articolul 41 alineatul (2) din Carta drepturilor fundamentale a UE, statele membre ar trebui să acorde persoanei care face obiectul procedurii de returnare posibilitatea de a preciza circumstanțele și necesitățile individuale, care trebuie să fie luate în considerare atunci când se stabilește termenul care urmează a fi acordat, atât în cazurile în care termenul pentru plecare voluntară se stabilește din oficiu, cât și în cazurile în care acesta se stabilește în urma unei cereri a persoanei în cauză. |
| --- | --- |

—

În conformitate cu cerințele care decurg din dreptul de a fi ascultat, astfel cum este prevăzut la articolul 41 alineatul (2) din Carta drepturilor fundamentale a UE, statele membre ar trebui să acorde persoanei care face obiectul procedurii de returnare posibilitatea de a preciza circumstanțele și necesitățile individuale, care trebuie să fie luate în considerare atunci când se stabilește termenul care urmează a fi acordat, atât în cazurile în care termenul pentru plecare voluntară se stabilește din oficiu, cât și în cazurile în care acesta se stabilește în urma unei cereri a persoanei în cauză.

| — | Deși Directiva privind returnarea interzice returnarea forțată a unui resortisant al unei țări terțe aflat în situație de ședere ilegală în termenul pentru plecare voluntară, aceasta nu împiedică statele membre să lanseze procedurile administrative necesare în perioada respectivă în vederea posibilei executări a unei decizii de returnare (de exemplu, stabilirea de contacte cu autoritățile țărilor terțe în vederea obținerii documentelor de călătorie, organizarea logistică a operațiunii de îndepărtare). |
| --- | --- |

—

Deși Directiva privind returnarea interzice returnarea forțată a unui resortisant al unei țări terțe aflat în situație de ședere ilegală în termenul pentru plecare voluntară, aceasta nu împiedică statele membre să lanseze procedurile administrative necesare în perioada respectivă în vederea posibilei executări a unei decizii de returnare (de exemplu, stabilirea de contacte cu autoritățile țărilor terțe în vederea obținerii documentelor de călătorie, organizarea logistică a operațiunii de îndepărtare).

Pe baza unei evaluări individuale a situației resortisantului țării terțe și luând în considerare, în special, perspectiva returnării și disponibilitatea resortisantului țării terțe de a coopera cu autoritățile competente, Comisia recomandă statelor membre să acorde cel mai scurt termen pentru plecare voluntară necesar pentru organizarea și efectuarea returnării. O perioadă mai mare de șapte zile ar trebui acordată numai atunci când resortisantul țării terțe cooperează în mod activ în cadrul procesului de returnare.

6.1.   Prelungirea termenului pentru plecare voluntară

Temeiul juridic: Directiva privind returnarea – articolul 7 alineatul (2)

Statele membre prelungesc, atunci când este cazul, în mod adecvat termenul plecării voluntare, ținând seama de circumstanțele specifice fiecărui caz în parte, cum ar fi durata șederii, existența copiilor care frecventează școala și existența altor legături familiale și sociale.

Nu există niciun termen maxim prestabilit de prelungire a termenului pentru plecare voluntară și fiecare caz individual ar trebui să fie tratat pe baza specificului propriu în conformitate cu legislația națională de punere în aplicare și cu practica administrativă. Statele membre dispun de o marjă largă de apreciere pentru a determina dacă prelungirea termenului pentru plecare voluntară ar fi „adecvată”. Ținând seama de trimiterea din text la copiii care frecventează școala, pot fi acordate prelungiri ale termenului pentru plecare voluntară până la sfârșitul semestrului sau al anului școlar, sau pentru o perioada care cuprinde un întreg an școlar, cu condiția ca acest lucru să fie în interesul superior al copilului și să fie luate în considerare în mod corespunzător toate circumstanțele relevante ale cazului respectiv.

O prelungire a termenului peste cele 30 de zile poate fi acordată încă de la început (la momentul emiterii deciziei de returnare), în cazul în care este justificată de evaluarea individuală a circumstanțelor cazului. Nu este necesar să se acorde inițial un termen de 30 de zile și, ulterior, acesta să fie prelungit.

Expresia „atunci când este cazul” se referă la circumstanțele legate atât de persoana care face obiectul procedurii de returnare, cât și de statul care efectuează returnarea. Statele membre dispun de putere de apreciere în ceea ce privește conținutul și gradul de reglementare al propriei legislații naționale de punere în aplicare cu privire la această chestiune.

Cele trei situații menționate la articolul 7 alineatul (2) (durata șederii, copiii care frecventează școala, legăturile familiale) ar trebui să fie respectate în mod expres în legislația națională de punere în aplicare și în practica administrativă. Normele administrative ale statelor membre pot fi mai detaliate și, de asemenea, ar putea să prevadă alte motive de prelungire, dar nu ar trebui să fie mai puțin precise, astfel încât să afecteze armonizarea.

6.2.   Obligațiile în cursul termenului pentru plecare voluntară

Temeiul juridic: Directiva privind returnarea – articolul 7 alineatul (3)

În cursul termenului pentru plecare voluntară pot fi impuse o serie de obligații în scopul de a evita riscul de sustragere, cum ar fi aceea de a se prezenta, la intervale de timp periodice, autorităților, de a depune o garanție financiară corespunzătoare, de a prezenta documente sau obligația de a rămâne într-un anumit loc.

Obligațiile prevăzute la articolul 7 alineatul (3) din Directiva privind returnarea pot fi impuse în cazul în care există un risc de sustragere care trebuie evitat. În cazul în care evaluarea individuală a cazului arată că nu există circumstanțe speciale, astfel de obligații nu sunt justificate – a se vedea hotărârea CJUE pronunțată în cauza C-61/11, El Dridi, punctul 37: „Din articolul 7 alineatele (3) și (4) din directiva menționată rezultă că numai în cazul unor circumstanțe speciale, precum existența unui risc de sustragere, statele membre pot, pe de o parte, să impună destinatarului unei decizii de returnare obligația de a se prezenta periodic autorităților, de a depune o garanție financiară corespunzătoare, de a prezenta documente sau obligația de a rămâne într-un anumit loc sau, pe de altă parte, să prevadă un termen pentru plecarea voluntară mai scurt de șapte zile sau chiar să nu acorde un astfel de termen”. Comisia recomandă ca statele membre să utilizeze această posibilitate în cazul în care există un risc de sustragere care trebuie evitat în termenul pentru plecare voluntară.

Ar trebui să se acorde atenție faptului că posibilitatea statelor membre de a impune anumite obligații poate constitui un avantaj pentru persoana care face obiectul procedurii de returnare, întrucât astfel se poate acorda un termen pentru plecare voluntară în cazuri care, în mod normal, nu sunt eligibile pentru un astfel de tratament.

Nu este posibil să se stabilească o valoare general aplicabilă a sumei care constituie o „garanție financiară corespunzătoare”. În orice caz, ar trebui respectat principiul proporționalității, și anume suma ar trebui să țină seama de situația individuală a persoanei returnate. Practica actuală a statelor membre prevede sume variind între aproximativ 200 EUR și 5 000 EUR.

Dacă acest lucru este necesar într-un caz individual, obligațiile menționate la articolul 7 alineatul (3) pot fi aplicate, de asemenea, în mod cumulativ.

Atunci când impun obligații în temeiul articolului 7 alineatul (3), statele membre ar trebui să țină seama de situația individuală a persoanei care face obiectul procedurii de returnare și să asigure respectarea deplină a principiului proporționalității. Statele membre trebuie să evite impunerea unor obligații care nu pot fi respectate de facto (de exemplu, în cazul în care o persoană nu deține un pașaport, aceasta nu va fi în măsură să îl prezinte).

6.3.   Indicații contrare

Temeiul juridic: Directiva privind returnarea – articolul 7 alineatul (4)

În cazul existenței unui risc de sustragere, sau în cazul în care o cerere de permis de ședere a fost respinsă ca neîntemeiată în mod evident sau frauduloasă sau în cazul în care persoana în cauză prezintă un risc pentru ordinea publică, siguranța publică sau securitatea națională, statele membre pot să nu acorde un termen pentru plecarea voluntară sau pot să acorde o perioadă mai scurtă de șapte zile.

Statele membre pot decide să nu acorde un termen pentru plecare voluntară în aceste cazuri – enumerate în mod exhaustiv la articolul 7 alineatul (4) din Directiva privind returnarea – în care există o „indicație contrară”, adică atunci când resortisantul unei țări terțe prezintă un risc de sustragere (a se vedea secțiunea 1.6) sau un risc pentru ordinea publică, siguranța publică sau securitatea națională (de exemplu, condamnări anterioare pentru infracțiuni grave comise, de asemenea, în alte state membre), precum și atunci când o cerere de permis de ședere (de exemplu, cererea de azil, cererea de permis de ședere sau de reînnoirea a acestuia) i-a fost respinsă ca neîntemeiată în mod evident sau frauduloasă.

Atunci când, pe baza unei evaluări individuale, se poate stabili că într-un caz specific există astfel de „indicații contrare”, nu ar trebui acordat un termen pentru plecare voluntară și ar trebui acordat un termen mai scurt de șapte zile numai în cazul în care acesta nu împiedică autoritățile naționale să efectueze îndepărtarea.

Cu toate acestea, statele membre pot să modifice evaluarea situației în orice moment (o persoană care face obiectul procedurii de returnare necooperantă inițial își poate schimba atitudinea și poate accepta o ofertă de returnare voluntară asistată) și să acorde un termen pentru plecare voluntară, deși inițial a existat un risc de sustragere.

Clarificări suplimentare:

| — | Nu este posibilă excluderea în general a tuturor persoanelor intrate ilegal de la posibilitatea de a beneficia de un termen pentru plecare voluntară. O astfel de regulă generalizantă ar fi contrară noțiunii de risc de sustragere, principiului proporționalității și obligației de a efectua o evaluare de la caz la caz și ar submina efectul util al articolului 7 (promovarea plecării voluntare). |
| --- | --- |

—

Nu este posibilă excluderea în general a tuturor persoanelor intrate ilegal de la posibilitatea de a beneficia de un termen pentru plecare voluntară. O astfel de regulă generalizantă ar fi contrară noțiunii de risc de sustragere, principiului proporționalității și obligației de a efectua o evaluare de la caz la caz și ar submina efectul util al articolului 7 (promovarea plecării voluntare).

| — | În temeiul articolului 7 alineatul (4), este posibilă excluderea resortisanților țărilor terțe care au prezentat cereri abuzive. Articolul 7 alineatul (4) acoperă în mod expres cererile vădit nefondate sau frauduloase. Cereri abuzive implică în mod normal un grad mai ridicat de comportament reprobabil decât cererile vădit neîntemeiate; prin urmare, articolul 7 alineatul (4) ar trebui interpretat în sensul că acoperă și cererile abuzive. |
| --- | --- |

—

În temeiul articolului 7 alineatul (4), este posibilă excluderea resortisanților țărilor terțe care au prezentat cereri abuzive. Articolul 7 alineatul (4) acoperă în mod expres cererile vădit nefondate sau frauduloase. Cereri abuzive implică în mod normal un grad mai ridicat de comportament reprobabil decât cererile vădit neîntemeiate; prin urmare, articolul 7 alineatul (4) ar trebui interpretat în sensul că acoperă și cererile abuzive.

| — | Este posibil, de asemenea, să se excludă persoanele care reprezintă un risc pentru ordinea publică, siguranța publică sau securitatea națională. În cauza C-554/13 Zh. și O. (41), CJUE a clarificat în această privință faptul că, statele membre rămân în principal libere să stabilească cerințele noțiunii de ordine publică în conformitate cu nevoile lor naționale. Conceptul de „risc de sustragere” este diferit de cel de „pericol pentru ordinea publică”. Conceptul de „pericol pentru ordinea publică” presupune, în plus față de tulburarea ordinii sociale pe care o implică orice încălcare a legii, existența unei amenințări reale, prezente și suficient de grave la adresa unui interes fundamental al societății. Un stat membru nu poate considera că un resortisant al unei țări terțe prezintă un risc la adresa ordinii publice pentru unicul motiv că acesta este suspectat sau a fost condamnat penal pentru o faptă care se pedepsește ca infracțiune în temeiul legislației naționale. Alți factori, cum ar fi natura și gravitatea faptei respective, timpul care a trecut de la momentul săvârșirii faptei și orice chestiune care se referă la fiabilitatea suspiciunii că resortisantul țării terțe a săvârșit presupusa infracțiune sunt relevanți, de asemenea, pentru o evaluare de la caz la caz, care trebuie să fie realizată în orice situație. |
| --- | --- |

—

Este posibil, de asemenea, să se excludă persoanele care reprezintă un risc pentru ordinea publică, siguranța publică sau securitatea națională. În cauza C-554/13 Zh. și O. (41), CJUE a clarificat în această privință faptul că, statele membre rămân în principal libere să stabilească cerințele noțiunii de ordine publică în conformitate cu nevoile lor naționale. Conceptul de „risc de sustragere” este diferit de cel de „pericol pentru ordinea publică”. Conceptul de „pericol pentru ordinea publică” presupune, în plus față de tulburarea ordinii sociale pe care o implică orice încălcare a legii, existența unei amenințări reale, prezente și suficient de grave la adresa unui interes fundamental al societății. Un stat membru nu poate considera că un resortisant al unei țări terțe prezintă un risc la adresa ordinii publice pentru unicul motiv că acesta este suspectat sau a fost condamnat penal pentru o faptă care se pedepsește ca infracțiune în temeiul legislației naționale. Alți factori, cum ar fi natura și gravitatea faptei respective, timpul care a trecut de la momentul săvârșirii faptei și orice chestiune care se referă la fiabilitatea suspiciunii că resortisantul țării terțe a săvârșit presupusa infracțiune sunt relevanți, de asemenea, pentru o evaluare de la caz la caz, care trebuie să fie realizată în orice situație.

6.4.   Respectarea obligațiilor în practică – tranzitul pe cale terestră

Anexa 39 la manualul Schengen „Formular standard de recunoaștere a unei decizii de returnare în scopul tranzitului terestru”

Harta statelor membre participante (disponibilă în urma unei căutări în consultările REM ad hoc folosind cuvintele-cheie „returnare” și „2015” pe site-ul web REM Europa)

Atenționare/explicație: O persoană care face obiectul procedurii de returnare și care intenționează să părăsească teritoriul UE pe cale terestră în termenul pentru plecare voluntară nu deține o viză valabilă sau alte autorizații de tranzit prin alte state membre către țara sa de returnare și, prin urmare, riscă să fie reținută/oprită de poliție în cursul deplasării și să facă obiectul unei a doua decizii de returnare emise de statul de tranzit. Acest lucru contravine obiectivului de politică prevăzut în Directiva privind returnarea de a asigura returnarea efectivă, inclusiv prin plecare voluntară.

Emiterea unei vize de tranzit pentru persoana care face obiectul procedurii de returnare ar fi o soluție neadecvată și insuficientă, întrucât acordarea unei vize pentru resortisanții țărilor terțe aflați în situație de ședere ilegală care sunt obligați să părăsească teritoriul ar fi contrară normelor UE privind vizele. De asemenea, statele membre de tranzit nu par să aibă nicio motivație să elibereze acest tip de viză (din cauza riscului ca persoanele să se sustragă procedurii și/sau să genereze costuri legate de îndepărtare) și, prin urmare, în practică, refuză adesea eliberarea vizei. De asemenea, nici acordarea unui permis european de liberă trecere în vederea returnării nu oferă o soluție: în lipsa definirii clare a naturii juridice și a efectelor juridice exacte ale unui astfel de permis de liberă trecere, persoana care face obiectul procedurii de returnare – din punct de vedere strict juridic – ar fi considerată în continuare drept aflându-se în situație de ședere ilegală în statul de tranzit și ar putea, prin urmare, să facă obiectul unei noi decizii de returnare în conformitate cu articolul 6 alineatul (1).

O modalitate de a evita această problemă este de a promova returnarea directă către țări terțe pe calea aerului. Cu toate acestea, opțiunea menționată ar putea fi costisitoare și greu de realizat pentru persoana returnată.

O abordare recomandată în mod expres de către Comisie este ca statele membre de tranzit să recunoască deciziile de returnare emise de primul stat membru prin intermediul anexei 39 la Manualul Schengen intitulată „Formular standard de recunoaștere a unei decizii de returnare în scopul tranzitului terestru” (emisă de Comisie în septembrie 2011, în urma consultărilor cu statele membre în cauză la nivel tehnic și a discuției în cadrul Grupului de lucru pentru migrare-expulzare al Consiliului Uniunii Europene).

În conformitate cu această abordare, statul membru de tranzit poate recunoaște decizia de returnare, inclusiv termenul pentru plecare voluntară acordat de primul stat membru și va permite persoanei care face obiectul procedurii de returnare să îi tranziteze teritoriul pe baza deciziei recunoscute și a termenului pentru plecarea voluntară recunoscut. Această abordare are avantajul că statul membru de tranzit nu este obligat să emită o nouă decizie de returnare și poate să îi solicite primului stat membru rambursarea tuturor costurilor aferente îndepărtării în cazul în care apar probleme și persoana care face obiectul procedurii de returnare trebuie să fie îndepărtată pe cheltuiala statului de tranzit (prin aplicarea prevederilor Deciziei 2004/191/CE a Consiliului (42)).

Statele membre care sunt în continuare reticente să utilizeze această opțiune voluntară (ca stat membru de trimitere sau de primire) sunt încurajate să aplice măsurile menționate și să informeze Comisia și celelalte state membre cu privire la participarea lor.

Clarificări suplimentare:

| — | Forma recunoașterii: formularea foarte amplă și generală a Directivei 2001/40/CE prevede o marjă de apreciere în ceea ce privește modalitățile practice (detaliile procedurale) pentru recunoașterea reciprocă în conformitate cu necesitățile practice și cu legislația națională. Forma propusă în anexa 39 la Manualul Schengen reprezintă o posibilitate în acest sens, însă nu este unica modalitate de a acționa. |
| --- | --- |

—

Forma recunoașterii: formularea foarte amplă și generală a Directivei 2001/40/CE prevede o marjă de apreciere în ceea ce privește modalitățile practice (detaliile procedurale) pentru recunoașterea reciprocă în conformitate cu necesitățile practice și cu legislația națională. Forma propusă în anexa 39 la Manualul Schengen reprezintă o posibilitate în acest sens, însă nu este unica modalitate de a acționa.

| — | Din punct de vedere juridic, toate elementele relevante ale deciziei de returnare emise de statul membru A sunt recunoscute de statul membru B, inclusiv recunoașterea afirmației că resortisantul țării terțe se află în situație de ședere ilegală și beneficiază de un termen pentru plecare voluntară – cu efect pentru teritoriul statului membru B care recunoaște decizia. |
| --- | --- |

—

Din punct de vedere juridic, toate elementele relevante ale deciziei de returnare emise de statul membru A sunt recunoscute de statul membru B, inclusiv recunoașterea afirmației că resortisantul țării terțe se află în situație de ședere ilegală și beneficiază de un termen pentru plecare voluntară – cu efect pentru teritoriul statului membru B care recunoaște decizia.

| — | Statul membru care recunoaște decizia beneficiază de trei tipuri diferite de „garanții”:






  1. | utilizarea formularului standard prevăzut în anexa 39 se face numai pe bază voluntară; acest lucru lasă întotdeauna statelor membre posibilitatea de a nu recunoaște o decizie de returnare emisă de un alt stat membru într-un caz specific; |
| --- | --- | --- |

—

Statul membru care recunoaște decizia beneficiază de trei tipuri diferite de „garanții”:

1.

utilizarea formularului standard prevăzut în anexa 39 se face numai pe bază voluntară; acest lucru lasă întotdeauna statelor membre posibilitatea de a nu recunoaște o decizie de returnare emisă de un alt stat membru într-un caz specific;

| 2. | primul stat membru poate acorda un termen pentru plecare voluntară în conformitate cu articolul 7 din Directiva privind returnarea doar în cazul în care nu există o „indicație contrară”, cum ar fi riscul de sustragere. Evaluarea situației individuale a persoanelor returnate, în conformitate cu articolul 7, care trebuie efectuată de către primul stat membru, poate fi o garanție utilă pentru statul membru de tranzit care recunoaște decizia; |
| --- | --- |

2.

primul stat membru poate acorda un termen pentru plecare voluntară în conformitate cu articolul 7 din Directiva privind returnarea doar în cazul în care nu există o „indicație contrară”, cum ar fi riscul de sustragere. Evaluarea situației individuale a persoanelor returnate, în conformitate cu articolul 7, care trebuie efectuată de către primul stat membru, poate fi o garanție utilă pentru statul membru de tranzit care recunoaște decizia;

| 3. | în cazul în care apar probleme și persoana care face obiectul procedurii de returnare trebuie să fie îndepărtată pe cheltuiala statului de tranzit, toate costurile legate de îndepărtare pot fi imputate primului stat membru în temeiul Deciziei 2004/191/CE. |
| --- | --- |

3.

în cazul în care apar probleme și persoana care face obiectul procedurii de returnare trebuie să fie îndepărtată pe cheltuiala statului de tranzit, toate costurile legate de îndepărtare pot fi imputate primului stat membru în temeiul Deciziei 2004/191/CE.

6.5.   Respectarea obligațiilor în practică – tranzitul pe calea aerului

Directiva 2003/110/CE a Consiliului (43) privind asistența la tranzit în cadrul măsurilor de îndepărtare pe calea aerului prevede un cadru juridic pentru cooperarea dintre autoritățile competente în aeroporturile din statele membre de tranzit cu privire la îndepărtarea pe calea aerului cu sau fără escortă. Termenul „îndepărtare fără escortă” din directiva menționată (care a fost adoptată cu cinci ani înainte de Directiva privind returnarea) poate fi interpretat ca acoperind, de asemenea, „plecarea voluntară” în sensul Directivei privind returnarea (44). Comisia recomandă utilizarea în mod sistematic a Directivei 2003/110/CE atunci când se organizează tranzitul pe calea aerului în contextul plecării voluntare (a se vedea, de asemenea, secțiunea 7.2).

6.6.   Înregistrarea plecării voluntare

În prezent, nu există un sistem central al UE de urmărire a plecării voluntare. În cazul tranzitului pe cale terestră al persoanelor returnate în conformitate cu recomandarea prevăzută în anexa 39 la Manualul Schengen, poliția de frontieră trimite prin fax o confirmare statului membru care a emis decizia de returnare. În alte cazuri, persoanele returnate își declară uneori întoarcerea prin intermediul consulatelor statelor membre în țările terțe. De asemenea, în unele cazuri, plecarea este înregistrată de polițiștii de frontieră care efectuează controalele la ieșire. Absența unui sistem central al UE de urmărire a plecării voluntare creează o discrepanță, în ceea ce privește atât verificarea efectuării călătoriei, cât și statisticile. Propunerea de regulament a Comisiei privind utilizarea Sistemului de informații Schengen pentru returnarea resortisanților țărilor terțe aflați în situație de ședere ilegală (45) are ca scop remedierea acestei situații.

Pe termen scurt, statele membre ar trebui să pună în aplicare mijloace pentru a verifica dacă un resortisant al unei țări terțe a părăsit Uniunea, inclusiv în termenul stabilit pentru plecare voluntară și fără asistență, pentru a asigura o monitorizare eficace în cazul nerespectării cerințelor. Statele membre sunt încurajate să utilizeze cât mai bine canalele de informare disponibile și, în acest scop:

| 1. | să încurajeze în mod sistematic persoanele returnate cărora li s-a acordat un termen pentru plecare voluntară să informeze autoritățile care au emis decizia de returnare (și interdicția de intrare) cu privire la plecarea lor efectivă. Persoana care face obiectul procedurii de returnare își poate semnala plecarea poliției de frontieră la ieșirea din țară, unei reprezentanțe consulare a unui stat membru în țara sa de origine, după sosire, sau chiar în scris, anexând elemente de probă suficiente. Pentru a consolida această practică, la decizia de returnare sau documentul de călătorie poate fi atașată în mod sistematic o fișă de informații conținând numele și alte date de identificare ale resortisantului țării terțe, instrucțiuni și datele de contact ale autorității emitente, astfel încât polițistul de frontieră să poată aplica o ștampilă pe acest document la ieșire și să îl trimită autorității emitente ca dovadă a plecării. O astfel de fișă de informații ar putea, de asemenea, specifica beneficiile obținute de persoana returnată în urma informării autorităților cu privire la plecare sa efectivă; |
| --- | --- |

1.

să încurajeze în mod sistematic persoanele returnate cărora li s-a acordat un termen pentru plecare voluntară să informeze autoritățile care au emis decizia de returnare (și interdicția de intrare) cu privire la plecarea lor efectivă. Persoana care face obiectul procedurii de returnare își poate semnala plecarea poliției de frontieră la ieșirea din țară, unei reprezentanțe consulare a unui stat membru în țara sa de origine, după sosire, sau chiar în scris, anexând elemente de probă suficiente. Pentru a consolida această practică, la decizia de returnare sau documentul de călătorie poate fi atașată în mod sistematic o fișă de informații conținând numele și alte date de identificare ale resortisantului țării terțe, instrucțiuni și datele de contact ale autorității emitente, astfel încât polițistul de frontieră să poată aplica o ștampilă pe acest document la ieșire și să îl trimită autorității emitente ca dovadă a plecării. O astfel de fișă de informații ar putea, de asemenea, specifica beneficiile obținute de persoana returnată în urma informării autorităților cu privire la plecare sa efectivă;

| 2. | să solicite polițiștilor de frontieră care efectuează controalele la ieșire să verifice – atunci când depistează un migrant în situație neregulamentară care iese din țară – dacă persoana respectivă face obiectul unei decizii de returnare, însoțită de un termen pentru plecare voluntară și, dacă este cazul, să informeze în mod sistematic autoritățile care au emis decizia de returnare cu privire la plecarea persoanei care face obiectul procedurii de returnare; |
| --- | --- |

2.

să solicite polițiștilor de frontieră care efectuează controalele la ieșire să verifice – atunci când depistează un migrant în situație neregulamentară care iese din țară – dacă persoana respectivă face obiectul unei decizii de returnare, însoțită de un termen pentru plecare voluntară și, dacă este cazul, să informeze în mod sistematic autoritățile care au emis decizia de returnare cu privire la plecarea persoanei care face obiectul procedurii de returnare;

| 3. | să utilizeze anexa 39 (a se vedea secțiunea 6.4) pentru a confirma plecarea resortisanților țărilor terțe aflați în situație de ședere ilegală care tranzitează pe cale terestră teritoriul unui stat membru, altul decât cel care a emis decizia de returnare. |
| --- | --- |

3.

să utilizeze anexa 39 (a se vedea secțiunea 6.4) pentru a confirma plecarea resortisanților țărilor terțe aflați în situație de ședere ilegală care tranzitează pe cale terestră teritoriul unui stat membru, altul decât cel care a emis decizia de returnare.

De asemenea, statele membre ar trebui să ia în considerare stabilirea de contacte cu companiile aeriene pentru a obține informații cu privire la prezența la bordul aeronavei, la momentul planificat al plecării, a resortisanților țărilor terțe care urmează să se întoarcă fără escortă.

7.   ÎNDEPĂRTAREA

Temeiul juridic: Directiva privind returnarea – articolul 8 alineatele (1)-(4)

| 1. | Statele membre iau toate măsurile necesare pentru a executa decizia de returnare dacă nu a fost acordat un termen pentru plecarea voluntară în conformitate cu articolul 7 alineatul (4), sau dacă obligația de returnare nu a fost îndeplinită în timpul perioadei pentru plecarea voluntară acordată în conformitate cu articolul 7. |
| --- | --- |

1.

Statele membre iau toate măsurile necesare pentru a executa decizia de returnare dacă nu a fost acordat un termen pentru plecarea voluntară în conformitate cu articolul 7 alineatul (4), sau dacă obligația de returnare nu a fost îndeplinită în timpul perioadei pentru plecarea voluntară acordată în conformitate cu articolul 7.

| 2. | În cazul în care statul membru acordă un termen pentru plecarea voluntară în conformitate cu articolul 7, decizia de returnare poate fi executată doar după expirarea termenului, cu excepția cazului în care în perioada respectivă apare un risc, astfel cum este definit la articolul 7 alineatul (4). |
| --- | --- |

2.

În cazul în care statul membru acordă un termen pentru plecarea voluntară în conformitate cu articolul 7, decizia de returnare poate fi executată doar după expirarea termenului, cu excepția cazului în care în perioada respectivă apare un risc, astfel cum este definit la articolul 7 alineatul (4).

| 3. | Statele membre pot adopta separat o decizie sau un act administrativ sau judiciar prin care se dispune îndepărtarea. |
| --- | --- |

3.

Statele membre pot adopta separat o decizie sau un act administrativ sau judiciar prin care se dispune îndepărtarea.

| 4. | În cazul în care statele membre aplică – în ultimă instanță – măsuri coercitive pentru a proceda la îndepărtarea unui resortisant al unei țări terțe care se opune îndepărtării, aceste măsuri sunt proporționale și recurgerea la forță nu trebuie să depășească limitele rezonabile. Aceste măsuri se aplică astfel cum este prevăzut în legislația națională în conformitate cu drepturile fundamentale și cu respectarea demnității și integrității fizice a resortisantului în cauză al unei țări terțe. |
| --- | --- |

4.

În cazul în care statele membre aplică – în ultimă instanță – măsuri coercitive pentru a proceda la îndepărtarea unui resortisant al unei țări terțe care se opune îndepărtării, aceste măsuri sunt proporționale și recurgerea la forță nu trebuie să depășească limitele rezonabile. Aceste măsuri se aplică astfel cum este prevăzut în legislația națională în conformitate cu drepturile fundamentale și cu respectarea demnității și integrității fizice a resortisantului în cauză al unei țări terțe.

Directiva privind returnarea stabilește un obiectiv („executarea deciziei de returnare”) care ar trebui să fie realizat în mod eficient și proporțional prin „toate măsurile necesare”, lăsând în același timp modalitățile concrete („modul”) în seama legislației și a practicii administrative ale statelor membre – a se vedea hotărârea CJUE pronunțată în cauza C-329/11, Achughbabian, punctul 36: „[...] termenii «măsuri» și «măsuri coercitive» utilizați se referă la orice intervenție care conduce, în mod eficient și proporțional, la returnarea persoanei interesate”.

Indiferent de obligațiile resortisanților țărilor terțe de a coopera cu privire la identificarea lor și de a solicita documentele necesare de la autoritățile naționale din țara de origine, obligația statelor membre de a lua „toate măsurile necesare” include, de asemenea, adresarea unei solicitări în timp util țării terțe de readmisie de a elibera un document de identitate sau de călătorie valabil sau de a accepta utilizarea documentului european de călătorie pentru returnare (46) în cazul în care aceste măsuri sunt prevăzute în acordurile sau înțelegerile în vigoare cu țara terță, cu scopul de a permite transportul fizic al resortisantului țării terțe în afara statului membru. Utilizarea documentului european de călătorie pentru returnare ar trebui promovată în continuare în cadrul negocierilor și al punerii în aplicare a acordurilor bilaterale de readmisie și a acordurilor de readmisie ale UE, precum și a altor acorduri cu țările terțe. Procedurile administrative cu țările terțe în vederea pregătirii operațiunii de îndepărtare (de exemplu, obținerea documentelor de călătorie și a autorizațiilor necesare) pot fi lansate în termenul pentru plecare voluntară, fără a pune în pericol resortisantul țării terțe în cauză (a se vedea, de asemenea, secțiunea 6).

Pentru diminuarea impactului unor posibile abuzuri, în special cele legate de cererile de azil neîntemeiate, multiple și introduse în ultimul moment, precum și de căile de atac nefondate exercitate împotriva deciziilor în materie de azil sau legate de returnare, formulate cu unicul scop de a întârzia sau împiedica executarea deciziilor de returnare, Comisia recomandă ca statele membre să ia măsuri pentru a organiza proceduri de examinare a cererilor de protecție internațională în mod accelerat sau, dacă este cazul, proceduri la frontieră, în conformitate cu Directiva 2013/32/UE a Parlamentului European și a Consiliului (47) („Directiva privind procedurile de azil”).

Limita dintre plecarea voluntară și îndepărtare: returnarea este un concept foarte vast și acoperă procesul de întoarcere într-o țară terță (în mod voluntar sau forțat) prin respectarea unei obligații de returnare. Îndepărtarea este un concept mult mai restrâns. Aceasta înseamnă executarea obligației de returnare, și anume transportul fizic în afara statului membru. CJUE a subliniat deja în hotărârea pronunțată în cauzele C-61/11, El Dridi, (punctul 41), și C-329/11, Achughbabian, faptul că Directiva privind returnarea prevede o „graduare a măsurilor”, care variază de la executarea voluntară la executarea forțată a deciziei de returnare. În practică, există în mod frecvent cazuri care conțin atât elemente de returnare forțată (luarea în custodie publică), cât și elemente de returnare voluntară (călătoria voluntară ulterioară fără a fi nevoie să se aplice forța fizică). Statele membre sunt încurajate să utilizeze, în toate etapele procedurii, măsurile cele mai puțin intruzive. În cazul în care persoanele returnate care fac obiectul îndepărtării/luării în custodie publică își schimbă atitudinea și sunt dispuse să coopereze și să plece în mod voluntar, statele membre sunt încurajate și au dreptul să dea dovadă de flexibilitate.

Executarea unei decizii de returnare după respingerea unei cereri de protecție internațională: în hotărârea pronunțată din cauza C-601/15, J. N. (punctele 75-76 și 80), CJUE a stabilit că, după respingerea în primă instanță a unei cereri de azil, executarea unei decizii de returnare emise anterior trebuie reluată din stadiul în care a fost întreruptă și că procedurile de returnare nu trebuie reluate de la început: „[...] efectul util al Directivei 2008/115/CE impune ca o procedură inițiată în temeiul acestei directive, în cadrul căreia a fost adoptată o decizie de returnare, [...] însoțită de o interdicție de intrare, să poată fi reluată din stadiul în care a fost întreruptă ca urmare a depunerii unei cereri de protecție internațională imediat ce această cerere a fost respinsă în primă instanță [...]. În această privință, atât din obligația de loialitate a statelor membre, care decurge din articolul 4 alineatul (3) TUE și amintită la punctul 56 din Hotărârea El Dridi [...], cât și din cerințele de eficacitate [...] rezultă că obligația impusă la articolul 8 din această directivă statelor membre de a efectua îndepărtarea, în ipotezele prevăzute la alineatul (1) al acestui articol, trebuie îndeplinită în cel mai scurt termen [...]. Or, această obligație nu ar fi respectată dacă îndepărtarea ar fi întârziată ca urmare a faptului că, după respingerea în primă instanță a cererii de protecție internațională, o procedură [...] trebuie reluată nu din stadiul în care a fost întreruptă, ci de la începutul său.”

Pedeapsa cu închisoarea, ca o măsură de drept penal pentru șederea ilegală, nu poate fi niciodată „o măsură necesară” în sensul articolului 8 alineatul (1) din Directiva privind returnarea (a se vedea secțiunea 4). În conformitate cu articolul 6 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene privind dreptul la libertate, astfel cum este interpretat în baza articolului 5 din Convenția europeană a drepturilor omului, privarea de libertate în contextul returnării este permisă doar în scopul îndepărtării, în temeiul articolului 15 din Directiva privind returnarea – a se vedea hotărârea CJUE pronunțată în cauza C-329/11, Achughbabian (punctul 37): „[...] aplicarea și executarea unei pedepse cu închisoarea în cursul procedurii de returnare prevăzute de Directiva 2008/115/CE nu contribuie la realizarea îndepărtării, care reprezintă obiectivul acestei proceduri, și anume transportul fizic al persoanei interesate în afara statului membru. Prin urmare, o astfel de pedeapsă nu constituie o «măsură» sau o «măsură coercitivă» în sensul articolului 8 din Directiva 2008/115/CE”.

Statele membre trebuie să țină seama de starea de sănătate a resortisanților țărilor terțe în contextul punerii în aplicare a Directivei privind returnarea, în conformitate cu articolul 5 litera (c); în plus, la executarea deciziilor de returnare înconformitate cu articolul 8 alineatul (1) din directivă, statele membre trebuie să acționeze cu respectarea demnității și integrității fizice a resortisanților țărilor terțe. Respectând pe deplin dreptul la sănătate și ținând seama de faptul că directiva nu impune obligația de a efectua în mod sistematic verificări medicale sau de a emite o declarație „
  fit-to-fly
  ” (apt pentru a fi transportat pe calea aerului) în ceea ce îi privește pe toți resortisanții țărilor terțe care fac obiectul îndepărtării, Comisia recomandă ca statele membre să ia măsuri pentru a preveni potențialele abuzuri legate de cererile medicale false prezentate de resortisanții țărilor terțe care ar avea ca rezultat împiedicarea sau suspendarea în mod nejustificat a îndepărtării din motive medicale (a se vedea, de asemenea, secțiunea 12.4), de exemplu prin garantarea faptului că este disponibil personal medical calificat numit de autoritățile naționale competente pentru a furniza un aviz medical independent și obiectiv în cazuri specifice.

7.1.   Îndepărtarea pe calea aerului

Temeiul juridic: Directiva privind returnarea – articolul 8 alineatul (5); Orientări comune privind dispozițiile de siguranță care urmează să fie luate pentru operațiunile comune de expulzare pe cale aeriană, anexate la Decizia 2004/573/CE a Consiliului (48); Regulamentul (UE) 2016/1624 al Parlamentului European și al Consiliului (49) – articolul 28 alineatul (3)

În executarea îndepărtărilor pe calea aerului, statele membre țin cont de orientările comune privind dispozițiile de siguranță care urmează să fie luate pentru operațiunile comune de expulzare pe calea aerului, anexate la Decizia 2004/573/CE.

În conformitate cu Directiva privind returnarea, statele membre iau în considerare Orientările comune privind dispozițiile de siguranță care urmează să fie luate pentru operațiunile comune de expulzare pe cale aeriană, anexate la Decizia 2004/573/CE în contextul tuturor îndepărtărilor pe calea aerului și nu doar – astfel cum se prevedea inițial în decizia respectivă – în contextul operațiunilor comune de îndepărtare.

Unele părți din orientările menționate sunt destinate, prin natura lor, să fie luate în considerare numai pentru zborurile comune, cum ar fi normele privind rolul și distribuția sarcinilor între statele membre organizatoare și cele participante și, prin urmare, nu pot fi luate în considerare într-un context pur național. Cu toate acestea, toate celelalte părți din orientări (a se vedea cele mai relevante extrase în caseta de mai jos) ar trebui să fie luate în considerare și în cadrul operațiunilor de îndepărtare desfășurate la nivel strict național.

ORIENTĂRI COMUNE PRIVIND DISPOZIȚIILE DE SIGURANȚĂ CARE URMEAZĂ SĂ FIE LUATE PENTRU OPERAȚIUNILE COMUNE DE EXPULZARE PE CALE AERIANĂ

(extrase)

1.   FAZA PREMERGĂTOARE REPATRIERII

1.1.2.   Stare de sănătate și fișa medicală

Statul membru organizator și fiecare stat membru participant se asigură că persoanele repatriate de care răspund au o stare de sănătate corespunzătoare, care autorizează, legal și faptic, să se recurgă în deplină siguranță la o expulzare pe cale aeriană. Se furnizează fișe medicale pentru persoanele repatriate care prezintă o problemă de sănătate cunoscută sau care au nevoie de tratament medical. Aceste fișe medicale includ rezultatele examinărilor medicale efectuate, un diagnostic și indicația medicației de care are nevoie eventual persoana, pentru a se putea lua măsurile medicale necesare. [...]

1.1.3.   Documente

Statul membru organizator și fiecare stat membru participant se asigură că, pentru fiecare persoană repatriată, sunt disponibile documente de călătorie valabile, precum și alte documente, certificate sau dosare necesare. Aceste documente sunt păstrate de o persoană autorizată până la sosirea în țara de destinație [...].

1.2.3.   Utilizarea escortei private

Dacă un stat membru participant utilizează o escortă din sectorul privat, autoritățile acestui stat membru se asigură că cel puțin un reprezentant oficial din acest stat se află la bordul aeronavei.

1.2.4.   Calificări și formarea personalului din escortă

Personalul din escortă de la bordul zborurilor comune trebuie să fi primit o formare specială prealabilă pentru executarea acestor misiuni; acesta trebuie să beneficieze de asistența medicală necesară în funcție de misiune.

[...]

1.2.5.   Cod de conduită pentru personalul din escortă

Personalul din escortă nu este înarmat. Acesta poate fi în ținută civilă care trebuie să aibă un semn distinctiv permițând identificarea sa. Ceilalți însoțitori acreditați corespunzător poartă de asemenea un semn distinctiv.

Personalul din escortă este poziționat strategic la bordul aeronavei, astfel încât să asigure o siguranță maximă. Acesta trebuie să fie așezat cu persoanele repatriate de care răspund.

1.2.6.   Dispoziții privind numărul personalului din escortă

Numărul personalului din escortă se stabilește după caz, în urma analizei riscurilor potențiale și a unei consultări reciproce. Este recomandabil, în majoritatea cazurilor, ca numărul să fie cel puțin echivalent cu numărul persoanelor repatriate care se află la bord. Se prevede o forță de rezervă pentru asistență, dacă este cazul (spre exemplu, pe zborurile de lungă durată).

2.   FAZA PREMERGĂTOARE PLECĂRII DIN AEROPORTUL DE PLECARE SAU DIN AEROPORTUL DE ESCALĂ

2.1.   Transportul către aeroport și șederea în aeroport

În ceea ce privește transportul către aeroport și șederea în aeroport, se aplică următoarele norme:

| (a) | în principiu, personalul din escortă și persoanele repatriate ar trebui să fie la aeroport cu cel puțin trei ore înaintea plecării; |
| --- | --- |

(a)

în principiu, personalul din escortă și persoanele repatriate ar trebui să fie la aeroport cu cel puțin trei ore înaintea plecării;

| (b) | persoanele repatriate ar trebui informate asupra punerii în aplicare a operațiunii de expulzare și avertizate că este în interesul lor să coopereze complet cu personalul din escortă. Ar trebui să li se explice clar că nu se va tolera niciun comportament perturbator și că acest tip de comportament nu va conduce la anularea operațiunii de expulzare; |
| --- | --- |

(b)

persoanele repatriate ar trebui informate asupra punerii în aplicare a operațiunii de expulzare și avertizate că este în interesul lor să coopereze complet cu personalul din escortă. Ar trebui să li se explice clar că nu se va tolera niciun comportament perturbator și că acest tip de comportament nu va conduce la anularea operațiunii de expulzare;

[...]

2.2.   Înregistrare, îmbarcare și controale de siguranță înaintea decolării

Normele care se aplică în domeniul înregistrării, îmbarcării și al controalelor de siguranță sunt următoarele:

| (a) | personalul din escorta statului membru pe teritoriul căruia se desfășoară operațiunea este responsabil de procedura înregistrării și acordă asistență la trecerea zonelor de control; |
| --- | --- |

(a)

personalul din escorta statului membru pe teritoriul căruia se desfășoară operațiunea este responsabil de procedura înregistrării și acordă asistență la trecerea zonelor de control;

| (b) | orice persoană repatriată trebuie să facă obiectul unui control de siguranță amănunțit înaintea îmbarcării sale. Orice obiect care poate reprezenta o amenințare pentru siguranța persoanelor și a zborului comun trebuie confiscat și pus în cală; |
| --- | --- |

(b)

orice persoană repatriată trebuie să facă obiectul unui control de siguranță amănunțit înaintea îmbarcării sale. Orice obiect care poate reprezenta o amenințare pentru siguranța persoanelor și a zborului comun trebuie confiscat și pus în cală;

| (c) | bagajele persoanelor repatriate nu trebuie așezate în cabina pasagerilor. Orice bagaj depus în cală trebuie supus unui control de siguranță și etichetat cu numele proprietarului. Orice obiect considerat periculos, în sensul normelor Organizației Aviației Civile Internaționale (OACI), trebuie scos din bagaje; |
| --- | --- |

(c)

bagajele persoanelor repatriate nu trebuie așezate în cabina pasagerilor. Orice bagaj depus în cală trebuie supus unui control de siguranță și etichetat cu numele proprietarului. Orice obiect considerat periculos, în sensul normelor Organizației Aviației Civile Internaționale (OACI), trebuie scos din bagaje;

| (d) | obiectele de valoare și banii trebuie puși într-un plic transparent etichetat cu numele proprietarului. Persoanele repatriate trebuie informate despre procedura aplicată obiectelor și banilor păstrați separat. |
| --- | --- |

(d)

obiectele de valoare și banii trebuie puși într-un plic transparent etichetat cu numele proprietarului. Persoanele repatriate trebuie informate despre procedura aplicată obiectelor și banilor păstrați separat.

[...]

3.   PROCEDURA APLICABILĂ PE DURATA ZBORULUI

[...]

3.2.   Recurgerea la măsurile coercitive

Măsurile coercitive se pun în aplicare după cum urmează:

| (a) | măsurile coercitive se pun în aplicare cu respectarea drepturilor individuale ale persoanelor repatriate; |
| --- | --- |

(a)

măsurile coercitive se pun în aplicare cu respectarea drepturilor individuale ale persoanelor repatriate;

| (b) | se poate utiliza coerciția în cazul persoanelor care refuză expulzarea sau opun rezistență. Orice măsură coercitivă trebuie să fie proporțională și nu trebuie să depășească limitele rezonabile ale utilizării forței. Nu trebuie să se aducă atingere demnității și nici integrității fizice ale persoanei repatriate. În consecință, în caz de îndoială, trebuie să se întrerupă operațiunea de expulzare, inclusiv utilizarea măsurilor coercitive legale, motivată de rezistența și periculozitatea persoanei repatriate, în conformitate cu principiul „o expulzare nu poate fi efectuată cu orice preț”; |
| --- | --- |

(b)

se poate utiliza coerciția în cazul persoanelor care refuză expulzarea sau opun rezistență. Orice măsură coercitivă trebuie să fie proporțională și nu trebuie să depășească limitele rezonabile ale utilizării forței. Nu trebuie să se aducă atingere demnității și nici integrității fizice ale persoanei repatriate. În consecință, în caz de îndoială, trebuie să se întrerupă operațiunea de expulzare, inclusiv utilizarea măsurilor coercitive legale, motivată de rezistența și periculozitatea persoanei repatriate, în conformitate cu principiul „o expulzare nu poate fi efectuată cu orice preț”;

| (c) | măsurile coercitive nu trebuie să compromită sau să amenințe capacitatea persoanei repatriate de a respira normal. În cazul folosirii forței ca mijloc coercitiv, este cazul să se asigure ca bustul persoanei repatriate să rămână în poziție verticală, iar cutia sa toracică să nu fie în niciun caz comprimată, pentru ca funcția respiratorie să rămână normală; |
| --- | --- |

(c)

măsurile coercitive nu trebuie să compromită sau să amenințe capacitatea persoanei repatriate de a respira normal. În cazul folosirii forței ca mijloc coercitiv, este cazul să se asigure ca bustul persoanei repatriate să rămână în poziție verticală, iar cutia sa toracică să nu fie în niciun caz comprimată, pentru ca funcția respiratorie să rămână normală;

| (d) | imobilizarea persoanelor repatriate recalcitrante se poate face prin mijloace care nu aduc atingere demnității și integrității fizice; |
| --- | --- |

(d)

imobilizarea persoanelor repatriate recalcitrante se poate face prin mijloace care nu aduc atingere demnității și integrității fizice;

| (e) | statul membru organizator și fiecare stat membru participant stabilesc de comun acord o listă cu mijloacele de imobilizare autorizate, înaintea operațiunii de expulzare. Utilizarea sedativelor pentru facilitarea expulzării este interzisă, fără a aduce atingere măsurilor de urgență care vizează siguranța zborului; |
| --- | --- |

(e)

statul membru organizator și fiecare stat membru participant stabilesc de comun acord o listă cu mijloacele de imobilizare autorizate, înaintea operațiunii de expulzare. Utilizarea sedativelor pentru facilitarea expulzării este interzisă, fără a aduce atingere măsurilor de urgență care vizează siguranța zborului;

| (f) | întregul personal din escortă trebuie să fie informat și să cunoască mijloacele de imobilizare care sunt autorizate și interzise; |
| --- | --- |

(f)

întregul personal din escortă trebuie să fie informat și să cunoască mijloacele de imobilizare care sunt autorizate și interzise;

| (g) | persoanele repatriate imobilizate fac obiectul unei supravegheri constante pe durata zborului; |
| --- | --- |

(g)

persoanele repatriate imobilizate fac obiectul unei supravegheri constante pe durata zborului;

| (h) | decizia de a îndepărta temporar mijloacele de imobilizare trebuie să aparțină responsabilului cu operațiunea de expulzare sau adjunctului său. |
| --- | --- |

(h)

decizia de a îndepărta temporar mijloacele de imobilizare trebuie să aparțină responsabilului cu operațiunea de expulzare sau adjunctului său.

3.3.   Personalul medical și interpreții

Normele care se aplică personalului medical și interpreților sunt următoarele:

| (a) | cel puțin un medic ar trebui să fie prezent în fiecare zbor comun; |
| --- | --- |

(a)

cel puțin un medic ar trebui să fie prezent în fiecare zbor comun;

| (b) | medicul trebuie să aibă acces, înaintea plecării, la toate informațiile medicale referitoare la persoanele repatriate și să fie informat, înaintea plecării, despre persoanele repatriate care prezintă probleme medicale deosebite. Problemele medicale necunoscute, descoperite înaintea plecării și care sunt susceptibile să afecteze executarea expulzării, trebuie analizate în acord cu autoritățile responsabile; |
| --- | --- |

(b)

medicul trebuie să aibă acces, înaintea plecării, la toate informațiile medicale referitoare la persoanele repatriate și să fie informat, înaintea plecării, despre persoanele repatriate care prezintă probleme medicale deosebite. Problemele medicale necunoscute, descoperite înaintea plecării și care sunt susceptibile să afecteze executarea expulzării, trebuie analizate în acord cu autoritățile responsabile;

| (c) | numai un medic poate, după efectuarea unui diagnostic medical precis, să administreze substanțe medicamentoase persoanelor repatriate. Medicamentele necesare persoanelor repatriate pe durata zborului trebuie să se afle la bord; |
| --- | --- |

(c)

numai un medic poate, după efectuarea unui diagnostic medical precis, să administreze substanțe medicamentoase persoanelor repatriate. Medicamentele necesare persoanelor repatriate pe durata zborului trebuie să se afle la bord;

| (d) | fiecare persoană repatriată trebuie să poată să se adreseze medicului sau personalului din escortă, direct sau prin intermediul unui interpret, într-o limbă în care se poate exprima; |
| --- | --- |

(d)

fiecare persoană repatriată trebuie să poată să se adreseze medicului sau personalului din escortă, direct sau prin intermediul unui interpret, într-o limbă în care se poate exprima;

| (e) | statele membre organizatoare se asigură că personalul medical și interpreții corespunzători sunt disponibili pentru operațiunea de expulzare. |
| --- | --- |

(e)

statele membre organizatoare se asigură că personalul medical și interpreții corespunzători sunt disponibili pentru operațiunea de expulzare.

3.4.   Documentația și supravegherea operațiunii de expulzare

3.4.1.   Înregistrare și desemnare de observatori de către terți

Înregistrarea audio și/sau video și supravegherea operațiunii de către observatori reprezentând terți în zborurile comune intră sub incidența unui acord prealabil între statul membru organizator și statele membre participante.

[...]

5.   FAZA DE SOSIRE

La sosire:

[...]

| (c) | statul membru organizator și fiecare stat membru participant predă persoanele repatriate de care răspund autorităților din țara de destinație, echipați cu bagajele lor și cu orice obiect confiscat înaintea îmbarcării. Principalii reprezentanți ai statului membru organizator și ai statelor membre participante răspund de predarea persoanelor repatriate autorităților locale la sosirea lor. Personalul din escortă nu trebuie, în mod normal, să părăsească aeronava; |
| --- | --- |

(c)

statul membru organizator și fiecare stat membru participant predă persoanele repatriate de care răspund autorităților din țara de destinație, echipați cu bagajele lor și cu orice obiect confiscat înaintea îmbarcării. Principalii reprezentanți ai statului membru organizator și ai statelor membre participante răspund de predarea persoanelor repatriate autorităților locale la sosirea lor. Personalul din escortă nu trebuie, în mod normal, să părăsească aeronava;

| (d) | dacă este oportun și realizabil, statul membru organizator și statele membre participante invită personalul consular, ofițerii de legătură însărcinați cu imigrarea sau părțile invitate anterior ale statelor membre în cauză să faciliteze predarea persoanelor repatriate autorităților locale, în măsura în care aceasta este compatibilă cu practicile și procedurile naționale; |
| --- | --- |

(d)

dacă este oportun și realizabil, statul membru organizator și statele membre participante invită personalul consular, ofițerii de legătură însărcinați cu imigrarea sau părțile invitate anterior ale statelor membre în cauză să faciliteze predarea persoanelor repatriate autorităților locale, în măsura în care aceasta este compatibilă cu practicile și procedurile naționale;

| (e) | persoanele repatriate sunt predate autorităților locale fără cătușe sau alt mijloc de imobilizare; |
| --- | --- |

(e)

persoanele repatriate sunt predate autorităților locale fără cătușe sau alt mijloc de imobilizare;

| (f) | predarea persoanelor repatriate se efectuează în afara aeronavei (fie la capătul pasarelei, fie într-un local din aeroport adecvat, după cum se consideră că este corespunzător). În măsura posibilului, autoritățile locale nu trebuie să urce la bordul aeronavei; |
| --- | --- |

(f)

predarea persoanelor repatriate se efectuează în afara aeronavei (fie la capătul pasarelei, fie într-un local din aeroport adecvat, după cum se consideră că este corespunzător). În măsura posibilului, autoritățile locale nu trebuie să urce la bordul aeronavei;

| (g) | timpul petrecut în aeroportul de destinație trebuie să fie cât mai scurt posibil; |
| --- | --- |

(g)

timpul petrecut în aeroportul de destinație trebuie să fie cât mai scurt posibil;

| (h) | statului membru organizator și fiecărui stat membru participant le revine sarcina de a prevedea măsuri de urgență pentru personalul din escortă și a reprezentanților (precum și a persoanelor repatriate a căror readmisie a fost refuzată) în cazul în care plecarea aeronavei se amână după debarcarea persoanelor repatriate. Aceste măsuri vor trebui să includă, dacă este necesar, punerea la dispoziție a cazării pentru noapte. |
| --- | --- |

(h)

statului membru organizator și fiecărui stat membru participant le revine sarcina de a prevedea măsuri de urgență pentru personalul din escortă și a reprezentanților (precum și a persoanelor repatriate a căror readmisie a fost refuzată) în cazul în care plecarea aeronavei se amână după debarcarea persoanelor repatriate. Aceste măsuri vor trebui să includă, dacă este necesar, punerea la dispoziție a cazării pentru noapte.

6.   EȘECUL OPERAȚIUNII DE EXPULZARE

În cazul în care autoritățile din țara de destinație refuză intrarea pe teritoriul lor, sau dacă operațiunea de expulzare trebuie anulată din alte motive, statul membru organizator și fiecare stat membru participant asigură, pe cheltuiala lor, revenirea pe teritoriul lor a persoanelor repatriate de care răspund.

Clarificări suplimentare:

| — | Escortarea persoanelor returnate de către personalul de securitate al companiei aeriene sau de personal angajat extern este compatibilă, în principiu, cu articolul 8 din Directiva privind returnarea. Cu toate acestea, statele membre au o responsabilitate generală pentru desfășurarea operațiunii de îndepărtare (emiterea ordinului de îndepărtare și utilizarea proporțională a măsurilor coercitive/de escortare). Secțiunea 1.2.3 din orientările menționate prevede: „Dacă un stat membru participant utilizează o escortă din sectorul privat, autoritățile acestui stat membru se asigură că cel puțin un reprezentant oficial din acest stat se află la bordul aeronavei”. Rezultă că statele membre au o obligație generală de menține un rol de supraveghere în toate cazurile de „externalizare” a îndepărtării și că utilizarea personalului de securitate al unei companii aeriene pentru escortare nu este exclusă, dar acesta trebuie să fie autorizat și însoțit de cel puțin un funcționar al statului membru. |
| --- | --- |

—

Escortarea persoanelor returnate de către personalul de securitate al companiei aeriene sau de personal angajat extern este compatibilă, în principiu, cu articolul 8 din Directiva privind returnarea. Cu toate acestea, statele membre au o responsabilitate generală pentru desfășurarea operațiunii de îndepărtare (emiterea ordinului de îndepărtare și utilizarea proporțională a măsurilor coercitive/de escortare). Secțiunea 1.2.3 din orientările menționate prevede: „Dacă un stat membru participant utilizează o escortă din sectorul privat, autoritățile acestui stat membru se asigură că cel puțin un reprezentant oficial din acest stat se află la bordul aeronavei”. Rezultă că statele membre au o obligație generală de menține un rol de supraveghere în toate cazurile de „externalizare” a îndepărtării și că utilizarea personalului de securitate al unei companii aeriene pentru escortare nu este exclusă, dar acesta trebuie să fie autorizat și însoțit de cel puțin un funcționar al statului membru.

| — | Operațiune de returnare în sarcina destinatarului (autoritățile țării terțe trimit o aeronavă în UE pentru repatrierea resortisanților acestei țări sub directa lor supraveghere): statele membre au o responsabilitate generală pentru desfășurarea operațiunii de îndepărtare până când predarea către autoritățile țării de destinație a fost finalizată și aeronava a părăsit teritoriul UE. Cu toate acestea, respectarea drepturilor fundamentale, precum și utilizarea proporțională a mijloacelor de constrângere în conformitate cu standardele comune ale UE menționate mai sus trebuie să fie asigurată pe parcursul întregii operațiuni de îndepărtare. În scopul supravegherii, un reprezentant al statului membru observă etapa îndepărtării care este realizată de țara de destinație. În conformitate cu articolul 28 alineatul (3) din Regulamentul (UE) 2016/1624 privind Poliția de frontieră și garda de coastă la nivel european („Regulamentul privind Poliția de frontieră și garda de coastă la nivel european”), Agenția Europeană pentru Poliția de Frontieră și Garda de Coastă poate oferi asistență pentru organizarea operațiunilor de returnare în sarcina destinatarului. În timpul unor astfel de operațiuni, statele membre participante și agenția asigură respectarea drepturilor fundamentale, a principiului nereturnării și a utilizării proporționale a măsurilor coercitive. În acest scop, cel puțin un reprezentant al unui stat membru care participă la operațiune și un observator pentru returnările forțate (fie dintr-un stat membru participant, fie din rezerva constituită în conformitate cu articolul 29 din regulament) trebuie să fie prezenți la bordul aeronavei pe durata întregii operațiuni până la sosirea în țara de destinație. |
| --- | --- |

—

Operațiune de returnare în sarcina destinatarului (autoritățile țării terțe trimit o aeronavă în UE pentru repatrierea resortisanților acestei țări sub directa lor supraveghere): statele membre au o responsabilitate generală pentru desfășurarea operațiunii de îndepărtare până când predarea către autoritățile țării de destinație a fost finalizată și aeronava a părăsit teritoriul UE. Cu toate acestea, respectarea drepturilor fundamentale, precum și utilizarea proporțională a mijloacelor de constrângere în conformitate cu standardele comune ale UE menționate mai sus trebuie să fie asigurată pe parcursul întregii operațiuni de îndepărtare. În scopul supravegherii, un reprezentant al statului membru observă etapa îndepărtării care este realizată de țara de destinație. În conformitate cu articolul 28 alineatul (3) din Regulamentul (UE) 2016/1624 privind Poliția de frontieră și garda de coastă la nivel european („Regulamentul privind Poliția de frontieră și garda de coastă la nivel european”), Agenția Europeană pentru Poliția de Frontieră și Garda de Coastă poate oferi asistență pentru organizarea operațiunilor de returnare în sarcina destinatarului. În timpul unor astfel de operațiuni, statele membre participante și agenția asigură respectarea drepturilor fundamentale, a principiului nereturnării și a utilizării proporționale a măsurilor coercitive. În acest scop, cel puțin un reprezentant al unui stat membru care participă la operațiune și un observator pentru returnările forțate (fie dintr-un stat membru participant, fie din rezerva constituită în conformitate cu articolul 29 din regulament) trebuie să fie prezenți la bordul aeronavei pe durata întregii operațiuni până la sosirea în țara de destinație.

7.2.   Tranzitul pe calea aerului

Temeiul juridic: Directiva 2003/110/CE

| — | Cerere de tranzit în sensul îndepărtării pe cale aeriană: anexă la Directiva 2003/110/CE |
| --- | --- |

—

Cerere de tranzit în sensul îndepărtării pe cale aeriană: anexă la Directiva 2003/110/CE

| — | Lista autorităților centrale în temeiul articolului 4 alineatul (5) din Directiva 2003/110/CE pentru primirea cererilor de tranzit (disponibilă în urma unei căutări în consultările REM ad hoc folosind cuvintele-cheie „returnare” și „2015” pe site-ul web REM Europa) |
| --- | --- |

—

Lista autorităților centrale în temeiul articolului 4 alineatul (5) din Directiva 2003/110/CE pentru primirea cererilor de tranzit (disponibilă în urma unei căutări în consultările REM ad hoc folosind cuvintele-cheie „returnare” și „2015” pe site-ul web REM Europa)

Directiva 2003/110/CE stabilește măsurile detaliate de asistență pe care le pot lua autoritățile competente din statele membre în aeroporturile de tranzit în cazul îndepărtărilor pe calea aerului cu sau fără escortă. Aceasta prevede un set de norme menit să faciliteze tranzitul persoanelor care fac obiectul îndepărtării într-un aeroport al unui stat membru altul decât statul membru care a adoptat și a pus în aplicare decizia de îndepărtare. În acest scop, directiva stabilește condițiile în care pot avea loc operațiunile de tranzit și indică măsurile de asistență pe care ar trebui să le furnizeze statul membru solicitat. Cererile de asistență se vor face utilizându-se formularul standard atașat la Directiva 2003/110/CE, și se vor trimite autorităților centrale ale statelor membre desemnate în acest scop.

7.3.   Operațiuni comune de îndepărtare pe calea aerului

Temeiul juridic: Decizia 2004/573/CE

| — | Lista autorităților naționale responsabile de organizarea și/sau participarea la zboruri comune în temeiul articolului 3 din Decizia 2004/573/CE (disponibilă în urma unei căutări în consultările REM ad-hoc folosind cuvintelecheie „returnare” și „2015” pe site-ul web al REM Europa). |
| --- | --- |

—

Lista autorităților naționale responsabile de organizarea și/sau participarea la zboruri comune în temeiul articolului 3 din Decizia 2004/573/CE (disponibilă în urma unei căutări în consultările REM ad-hoc folosind cuvintelecheie „returnare” și „2015” pe site-ul web al REM Europa).

Decizia 2004/573/CE se referă în special la identificarea sarcinilor comune și a celor specifice ale autorităților responsabile cu organizarea sau participarea la aceste operațiuni. La decizia Consiliului menționată mai sus sunt anexate orientări comune privind dispozițiile de siguranță pentru operațiunile comune de îndepărtare pe calea aerului. În conformitate cu articolul 8 alineatul (5) din Directiva privind returnarea, orientările respective trebuie să fie luate în considerare pentru orice îndepărtare pe calea aerului, inclusiv în cazul operațiunilor desfășurate la nivel strict național (a se vedea secțiunea 7.1).

7.4.   Operațiunile de returnare coordonate de Agenția Europeană pentru Poliția de Frontieră și Garda de Coastă

Temeiul juridic: Regulamentul (UE) 2016/1624 – articolul 28

Una dintre sarcinile Agenției Europene pentru Poliția de Frontieră și Garda de Coastă este de a oferi asistență pentru organizarea și desfășurarea operațiunilor de returnare ale statelor membre în conformitate cu politica UE în materie de returnare și, în special, cu Directiva privind returnarea, element esențial al legislației Uniunii în materie de returnare. Rolul agenției în ceea ce privește aspectele legate de returnare și conformitatea acesteia cu drepturile fundamentale a fost consolidat prin Regulamentul privind Poliția de frontieră și garda de coastă la nivel european în 2016.

Există o valoare adăugată clară în desfășurarea operațiunilor de returnare care sunt coordonate de agenție, iar statele membre sunt încurajate să facă uz pe deplin de această posibilitate.

Operațiunile de returnare coordonate de agenție fac obiectul supravegherii returnării forțate (a se vedea secțiunea 8).

8.   SUPRAVEGHEREA RETURNĂRII FORȚATE

Temeiul juridic: Directiva privind returnarea – articolul 8 alineatul (6)

| — | Lista organismelor naționale de supraveghere a returnării forțate: disponibilă în urma unei căutări în consultările REM ad hoc folosind cuvintele-cheie „returnare” și „2015” pe site-ul web REM Europa; o imagine de ansamblu a organismelor naționale de supraveghere a returnării forțate, oferită de Agenția pentru Drepturi Fundamentale a Uniunii Europene („FRA”), este disponibilă la adresa: http://fra.europa.eu/en/theme/asylum-migration-borders/forced-return |
| --- | --- |

—

Lista organismelor naționale de supraveghere a returnării forțate: disponibilă în urma unei căutări în consultările REM ad hoc folosind cuvintele-cheie „returnare” și „2015” pe site-ul web REM Europa; o imagine de ansamblu a organismelor naționale de supraveghere a returnării forțate, oferită de Agenția pentru Drepturi Fundamentale a Uniunii Europene („FRA”), este disponibilă la adresa: http://fra.europa.eu/en/theme/asylum-migration-borders/forced-return

Statele membre asigură un sistem eficient de supraveghere a returnării forțate.

Supravegherea returnării forțate este un instrument important care poate servi atât intereselor persoanei care face obiectul procedurii de returnare, cât și intereselor autorităților de punere în aplicare ca mecanism intrinsec de control pentru practicile naționale curente în materie de returnare. O supraveghere eficace poate contribui la dezamorsarea situației. Aceasta permite identificarea și corectarea rapidă a eventualelor deficiențe. De asemenea, supravegherea protejează autoritățile de punere în aplicare – care uneori pot face obiectul criticilor nejustificate din partea mass-mediei și a ONG-urilor – prin furnizarea de rapoarte obiective și neutre.

Directiva privind returnarea nu descrie în detaliu modul în care ar trebui să fie organizate sistemele naționale de supraveghere a returnării forțate, ci lasă statelor membre o marjă de apreciere amplă. Cu toate acestea, pe baza formulării directivei și a contextului acesteia, pot fi oferite unele îndrumări:

| 1. | supravegherea returnării forțate ar trebui înțeleasă ca incluzând toate activitățile întreprinse de statele membre în ceea ce privește îndepărtarea – de la pregătirea plecării, la primirea în țara de returnare sau, în cazul în care îndepărtarea eșuează, până la revenirea la punctul de plecare. Aceasta nu vizează supravegherea ulterioară returnării, adică perioada de după primirea persoanei returnate într-o țară terță; |
| --- | --- |

1.

supravegherea returnării forțate ar trebui înțeleasă ca incluzând toate activitățile întreprinse de statele membre în ceea ce privește îndepărtarea – de la pregătirea plecării, la primirea în țara de returnare sau, în cazul în care îndepărtarea eșuează, până la revenirea la punctul de plecare. Aceasta nu vizează supravegherea ulterioară returnării, adică perioada de după primirea persoanei returnate într-o țară terță;

| 2. | sistemele de supraveghere ar trebui să includă implicarea unor organizații/organisme diferite și independente de autoritățile care efectuează returnarea („nemo monitor in res sua”); |
| --- | --- |

2.

sistemele de supraveghere ar trebui să includă implicarea unor organizații/organisme diferite și independente de autoritățile care efectuează returnarea („nemo monitor in res sua”);

| 3. | organismele publice, cum ar fi un ombudsman național sau un organism independent de inspecție generală, pot acționa ca organism de supraveghere. Cu toate acestea, pare problematic să se atribuie un rol de monitorizare unui departament din aceeași administrație care efectuează și operațiunile de returnare/îndepărtare; |
| --- | --- |

3.

organismele publice, cum ar fi un ombudsman național sau un organism independent de inspecție generală, pot acționa ca organism de supraveghere. Cu toate acestea, pare problematic să se atribuie un rol de monitorizare unui departament din aceeași administrație care efectuează și operațiunile de returnare/îndepărtare;

| 4. | simpla existență a unor căi de atac în cazuri individuale sau a unor sisteme naționale de supraveghere a eficienței politicilor naționale de returnare nu poate fi considerată o aplicare valabilă a articolului 8 alineatul (6) din Directiva privind returnarea; |
| --- | --- |

4.

simpla existență a unor căi de atac în cazuri individuale sau a unor sisteme naționale de supraveghere a eficienței politicilor naționale de returnare nu poate fi considerată o aplicare valabilă a articolului 8 alineatul (6) din Directiva privind returnarea;

| 5. | nu există nicio obligație automată a statelor membre de a finanța toate costurile suportate de către organismul de supraveghere (cum ar fi costurile de personal), dar statele membre sunt obligate să asigure că – în general – există un sistem de supraveghere a returnării forțate și că acesta este operațional (efect util); |
| --- | --- |

5.

nu există nicio obligație automată a statelor membre de a finanța toate costurile suportate de către organismul de supraveghere (cum ar fi costurile de personal), dar statele membre sunt obligate să asigure că – în general – există un sistem de supraveghere a returnării forțate și că acesta este operațional (efect util);

| 6. | articolul 8 alineatul (6) din Directiva privind returnarea nu implică obligația de a supraveghea fiecare operațiune de îndepărtare. Un sistem de supraveghere bazat pe controale la fața locului și pe supravegherea unor eșantioane aleatorii poate fi considerat suficient atât timp cât intensitatea supravegherii este suficient de ridicată pentru a garanta eficiența globală a supravegherii; |
| --- | --- |

6.

articolul 8 alineatul (6) din Directiva privind returnarea nu implică obligația de a supraveghea fiecare operațiune de îndepărtare. Un sistem de supraveghere bazat pe controale la fața locului și pe supravegherea unor eșantioane aleatorii poate fi considerat suficient atât timp cât intensitatea supravegherii este suficient de ridicată pentru a garanta eficiența globală a supravegherii;

| 7. | articolul 8 alineatul (6) din Directiva privind returnarea nu implică un drept subiectiv al persoanei care face obiectul procedurii de returnare de a fi supravegheată. |
| --- | --- |

7.

articolul 8 alineatul (6) din Directiva privind returnarea nu implică un drept subiectiv al persoanei care face obiectul procedurii de returnare de a fi supravegheată.

Supravegherea operațiunilor de returnare coordonate de Agenția Europeană pentru Poliția de Frontieră și Garda de Coastă:

| — | Articolul 28 alineatul (6) din Regulamentul privind Poliția de frontieră și garda de coastă la nivel european stabilește că „[t]oate operațiunile de returnare sunt supravegheate în conformitate cu articolul 8 alineatul (6) din Directiva 2008/115/CE [...]. Supravegherea se efectuează [...] pe baza unor criterii obiective și transparente și privește ansamblul operațiunii de returnare, din faza premergătoare plecării până la predarea persoanelor returnate în țara terță de returnare.”. Aceasta înseamnă că fiecare operațiune de returnare forțată care este coordonată de agenție și implică întăriri tehnice și operative furnizate de unul sau mai multe state membre trebuie să facă obiectul unei supravegheri în conformitate cu normele și modalitățile de transpunere naționale a articolului 8 alineatul (6) din Directiva privind returnarea. |
| --- | --- |

—

Articolul 28 alineatul (6) din Regulamentul privind Poliția de frontieră și garda de coastă la nivel european stabilește că „[t]oate operațiunile de returnare sunt supravegheate în conformitate cu articolul 8 alineatul (6) din Directiva 2008/115/CE [...]. Supravegherea se efectuează [...] pe baza unor criterii obiective și transparente și privește ansamblul operațiunii de returnare, din faza premergătoare plecării până la predarea persoanelor returnate în țara terță de returnare.”. Aceasta înseamnă că fiecare operațiune de returnare forțată care este coordonată de agenție și implică întăriri tehnice și operative furnizate de unul sau mai multe state membre trebuie să facă obiectul unei supravegheri în conformitate cu normele și modalitățile de transpunere naționale a articolului 8 alineatul (6) din Directiva privind returnarea.

| — | Fără a aduce atingere obligațiilor de raportare prevăzute de legislația națională, supraveghetorii pentru returnările forțate trebuie să prezinte un raport după fiecare operațiune directorului executiv al agenției, ofițerului pentru drepturile fundamentale și autorităților naționale competente ale tuturor statelor membre care participă la operațiune. |
| --- | --- |

—

Fără a aduce atingere obligațiilor de raportare prevăzute de legislația națională, supraveghetorii pentru returnările forțate trebuie să prezinte un raport după fiecare operațiune directorului executiv al agenției, ofițerului pentru drepturile fundamentale și autorităților naționale competente ale tuturor statelor membre care participă la operațiune.

9.   AMÂNAREA ÎNDEPĂRTĂRII

Temeiul juridic: Directiva privind returnarea – articolul 9

| 1. | Statele membre amână îndepărtarea:








  (a) | în cazul în care aceasta ar încălca principiul nereturnării; sau |
| --- | --- | --- |

1.

Statele membre amână îndepărtarea:

(a)

în cazul în care aceasta ar încălca principiul nereturnării; sau

| (b) | pe durata acordării unui efect suspensiv în conformitate cu articolul 13 alineatul (2). |
| --- | --- |

(b)

pe durata acordării unui efect suspensiv în conformitate cu articolul 13 alineatul (2).

| 2. | Statele membre pot amâna îndepărtarea pentru o perioadă corespunzătoare, în funcție de circumstanțele specifice fiecărui caz. Statele membre iau în considerare în special:








  (a) | starea fizică sau capacitatea mentală a resortisantului țării terțe; |
| --- | --- | --- |

2.

Statele membre pot amâna îndepărtarea pentru o perioadă corespunzătoare, în funcție de circumstanțele specifice fiecărui caz. Statele membre iau în considerare în special:

(a)

starea fizică sau capacitatea mentală a resortisantului țării terțe;

| (b) | motive de ordin tehnic, cum ar fi lipsa mijloacelor de transport sau imposibilitatea de îndepărtare datorită lipsei identificării. |
| --- | --- |

(b)

motive de ordin tehnic, cum ar fi lipsa mijloacelor de transport sau imposibilitatea de îndepărtare datorită lipsei identificării.

| 3. | În cazul în care îndepărtarea se amână în conformitate cu alineatele (1) și (2), resortisantului în cauză al unei țări terțe îi pot fi impuse obligațiile prevăzute la articolul 7 alineatul (3). |
| --- | --- |

3.

În cazul în care îndepărtarea se amână în conformitate cu alineatele (1) și (2), resortisantului în cauză al unei țări terțe îi pot fi impuse obligațiile prevăzute la articolul 7 alineatul (3).

Directiva privind returnarea prevede două interdicții absolute: statele membre nu sunt autorizate să îndepărteze o persoană în cazul în care s-ar încălca principiul nereturnării și nici să efectueze îndepărtarea pe durata soluționării unei căi de atac cu efect suspensiv.

În alte cazuri, statele membre pot amâna îndepărtarea pentru o anumită perioadă, în funcție de circumstanțele specifice fiecărui caz. Lista cu posibile motive este deschisă și permite statelor membre să reacționeze în mod flexibil la orice circumstanțe nou apărute sau recent descoperite care justifică amânarea îndepărtării. Exemplele concrete menționate în Directiva privind returnarea (starea fizică sau psihică a persoanei în cauză, motive de ordin tehnic precum indisponibilitatea mijloacelor de transport adecvate) sunt exemple orientative. Statele membre pot prevedea, de asemenea, cazuri suplimentare în legislația de punere în aplicare și/sau în practicile administrative naționale.

Clarificări suplimentare:

| — | Diferența dintre termenul pentru plecare voluntară și amânarea îndepărtării: articolul 7 din Directiva privind returnarea („Plecarea voluntară”) prevede o „perioadă de grație” pentru a permite o plecare ordonată și bine pregătită; aceasta se referă numai la persoanele returnate cu privire la care se estimează că se vor conforma în mod voluntar unei decizii de returnare. Articolul 9 din directivă („Amânarea îndepărtării”) se referă la cazurile în care obligația de returnare trebuie să fie executată de către stat întrucât plecarea voluntară nu este posibilă sau nu a fost acordată. |
| --- | --- |

—

Diferența dintre termenul pentru plecare voluntară și amânarea îndepărtării: articolul 7 din Directiva privind returnarea („Plecarea voluntară”) prevede o „perioadă de grație” pentru a permite o plecare ordonată și bine pregătită; aceasta se referă numai la persoanele returnate cu privire la care se estimează că se vor conforma în mod voluntar unei decizii de returnare. Articolul 9 din directivă („Amânarea îndepărtării”) se referă la cazurile în care obligația de returnare trebuie să fie executată de către stat întrucât plecarea voluntară nu este posibilă sau nu a fost acordată.

| — | Statutul juridic în așteptarea îndepărtării amânate: în perioada în care îndepărtarea a fost amânată, persoana care face obiectul procedurii de returnare beneficiază de garanțiile prevăzute la articolul 14 din Directiva privind returnarea (confirmarea scrisă a amânării obligației de returnare și unele garanții de bază, cum ar fi accesul la servicii de îngrijire medicală de urgență și la tratamentul de bază al bolii, precum și unitatea familiei – a se vedea secțiunea 13 din prezentul manual). Cu toate acestea, nu se consideră că persoana care face obiectul procedurii de returnare se află în situație de ședere legală pe teritoriul unui stat membru decât dacă statul membru decide – în conformitate cu articolul 6 alineatul (4) din Directiva privind returnarea – să acorde persoanei respective un permis sau un drept de ședere legală. |
| --- | --- |

—

Statutul juridic în așteptarea îndepărtării amânate: în perioada în care îndepărtarea a fost amânată, persoana care face obiectul procedurii de returnare beneficiază de garanțiile prevăzute la articolul 14 din Directiva privind returnarea (confirmarea scrisă a amânării obligației de returnare și unele garanții de bază, cum ar fi accesul la servicii de îngrijire medicală de urgență și la tratamentul de bază al bolii, precum și unitatea familiei – a se vedea secțiunea 13 din prezentul manual). Cu toate acestea, nu se consideră că persoana care face obiectul procedurii de returnare se află în situație de ședere legală pe teritoriul unui stat membru decât dacă statul membru decide – în conformitate cu articolul 6 alineatul (4) din Directiva privind returnarea – să acorde persoanei respective un permis sau un drept de ședere legală.

| — | Impunerea obligației de a locui într-un anumit loc în așteptarea îndepărtării amânate: articolul 9 alineatul (3) conține o trimitere expresă la posibilitățile enumerate la articolul 7 alineatul (3) pentru împiedicarea sustragerii (a se vedea secțiunea 6.2), inclusiv posibilitatea de a impune obligația de a rămâne într-un anumit loc. |
| --- | --- |

—

Impunerea obligației de a locui într-un anumit loc în așteptarea îndepărtării amânate: articolul 9 alineatul (3) conține o trimitere expresă la posibilitățile enumerate la articolul 7 alineatul (3) pentru împiedicarea sustragerii (a se vedea secțiunea 6.2), inclusiv posibilitatea de a impune obligația de a rămâne într-un anumit loc.

10.   RETURNAREA MINORILOR NEÎNSOȚIȚI

Directiva privind returnarea se aplică, de asemenea, minorilor, inclusiv minorii neînsoțiți și prevede garanții specifice care trebuie respectate de către statele membre. Prin urmare, aceste garanții se aplică oricărei persoane cu vârsta sub optsprezece ani (minor) care sosește pe teritoriul statelor membre neînsoțit de un adult responsabil pentru aceasta și atât timp cât minorul nu este luat în întreținere efectiv de această persoană (inclusiv minorii care au fost lăsați neînsoțiți după intrarea pe teritoriul statelor membre). În unele state membre, adolescenții cu vârsta sub 18 ani sunt autorizați să acționeze în nume propriu în procedurile de returnare (și de azil); cu toate acestea, garanțiile prevăzute de Directiva privind returnarea sunt obligatorii pentru statele membre în ceea ce privește toți minorii cu vârsta sub 18 ani.

Este esențial să se găsească soluții durabile care să asigure condiții de normalitate și stabilitate tuturor minorilor pe termen lung. Returnarea este una dintre opțiunile care trebuie analizate în cadrul găsirii unei soluții durabile pentru minorii neînsoțiți și orice stat membru trebuie să aibă în vedere ca element esențial interesul superior al copilului. Înainte de a lua o decizie de returnare a unui minor neînsoțit, în conformitate cu articolul 12 alineatul (2) din Convenția privind drepturile copilului (50), minorii în cauză trebuie să beneficieze de dreptul de a fi ascultați, fie direct, fie printr-un reprezentant sau un organism competent, iar o evaluare a interesului superior al copilului trebuie să fie întotdeauna efectuată pe bază individuală, inclusiv cu privire la nevoile speciale, situația actuală în cadrul familiei, precum și situația și condițiile de primire în țara de returnare. O astfel de evaluare ar trebui să analizeze în mod sistematic dacă returnarea în țara de origine, inclusiv reîntregirea cu familia, este în interesul superior al copilului.

Evaluarea ar trebui efectuată de autoritățile competente pe baza unei abordări multidisciplinare, cu implicarea tutorelui desemnat al minorului și/sau a autorității competente pentru protecția copilului. Statele membre ar trebui, de asemenea, să efectueze o reevaluare periodică a interesului superior al copilului în lumina evoluțiilor fiecărui caz în parte.

Statele membre sunt încurajate să ia în considerare orientările interpretative și operaționale furnizate de documentul comun al UNHCR și Unicef cu privire la stabilirea interesului superior al copilului (51), Comentariul general nr. 14 al Comitetului ONU pentru drepturile copilului care prevede că interesul său superior trebuie să prevaleze (52), orientările UNHCR privind stabilirea interesului superior al copilului (53) și Manualul pentru punerea în aplicare a orientărilor UNHCR privind stabilirea interesului superior al copilului (54).

Dreptul minorilor de a fi ascultați în cadrul procedurilor de returnare în care sunt implicați sau care îi afectează este parte integrantă din orice evaluare a interesului superior (a se vedea articolul 12 din Convenția privind drepturile copilului) și trebuie respectat ca un drept fundamental recunoscut ca principiu general al dreptului UE, consacrat în Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene. Acesta include acordarea importanței cuvenite opiniilor minorilor, luarea în considerare a vârstei și a gradului de maturitate al acestora și a oricăror dificultăți de comunicare pe care aceștia le pot avea, astfel încât participarea minorilor să fie semnificativă, precum și respectarea dreptului minorului de a se exprima liber (pentru mai multe clarificări, a se vedea secțiunea 12.1).

Definiția minorului neînsoțit: Directiva privind returnarea nu definește noțiunea de „minor neînsoțit”. Având în vedere faptul că, în multe cazuri, minorii neînsoțiți sunt sau au fost solicitanți de azil, se recomandă utilizarea definiției prevăzute în cele mai recente directive în materie de azil, în special articolul 2 litera (e) din Directiva reformată privind condițiile de primire: „un minor care sosește pe teritoriul statelor membre neînsoțit de un adult responsabil pentru acesta în temeiul dreptului sau al practicii statului membru în cauză și cât timp nu este efectiv în întreținerea unei astfel de persoane; definiția include un minor care este lăsat neînsoțit după intrarea sa pe teritoriul statelor membre”.

Abținerea de la emiterea deciziilor de returnare împotriva minorilor neînsoțiți: articolul 6 alineatul (4) din Directiva privind returnarea permite în mod expres statelor membre să acorde în orice moment o autorizație sau un drept de ședere în conformitate cu legislația națională resortisanților țărilor terțe aflați în situație de ședere ilegală. Această regulă generală se aplică, de asemenea, minorilor. Prin urmare, statele membre care nu returnează/îndepărtează minorii din țările terțe aflați în situație de ședere ilegală pe teritoriul lor sau care, după luarea în considerare a interesului superior al copilului, nu dispun îndepărtarea unui minor neînsoțit pot să acorde o autorizație sau un drept de ședere (de exemplu, un permis de ședere temporară pentru un minor până la împlinirea vârstei de 18 ani).

Articolul 6 alineatul (1) din Directiva privind returnarea obligă statele membre să aleagă fie opțiunea „A” (acordarea unui permis sau a unui drept de ședere legală), fie opțiunea „B” (efectuarea procedurilor de returnare) (a se vedea secțiunea 5). Prin urmare, statele membre ar trebui să stabilească norme clare privind statutul juridic al minorilor neînsoțiți, care să permită fie emiterea deciziilor de returnare și efectuarea returnărilor, fie acordarea dreptului de ședere în conformitate cu legislația națională. Statele membre ar trebui să depună eforturi pentru a asigura disponibilitatea procedurilor de determinare a statutului în cazul minorilor neînsoțiți care nu sunt returnați. Aceasta este o abordare directă, care vizează reducerea „zonelor gri” și sporirea securității juridice pentru toți actorii implicați. Având în vedere cele de mai sus, pentru a fi compatibilă cu Directiva privind returnarea, situația minorilor neînsoțiți din statele membre care, în urma unei evaluări a interesului superior al copilului, nu returnează sau îndepărtează minorii din țările terțe, ar trebui să fie încadrată din punct de vedere juridic fie ca acordarea unui permis sau drept de ședere (temporar) (de exemplu până la împlinirea vârstei de 18 de ani) în conformitate cu articolul 6 alineatul (4) din directivă, fie ca emiterea unei decizii de returnare și amânarea îndepărtării în conformitate cu articolele 6 și 9 din Directiva privind returnarea.

10.1.   Asistență din partea organismelor corespunzătoare

Temeiul juridic: Directiva privind returnarea – articolul 10 alineatul (1)

Înainte de a decide emiterea unei decizii de returnare pentru un minor neînsoțit, organismele corespunzătoare, altele decât autoritățile care efectuează returnarea, trebuie să furnizeze asistență adecvată, acordând importanța cuvenită interesului superior al copilului.

Atenționare/explicație istorică: articolul 10 alineatul (1) nu era inclus în propunerea Comisiei. Acesta a fost introdus în text în cursul negocierilor și este inspirat în mod direct din orientarea 2 alineatul (5) din documentul Consiliului Europei „Douăzeci de orientări privind returnarea forțată”
   (55) care prevede că „[î]nainte de a decide emiterea unei decizii de îndepărtare în ceea ce privește un copil separat, ar trebui să se furnizeze asistență, în special asistență juridică, acordând importanța cuvenită interesului superior al copilului”.

Natura „organismelor corespunzătoare”: „organismul corespunzător” ar trebui să fie diferit de autoritatea de executare și ar putea fi un organism guvernamental (eventual, un serviciu separat dacă organismul desemnat face parte din același minister ca autoritatea de executare), un organism neguvernamental sau o combinație a celor două, care să asigure cooperarea multidisciplinară între sistemele de tutelă și/sau organismele de protecție a copiilor sprijinite de guvern și cele neguvernamentale. Organismele responsabile pentru îngrijirea și protecția copiilor trebuie să respecte standardele stabilite în ceea ce privește siguranța, sănătatea, caracterul adecvat al personalului și supravegherea competentă. Diferitele roluri și responsabilități ale actorilor trebuie să fie clare și transparente, în special în ceea ce îi privește pe minorii neînsoțiți, pentru a permite implicarea activă și participarea efectivă a acestora la toate aspectele care îi privesc.

Natura „asistenței”: asistența ar trebui să cuprindă asistență juridică, însă nu trebuie să se limiteze la aceasta. Ar trebui abordate, de asemenea, alte aspecte menționate în mod expres în Directiva privind returnarea – cum ar fi asigurarea serviciilor necesare de asistență medicală și de îngrijiri medicale, contactul cu familia, accesul la educația de bază – care să contribuie la exercitarea drepturilor copilului, astfel cum sunt prevăzute în Convenția Națiunilor Unite privind drepturile copilului. Ar trebui să se acorde o atenție specială necesității de a discuta cu minorul, în prealabil și în cursul oricăror procese și proceduri, precum și referitor la toate deciziile care îl privesc. Minorii ar trebui informați într-un mod adaptat nevoilor lor, precum și vârstei și situației în care se află cu privire la drepturile, procedurile și serviciile de care dispun pentru protecția lor.

Momentul acordării „asistenței”: asistența oferită de către organismele corespunzătoare ar trebui acordată cât mai devreme, înaintea emiterii unei decizii de returnare. Acest lucru implică o evaluare a vârstei în timp util, cu acordarea beneficiului îndoielii. Asistența ar trebui să reprezinte un proces continuu și stabil, inclusiv în cursul etapei de returnare. Asistența poate acoperi, de asemenea, etapa ulterioară returnării, pentru a asigura o supraveghere adecvată a returnării. Dacă este necesar, tutela ar trebui transferată din statul membru către țara de returnare în conformitate cu articolul 10 alineatul (2) din Directiva privind returnarea.

Evaluarea vârstei: Directiva privind returnarea nu cuprinde dispoziții privind evaluarea vârstei. Pe baza unei interpretări sistematice a acquis-ului Uniunii în materie de imigrație și azil, Comisia recomandă să se facă trimitere la dispozițiile articolului 25 alineatul (5) din Directiva privind procedurile de azil și să se țină seama de documentele conexe elaborate de exemplu de Biroul European de Sprijin pentru Azil (56).

Continuitatea asistenței în cadrul procedurilor de azil și de returnare: deși baza juridică a tutelei acordate solicitanților de azil și cea a „asistenței” necesare pentru minori neînsoțiți/copii în cadrul procesului de returnare este diferită, există legături strânse între dispozițiile acquis-ului în materie de azil și dispozițiile Directivei privind returnarea și ar trebui să se urmărească continuitatea asistenței în procedurile de azil și de returnare.

| — | Dispunerea simplei tutele nu este suficientă pentru a respecta obligația de a oferi asistență minorilor, întrucât „asistența din partea organismelor corespunzătoare” înseamnă mai mult decât simpla tutelă. |
| --- | --- |

—

Dispunerea simplei tutele nu este suficientă pentru a respecta obligația de a oferi asistență minorilor, întrucât „asistența din partea organismelor corespunzătoare” înseamnă mai mult decât simpla tutelă.

10.2.   Returnarea către un membru al familiei, un tutore desemnat sau centre de primire corespunzătoare

Temeiul juridic: Directiva privind returnarea – articolul 10 alineatul (2)

Înaintea îndepărtării unui minor neînsoțit de pe teritoriul unui stat membru, autoritățile statului membru respectiv se asigură că acesta este trimis

| — | unui membru al familiei sale; |
| --- | --- |

—

unui membru al familiei sale;

| — | unui tutore desemnat; sau |
| --- | --- |

—

unui tutore desemnat; sau

| — | unor centre de primire corespunzătoare în statul de returnare. |
| --- | --- |

—

unor centre de primire corespunzătoare în statul de returnare.

Printre opțiunile prevăzute la articolul 10 alineatul (2) din Directiva privind returnarea, se recomandă alegerea returnării către membri ai familiei, cu excepția cazului în care acest lucru nu este în mod evident în interesul superior al copilului. Prin urmare, statele membre ar trebui să depună eforturi pentru a stabili identitatea și cetățenia minorilor neînsoțiți și pentru a identifica membrii familiei acestuia. Returnarea către un tutore sau un centru de primire corespunzător pot fi o alternativă acceptabilă în anumite condiții.

Comisia recomandă ca statele membre să pună în aplicare măsuri adecvate care vizează reintegrarea minorilor neînsoțiți care se întorc în țara lor de origine și să asigure accesul imediat la astfel de măsuri, atât înaintea plecării, cât și după sosirea în țara terță de returnare.

Clarificări suplimentare:

| — | Identificarea membrilor familiei: statele membre ar trebui să lanseze proceduri pentru identificarea părinților sau a membrilor familiei minorilor neînsoțiți cât mai repede posibil, implicând tutorele desemnat și/sau o persoană responsabilă cu protecția copilului. Pentru facilitarea identificării familiei, precum și pentru identificarea unui tutore sau a unui centru de primire corespunzător în vederea returnării, autoritățile naționale competente ar trebui să ia măsuri pentru a lucra în colaborare cu serviciile consulare, ofițerii de legătură, organismele de protecție a copilului, organizații internaționale și ONG-uri din țara de returnare, valorificând pe deplin canalele existente de cooperare transfrontalieră. |
| --- | --- |

—

Identificarea membrilor familiei: statele membre ar trebui să lanseze proceduri pentru identificarea părinților sau a membrilor familiei minorilor neînsoțiți cât mai repede posibil, implicând tutorele desemnat și/sau o persoană responsabilă cu protecția copilului. Pentru facilitarea identificării familiei, precum și pentru identificarea unui tutore sau a unui centru de primire corespunzător în vederea returnării, autoritățile naționale competente ar trebui să ia măsuri pentru a lucra în colaborare cu serviciile consulare, ofițerii de legătură, organismele de protecție a copilului, organizații internaționale și ONG-uri din țara de returnare, valorificând pe deplin canalele existente de cooperare transfrontalieră.

| — | Plecarea voluntară a minorilor: în principiu, articolul 10 alineatul (2) se aplică numai situațiilor în care minorul este înlăturat și nu situațiilor în care acesta părăsește statul membru în mod voluntar. Ținând seama de obligația statelor membre care rezultă din cerința de a ține pe deplin seama de interesul superior al copilului, se recomandă, de asemenea, să se evalueze situația în cadrul familiei, precum și situația și condițiile de primire în țara de returnare în cazurile de plecare voluntară. |
| --- | --- |

—

Plecarea voluntară a minorilor: în principiu, articolul 10 alineatul (2) se aplică numai situațiilor în care minorul este înlăturat și nu situațiilor în care acesta părăsește statul membru în mod voluntar. Ținând seama de obligația statelor membre care rezultă din cerința de a ține pe deplin seama de interesul superior al copilului, se recomandă, de asemenea, să se evalueze situația în cadrul familiei, precum și situația și condițiile de primire în țara de returnare în cazurile de plecare voluntară.

| — | Caracterul corespunzător al centrelor de primire în țara de returnare trebuie evaluat de la caz la caz, ținând seama de circumstanțele individuale și de vârsta minorului returnat. Simpla primire de către poliția de frontieră în țara de returnare fără niciun fel de măsuri subsecvente sau de însoțire nu poate fi considerată drept „primire corespunzătoare”. Statele membre ar trebui să acorde o atenție deosebită disponibilității unei locuințe adecvate și accesului la îngrijire medicală și la educație în țara de returnare. Statele membre respectă articolul 20 din Convenția ONU privind drepturile copilului și sunt încurajate să respecte Orientările ONU pentru îngrijirea alternativă a copiilor (57). |
| --- | --- |

—

Caracterul corespunzător al centrelor de primire în țara de returnare trebuie evaluat de la caz la caz, ținând seama de circumstanțele individuale și de vârsta minorului returnat. Simpla primire de către poliția de frontieră în țara de returnare fără niciun fel de măsuri subsecvente sau de însoțire nu poate fi considerată drept „primire corespunzătoare”. Statele membre ar trebui să acorde o atenție deosebită disponibilității unei locuințe adecvate și accesului la îngrijire medicală și la educație în țara de returnare. Statele membre respectă articolul 20 din Convenția ONU privind drepturile copilului și sunt încurajate să respecte Orientările ONU pentru îngrijirea alternativă a copiilor (57).

11.   INTERDICȚII DE INTRARE

Temeiul juridic: Directiva privind returnarea – articolul 3 punctul 6 și articolul 11

„Interdicția de intrare” înseamnă decizia sau orice alt act de natură administrativă sau judiciară care interzice intrarea și șederea pe teritoriul statelor membre pentru o anumită perioadă și care însoțește o decizie de returnare.

Decizia de returnare este însoțită de interdicția de intrare:

| (a) | dacă nu a fost acordat un termen pentru plecare voluntară; sau |
| --- | --- |

(a)

dacă nu a fost acordat un termen pentru plecare voluntară; sau

| (b) | dacă obligația de returnare nu a fost îndeplinită. |
| --- | --- |

(b)

dacă obligația de returnare nu a fost îndeplinită.

În celelalte cazuri, decizia de returnare poate fi însoțită de o interdicție de intrare.

Durata interdicției de intrare se stabilește ținând seama, în mod adecvat, de toate circumstanțele specifice fiecărui caz și nu ar trebui să depășească, în principiu, cinci ani. Aceasta poate depăși totuși cinci ani dacă resortisantul unei țări terțe reprezintă o amenințare gravă pentru ordinea publică, siguranța publică sau securitatea națională.

Interdicțiile de intrare emise în legătură cu decizia de returnare, prevăzute în Directiva privind returnarea, se doresc a avea efecte preventive și a stimula credibilitatea politicii Uniunii în materie de returnare prin transmiterea unui mesaj clar că persoanelor care încalcă normele în materie de migrație în statele membre ale UE nu li se va permite reintrarea în niciun stat membru al UE pentru o anumită perioadă de timp.

Directiva impune statelor membre să emită o interdicție de intrare în două cazuri „recunoscute”: (i) dacă nu a fost acordat un termen pentru plecare voluntară; și (ii) dacă obligația de returnare nu a fost respectată.

În toate celelalte cazuri, deciziile de returnare pot fi însoțite de o interdicție de intrare.

Durata interdicției de intrare trebuie stabilită ținând seama, în mod adecvat, de toate circumstanțele specifice fiecărui caz. În principiu, aceasta nu ar trebui să depășească cinci ani. Numai în cazul unei amenințări grave pentru ordinea publică, siguranța publică sau securitatea națională, interdicția de intrare poate fi emisă pentru o perioadă mai lungă.

Normele privind interdicțiile de intrare emise în legătură cu decizia de returnare în temeiul Directivei privind returnarea nu afectează interdicțiile de intrare emise în alte scopuri care nu sunt legate de migrație, cum ar fi interdicțiile de intrare pentru resortisanții țărilor terțe care au comis infracțiuni grave sau despre care există indicii reale că intenționează să comită o astfel de infracțiune [a se vedea articolul 24 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 1987/2006 al Parlamentului European și al Consiliului (58) (Regulamentul SIS II)] sau interdicțiile de intrare care constituie o măsură restrictivă adoptată în conformitate cu capitolul 2 titlul V din Tratatul UE, inclusiv măsuri de punere în aplicare a interdicțiilor de călătorie emise de Consiliul de Securitate al Organizației Națiunilor Unite.

11.1.   Efectul la nivelul UE

O interdicție de intrare interzice intrarea pe teritoriul tuturor statelor membre: formularea de la considerentul 14 din Directiva privind returnarea și o comparare sistematică a tuturor versiunilor lingvistice ale directivei (în special versiunile în limba engleză și în limba franceză) indică în mod clar că o interdicție de intrare interzice intrarea și șederea pe teritoriul tuturor statelor membre. Versiunea în limba daneză, care utilizează singularul („
  ophold på en medlemsstats
  ”), conține o greșeală de traducere evidentă. Efectul la nivelul UE al unei interdicții de intrare este una dintre principalele valori adăugate europene ale directivei și acesta trebuie să reiasă în mod clar din decizia privind interdicția de intrare emisă pentru un resortisant al unei țări terțe.

Interdicțiile de intrare sunt obligatorii din punct de vedere juridic pentru toate statele membre care au obligații în temeiul Directivei privind returnarea și anume, toate statele membre (cu excepția Regatului Unit și a Irlandei) la care se adaugă țările asociate spațiului Schengen (Elveția, Norvegia, Islanda și Liechtenstein).

Informarea celorlalte state membre cu privire la emiterea interdicțiilor de intrare: este esențial ca celelalte state membre să fie informate cu privire la toate interdicțiile de intrare care au fost emise. Introducerea în SIS a unei semnalări privind o interdicție de intrare în temeiul articolului 24 alineatul (3) din Regulamentul SIS II este principalul – dar nu singurul – mijloc de informare a altor state membre cu privire la existența unei interdicții de intrare și pentru asigurarea punerii în aplicare cu succes a acestora. Prin urmare, statele membre ar trebui să se asigure că semnalările privind o interdicție de intrare sunt introduse în SIS în mod sistematic. În ceea ce privește statele membre care nu au acces la SIS, schimbul de informații poate fi realizat prin alte mijloace (de exemplu, contacte bilaterale).

Interdicții de intrare strict naționale: emiterea de interdicții de intrare strict naționale legate de migrație nu este compatibilă cu Directiva privind returnarea. Legislația națională trebuie să prevadă că interdicțiile de intrare emise în legătură cu deciziile de returnare interzic intrarea și șederea în toate statele membre, de exemplu, prin stabilirea unei obligații de a introduce în mod sistematic în SIS toate interdicțiile de intrare de acest tip. Cu toate acestea, în cazul în care un resortisant al unei țări terțe care face obiectul unei interdicții de intrare emise de către statul membru A deține un permis de ședere eliberat de statul membru B și statul membru B nu dorește să revoce acest permis, iar statul membru A, în urma consultării în conformitate cu articolul 25 din Convenția de punere în aplicare a Acordului Schengen la care se face referire în articolul 11 alineatul (4) din Directiva privind returnarea, retrage interdicția de intrare la nivelul UE, dar poate introduce resortisantul țării terțe pe lista sa națională de semnalări în temeiul articolului 25 alineatul (2) ultima teză din Convenția de punere în aplicare a Acordului Schengen (lex specialis) (a se vedea, de asemenea, secțiunea 11.8).

11.2.   Utilizarea SIS II

Înregistrarea în SIS a interdicțiilor de intrare: în conformitate cu legislația aplicabilă în prezent, statele membre pot înregistra în SIS semnalările legate de interdicțiile de intrare emise în conformitate cu Directiva privind returnarea, dar nu sunt obligate să facă acest lucru. Cu toate acestea, pentru a asigura efectul deplin al dimensiunii europene a interdicțiilor de intrare emise în conformitate cu Directiva privind returnarea, statele membre ar trebui să facă acest lucru în mod sistematic.

Relația dintre revizuirea la 3 ani a semnalărilor introduse în SIS (în temeiul articolului 112 din Convenția de punere în aplicare a Acordului Schengen și al articolului 29 din Regulamentul SIS II) și durata interdicției de intrare stabilite în temeiul Directivei privind returnarea: revizuirea semnalărilor introduse în SIS este o cerință procedurală care are rolul de a asigura că semnalările sunt păstrate doar pe perioada necesară realizării scopului pentru care au fost introduse. Aceasta nu are un impact asupra deciziei de fond a statelor membre de a stabili durata unei interdicții de intrare în conformitate cu dispozițiile Directivei privind returnarea. În cazul în care, la momentul revizuirii la 3 ani, este încă în vigoare o interdicție de intrare impusă în temeiul Directivei privind returnarea (de exemplu, interdicția a fost instituită pentru o perioadă de 5 ani și nu a fost retrasă între timp), statele membre pot menține semnalarea în SIS pentru restul perioadei de doi ani, în cazul în care semnalarea este în continuare necesară având în vedere criteriile de evaluare aplicabile, în special articolul 11 din Directiva privind returnarea, coroborat cu articolul 112 alineatul (4) din Convenția de punere în aplicare a Acordului Schengen sau cu articolul 29 alineatul (4) din Regulamentul SIS II.

11.3.   Aspecte procedurale

Emiterea interdicțiilor de intrare la frontieră în momentul plecării în cadrul unei proceduri în lipsă (de exemplu, în cazul posesorilor de vize care depășesc termenul legal de ședere și care se prezintă la punctul de control la frontieră în aeroport cu puțin timp înainte de plecare): nu există impedimente pentru ca statele membre să inițieze o procedură de returnare atunci când sunt informate cu privire la depășirea duratei de ședere permise de viză și să emită o decizie de returnare (a se vedea secțiunea 5.1) însoțită de o interdicție de intrare în cadrul unei proceduri în lipsă în cazul în care:

| 1. | dreptul administrativ național prevede posibilitatea procedurilor în lipsă; și |
| --- | --- |

1.

dreptul administrativ național prevede posibilitatea procedurilor în lipsă; și

| 2. | procedurile naționale respective sunt în conformitate cu principiile generale ale dreptului Uniunii și cu drepturile fundamentale, astfel cum sunt consacrate în Carta drepturilor fundamentale a UE, în special dreptul de a fi ascultat și dreptul la o cale de atac eficientă și la un proces echitabil. |
| --- | --- |

2.

procedurile naționale respective sunt în conformitate cu principiile generale ale dreptului Uniunii și cu drepturile fundamentale, astfel cum sunt consacrate în Carta drepturilor fundamentale a UE, în special dreptul de a fi ascultat și dreptul la o cale de atac eficientă și la un proces echitabil.

Emiterea unei interdicții de intrare pentru persoanele returnate care nu au respectat obligația de returnare în termenul stabilit pentru plecare voluntară, în momentul plecării: o interdicție de intrare trebuie instituită la o dată ulterioară (de exemplu, la plecare), ca un element auxiliar și subsecvent unei decizii de returnare deja emise, în cazul în care persoana care face obiectul procedurii de returnare nu a respectat obligația de returnare în termenul stabilit pentru plecare voluntară.

Prezența pe teritoriul unui stat membru: șederea ilegală este o condiție prealabilă esențială pentru emiterea unei decizii de returnare însoțite de o interdicție de intrare. Un stat membru nu poate emite o decizie de returnare însoțită de o interdicție de intrare pentru persoanele care nu se află pe teritoriul său. În cazul în care o persoană s-a sustras de la procedură (de exemplu, după primirea unei decizii de respingere a cererii de azil), dar încă se presupune că este prezentă pe teritoriul statului membru în cauză, poate fi adoptată o decizie de returnare (inclusiv o interdicție de intrare) în cadrul unei proceduri în lipsă în conformitate cu legislația națională.

Șederea ilegală în trecut: statele membre nu pot emite o decizie de returnare însoțită de o interdicție de intrare în conformitate cu Directiva privind returnarea pentru persoanele care nu sunt prezente pe teritoriul lor, inclusiv pentru resortisanții țărilor terțe care s-au aflat anterior (în trecut) în situație de ședere ilegală, dar s-au întors într-o țară terță înainte ca situația lor de ședere ilegală să fie depistată. În cazul în care astfel de persoane reintră pe teritoriul unui stat membru și sunt adoptate măsuri în temeiul Directivei privind returnarea (decizie de returnare, interdicție de intrare), șederea sau șederile ilegale anterioare pot fi luate în considerare ca circumstanță agravantă în vederea stabilirii duratei interdicției de intrare. De asemenea, situațiile anterioare de ședere ilegală pe teritoriul altor state membre pot fi luate în considerare ca circumstanță agravantă în vederea stabilirii duratei interdicției de intrare.

11.4.   Motive pentru emiterea interdicțiilor de intrare

Directiva privind returnarea impune statelor membre să emită o interdicție de intrare în două cazuri „recunoscute”:

| 1. | dacă nu a fost acordat un termen pentru plecare voluntară; sau |
| --- | --- |

1.

dacă nu a fost acordat un termen pentru plecare voluntară; sau

| 2. | dacă obligația de returnare nu a fost îndeplinită. |
| --- | --- |

2.

dacă obligația de returnare nu a fost îndeplinită.

În toate celelalte cazuri (toate deciziile de returnare adoptate în temeiul Directivei privind returnarea care nu intră sub incidența celor două cazuri „recunoscute”), deciziile de returnare pot fi însoțite de o interdicție de intrare. Aceasta implică faptul că o interdicție de intrare poate fi stabilită, de asemenea, chiar dacă persoana în cauză a plecat în mod voluntar. Cu toate acestea, statele membre se bucură de o putere de apreciere în această privință și sunt încurajate să își exercite această putere de apreciere într-un mod care să încurajeze plecarea voluntară.

11.5.   Durata interdicțiilor de intrare

Durata interdicției de intrare trebuie stabilită în conformitate cu legislația națională de transpunere a Directivei privind returnarea, ținând cont, în mod adecvat, de toate circumstanțele specifice fiecărui caz. La stabilirea duratei interdicției de intrare, ar trebui să se țină seama în special de circumstanțele agravante sau atenuante cunoscute de autoritatea emitentă, cum ar fi:

| — | dacă resortisantul unei țări terțe a făcut deja obiectul unei decizii de returnare sau unui ordin de îndepărtare în trecut; |
| --- | --- |

—

dacă resortisantul unei țări terțe a făcut deja obiectul unei decizii de returnare sau unui ordin de îndepărtare în trecut;

| — | dacă resortisantul unei țări terțe a beneficiat deja în trecut de asistență pentru plecare voluntară și/sau pentru reintegrare; |
| --- | --- |

—

dacă resortisantul unei țări terțe a beneficiat deja în trecut de asistență pentru plecare voluntară și/sau pentru reintegrare;

| — | dacă resortisantul unei țări terțe a intrat fără autorizare pe teritoriul unui stat membru în perioada în care făcea obiectul unei interdicții de intrare; |
| --- | --- |

—

dacă resortisantul unei țări terțe a intrat fără autorizare pe teritoriul unui stat membru în perioada în care făcea obiectul unei interdicții de intrare;

| — | dacă resortisantul unei țări terțe a cooperat sau nu a dorit să coopereze în cadrul procedurii de returnare; |
| --- | --- |

—

dacă resortisantul unei țări terțe a cooperat sau nu a dorit să coopereze în cadrul procedurii de returnare;

| — | dacă resortisantul unei țări terțe și-a arătat disponibilitatea de a pleca în mod voluntar. |
| --- | --- |

—

dacă resortisantul unei țări terțe și-a arătat disponibilitatea de a pleca în mod voluntar.

Ca regulă generală, durata interdicției de intrare nu trebuie să depășească 5 ani. Atunci când se stabilește durata concretă a interdicției de intrare, statele membre au obligația să efectueze o analiză individuală a tuturor circumstanțelor relevante și să respecte principiul proporționalității. Un stat membru poate să prevadă termene variabile pentru categorii tipice, cum ar fi 3 ani ca normă standard generală, 5 ani în circumstanțe agravante (de exemplu, încălcări repetate ale legislației privind migrația) și 1 an în circumstanțe atenuante (de exemplu, încălcări săvârșite doar din neglijență), drept orientări generale pentru administrația proprie, însă trebuie să se asigure că fiecare caz este evaluat individual în conformitate cu principiul proporționalității. Statele membre pot stabili în legislația națională sau în reglementările administrative criteriile generale care vor fi luate în considerare în mod individual la stabilirea duratei interdicției de intrare, în conformitate cu articolul 11 alineatul (2) din Directiva privind returnarea.

Amenințare gravă pentru ordinea publică, siguranța publică sau securitatea națională: în cazul unei amenințări grave pentru ordinea publică, siguranța publică sau securitatea națională, interdicțiile de intrare pot fi emise pentru o perioadă mai lungă de 5 ani. Printre factorii care pot fi luați în considerare de către statele membre pentru a stabili existența unor astfel de amenințări se numără comiterea de infracțiuni, inclusiv a unor infracțiuni grave din sfera administrativă (de exemplu, utilizarea repetată a unor documente de identitate false, încălcarea repetată și deliberată a legislației în materie de migrație). Cu toate acestea, niciunul dintre acești factori nu poate fi considerat ca reprezentând în mod automat și în sine o amenințare pentru ordinea publică: statele membre au întotdeauna obligația de a efectua o examinare individuală a tuturor circumstanțelor relevante și de a respecta principiul proporționalității.

Directiva privind returnarea nu oferă nicio definiție în ceea ce privește semnificația exactă a acestui termen și jurisprudența CJUE privind utilizarea acestui termen în celelalte directive privind migrația și în contextul liberei circulații nu se aplică în mod direct în contextul Directivei privind returnarea, întrucât aspectele avute în vedere și contextul sunt diferite. Cu toate acestea, anumite considerații cuprinse în jurisprudența CJUE (în special în ceea ce privește conceptele orizontale, cum ar fi proporționalitatea și efectul util al directivelor) ar putea asigura o oarecare coordonare: la punctul 3 din Comunicarea privind orientările pentru o mai bună transpunere și aplicare a Directivei 2004/38/CE privind dreptul cetățenilor Uniunii și al membrilor familiilor acestora de a circula și de a-și stabili reședința în mod liber pe teritoriul statelor membre
   (59), Comisia a prevăzut orientări detaliate cu privire la modul de interpretare a noțiunii de ordine publică și de siguranță publică în contextul liberei circulații. De asemenea, informații comparative cu privire la interpretările acestei noțiuni de către statele membre în contextul migrației pot fi regăsite în rezultatele consultării REM ad hoc (140) privind înțelegerea noțiunilor de „ordine publică” și „siguranță publică”
  . La punctul 48 din hotărârea sa în cauza C-554/13, Zh. și O., care se referă la noțiunea de „ordine publică” în contextul Directivei privind returnarea (a se vedea secțiunea 6.3), CJUE a confirmat în mod expres că se pot face analogii cu jurisprudența sa în ceea ce privește Directiva 2004/38/CE (hotărârea CJUE pronunțată în cauza C-430/10, Gaydarov (60), punctul 32).

Durata interdicțiilor de intrare emise în legătură cu ordinea publică: durata interdicțiilor de intrare emise în legătură cu ordinea publică trebuie determinată în mod individual, luând în considerare gravitatea infracțiunilor comise de resortisanții țărilor terțe, riscurile asociate pentru ordinea publică, siguranța publică sau securitatea națională, precum și situația individuală a persoanei în cauză. Principiul proporționalității trebuie respectat în orice caz. O emitere sistematică a interdicțiilor de intrare pe tot parcursul vieții în toate cazurile de ordine publică fără a ține seama de circumstanțele cazului individual (de exemplu, gravitatea infracțiunilor și riscurile) contravine directivei. Un stat membru poate săprevadă termene diferite pentru categorii tipice de cazuri, cum ar fi 10 ani ca standard general pentru cazurile privind ordinea publică și 20 de ani în circumstanțe deosebit de grave. Statele membre ar trebui să prevadă posibilitatea de revizuire a deciziei privind interdicția de intrare și, în special, existența condițiilor care justifică o revizuire, fie ex officio, fie în baza unei cereri depuse de persoana în cauză.

Clarificări suplimentare:

| | Nu se pot emite interdicții de intrare cu termen nelimitat: durata interdicției de intrare este un element esențial al deciziei privind interdicția de intrare. Aceasta trebuie stabilită ex officio, în prealabil, pentru fiecare caz în parte. CJUE a confirmat în mod expres acest lucru în hotărârea sa pronunțată în cauza C-297/12, Filev și Osmani (punctele 27 și 34): „Trebuie să se constate că rezultă în mod clar din expres «[d]urata interdicției de intrare se stabilește» că există o obligație a statelor membre de a limita, în principiu la maximum cinci ani, efectele în timp ale oricărei interdicții de intrare, și aceasta independent de o cerere formulată în acest scop de resortisantul unei țări terțe. [...] articolul 11 alineatul (2) din Directiva 2008/115/CE trebuie interpretat în sensul că se opune unei dispoziții naționale [...], care subordonează limitarea duratei unei interdicții de intrare introducerii de către resortisantul unei țări terțe a unei cereri vizând obținerea beneficiului unei asemenea limitări”. |
| --- | --- |

Nu se pot emite interdicții de intrare cu termen nelimitat: durata interdicției de intrare este un element esențial al deciziei privind interdicția de intrare. Aceasta trebuie stabilită ex officio, în prealabil, pentru fiecare caz în parte. CJUE a confirmat în mod expres acest lucru în hotărârea sa pronunțată în cauza C-297/12, Filev și Osmani (punctele 27 și 34): „Trebuie să se constate că rezultă în mod clar din expres «[d]urata interdicției de intrare se stabilește» că există o obligație a statelor membre de a limita, în principiu la maximum cinci ani, efectele în timp ale oricărei interdicții de intrare, și aceasta independent de o cerere formulată în acest scop de resortisantul unei țări terțe. [...] articolul 11 alineatul (2) din Directiva 2008/115/CE trebuie interpretat în sensul că se opune unei dispoziții naționale [...], care subordonează limitarea duratei unei interdicții de intrare introducerii de către resortisantul unei țări terțe a unei cereri vizând obținerea beneficiului unei asemenea limitări”.

| | Momentul din care curge termenul: Directiva privind returnarea nu stabilește în mod expres momentul din care urmează să fie calculată perioada de aplicare a interdicției de intrare. Cu toate acestea, CJUE oferă clarificări cu privire la această chestiune în cauza C-225/16, Ouhrami (61). |
| --- | --- |

Momentul din care curge termenul: Directiva privind returnarea nu stabilește în mod expres momentul din care urmează să fie calculată perioada de aplicare a interdicției de intrare. Cu toate acestea, CJUE oferă clarificări cu privire la această chestiune în cauza C-225/16, Ouhrami (61).

| | CJUE a clarificat faptul că stabilirea momentului din care începe o interdicție de intrare nu poate fi lăsată la discreția fiecărui stat membru, întrucât acest lucru ar submina obiectivul Directivei privind returnarea și scopul interdicțiilor de intrare. CJUE a concluzionat că „[p]rin urmare, din modul de redactare, din economia și din obiectivul Directivei 2008/115/CE rezultă că perioada interdicției de intrare nu începe să curgă decât de la data la care persoana în cauză a părăsit efectiv teritoriul statelor membre” (punctul 53). Într-adevăr, în cazul în care s-ar aplica o interdicție de intrare înainte de plecarea efectivă a resortisantului țării terțe, durata acesteia ar fi redusă în mod nejustificat. |
| --- | --- |

CJUE a clarificat faptul că stabilirea momentului din care începe o interdicție de intrare nu poate fi lăsată la discreția fiecărui stat membru, întrucât acest lucru ar submina obiectivul Directivei privind returnarea și scopul interdicțiilor de intrare. CJUE a concluzionat că „[p]rin urmare, din modul de redactare, din economia și din obiectivul Directivei 2008/115/CE rezultă că perioada interdicției de intrare nu începe să curgă decât de la data la care persoana în cauză a părăsit efectiv teritoriul statelor membre” (punctul 53). Într-adevăr, în cazul în care s-ar aplica o interdicție de intrare înainte de plecarea efectivă a resortisantului țării terțe, durata acesteia ar fi redusă în mod nejustificat.

| | Prin urmare, CJUE a decis că „durata interdicției de intrare [...] trebuie calculată începând de la data la care persoana în cauză a părăsit efectiv teritoriul statelor membre” (punctul 58). |
| --- | --- |

Prin urmare, CJUE a decis că „durata interdicției de intrare [...] trebuie calculată începând de la data la care persoana în cauză a părăsit efectiv teritoriul statelor membre” (punctul 58).

| | Statele membre ar trebui să asigure mijloacele necesare pentru a confirma și verifica data efectivă de plecare a resortisanților țărilor terțe (a se vedea secțiunile 6.4 și 6.6) pentru a se asigura că interdicțiile de intrare încep să se aplice din momentul în care aceștia părăsesc efectiv teritoriul statelor membre. |
| --- | --- |

Statele membre ar trebui să asigure mijloacele necesare pentru a confirma și verifica data efectivă de plecare a resortisanților țărilor terțe (a se vedea secțiunile 6.4 și 6.6) pentru a se asigura că interdicțiile de intrare încep să se aplice din momentul în care aceștia părăsesc efectiv teritoriul statelor membre.

11.6.   Retragerea, reducerea duratei și suspendarea interdicțiilor de intrare

Temeiul juridic: Directiva privind returnarea – articolul 11 alineatul (3)

Primul paragraf: statele membre iau în calcul retragerea sau suspendarea unei interdicții de intrare în cazul în care un resortisant al unei țări terțe împotriva căruia s-a dispus interdicția de intrare în conformitate cu alineatul (1) al doilea paragraf poate dovedi că a părăsit teritoriul statului membru cu respectarea deplină a deciziei de returnare.

Posibilitatea de a suspenda sau de a retrage o interdicție de intrare în cazurile în care o persoană care face obiectul procedurii de returnare a părăsit teritoriul statului membru cu respectarea deplină a deciziei de returnare (și anume în termenul stabilit pentru plecare voluntară) ar trebui să fie utilizată ca un stimulent pentru a încuraja plecarea voluntară. Statele membre prevăd, în legislația lor națională și în practica administrativă, posibilitatea de a solicita retragerea sau suspendarea unei interdicții de intrare în astfel de circumstanțe. Ar trebui depuse eforturi pentru a face ca aceste proceduri să fie ușor accesibile pentru persoana care face obiectul procedurii de returnare și operaționale din punct de vedere practic. Există diferite posibilități pentru a permite persoanei care face obiectul procedurii de returnare să furnizeze elemente de probă în ceea ce privește plecarea sa de pe teritoriul UE, cum ar fi: o ștampilă de ieșire aplicată pe pașaportul persoanei care face obiectul procedurii de returnare, datele din sistemele de date naționale de frontieră sau raportarea de către persoanele returnate la o reprezentanță consulară a unui stat membru într-o țară terță.

Reducerea duratei interdicțiilor de intrare: de asemenea, statele membre sunt libere să reducă durata unei interdicții de intrare existente în situațiile menționate la articolul 11 alineatul (3) din Directiva privind returnarea. Posibilitatea ca statele membre să retragă o interdicție de intrare în temeiul articolului 11 alineatul (3) poate fi interpretată ca acoperind, de asemenea, retragerea parțială (adică reducerea duratei) a unei interdicții de intrare.

Al doilea paragraf: Victimele traficului de ființe umane cărora li s-a acordat un permis de ședere în temeiul Directivei 2004/81/CE nu fac obiectul interdicției de intrare, fără a aduce atingere alineatului (1) primul paragraf litera (b) și cu condiția ca resortisantul în cauză al unei țări terțe să nu reprezinte o amenințare pentru ordinea publică, siguranța publică sau siguranța națională.

Victimele traficului de ființe umane cărora li s-a acordat deja un permis de ședere în conformitate cu Directiva 2004/81/CE nu ar trebui să primească o interdicție de intrare, cu excepția cazului în care persoana în cauză nu a respectat o obligație de returnare într-un termen pentru plecare voluntară sau dacă persoana în cauză reprezintă o amenințare pentru ordinea publică. Această regulă se aplică numai perioadelor de ședere ilegală care urmează imediat unei perioade de ședere legală care intră sub incidența Directivei 2004/81/CE și nu conduc la o derogare pe tot parcursul vieții pentru deținătorii anteriori ai unor astfel de permise.

Al treilea paragraf: statele membre pot să nu elibereze, pot retrage sau suspenda o interdicție de intrare în cazuri individuale pentru motive umanitare.

Statele membre au libertatea de a nu emite interdicții de intrare în cazuri individuale, în special în cazurile obligatorii prevăzute la articolul 11 alineatul (1) literele (a) și (b) din Directiva privind returnarea, numai din motive umanitare; este necesar ca aceste motive să fie stabilite la nivel național. Statele membre pot, de asemenea, să retragă sau să suspende interdicțiile de intrare existente din motive umanitare.

Această clauză opțională oferă statelor membre posibilitatea de a se prevala de aceasta în conformitate cu legislația națională și practicile administrative.

Al patrulea paragraf: statele membre pot retrage sau suspenda interdicția de intrare în cazuri individuale sau în anumite categorii de cazuri din alte motive.

Statele membre sunt libere să retragă sau să suspende interdicțiile de intrare existente pentru alte motive decât cele umanitare, care urmează să fie stabilite la nivel național.

În cazuri de catastrofe umanitare (cum ar fi cutremure, alte dezastre naturale sau conflicte armate) în țări terțe, care pot conduce la un aflux masiv de persoane strămutate, procedurile oficiale de retragere a interdicțiilor de intrare în cazuri individuale pot dura prea mult și nu sunt fezabile. Prin urmare, există posibilitatea să se prevadă o suspendare sau retragere orizontală a interdicțiilor de intrare existente pentru grupurile de persoane în cauză.

Necesitatea de a retrage interdicții de intrare emise în mod valid în temeiul Directivei privind returnarea poate surveni, de asemenea, în legătură cu resortisanții țărilor terțe despre care s-ar putea constata ulterior că se bucură de dreptul la liberă circulație în temeiul dreptului Uniunii, de exemplu prin faptul că au devenit membri de familie ai cetățenilor UE/SEE/CH și se încadrează în dispozițiile articolului 21 din TFUE sau ale Directivei 2004/38/CE.

11.7.   Sancțiuni pentru nerespectarea interdicției de intrare

Nerespectarea unei interdicții de intrare ar trebui să fie luată în considerare de către statele membre atunci când analizează durata unei noi interdicții de intrare. În acest context, considerentul 14 din Directiva privind returnarea prevede în mod expres că „Durata interdicției de intrare ar trebui stabilită ținând seama, în mod adecvat, de toate circumstanțele specifice fiecărui caz și în mod normal nu ar trebui să depășească cinci ani. În acest context, ar trebui să se țină seama în special de faptul că resortisantul în cauză al țării terțe a făcut deja obiectul mai multor decizii de returnare sau ordine de îndepărtare sau a intrat pe teritoriul unui stat membru pe durata interdicției de intrare.”

Directiva privind returnarea permite statelor membre să impună sancțiuni suplimentare în temeiul dreptului administrativ național (de exemplu, o amendă) sub rezerva efectului util al directivei și a respectării jurisprudenței relevante a CJUE în materie. În acest sens, statele membre nu ar trebui să facă nicio diferență între interdicțiile de intrare emise de propriile autorități naționale și cele emise de autoritățile din alte state membre, întrucât acest lucru ar submina conceptul armonizat al unei interdicții de intrare la nivelul UE prevăzut în Directiva privind returnarea.

Statele membre pot adopta sancțiuni penale împotriva resortisanților țărilor terțe aflați în situație de ședere ilegală care nu au respectat o interdicție de intrare valabilă după întoarcerea acestora (hotărârea CJUE pronunțată în cauza C-290/14, Celaj, a se vedea secțiunea 4).

Articolul 11 alineatul (5) din Directiva privind returnarea clarifică faptul că dispozițiile privind interdicțiile de intrare legate de returnare se aplică fără a aduce atingere dreptului la protecție internațională în conformitate cu acquis-ul UE în materie de azil: aceasta implică faptul că interdicțiile de intrare anterioare emise în temeiul Directivei privind returnarea nu pot justifica returnarea sau sancționarea resortisanților țărilor terțe autorizați să intre sau să locuiască în UE în calitate de solicitanți de azil sau în calitate de beneficiari de protecție internațională - a se vedea hotărârea CJUE pronunțată în cauza C-290/14, Celaj (punctul 32). Astfel de interdicții de intrare ar trebui suspendate (în așteptarea finalizării procedurilor de azil) sau retrase (după ce a fost acordată protecția internațională).

11.8.   Consultarea între statele membre

Temeiul juridic: Directiva privind returnarea – articolul 11 alineatul (4); Convenția de punere în aplicare a acordului Schengen – articolul 25

În cazul în care un stat membru are în vedere eliberarea unui permis de ședere sau a altei autorizații care conferă un drept de ședere unui resortisant al unei țări terțe împotriva căruia a fost dispusă interdicția de intrare de către un alt stat membru, acesta consultă mai întâi statul membru care a dispus interdicția de intrare și ține seama de interesele acestuia în conformitate cu articolul 25 al Convenției de punere în aplicare a Acordului Schengen.

Articolul 25 din Convenția de punere în aplicare a acordului Schengen prevede următoarele:

| 1. | În cazul în care un stat membru intenționează să elibereze un permis de ședere, acesta efectuează în mod sistematic o căutare în Sistemul de Informații Schengen. În cazul în care un stat membru intenționează să elibereze un permis de ședere unui străin care face obiectul unei alerte emise în scopul de a i se refuza intrarea, acesta consultă mai întâi statul membru care a emis alerta și ține cont de interesele sale; permisul de ședere se eliberează numai pentru motive serioase, cu precădere motive umanitare, sau ca urmare a angajamentelor internaționale.


  În cazul eliberării unui permis de ședere, statul membru care a emis alerta o retrage, dar poate include numele străinului respectiv pe lista sa națională de alerte. |
| --- | --- |

1.

În cazul în care un stat membru intenționează să elibereze un permis de ședere, acesta efectuează în mod sistematic o căutare în Sistemul de Informații Schengen. În cazul în care un stat membru intenționează să elibereze un permis de ședere unui străin care face obiectul unei alerte emise în scopul de a i se refuza intrarea, acesta consultă mai întâi statul membru care a emis alerta și ține cont de interesele sale; permisul de ședere se eliberează numai pentru motive serioase, cu precădere motive umanitare, sau ca urmare a angajamentelor internaționale.

În cazul eliberării unui permis de ședere, statul membru care a emis alerta o retrage, dar poate include numele străinului respectiv pe lista sa națională de alerte.

| 1a. | Înainte de emiterea unei alerte în scopul refuzării intrării în sensul articolului 96, statele membre verifică registrele naționale de vize de lungă ședere sau de permise de ședere eliberate. |
| --- | --- |

1a.

Înainte de emiterea unei alerte în scopul refuzării intrării în sensul articolului 96, statele membre verifică registrele naționale de vize de lungă ședere sau de permise de ședere eliberate.

| 2. | În cazul în care rezultă că s-a făcut o alertare pentru a refuza intrarea unui străin care posedă un permis de ședere valabil, eliberat de una din părțile contractante, partea contractantă care a făcut alertarea se consultă cu partea care a eliberat permisul de ședere pentru a stabili dacă există suficiente motive pentru retragerea permisului de ședere.


  În cazul în care permisul de ședere nu este retras, partea contractantă care a făcut alertarea o retrage, dar poate înscrie, cu toate acestea, numele respectivului străin pe lista alertărilor pe plan național. |
| --- | --- |

2.

În cazul în care rezultă că s-a făcut o alertare pentru a refuza intrarea unui străin care posedă un permis de ședere valabil, eliberat de una din părțile contractante, partea contractantă care a făcut alertarea se consultă cu partea care a eliberat permisul de ședere pentru a stabili dacă există suficiente motive pentru retragerea permisului de ședere.

În cazul în care permisul de ședere nu este retras, partea contractantă care a făcut alertarea o retrage, dar poate înscrie, cu toate acestea, numele respectivului străin pe lista alertărilor pe plan național.

| 3. | Alineatele (1) și (2) se aplică și vizelor de lungă ședere.” |
| --- | --- |

3.

Alineatele (1) și (2) se aplică și vizelor de lungă ședere.”

Articolul 25 din Convenția de punere în aplicare a acordului Schengen este o dispoziție direct aplicabilă și poate fi aplicat de către statele membre fără o legislație națională de transpunere.

Numai statul membru care emite interdicția de intrare (statul membru A) poate ridica interdicția de intrare. În cazul în care un alt stat membru (statul membru B) decide să emită un permis de ședere pentru aceeași persoană sau să nu retragă un permis existent (în urma unor consultări cu statul membru care a emis interdicția de intrare), statul membru A este obligat să retragă semnalarea [articolul 25 alineatul (2) din Convenția de punere în aplicare a acordului Schengen], însă îl poate înscrie pe resortisantul țării terțe pe lista sa națională de semnalări. Motivele care stau la baza unei interdicții de intrare existente emise de statul membru A, precum și interesele acestui stat membru, trebuie să fie examinate și luate în considerare de statul membru B înainte de emiterea unui permis de ședere sau de decizia de a nu îl retrage (de exemplu, pentru reîntregirea familiei). Pentru a permite statului membru B să țină seama în mod corespunzător de motivele care stau la baza interdicției de intrare, este esențial ca statul membru A să furnizeze informațiile relevante către statul membru B în timp util.

Statele membre care nu aplică încă integral normele Schengen și, prin urmare, nu pot aplica (încă) în mod direct articolul 25 din Convenția de punere în aplicare a acordului Schengen ar trebui totuși să țină seama de spiritul articolului 11 alineatul (4) din Directiva privind returnarea și să contacteze – dacă au luat cunoștință (prin orice sursă de informare, inclusiv informații de la solicitant) că o persoană face obiectul unei interdicții de intrare emise de un alt stat membru – autoritățile care au emis interdicția de intrare. Înainte de a emite un permis de ședere persoanei respective, statul membru respectiv ar trebui să încerce să „ia în considerare interesul” statului membru care a emis interdicția de intrare.

11.9.   Interdicții de intrare „istorice”

Interdicțiile de intrare „istorice” emise înainte de 24 decembrie 2010 trebuie adaptate în concordanță cu normele stabilite la articolul 11 din Directiva privind returnarea – și anume, durată maximă de 5 ani, evaluarea fiecărui caz în parte, obligația de a retrage/de a avea în vedere retragerea interdicției în anumite circumstanțe – în cazul în care produc efecte pentru perioada după 24 decembrie 2010 și nu sunt încă în conformitate cu garanțiile de fond prevăzute la articolul 11.

Adaptarea ar trebui să aibă loc fie la depunerea cererii de către persoana în cauză, în orice moment, fie din oficiu, în cel mai scurt timp posibil și, în orice caz, nu mai târziu de data revizuirii periodice (la trei ani) a interdicțiilor de intrare prevăzute pentru semnalările SIS.

În hotărârea din cauza C-297/12, Filev și Osmani (punctele 39-41 și 44), Curtea de Justiție a clarificat în mod expres: „În această privință, trebuie arătat de la bun început că directiva menționată nu conține nicio dispoziție care să prevadă un regim tranzitoriu pentru deciziile de interdicție de intrare adoptate înainte ca ea să fie aplicabilă. Totuși, rezultă dintr-o jurisprudență constantă a Curții că o nouă normă se aplică imediat, cu excepția unei derogări, efectelor viitoare ale unei situații care a apărut sub imperiul normei vechi [...]. Rezultă de aici că Directiva 2008/115/CE se aplică efectelor posterioare datei sale de aplicabilitate în statul membru în cauză ale deciziilor de interdicție de intrare adoptate în temeiul normelor naționale aplicabile anterior acestei date. [...] Rezultă că articolul 11 alineatul (2) din Directiva 2008/115/CE se opune menținerii efectelor interdicțiilor de intrare care au o durată nelimitată impuse anterior datei de aplicabilitate a Directivei 2008/115/CE, [...] dincolo de durata maximă de interdicție prevăzută de această dispoziție, în afară de cazul în care aceste interdicții de intrare au fost pronunțate împotriva unor resortisanți ai țărilor terțe care reprezintă o amenințare gravă pentru ordinea publică, siguranța publică sau securitatea națională”.

12.   GARANȚII PROCEDURALE

12.1.   Dreptul la o bună administrare și dreptul de a fi ascultat

Dreptul la o bună administrare este un drept fundamental recunoscut ca principiu general al dreptului Uniunii și consacrat în Carta drepturilor fundamentale, care face parte integrantă din ordinea juridică a UE. Acest drept include dreptul oricărei persoane de a fi ascultată înainte de luarea oricărei măsuri individuale care ar putea să îi aducă atingere sau care afectează în mod semnificativ interesele sale, ceea ce este inerent, de asemenea, în respectarea dreptului la apărare, un alt principiu general al dreptului UE.

În hotărârile pronunțate în cauzele C-383/13, G și R (62) și C-249/13, Boudjlida (63), CJUE a oferit clarificări importante referitoare la dreptul de a fi ascultat în ceea ce privește deciziile de returnare și de luare în custodie publică. Hotărârile respective implică faptul că statele membre sunt obligate să respecte întotdeauna garanțiile enumerate mai jos atunci când iau decizii referitoare la returnare (și anume, decizii de returnare, decizii privind interdicția de intrare, decizii de îndepărtare, măsuri de luare în custodie publică), chiar dacă acest lucru poate să nu fie specificat în mod expres în articolele relevante din Directiva privind returnarea:

| 1. | dreptul oricărei persoane de a fi ascultată înainte de luarea oricărei măsuri individuale care ar putea să îi aducă atingere; |
| --- | --- |

1.

dreptul oricărei persoane de a fi ascultată înainte de luarea oricărei măsuri individuale care ar putea să îi aducă atingere;

| 2. | dreptul oricărei persoane de a avea acces la dosarul propriu, de a analiza toate probele utilizate împotriva sa care servesc la motivarea deciziei autorității naționale competente, cu respectarea intereselor legitime legate de confidențialitate și de secretul profesional și comercial; |
| --- | --- |

2.

dreptul oricărei persoane de a avea acces la dosarul propriu, de a analiza toate probele utilizate împotriva sa care servesc la motivarea deciziei autorității naționale competente, cu respectarea intereselor legitime legate de confidențialitate și de secretul profesional și comercial;

| 3. | dreptul oricărei persoane de a avea acces la un consilier juridic înainte de adoptarea unei decizii de returnare, cu condiția ca exercitarea acestui drept să nu aducă atingere desfășurării corespunzătoare a procedurii de returnare și să nu submineze punerea în aplicare eficace a directivei; acest drept nu implică o obligație a statelor membre de a suporta costurile unei astfel de asistențe; |
| --- | --- |

3.

dreptul oricărei persoane de a avea acces la un consilier juridic înainte de adoptarea unei decizii de returnare, cu condiția ca exercitarea acestui drept să nu aducă atingere desfășurării corespunzătoare a procedurii de returnare și să nu submineze punerea în aplicare eficace a directivei; acest drept nu implică o obligație a statelor membre de a suporta costurile unei astfel de asistențe;

| 4. | obligația administrației de a lua în considerare în mod corespunzător observațiile persoanei vizate și de a examina cu atenție și imparțialitate toate aspectele relevante ale cazului individual; |
| --- | --- |

4.

obligația administrației de a lua în considerare în mod corespunzător observațiile persoanei vizate și de a examina cu atenție și imparțialitate toate aspectele relevante ale cazului individual;

| 5. | obligația administrației de a-și motiva deciziile. |
| --- | --- |

5.

obligația administrației de a-și motiva deciziile.

Statele membre dispun de o putere de apreciere semnificativă cu privire la modalitățile practice de acordare a dreptului de a fi ascultat. nerespectarea acestui drept conduce la invalidarea unei decizii numai în măsura în care rezultatul procedurii ar fi putut fi diferit dacă dreptul ar fi fost respectat (hotărârea din cauza C-383/13, G. și R., punctul 38).

Mai mult, este posibil ca o autoritate a unui stat membru să nu asculte resortisantul unei țări terțe în mod specific cu privire la o decizie de returnare în cazul în care, după ce autoritatea respectivă a stabilit că resortisantul țării terțe se află în situație de ședere ilegală pe teritoriul național în cadrul unei proceduri de azil anterioare, în cazul căreia s-a respectat pe deplin dreptul persoanei respective de a fi ascultată, aceasta are în vedere adoptarea unei decizii de returnare [hotărârea CJUE pronunțată în cauza C-166/13, Mukarubega (64)]. Raționamentul stabilit în hotărârea Mukarubega este următorul: „Dreptul de a fi ascultat înainte de adoptarea unei decizii de returnare nu poate fi instrumentalizat pentru redeschiderea la nesfârșit a procedurii administrative, și aceasta în vederea prezervării echilibrului dintre dreptul fundamental al persoanei interesate de a fi ascultată înainte de adoptarea unei decizii care îi cauzează un prejudiciu și obligația statelor membre de a combate imigrația ilegală”.

Acest raționament se poate aplica, de asemenea, în diferite serii de cazuri, precum cele menționate la articolul 6 alineatul (6) din Directiva privind returnarea (decizie privind încetarea șederii legale însoțită de o decizie de returnare) și implică faptul că nu este necesară o evaluare repetitivă a riscului de încălcare a principiului nereturnării în cazul în care respectarea acestui principiu a fost deja evaluată în procedurile anterioare, în cazul în care evaluarea este definitivă și în cazul în care nu există nicio modificare în situația individuală a resortisantului țării terțe în cauză. În aceeași ordine de idei, ar trebui evitată o evaluare repetitivă a altor elemente care ar putea fi invocată în scopul împiedicării returnării. Statele membre ar trebui să ia măsuri pentru a evita astfel de evaluări repetitive, de exemplu prin fuzionarea într-o singură etapă procedurală, în măsura în care este posibil, a audierilor administrative desfășurate de autoritățile competente în diferite scopuri (de exemplu, reînnoirea sau acordarea unui permis de ședere, stabilirea dreptului de a intra pe teritoriul unui stat membru, o decizie finală negativă privind cererea de protecție internațională),cu condiția respectării pe deplin a dreptului de a fi ascultat. În acest context, instrumente inovatoare, cum ar fi videoconferințele ar putea fi, de asemenea, dezvoltate în acest scop. Statele membre trebuie să se asigure că aplicarea acestor măsuri nu are ca rezultat un prejudiciu în ceea ce privește respectarea garanțiilor procedurale și ar trebui să acorde o atenție deosebită persoanelor care au nevoie de garanții procedurale speciale, în special minorii (a se vedea mai jos).

Dreptul de a fi ascultat include dreptul de a fi ascultat cu privire la posibilitatea aplicării articolului 5 și a articolului 6 alineatele (2)-(5) din Directiva privind returnarea și la modalitățile detaliate de returnare, cum ar fi termenul prevăzut pentru plecare voluntară sau dacă returnarea se efectuează în mod voluntar sau forțat. Cu toate acestea, autoritatea nu are obligația să avertizeze resortisantul țării terțe, înainte de audiere, că se are în vedere adoptarea unei decizii de returnare sau să îi comunice elementele pe care intenționează să întemeieze respectiva decizie sau să îi acorde un termen de reflecție înainte de a-i primi observațiile, însă resortisantul țării terțe trebuie să aibă posibilitatea să își prezinte în mod efectiv punctul de vedere cu privire la ilegalitatea șederii sale și motivele care, în temeiul dreptului național, pot justifica abținerea acelei autorități de a adopta o decizie de returnare (a se vedea hotărârea CJUE pronunțată în cauza C-249/13, Boudjlida).

Garanțiile procedurale prevăzute la articolele 12 și 13 din Directiva privind returnarea ar trebui să se aplice tuturor deciziilor legate de returnare și nu trebuie să se limiteze la cele trei tipuri de decizii menționate la articolul 12 alineatul (1) din directiva menționată.

Trebuie respectat dreptul minorilor de a fi ascultați în cadrul procedurilor de returnare în care sunt implicați sau care îi afectează. În conformitate cu articolul 12 din Convenția privind drepturile copilului și având în vedere Comentariul general nr. 12 al Comitetului ONU pentru drepturile copilului cu privire la dreptul copilului de a fi ascultat (65), minorii în cauză trebuie să fie ascultați, fie direct, fie printr-un reprezentant sau un organism competent; trebuie respectate dreptul acestora de a se exprima liber și trebuie să se acorde importanța cuvenită opiniilor minorilor, în funcție de vârsta și gradul de maturitate al acestora și luând în considerare orice dificultăți de comunicare pe care aceștia le pot avea, astfel încât participarea minorilor să fie semnificativă.

Pentru a se asigura respectarea, în practică, a dreptului de a fi ascultat, măsurile adoptate de statele membre ar trebui să se ghideze după următoarele principii-cheie:

| — | exprimarea de opinii este o opțiune și nu o obligație; |
| --- | --- |

—

exprimarea de opinii este o opțiune și nu o obligație;

| — | dreptul de a fi ascultat nu ar trebui să facă obiectul niciunei limite de vârstă sau altor restricții arbitrare, în drept sau în practică; |
| --- | --- |

—

dreptul de a fi ascultat nu ar trebui să facă obiectul niciunei limite de vârstă sau altor restricții arbitrare, în drept sau în practică;

| — | un minor ar trebui să fie ascultat într-un mediu care este adecvat nevoilor sale; |
| --- | --- |

—

un minor ar trebui să fie ascultat într-un mediu care este adecvat nevoilor sale;

| — | mijloacele utilizate pentru a pune în aplicare dreptul de a fi ascultat ar trebui adaptate la nivelul de înțelegere și la capacitatea de comunicare și ar trebui să țină seama de circumstanțele cazului; |
| --- | --- |

—

mijloacele utilizate pentru a pune în aplicare dreptul de a fi ascultat ar trebui adaptate la nivelul de înțelegere și la capacitatea de comunicare și ar trebui să țină seama de circumstanțele cazului;

| — | luând pe deplin în considerare necesitatea protejării minorilor de eventualele prejudicii, un minor nu ar trebui intervievat mai des decât este necesar; |
| --- | --- |

—

luând pe deplin în considerare necesitatea protejării minorilor de eventualele prejudicii, un minor nu ar trebui intervievat mai des decât este necesar;

| — | facilitarea exprimării unor opinii poate necesita adoptarea de măsuri speciale pentru minorii aflați în situații deosebit de vulnerabile, inclusiv furnizarea de servicii de interpretare și traducere. |
| --- | --- |

—

facilitarea exprimării unor opinii poate necesita adoptarea de măsuri speciale pentru minorii aflați în situații deosebit de vulnerabile, inclusiv furnizarea de servicii de interpretare și traducere.

Colectarea de informații privind introducere ilegală de persoane: în concordanță cu prioritățile stabilite în Planul de acțiune al UE împotriva introducerii ilegale de migranți (2015-2020)
   (66), în special necesitatea de a îmbunătăți colectarea și schimbul de informații, Comisia recomandă statelor membre să instituie mecanisme adecvate pentru a asigura colectarea sistematică de informații de la resortisanții țărilor terțe aflați în situație de ședere ilegală care au fost reținuți, cu respectarea deplină a drepturilor fundamentale și a acquis-ului UE în materie de azil. Atunci când acordă dreptul de a fi ascultat înainte de adoptarea unei decizii de returnare, statele membre sunt încurajate să invite persoanele returnate să furnizeze informațiile pe care le-ar putea deține cu privire la modus operandi și rutele rețelelor de trafic ilegal de migranți, precum și legăturile cu traficul de ființe umane și alte infracțiuni, precum și privind transferurile financiare. Informațiile obținute în acest context ar trebui să fie colectate și schimbate între autoritățile (de imigrație, de frontieră, de poliție) și agențiile relevante, atât la nivel național, cât și la nivelul UE, în conformitate cu legislația națională și cu bunele practici partajate în cadrul forurilor relevante ale UE.

12.2.   Deciziile legate de returnare

Directiva privind returnarea reglementează în mod expres o serie de decizii diferite legate de returnare, și anume:

| 1. | decizii de returnare [articolul 3 punctul 4 și articolul 6 alineatul (1)]; |
| --- | --- |

1.

decizii de returnare [articolul 3 punctul 4 și articolul 6 alineatul (1)];

| 2. | decizii privind termenul pentru plecare voluntară, precum și prelungirea acestui termen (articolul 7; |
| --- | --- |

2.

decizii privind termenul pentru plecare voluntară, precum și prelungirea acestui termen (articolul 7;

| 3. | decizii de îndepărtare [articolul 8 alineatul (3)]; |
| --- | --- |

3.

decizii de îndepărtare [articolul 8 alineatul (3)];

| 4. | decizii privind amânarea îndepărtării (articolul 9); |
| --- | --- |

4.

decizii privind amânarea îndepărtării (articolul 9);

| 5. | decizii privind interdicțiile de intrare, precum și suspendarea sau retragerea interdicției de intrare (articolul 11); |
| --- | --- |

5.

decizii privind interdicțiile de intrare, precum și suspendarea sau retragerea interdicției de intrare (articolul 11);

| 6. | decizii privind luarea în custodie publică, precum și prelungirea luării în custodie publică (articolul 15). |
| --- | --- |

6.

decizii privind luarea în custodie publică, precum și prelungirea luării în custodie publică (articolul 15).

Cea mai mare parte a deciziilor menționate anterior au un caracter accesoriu în raport cu decizia de returnare și, în mod normal, ar trebui să fie adoptate împreună cu decizia de returnare în cadrul unui singur act administrativ: deciziile de returnare pot include un termen pentru plecare voluntară (articolul 7), o interdicție de intrare (articolul 11) și – eventual, dar nu neapărat – o decizie prin care se dispune îndepărtarea (în cazul nerespectării termenului pentru plecare voluntară).

Modificările ulterioare ale unor astfel de decizii conexe sunt posibile în anumite cazuri:

| — | o interdicție de intrare poate fi instituită la o dată ulterioară, ca un element auxiliar și subsecvent unei decizii de returnare deja emise, în cazul în care persoana respectivă nu a respectat obligația de returnare în termenul stabilit pentru plecarea voluntară [articolul 11 alineatul (1) litera (b)]; |
| --- | --- |

—

o interdicție de intrare poate fi instituită la o dată ulterioară, ca un element auxiliar și subsecvent unei decizii de returnare deja emise, în cazul în care persoana respectivă nu a respectat obligația de returnare în termenul stabilit pentru plecarea voluntară [articolul 11 alineatul (1) litera (b)];

| — | o interdicție de intrare deja emisă poate fi retrasă sau suspendată [articolul 11 alineatele (3)-(5)]; |
| --- | --- |

—

o interdicție de intrare deja emisă poate fi retrasă sau suspendată [articolul 11 alineatele (3)-(5)];

| — | un termen pentru plecare voluntară deja acordat poate fi prelungit [articolul 7 alineatul (2)]; |
| --- | --- |

—

un termen pentru plecare voluntară deja acordat poate fi prelungit [articolul 7 alineatul (2)];

| — | o decizie de returnare (sau un ordin de îndepărtare) deja executabilă poate fi amânată (articolul 9). |
| --- | --- |

—

o decizie de returnare (sau un ordin de îndepărtare) deja executabilă poate fi amânată (articolul 9).

Articolul 6 alineatul (6) din Directiva privind returnarea confirmă un principiu general prin care este permis statelor membre să combine mai multe decizii diferite (inclusiv decizii care nu sunt direct legate de returnare) în cadrul unui singur act administrativ sau judiciar, cu condiția să fie respectate garanțiile și dispozițiile relevante pentru fiecare decizie. Prin urmare, deciziile privind încetarea șederii legale (de exemplu, respingerea definitivă a unei cereri de azil, retragerea unei vize sau refuzul reînnoirii unui permis de ședere) pot fi adoptate separat sau împreună cu o decizie de returnare în cadrul unui singur act administrativ sau judiciar.

Statele membre ar trebui să acționeze cu diligența necesară și să ia fără întârziere o decizie cu privire la statutul juridic al resortisanților țărilor terțe (a se vedea hotărârea CJUE pronunțată în cauza C-329/11, Achughbabian, punctul 31): „[...] autoritățile competente sunt obligate, în scopul de a evita să aducă atingere obiectivului Directivei 2008/115/CE [...], să acționeze cu diligență și să se pronunțe fără întârziere asupra caracterului legal sau ilegal al șederii persoanei în cauză”). Prin urmare, statele membre sunt încurajate să adopte decizii de returnare împreună cu deciziile privind încetarea șederii legale într-un singur act administrativ sau judiciar. În cazul în care acest lucru nu este posibil (de exemplu, autoritatea responsabilă de refuzarea reînnoirii unui permis de ședere nu are dreptul să emită decizii de returnare), statele membre ar trebui să instituie proceduri rapide și eficace cu implicarea autorităților competente pentru a asigura că schimbul de informații este rapid și deciziile de returnare sunt eliberate fără întârziere în urma deciziei cu privire la încetarea șederii legale – fără a aduce atingere dreptului de a acorda o autorizație sau un drept de ședere în conformitate cu articolul 6 alineatul (4) din Directiva privind returnarea.

Exemple concrete:

| — | În cazul în care un stat membru decide să anuleze o viză și să acorde resortisantului țării terțe un termen-limită de 7 zile pentru plecarea voluntară de pe teritoriul statului membru, este această decizie o decizie de returnare în contextul Directivei privind returnarea? Sau este aceasta reglementată de alte norme ale UE în domeniul vizelor?






  — | O astfel de decizie poate avea două componente: o decizie de revocare a vizei și o decizie de returnare în sensul Directivei privind returnarea. În cazul în care viza este anulată cu efect imediat, resortisantul unei țări terțe se va afla în situație de ședere ilegală în sensul articolului 3 alineatul (2) din Directiva privind returnarea și, în consecință, se aplică articolul 6 din directivă (obligația de a emite o decizie de returnare). În paralel, anularea vizei poate face obiectul unei căi de atac în conformitate cu normele de acordare a vizelor cuprinse în Codul de vize (67) [posibilitatea de a adopta mai multe decizii împreună cu o decizie de returnare este prevăzută în mod expres la articolul 6 alineatul (6) din Directiva privind returnarea]. |
| --- | --- | --- |

—

În cazul în care un stat membru decide să anuleze o viză și să acorde resortisantului țării terțe un termen-limită de 7 zile pentru plecarea voluntară de pe teritoriul statului membru, este această decizie o decizie de returnare în contextul Directivei privind returnarea? Sau este aceasta reglementată de alte norme ale UE în domeniul vizelor?

—

O astfel de decizie poate avea două componente: o decizie de revocare a vizei și o decizie de returnare în sensul Directivei privind returnarea. În cazul în care viza este anulată cu efect imediat, resortisantul unei țări terțe se va afla în situație de ședere ilegală în sensul articolului 3 alineatul (2) din Directiva privind returnarea și, în consecință, se aplică articolul 6 din directivă (obligația de a emite o decizie de returnare). În paralel, anularea vizei poate face obiectul unei căi de atac în conformitate cu normele de acordare a vizelor cuprinse în Codul de vize (67) [posibilitatea de a adopta mai multe decizii împreună cu o decizie de returnare este prevăzută în mod expres la articolul 6 alineatul (6) din Directiva privind returnarea].

| — | În cazul în care un resortisant al unei țări terțe este depistat pe teritoriul unui stat membru cu viza necesară, însă nu (mai) îndeplinește condițiile de ședere (articolul 6 din Codul frontierelor Schengen), ar rezulta că statul membru este în măsură să emită o decizie de returnare. Implică o astfel de decizie de returnare (eventual însoțită de o interdicție de intrare) în mod automat faptul că viza nu mai este valabilă?






  — | În temeiul articolului 34 alineatul (2) din Codul de vize, „o viză este revocată în situația în care se constată că nu mai sunt îndeplinite condițiile (condițiile de intrare prevăzute de Codul frontierelor Schengen) pentru eliberarea vizei”. Autoritățile care emit o decizie de returnare trebuie să se asigure, de asemenea, că viza este revocată. Cu toate acestea, ambele decizii pot fi adoptate în cadrul unui singur act administrativ. Trebuie evitată situația în care se emite o decizie de returnare și se permite persoanei să plece cu viza sa (uniformă) valabilă. |
| --- | --- | --- |

—

În cazul în care un resortisant al unei țări terțe este depistat pe teritoriul unui stat membru cu viza necesară, însă nu (mai) îndeplinește condițiile de ședere (articolul 6 din Codul frontierelor Schengen), ar rezulta că statul membru este în măsură să emită o decizie de returnare. Implică o astfel de decizie de returnare (eventual însoțită de o interdicție de intrare) în mod automat faptul că viza nu mai este valabilă?

—

În temeiul articolului 34 alineatul (2) din Codul de vize, „o viză este revocată în situația în care se constată că nu mai sunt îndeplinite condițiile (condițiile de intrare prevăzute de Codul frontierelor Schengen) pentru eliberarea vizei”. Autoritățile care emit o decizie de returnare trebuie să se asigure, de asemenea, că viza este revocată. Cu toate acestea, ambele decizii pot fi adoptate în cadrul unui singur act administrativ. Trebuie evitată situația în care se emite o decizie de returnare și se permite persoanei să plece cu viza sa (uniformă) valabilă.

| — | Respingerea unei cereri de azil impune și o obligație de returnare?






  — | Da. Decizia de respingere definitivă a unei cereri de azil și decizia de returnare pot fi emise în cadrul unui singur act, în conformitate cu articolul 6 alineatul (6) din Directiva privind returnarea. Un astfel de act combinat constă, din punct de vedere strict logic, în două decizii subsecvente și interdependente, separate de un „moment logic”. |
| --- | --- | --- |

—

Respingerea unei cereri de azil impune și o obligație de returnare?

—

Da. Decizia de respingere definitivă a unei cereri de azil și decizia de returnare pot fi emise în cadrul unui singur act, în conformitate cu articolul 6 alineatul (6) din Directiva privind returnarea. Un astfel de act combinat constă, din punct de vedere strict logic, în două decizii subsecvente și interdependente, separate de un „moment logic”.

12.3.   Forma deciziilor și traducerea acestora

Temeiul juridic: Directiva privind returnarea – articolul 12 alineatele (1)-(3)

| 1. | Deciziile de returnare și, în cazul în care sunt emise, deciziile privind interdicția de intrare și deciziile de îndepărtare se emit în formă scrisă și conțin motivele de fapt și de drept, precum și informații privind căile de atac posibile. Informațiile referitoare la motivele de fapt pot fi limitate în cazurile în care legislația națională permite limitarea dreptului la informare, în special pentru protejarea securității naționale, apărării, siguranței publice și pentru prevenirea, investigarea, detectarea și urmărirea penală a infracțiunilor. |
| --- | --- |

1.

Forma scrisă în care se emit deciziile reprezintă piatra de temelie a garanțiilor procedurale prevăzute în Directiva privind returnarea. Nu este posibil să se renunțe la această cerință. Cu toate acestea, informațiile furnizate persoanei care face obiectul procedurii de returnare nu ar trebui să fie limitate la trimiterile la căile de atac disponibile: statele membre sunt încurajate să furnizeze, de asemenea, informații privind modalitățile practice de respectare a deciziei respective. Se recomandă ca persoana care face obiectul procedurii de returnare să fie informată, de exemplu, dacă statul membru poate să contribuie la costurile de transport, dacă persoana returnată ar putea beneficia de un program de returnare voluntară asistată sau dacă poate fi obținută o prelungire a termenului pentru a se conforma deciziei de returnare. Persoana care face obiectul procedurii de returnare ar trebui, de asemenea, să fie informată cu privire la obligația de a părăsi teritoriul statelor membre ale UE și teritoriul țărilor asociate spațiului Schengen, precum și cu privire la consecințele nerespectării obligației de returnare, în vederea încurajării unei astfel de persoane să plece în mod voluntar.

În conformitate cu articolul 6 alineatul (2) al doilea paragraf din Directiva privind sancțiunile la adresa angajatorilor, persoanele returnate trebuie să fie informate cu privire la dreptul lor în temeiul directivei menționate de a solicita plata salariilor restante de la angajatorul lor, precum și cu privire la mecanismele de reclamație disponibile. Aceste informații ar putea fi incluse, de asemenea, în decizia de returnare sau anexate la aceasta.

| 2. | Statele membre asigură, la cerere, traducerea în scris sau oral a principalelor elemente ale deciziilor referitoare la returnare, astfel cum sunt menționate la alineatul (1), inclusiv informații despre căile de atac posibile într-o limbă pe care resortisantul unei țări terțe o înțelege sau despre care se poate presupune în mod rezonabil că o înțelege. |
| --- | --- |

2.

Cererea de a beneficia de traducere poate fi formulată de persoana care face obiectul procedurii de returnare sau de reprezentantul său legal. Statul membru are libertatea de a alege dacă este furnizată o traducere scrisă sau orală, asigurându-se, totodată, că resortisantul țării terțe poate să înțeleagă contextul și conținutul acesteia. Nu este posibil să se impună o taxă pentru furnizarea unei traduceri, întrucât aceasta ar submina spiritul dispoziției, care constă în a-i furniza persoanei care face obiectul procedurii de returnare informațiile necesare care să îi permită să înțeleagă pe deplin situația juridică în care se află și să se conformeze în cele din urmă deciziei de returnare.

Decizia privind limba despre care se poate presupune, în mod rezonabil, că o înțelege resortisantul țării terțe se va lua pe baza legislației naționale de punere în aplicare și a practicii administrative. Această evaluare poate fi efectuată în același mod și conform acelorași criterii ca în cazul procedurilor de azil [articolul 12 din privind procedurile de azil, articolul 22 din Directiva privind condițiile de obținere a protecției internaționale și articolul 5 din Directiva privind condițiile de primire], ținând totodată seama de faptul că, datorită complexității procedurilor de azil, cerințele privind traducerile efectuate în acest domeniu pot fi mai mari decât în domeniul returnării. Acquis-ul în materie de azil le impune statelor membre obligația de a depune toate eforturile rezonabile pentru a asigura traducerea într-o limbă pe care persoana în cauză o înțelege efectiv, iar lipsa disponibilității interpreților nu poate fi o justificare valabilă decât în cazul limbilor extrem de rare pentru care există o lipsă obiectivă de interpreți. O situație în care există traducători în limba relevantă, dar nu sunt disponibili din motive interne ale administrației nu poate justifica lipsa traducerii documentelor.

Posibilitatea de a utiliza modele pentru a raționaliza activitatea administrației nu este limitată la domeniul de aplicare al articolului 12 alineatul (3) (a se vedea mai jos). În măsura în care modelul permite furnizarea unei traduceri individualizate a deciziei într-o limbă pe care persoana o înțelege sau despre care se poate presupune în mod rezonabil că o înțelege, o astfel de traducere este în conformitate cu articolul 12 alineatul (2) din Directiva privind returnarea și nu este necesar să se recurgă la derogarea prevăzută la articolul 12 alineatul (3).

| 3. | Statele membre pot decide să nu aplice alineatul (2) resortisanților țărilor terțe care au intrat ilegal pe teritoriul unui stat membru și nu au obținut ulterior un permis sau un drept de ședere în statul membru respectiv. |
| --- | --- |

3.

În acest caz, deciziile referitoare la returnare, astfel cum sunt prevăzute la alineatul (1), sunt emise prin intermediul unui formular standard, astfel cum este definit în legislația națională.

Statele membre furnizează fișe conținând informații generalizate menite să explice principalele elemente ale formularului standard în cel puțin cinci dintre limbile cel mai des utilizate sau înțelese de către migranții ilegali care intră pe teritoriul statului membru în cauză.

Utilizarea unui formular de returnare standard în temeiul articolului 12 alineatul (3) din Directiva privind returnarea reprezintă o derogare de la norma generală, care poate fi utilizată numai în cazurile în care un resortisant al unei țări terțe a intrat ilegal pe teritoriul unui stat membru.

Utilizarea unui formular standard în astfel de cazuri este o opțiune la care pot recurge statele membre. Trebuie să se acorde atenție faptului că acele cazuri de intrare ilegală care intră sub incidența articolului 12 alineatul (3) din Directiva privind returnarea nu sunt întotdeauna aceleași cu „cazurile înregistrate la frontieră” descrise la articolul 2 alineatul (2) litera (a) din respectiva directivă – a se vedea secțiunea 2.1. Un resortisant al unei țări terțe aflat în situație de ședere ilegală care este reținut pe teritoriul unui stat membru la trei luni după intrarea ilegală nu intră sub incidența excepției prevăzute la articolul 2 alineatul (2) litera (a) din Directiva privind returnarea, dar poate intra în continuare sub incidența excepției prevăzute la articolul 12 alineatul (3).

Trecerea ilegală a frontierelor interne: alineatul (3) se aplică resortisanților țărilor terțe „care au intrat ilegal pe teritoriul unui stat membru și nu au obținut ulterior un permis sau un drept de ședere în statul membru respectiv”. În contextul specific al acestei dispoziții din Directiva privind returnarea, termenul „intrare ilegală” poate acoperi, de asemenea, cazurile în care un resortisant al unei țări terțe aflat în situație de ședere ilegală a intrat dintr-un alt stat membru, nerespectând condițiile de intrare și de ședere aplicabile în respectivul stat membru. Ar trebui să se acorde atenție faptului că, în astfel de cazuri specifice (intrarea dintr-un alt stat membru), se poate aplica articolul 6 alineatul (2) sau articolul 6 alineatul (3) din Directiva privind returnarea.

Articolul 12 alineatul (3) nu conține nicio derogare în ceea ce privește căile de atac aplicabile. Prin urmare, căile de atac menționate la articolul 13 alineatul (1) din Directiva privind returnarea trebuie să fie prevăzute, de asemenea, în cazul în care este utilizat formularul standard menționat la articolul 12 alineatul (3).

12.4.   Căi de atac

Temeiul juridic: Directiva privind returnarea – articolul 13 alineatele (1) și (2)

| 1. | Resortisantului în cauză al unei țări terțe i se oferă posibilitatea de a introduce o cale de atac efectivă împotriva deciziilor referitoare la returnare, astfel cum se menționează la articolul 12 alineatul (1), în fața unei autorități judiciare sau administrative competente sau în fața unui organ competent alcătuit din membri imparțiali și care beneficiază de garanții de independență. |
| --- | --- |

1.

Ar trebui să se prevadă căi de atac efective în ceea ce privește toate deciziile referitoare la returnare. Noțiunea „deciziile referitoare la returnare” ar trebui să fie înțeleasă în sens larg, ca acoperind deciziile cu privire la toate chestiunile reglementate de Directiva privind returnarea, inclusiv deciziile de returnare, deciziile de acordare sau de prelungire a unui termen pentru plecarea voluntară, deciziile de îndepărtare, deciziile de amânare a îndepărtării, deciziile privind interdicțiile de intrare, precum și deciziile privind suspendarea sau retragerea interdicțiilor de intrare (a se vedea secțiunea 12.2). Căile de atac aplicabile în caz de luare în custodie publică, precum și deciziile de prelungire a luării în custodie publică sunt reglementate în detaliu la articolul 15 din Directiva privind returnarea referitor la luarea în custodie publică (a se vedea secțiunea 14).

Natura organului de revizuire: în conformitate cu articolele 6 și 13 din Convenția europeană a drepturilor omului și cu articolul 47 din Carta drepturilor fundamentale a UE, organul responsabil de soluționarea căilor de atac trebuie să fie, în esență, o instanță independentă și imparțială. Articolul 13 alineatul (1) din Directiva privind returnarea este strâns inspirat din orientarea 5.1 a Consiliului Europei și ar trebui să fie interpretat în conformitate cu jurisprudența Curții Europene a Drepturilor Omului („CEDO”). De asemenea, în conformitate cu jurisprudența CEDO, organul de revizuire poate fi o autoritate administrativă, cu condiția ca autoritatea respectivă să fie alcătuită din membri imparțiali, care beneficiază de garanții de independență, și ca normele naționale să prevadă posibilitatea ca decizia acestora să fie revizuită de către o autoritate judiciară, în conformitate cu standardele prevăzute la articolul 47 din Carta drepturilor fundamentale a UE privind dreptul la o cale de atac eficientă.

Există mai multe garanții care au rolul de a contracara riscul unui eventual abuz de posibilitatea de a introduce o cale de atac: articolul 13 nu prevede un efect suspensiv automat în toate circumstanțele [alineatul (2)] și asistența juridică gratuită poate fi limitată în cazul în care calea de atac nu are șanse de reușită [alineatul (4)]. De asemenea, ar trebui să se acorde atenție principiului general al autorității de lucru judecat prevăzut în dreptul Uniunii.

Termenele pentru introducerea căilor de atac împotriva deciziilor referitoare la returnare trebuie să fie stabilite de dreptul național. Comisia recomandă ca, pentru a evita posibila utilizare abuzivă a drepturilor și a procedurilor, în special în ceea ce privește căile de atac introduse cu puțin timp înainte de data prevăzută pentru îndepărtare, statele membre să prevadă cel mai scurt termen pentru introducerea căilor de atac împotriva deciziilor de returnare instituite prin legislația națională în situații comparabile, cu condiția ca această situație să nu reprezinte o ingerință disproporționată în dreptul la o cale de atac eficientă. Hotărârile judecătorești ar trebui să fie pronunțate fără întârzieri nejustificate.

| 2. | Autoritatea sau organul menționate la alineatul (1) dețin competențe în ceea ce privește revizuirea deciziilor referitoare la returnare, astfel cum se menționează la articolul 12 alineatul (1), inclusiv posibilitatea suspendării temporare a executării acestora, cu excepția cazului în care suspendarea este deja aplicabilă în temeiul legislației naționale. |
| --- | --- |

2.

Efectul suspensiv: organismul responsabil de soluționarea căilor de atac trebuie să aibă competența de a suspenda executarea unei decizii de returnare în cazuri individuale. Ar trebui să se prevadă în mod clar în legislația națională că organismul de revizuire însuși (organismul care revizuiește decizia referitoare la returnare) are competența de a suspenda executarea în cadrul unei singure proceduri.

Obligația de a acorda un efect suspensiv automat în cazul riscului de returnare: Jurisprudența CEDO prevede un efect suspensiv automat în cazurile în care există motive întemeiate pentru a considera că persoana în cauză, dacă va fi returnată, va fi expusă la un risc real de rele tratamente, contrar articolului 3 din Convenția europeană a drepturilor omului (risc de tortură sau tratament inuman sau degradant la returnare) – a se vedea regula 39 din regulile CEDO. Articolul 13 din Directiva privind returnarea – interpretat în coroborare cu articolele 5 și 9 din aceeași directivă – obligă astfel organul de revizuire să acorde ipso jure un efect suspensiv în conformitate cu această cerință dacă intervine principiul nereturnării.

Obligația de a acorda un efect suspensiv automat în cazul în care există riscul de deteriorare gravă și ireversibilă a stării de sănătate: în hotărârea sa pronunțată în cauza C-562/13, Abdida (68) (punctul 53), CJUE a confirmat următoarele: „[...] articolele 5 și 13 din Directiva 2008/115/CE coroborate cu articolul 19 alineatul (2) și cu articolul 47 din cartă trebuie interpretate în sensul că se opun unei legislații naționale care nu prevede o cale de atac cu efect suspensiv împotriva unei decizii de returnare a cărei executare îl poate expune pe resortisantul în cauză al unei țări terțe unui risc serios de deteriorare gravă și ireversibilă a stării sale de sănătate”.

Comisia recomandă acordarea unui efect suspensiv automat căilor de atac îndreptate împotriva unor decizii de returnare numai în cazurile obligatorii menționate mai sus, pentru a asigura justul echilibru între dreptul la o cale de atac eficientă și necesitatea de a asigura eficacitatea procedurilor de returnare. În cazul în care calea de atac se referă la alte motive (de exemplu deficiențe de ordin procedural, respectarea unității familiale, protecția altor drepturi sau interese) și dacă nu există un prejudiciu ireparabil la adresa vieții sau un risc serios de deteriorare gravă și ireversibilă a stării de sănătate, statele membre pot decide să nu acorde căilor de atac un efect suspensiv automat. Cu toate acestea, autoritățile sau organismele naționale competente trebuie, în orice caz, să își păstreze puterea de a decide să suspende temporar executarea unei hotărâri în cazuri individuale, dacă se consideră că acest lucru este necesar din alte motive (de exemplu, din motive legate de viața de familie, de sănătate sau de interesul superior al copilului).

12.5.   Asistență lingvistică și asistență juridică gratuită

Temeiul juridic: Directiva privind returnarea – articolul 13 alineatele (3) și (4); Directiva 2013/32/UE (Directiva privind procedurile de azil) – articolele 20 și 21, care înlocuiesc articolul 15 alineatele (3)-(6) din Directiva 2005/85/CE a Consiliului (69)

| 3. | Resortisantul în cauză al unei țări terțe are posibilitatea de a obține consiliere juridică, reprezentare și, dacă este necesar, asistență lingvistică. |
| --- | --- |

3.

Asistența lingvistică presupune nu numai o obligație de a furniza traducerea unei decizii [aspect deja reglementat de articolul 12 alineatul (2) din Directiva privind returnarea], ci, de asemenea, obligația de a pune la dispoziție asistență din partea interpreților pentru a permite resortisantului țării terțe să își exercite drepturile procedurale care îi sunt conferite în temeiul articolului 13 din directiva menționată.

Ar trebui reamintit faptul că, în cauza Čonka/Belgia (70), CEDO a identificat disponibilitatea interpreților ca fiind unul dintre factorii care afectează accesul la o cale de atac eficientă. Dreptul resortisantului unei țări terțe de a beneficia de asistență lingvistică ar trebui să fie acordat de către statele membre într-un mod care oferă persoanei în cauză posibilitatea concretă și practică de a face uz de aceasta (principiul efectului util al dispoziției).

| 4. | Statele membre garantează acordarea gratuită, la cerere, de asistență juridică și/sau reprezentare în conformitate cu legislația națională aplicabilă sau cu normele în materie de asistență judiciară și pot dispune ca o astfel de asistență juridică și/sau reprezentare gratuită să se supună condițiilor prevăzute la articolul 15 alineatele (3)-(6) din Directiva 2005/85/CE. |
| --- | --- |

4.

Asistență juridică și reprezentare juridică: alineatul (4) precizează cazurile și condițiile în care statele membre trebuie să acopere costurile pentru consultanță și reprezentare juridică, referindu-se, în esență, la condițiile enumerate în Directiva privind procedurile de azil. Statele membre trebuie să furnizeze atât asistență juridică, cât și reprezentare juridică în mod gratuit în cazul în care sunt îndeplinite condițiile prevăzute în directivă și în legislația națională de punere în aplicare.

Cererea de asistență juridică și/sau de reprezentare juridică gratuită poate fi prezentată de persoana care face obiectul procedurii de returnare sau de reprezentantul său în orice moment oportun în cursul procedurii.

Furnizarea de consultanță juridică de către autoritățile administrative: în principiu, consultanța juridică poate fi furnizată, de asemenea, de către autoritățile administrative responsabile de emiterea deciziilor de returnare, dacă informațiile furnizate sunt obiective și nepărtinitoare (principiul efectului util). Este important ca informațiile să fie furnizate de către o persoană care acționează în mod imparțial/independent, astfel încât să se evite posibilele conflicte de interese. Prin urmare, informațiile nu pot fi furnizate, de exemplu, de către persoana care decide cu privire la revizuirea cazului sau care revizuiește cazul. O bună practică, aflată deja în uz în unele state membre, este de a separa autoritățile cu putere de decizie și cele care furnizează informații juridice și procedurale. Cu toate acestea, în cazul în care un stat membru decide să aloce cea din urmă responsabilitate autorităților cu putere de decizie, ar trebui să se asigure o separare clară a sarcinilor pentru personalul implicat, de exemplu, prin crearea unei secții separate și independente, care să fie responsabilă numai de furnizarea informațiilor juridice și procedurale.

Condițiile care trebuie îndeplinite pentru a beneficia de asistență juridică/reprezentare gratuită – trimitere la articolul 15 alineatele (3)-(6) din Directiva 2005/85/CE: trimiterea la anumite condiții/limitări pe care statele membre le pot prevedea în ceea ce privește asistența juridică gratuită este o trimitere dinamică și trebuie înțeleasă ca trimitere la actualele articole 20 și 21 din Directiva privind procedurile de azil, care este în prezent în vigoare și care înlocuiește Directiva 2005/85/CE. În conformitate cu dispozițiile menționate mai sus, statele membre pot să prevadă faptul că asistența juridică gratuită și reprezentarea gratuită se acordă numai:

| — | în cazul în care o instanță judecătorească sau o altă autoritate competentă consideră calea de atac ca având șanse reale de succes; |
| --- | --- |

—

în cazul în care o instanță judecătorească sau o altă autoritate competentă consideră calea de atac ca având șanse reale de succes;

| — | persoanelor care nu dispun de resurse suficiente; |
| --- | --- |

—

persoanelor care nu dispun de resurse suficiente;

| — | prin intermediul serviciilor furnizate de consilieri juridici sau de alți consilieri special desemnați de legislația internă pentru a asista și a reprezenta solicitanții; |
| --- | --- |

—

prin intermediul serviciilor furnizate de consilieri juridici sau de alți consilieri special desemnați de legislația internă pentru a asista și a reprezenta solicitanții;

| — | în cadrul procedurilor de apel în primă instanță și nu pentru alte căi de atac sau revizuiri. |
| --- | --- |

—

în cadrul procedurilor de apel în primă instanță și nu pentru alte căi de atac sau revizuiri.

Statele membre pot, de asemenea:

| — | să impună limite financiare și/sau termene pentru acordarea de asistență juridică și reprezentare gratuită, cu condiția ca limitele respective să nu restrângă în mod arbitrar accesul la acest drept; |
| --- | --- |

—

să impună limite financiare și/sau termene pentru acordarea de asistență juridică și reprezentare gratuită, cu condiția ca limitele respective să nu restrângă în mod arbitrar accesul la acest drept;

| — | să se asigure, în ceea ce privește onorariile și alte costuri, că solicitanții de azil nu beneficiază de un tratament mai favorabil decât tratamentul acordat în general resortisanților proprii în chestiuni referitoare la asistența juridică; |
| --- | --- |

—

să se asigure, în ceea ce privește onorariile și alte costuri, că solicitanții de azil nu beneficiază de un tratament mai favorabil decât tratamentul acordat în general resortisanților proprii în chestiuni referitoare la asistența juridică;

| — | să solicite rambursarea integrală sau parțială a costurilor acordate în cazul în care și în momentul în care situația financiară a solicitantului s-a îmbunătățit considerabil sau în cazul în care decizia de suportare a costurilor a fost luată pe baza unor informații false furnizate de solicitant. |
| --- | --- |

—

să solicite rambursarea integrală sau parțială a costurilor acordate în cazul în care și în momentul în care situația financiară a solicitantului s-a îmbunătățit considerabil sau în cazul în care decizia de suportare a costurilor a fost luată pe baza unor informații false furnizate de solicitant.

Căi de atac eficiente împotriva refuzului de a acorda asistență judiciară gratuită: în cazul în care decizia de a nu acorda asistență juridică și reprezentare gratuită este luată de o autoritate care nu este o instanță judecătorească, statele membre se asigură că solicitantul are dreptul la o cale de atac eficientă împotriva deciziei respective în fața unei instanțe judecătorești. Dreptul la o cale de atac eficientă și la un proces echitabil figurează printre drepturile fundamentale care fac parte integrantă din ordinea juridică a Uniunii Europene și respectarea acestor drepturi se impune inclusiv în cazul în care legislația aplicabilă nu prevede în mod expres o astfel de cerință procedurală.

13.   GARANȚII ÎN AȘTEPTAREA RETURNĂRII

Temeiul juridic: Directiva privind returnarea – articolul 14 alineatul (1)

Cu excepția cazurilor care intră sub incidența articolelor 16 și 17, statele membre garantează că următoarele principii sunt luate în considerare, în măsura posibilului, în ceea ce privește resortisanții țărilor terțe, pe perioada termenului pentru plecare voluntară acordat în conformitate cu articolul 7 și pe perioadele pentru care îndepărtarea a fost amânată în conformitate cu articolul 9:

| (a) | menținerea unității familiale cu membrii familiei prezenți pe teritoriul lor; |
| --- | --- |

(a)

menținerea unității familiale cu membrii familiei prezenți pe teritoriul lor;

| (b) | asigurarea îngrijirii medicale de urgență și a tratamentului de bază al bolii; |
| --- | --- |

(b)

asigurarea îngrijirii medicale de urgență și a tratamentului de bază al bolii;

| (c) | acordarea accesului minorilor la sistemul de învățământ de bază în funcție de durata șederii acestora; |
| --- | --- |

(c)

acordarea accesului minorilor la sistemul de învățământ de bază în funcție de durata șederii acestora;

| (d) | luarea în considerare a nevoilor speciale ale persoanelor vulnerabile. |
| --- | --- |

(d)

luarea în considerare a nevoilor speciale ale persoanelor vulnerabile.

Atenționare/explicație istorică: Directiva privind returnarea lasă statelor membre posibilitatea de a alege dacă să emită decizii de returnare resortisanților țărilor terțe aflați în situație de ședere ilegală sau să le acorde acestora dreptul de ședere. Această abordare ar trebui să contribuie la reducerea zonelor gri. Cu toate acestea, abordarea ar putea antrena, de asemenea, creșterea în practică a numărului absolut de cazuri în care statele membre emit decizii de returnare care nu pot fi executate din cauza obstacolelor de ordin practic sau juridic în calea îndepărtării (de exemplu, întârzieri în obținerea documentelor necesare din țările terțe și cazuri de nereturnare). Pentru a evita un vid legislativ pentru astfel de persoane, Comisia a propus să se prevadă un nivel minim al condițiilor de ședere pentru resortisanții țărilor terțe aflați în situație de ședere ilegală pentru care executarea deciziei de returnare a fost amânată sau care nu pot fi îndepărtați, prin trimitere la fondul unui set de condiții prevăzute deja la articolele 7-10, la articolul 15 și la articolele 17-20 din Directiva 2003/9/CE a Consiliului (71) (Directiva privind condițiile de primire), care se referă – în esență – la patru drepturi de bază: 1. reîntregirea familiei; 2. asistența medicală; 3. școlarizarea și educația minorilor; și 4. respectarea nevoilor speciale ale persoanelor vulnerabile. Alte drepturi importante prevăzute de Directiva privind condițiile de primire, cum ar fi accesul la piața forței de muncă și condițiile materiale de primire, nu au fost menționate. În urma negocierilor, în cursul cărora s-au exprimat preocupări cu privire la faptul că trimiterile la Directiva privind condițiile de primire ar putea fi percepute ca o „îmbunătățire” a situației migranților în situație neregulamentară și, prin urmare, ar transmite un mesaj politic eronat, a fost stabilită o listă „de sine stătătoare” a drepturilor.

Domeniul de aplicare al situațiilor care intră sub incidența articolului 14 alineatul (1) este amplu: acesta acoperă termenul pentru plecare voluntară, precum și orice perioadă pentru care îndepărtarea a fost amânată în mod oficial sau de facto, în conformitate cu articolul 9 din Directiva privind returnarea (de exemplu o cale de atac cu efect suspensiv, o posibilă încălcare a principiului nereturnării, motive de sănătate, motive tehnice, nereușita eforturilor de îndepărtare datorită lipsei identificării). Perioadele petrecute în custodie publică sunt excluse în mod expres, întrucât garanțiile aferente acestora sunt reglementate de alte dispoziții (a se vedea secțiunea 15).

Furnizarea de servicii de îngrijire medicală de urgență și furnizarea tratamentului necesar pentru vindecarea bolii este un drept minim de bază, iar accesul la aceasta nu trebuie să fie condiționat de plata taxelor.

Accesul la educație: limitarea „în funcție de durata șederii acestora” ar trebui interpretată în mod restrictiv. În cazul în care există îndoieli cu privire la durata probabilă a șederii înaintea returnării, accesul la educație ar trebui să fie mai degrabă acordat decât respins. O practică națională în care accesul la sistemul educațional este stabilit, de regulă, numai dacă durata șederii este mai mare de paisprezece zile poate fi considerată ca fiind acceptabilă. Pentru probleme practice, cum ar fi cazurile în care minorul nu deține un document care să ateste educația dobândită deja în alte țări sau cazurile în care minorul nu vorbește nicio limbă în care îi poate fi asigurată educația în statul membru, trebuie să se găsească răspunsuri adecvate la nivel național, ținând seama de spiritul directivei și de instrumentele juridice internaționale relevante, cum ar fi Convenția din 1989 cu privire la drepturile copilului și Comentariul general nr. 6 din aceasta (72). O sursă de inspirație ar putea fi, de asemenea, acquis-ul în materie de azil (în special articolul 14 din Directiva 2013/33/UE).

Alte nevoi de bază: în hotărârea sa pronunțată în cauza C-562/13, Abdida, CJUE a constatat că statele membre sunt obligate, de asemenea, să asigure alte nevoi de bază, pentru a garanta că asistența medicală de urgență și tratamentul de bază al bolilor sunt, în fapt, puse la dispoziție în perioada în care statul membru trebuie să amâne îndepărtarea. Statelor membre le revine sarcina de a stabili forma în care urmează să fie realizată o astfel de acoperire a nevoilor de bază ale resortisantului țării terțe în cauză.

Logica pe care s-a bazat CJUE pentru a stabili această obligație a fost aceea că cerința de a asigura îngrijiri medicale de urgență și tratamentul de bază al bolii, prevăzută la articolul 14 alineatul (1) litera (b) din Directiva privind returnarea, poate fi lipsită de sens dacă nu ar exista, de asemenea, o obligație implicită de a prevedea asigurarea nevoilor de bază ale resortisantului țării terțe în cauză. Pe baza acestui raționament elaborat de CJUE și având în vedere indicațiile oferite în jurisprudența relevantă a CEDO, se poate deduce că beneficierea de celelalte drepturi enumerate la articolul 14 alineatul (1) din Directiva privind returnarea (cum ar fi, în special, accesul la educație și luarea în considerare a nevoilor persoanelor vulnerabile) dă naștere, de asemenea, unei obligații implicite de a prevedea asigurarea nevoilor de bază ale resortisantului țării terțe în cauză.

Deși nu există nicio obligație juridică generală în temeiul dreptului Uniunii de a prevedea asigurarea nevoilor de bază ale tuturor resortisanților țărilor terțe în așteptarea returnării, Comisia încurajează statele membre să procedeze astfel în temeiul legislației naționale, pentru a asigura condiții umane și demne de viață pentru persoanele care urmează să fie returnate.

13.1.   Confirmarea scrisă

Temeiul juridic: Directiva privind returnarea – articolul 14 alineatul (2)

Statele membre le furnizează persoanelor menționate la alineatul (1) o confirmare în scris conform legislației naționale a faptului că termenul pentru plecarea voluntară se prelungește în conformitate cu articolul 7 alineatul (2) sau că decizia de returnare nu va fi, temporar, executată.

Considerentul 12 din Directiva privind returnarea prevede: „
  Pentru a putea demonstra situația specială în care se află în cazul unor verificări sau controale administrative, acestor persoane ar trebui să li se furnizeze o confirmare scrisă a situației lor. Statele membre ar trebui să dispună de o mare libertate în ceea ce privește forma și formatul confirmării scrise și ar trebui să o poată include în deciziile lor referitoare la returnare adoptate în conformitate cu prezenta directivă
  ”.

Forma confirmării în scris: statele membre se bucură de o largă putere de apreciere în acest sens. Confirmarea poate consta fie într-un document separat emis de autoritățile naționale, fie într-o parte a unei decizii oficiale legate de returnare. Este important ca aceasta să îi permită persoanei în cauză să demonstreze în mod clar – în cazul unui control polițienesc – că face deja obiectul unei decizii de returnare în curs și că beneficiază de un termen pentru plecare voluntară sau de o procedură oficială de amânare a îndepărtării sau că face obiectul unei decizii de returnare care nu poate fi executată temporar. Confirmarea ar trebui să specifice, dacă este posibil, durata termenului pentru plecare voluntară sau durata amânării.

În statele membre în care sistemele de schimburi de date permit verificarea rapidă a situației migranților în situație neregulamentară în cazul controalelor polițienești pe baza anumitor date cu caracter personal sau a unor numere de identificare, cerința privind confirmarea în scris poate fi considerată îndeplinită dacă persoanei în cauză îi sunt furnizate (sau dacă aceasta deține deja) documente sau acte care conțin respectivele date cu caracter personal sau numere de referință.

13.2.   Situații de neregulă prelungită

Lipsa obligației de a acorda un permis persoanelor care fac obiectul unei proceduri de returnare, dar care nu pot fi îndepărtate: statele membre nu sunt obligate să le acorde un permis persoanelor care fac obiectul unei proceduri de returnare în momentul în care devine clar că nu mai există posibilitatea rezonabilă a îndepărtării respectivelor persoane, deși pot decide să facă acest lucru în baza articolului 6 alineatul (4) din Directiva privind returnarea (a se vedea secțiunea 5.6).

În această privință, CJUE a clarificat în mod expres în hotărârea sa pronunțată în cauza C-146/14, Mahdi (73) (punctele 87 și 88) că: „[...] directiva nu are ca obiect reglementarea condițiilor de ședere pe teritoriul unui stat membru a resortisanților țărilor terțe aflați în situație de ședere ilegală cu privire la care o decizie de returnare nu poate sau nu a putut fi executată. [...] Cu toate acestea, articolul 6 alineatul (4) din Directiva 2008/115/CE permite statelor membre să acorde un permis de ședere autonom sau o altă autorizație care conferă un drept de ședere, din motive de compasiune, umanitare sau de altă natură, unui resortisant al unei țări terțe aflat în situație de ședere ilegală pe teritoriul lor”.

Criteriile care trebuie luate în considerare pentru acordarea de permise: după cum s-a menționat anterior, nu se prevede nicio obligație juridică de a emite permise persoanelor care fac obiectul unei proceduri de returnare dar care nu pot fi îndepărtate, statele membre bucurându-se de o largă putere de apreciere în acest sens. În acest context, se recomandă ca printre criteriile de evaluare care ar putea fi luate în considerare de către statele membre să se numere atât elemente individuale (legate de cazuri), cât și elemente orizontale (legate de politică), în special:

| — | atitudinea de cooperare/lipsa de cooperare a persoanei care face obiectul procedurii de returnare; |
| --- | --- |

—

atitudinea de cooperare/lipsa de cooperare a persoanei care face obiectul procedurii de returnare;

| — | durata efectivă a șederii persoanei care face obiectul procedurii de returnare în statul membru; |
| --- | --- |

—

durata efectivă a șederii persoanei care face obiectul procedurii de returnare în statul membru;

| — | eforturile de integrare depuse de persoana care face obiectul procedurii de returnare; |
| --- | --- |

—

eforturile de integrare depuse de persoana care face obiectul procedurii de returnare;

| — | conduita personală a persoanei care face obiectul procedurii de returnare; |
| --- | --- |

—

conduita personală a persoanei care face obiectul procedurii de returnare;

| — | legăturile de familie; |
| --- | --- |

—

legăturile de familie;

| — | considerente umanitare; |
| --- | --- |

—

considerente umanitare;

| — | probabilitatea returnării în viitorul apropiat; |
| --- | --- |

—

probabilitatea returnării în viitorul apropiat;

| — | necesitatea de a evita recompensarea unor nereguli; |
| --- | --- |

—

necesitatea de a evita recompensarea unor nereguli;

| — | impactul măsurilor de regularizare asupra modelului de migrație al potențialilor migranți (în situație de ședere neregulamentară); |
| --- | --- |

—

impactul măsurilor de regularizare asupra modelului de migrație al potențialilor migranți (în situație de ședere neregulamentară);

| — | probabilitatea fluxurilor secundare în interiorul spațiului Schengen. |
| --- | --- |

—

probabilitatea fluxurilor secundare în interiorul spațiului Schengen.

14.   LUAREA ÎN CUSTODIE PUBLICĂ

Garanțiile procedurale prevăzute la articolele 12 (formular și traducere) și 13 (cale de atac efectivă și asistență juridică gratuită) din Directiva privind returnarea sunt manifestări exprese ale drepturilor fundamentale la o bună administrare, la audiere, la o cale de atac efectivă și la un proces echitabil, toate aceste drepturi făcând parte integrantă din ordinea juridică a Uniunii Europene. Prin urmare, respectarea acestor drepturi se impune, de asemenea, în ceea ce privește deciziile de luare în custodie publică.

Pe lângă aceste cerințe generale, articolul 15 din Directiva privind returnarea prevede anumite cerințe aplicabile în mod specific în ceea ce privește deciziile de luare în custodie publică.

14.1.   Circumstanțele care justifică luarea în custodie publică

Temeiul juridic: Directiva privind returnarea – articolul 15 alineatul (1)

Cu excepția cazului în care se pot aplica în mod eficace alte măsuri suficiente, dar mai puțin coercitive, într-un caz concret, statele membre pot ține în custodie publică un resortisant al unei țări terțe care face obiectul unor proceduri de returnare doar în vederea pregătirii procesului de returnare și/sau în vederea desfășurării procesului de îndepărtare, în special în cazul în care:

| (a) | există riscul de sustragere; sau |
| --- | --- |

(a)

există riscul de sustragere; sau

| (b) | resortisantul în cauză al unei țări terțe evită sau împiedică pregătirea returnării sau procesul de îndepărtare. |
| --- | --- |

(b)

resortisantul în cauză al unei țări terțe evită sau împiedică pregătirea returnării sau procesul de îndepărtare.

Orice măsură de luare în custodie publică se ia pentru o perioadă cât mai scurtă cu putință și se menține numai pe durata desfășurării și a executării în mod adecvat a procesului de îndepărtare.

Impunerea luării în custodie publică în scopul îndepărtării este o intruziune gravă în dreptul fundamental la libertate al persoanelor și, prin urmare, face obiectul unor limitări stricte.

Obligația de a impune luarea în custodie publică numai ca măsură de ultimă instanță: articolul 8 alineatul (1) din Directiva privind returnarea prevede că statele membre trebuie să ia „toate măsurile necesare” pentru a executa deciziile de returnare. Posibilitatea de a impune luarea în custodie publică este una dintre diferitele măsuri care pot fi utilizate de către statele membre ca o măsură de ultimă instanță. În acest context, CJUE a subliniat în mod expres în hotărârea sa pronunțată în cauza C-61/11, El Dridi (punctul 41) că Directiva privind returnarea prevede o „graduare a măsurilor care se impun în vederea executării deciziei de returnare între măsura care lasă maximum de libertate persoanei interesate, respectiv acordarea unui termen pentru plecarea voluntară a acesteia, și măsuri care o restrâng la maximum, respectiv luarea în custodie publică într-un centru specializat”.

Obligația statelor membre de a aplica luarea în custodie publică există numai în situațiile în care este clar că această măsură este singura modalitate de a garanta că procesul de returnare poate fi pregătit și că procesul de îndepărtare poate fi efectuat (necesitatea luării în custodie publică). Orice măsură de luare în custodie publică se bazează pe o evaluare individuală și se ia pentru o perioadă cât mai scurtă cu putință, fiind menținută numai pe durata desfășurării și a executării în mod adecvat a procesului de îndepărtare (proporționalitatea luării în custodie publică).

Motivele pentru luarea în custodie publică: unicul obiectiv legitim al luării în custodie publică în temeiul Directivei privind returnarea este pregătirea procesului de returnare și/sau desfășurarea procesului de îndepărtare, în special în cazul în care există un risc 1) de sustragere sau 2) de evitare sau împiedicare a pregătirii procesului de returnare sau de îndepărtare de către persoana returnată. Atunci când există astfel de motive pentru luarea în custodie publică, precum și în cazul în care nu pot fi aplicate efectiv măsuri mai puțin coercitive într-un caz specific (în ultimă instanță), statele membre au dreptul și ar trebui să recurgă la luarea în custodie publică atât timp cât este necesar pentru a se asigura că procedurile de returnare pot fi efectuate cu succes, în conformitate cu dispozițiile prevăzute la articolul 8 din Directiva privind returnarea.

Chiar dacă dispoziția din Directiva privind returnarea este formulată ca o listă orientativă („în special”), cele două cazuri concrete acoperă principalele scenarii întâlnite în practică care justifică luarea în custodie publică în vederea pregătirii și a organizării returnării și/sau în vederea desfășurării procedurii de îndepărtare. Existența unui motiv specific pentru luarea în custodie publică – și lipsa unor măsuri eficace și suficiente, care să fie mai puțin coercitive – trebuie să fie evaluată în mod individual pentru fiecare caz în parte. Refuzul intrării la frontieră, existența unei semnalări în SIS referitoare la refuzul intrării, lipsa documentelor, lipsa reședinței, lipsa cooperării și alte indicii/criterii relevante trebuie să fie luate în considerare atunci când se evaluează dacă există un risc de sustragere (a se vedea secțiunea 1.6) care ar putea justifica necesitatea luării în custodie publică.

Imposibilitatea luării în custodie publică din motive legate de ordinea publică: posibilitatea de menținere sau de prelungire a măsurii de luare în custodie publică din motive legate de ordinea publică nu este reglementată de textul Directivei privind returnarea, iar statele membre nu sunt autorizate să recurgă, în domeniul imigrației, la măsura luării în custodie publică în scopul îndepărtării ca o „formă ușoară a pedepsei cu închisoarea”. Scopul principal al luării în custodie publică în vederea îndepărtării este de a se asigura că persoanele care fac obiectul procedurii de returnare nu compromit, prin sustragere, executarea obligației de returnare. Scopul articolului 15 nu este să protejeze societatea de persoane care constituie o amenințare la adresa ordinii sau a siguranței publice. Scopul legitim de a proteja societatea ar trebui să fie abordat prin alte acte legislative, în special prin intermediul dreptului penal, al dreptului administrativ și al legislației referitoare la încetarea șederii legale din motive legate de ordinea publică. În această privință, CJUE a afirmat în hotărârea sa pronunțată în cauza C-357/09, Kadzoev (74) (punctul 70) că: „Posibilitatea luării unei persoane în custodie publică pentru motive de ordine și de securitate publică nu se poate întemeia pe Directiva 2008/115/CE. Niciuna dintre circumstanțele evocate de instanța de trimitere (persoana interesată are un comportament agresiv, nu dispune de mijloace de subzistență proprii și nici de o locuință) nu poate constitui ca atare un motiv de luare în custodie publică în temeiul dispozițiilor acestei directive”. Comportamentul anterior al unei persoane care prezintă un risc pentru ordinea și siguranța publică (de exemplu, nerespectarea dreptului administrativ în alte domenii decât legea privind migrația sau încălcări ale legii penale) poate să fie, totuși, luat în considerare atunci când se evaluează dacă există un risc de sustragere (a se vedea secțiunea 1.6). În cazul în care comportamentul anterior al persoanei interesate permite formularea concluziei că este probabil ca persoana respectivă să nu acționeze în conformitate cu legea și să evite returnarea, aceasta poate justifica decizia potrivit căreia există un risc de sustragere.

Obligația de a furniza alternative eficace la luarea în custodie publică: articolul 15 alineatul (1) trebuie interpretat în sensul că impune fiecărui stat membru obligația de a prevedea în legislația sa națională identificarea unor alternative la luarea în custodie publică; acest lucru este, de asemenea, în concordanță cu dispozițiile prevăzute în considerentul 16 din directivă („[...] dacă aplicarea unor măsuri mai puțin coercitive nu ar fi suficientă”). În hotărârea pronunțată în cauza C-61/11, El Dridi (punctul 39), CJUE a confirmat faptul că „[...] din considerentul 16 al directivei respective, precum și din modul de redactare a articolului 15 alineatul (1) rezultă că statele membre trebuie să procedeze la îndepărtare prin intermediul măsurilor celor mai puțin coercitive cu putință. Numai în cazul în care executarea deciziei de returnare sub forma îndepărtării riscă să fie compromisă de comportamentul persoanei interesate, situația apreciindu-se de la caz la caz, aceste state pot proceda la privarea de libertate a acesteia din urmă prin luare în custodie publică”. Însă acest lucru nu înseamnă că, pentru luarea în custodie publică, o condiție prealabilă este ca un resortisant al unei țări terțe să fi făcut deja obiectul unei măsuri mai puțin coercitive.

Articolul 15 alineatul (1) din Directiva privind returnarea prevede obligația ca aplicarea unor măsuri mai puțin coercitive să fie „suficientă” și ca acestea să se poată aplica „în mod eficient” resortisantului țării terțe în cauză. Aceasta presupune că, pentru a-și îndeplini obligația de a prevedea alternative eficiente la luarea în custodie publică, statele membre trebuie să asigure, în legislația națională, alternative la luarea în custodie publică menite să realizeze aceleași obiective ca luarea în custodie publică (și anume să împiedice sustragerea, să înlăture posibilitatea ca resortisantul țării terțe în cauză să evite sau să împiedice returnarea), utilizând, totodată, mijloace mai puțin intruzive în exercitarea dreptului la libertate al individului. Autoritățile naționale responsabile cu emiterea deciziilor de luare în custodie publică și a alternativelor la aceasta trebuie să evalueze dacă astfel de măsuri mai puțin coercitive ar fi suficiente și eficace în fiecare caz în parte.

Printre exemplele de alternative la luarea în custodie publică se numără restricțiile privind reședința, locuințele deschise pentru familii, sprijinul acordat persoanei responsabile de caz, raportarea periodică, predarea documentelor de identitate/de călătorie, cauțiunea și monitorizarea electronică. UNHCR oferă câteva exemple concrete de bune practici (75) în ceea ce privește alternativele la luarea în custodie publică.

Avantaje și riscuri – alternative la luarea în custodie publică

Printre avantajele care rezultă din asigurarea unor alternative la luarea în custodie publică se pot număra ratele de returnare mai mari (inclusiv plecarea voluntară), îmbunătățirea cooperării cu persoanele care fac obiectul procedurii de returnare în vederea obținerii documentelor necesare, beneficii financiare (costuri mai mici pentru stat) și mai puține costuri umane (evitarea dificultăților legate de luarea în custodie publică).

Riscurile includ probabilitatea crescută de sustragere, eventuala creare a unor factori de atracție (centrele de luare în custodie publică alternative, cum ar fi casele familiale, pot fi percepute ca atractive pentru potențialii imigranți aflați în situație de ședere neregulamentară) și posibile tensiuni sociale în vecinătatea centrelor deschise.

Recomandare: Provocarea este să se găsească soluții inteligente care să propună o combinație adecvată de stimulente și măsuri de descurajare. Lipsa completă a măsurilor de descurajare poate conduce la rate de îndepărtare insuficiente. În același timp, un sistem excesiv de represiv, bazat pe luarea în custodie publică sistematică, poate fi ineficient, de asemenea, întrucât persoana care face obiectul procedurii de returnare este prea puțin stimulată sau încurajată să coopereze în cadrul procedurii de returnare. Statele membre ar trebui să elaboreze și să recurgă la o gamă largă de alternative pentru a aborda situația diferitelor categorii de resortisanți ai țărilor terțe. Asistența individuală personalizată, prin care persoana care face obiectul procedurii de returnare este capacitată să se ocupe de propria returnare, implicarea încă dintr-o fază timpurie și gestionarea cazurilor la nivel holistic, punându-se accentul pe găsirea de soluții, s-au dovedit a fi un succes. Ar trebui avută în vedere o asistență orizontală sistematică pentru toate persoanele care fac, potențial, obiectul procedurii de returnare, care să includă consiliere cu privire la posibilitățile de ședere legală/azil, precum și la returnarea voluntară/forțată dintr-un stadiu incipient (și nu doar în momentul în care se iau deciziile de îndepărtare forțată).

Clarificări suplimentare:

| — | Persoanele care fac obiectul procedurilor de returnare: cerința formală de a „face obiectul unor proceduri de returnare” prevăzută la articolul 15 alineatul (1) din Directiva privind returnarea nu este sinonimă cu „a face obiectul unei decizii de returnare”. Luarea în custodie publică poate fi impusă deja – în cazul în care sunt îndeplinite toate condițiile prevăzute la articolul 15 – înainte de luarea unei decizii oficiale în materie de returnare, de exemplu atunci când pregătirile pentru emiterea unei decizii de returnare sunt în curs și nu a fost încă emisă o decizie de returnare. |
| --- | --- |

—

Persoanele care fac obiectul procedurilor de returnare: cerința formală de a „face obiectul unor proceduri de returnare” prevăzută la articolul 15 alineatul (1) din Directiva privind returnarea nu este sinonimă cu „a face obiectul unei decizii de returnare”. Luarea în custodie publică poate fi impusă deja – în cazul în care sunt îndeplinite toate condițiile prevăzute la articolul 15 – înainte de luarea unei decizii oficiale în materie de returnare, de exemplu atunci când pregătirile pentru emiterea unei decizii de returnare sunt în curs și nu a fost încă emisă o decizie de returnare.

Exemple concrete:

| — | Un resortisant al unei țări terțe aflat în situație de ședere ilegală poate să își ascundă (să nu își dezvăluie) identitatea pentru a evita îndepărtarea. Este legitim să se mențină luarea în custodie publică în astfel de circumstanțe, în vederea exercitării unor presiuni asupra resortisantului respectiv al țării terțe pentru a-l determina să coopereze și pentru a permite astfel îndepărtarea acestuia?






  — | Acest tip de luare în custodie publică este reglementat de articolul 15 alineatul (1) litera (b) din Directiva privind returnarea, care menționează în mod expres situația în care persoana „evită sau împiedică [...] procesul de îndepărtare” ca fiind un motiv pentru luarea în custodie publică. Articolul 15 alineatul (6) litera (a) menționează „lipsa de cooperare” ca fiind unul dintre cele două cazuri ce pot justifica o prelungire a perioadei maxime de 12 luni de luare în custodie publică, obiectivul general și finalitatea acestui tip de luare în custodie publică (Beugehaft sau Durchsetzungshaft) fiind îndepărtarea, nu sancționarea. Orice luare în custodie publică în scopul îndepărtării trebuie să respecte dispozițiile articolului 15 alineatul (4) din Directiva privind returnarea: „În cazul în care există indicii conform cărora nu mai există posibilitatea rezonabilă a îndepărtării din motive legale sau de altă natură sau există indicii privind încetarea condițiilor stabilite la alineatul (1), luarea în custodie publică nu mai este justificată și persoana în cauză este eliberată imediat”. Aceasta înseamnă că, în cazurile în care este clar că nu mai există perspective rezonabile de îndepărtare, luarea în custodie publică trebuie să înceteze – de exemplu atunci când devine clar că documentele care trebuie să fie emise de o țară terță vor ajunge prea târziu sau nu vor fi emise deloc, chiar dacă persoana luată în custodie publică ar coopera. |
| --- | --- | --- |

—

Un resortisant al unei țări terțe aflat în situație de ședere ilegală poate să își ascundă (să nu își dezvăluie) identitatea pentru a evita îndepărtarea. Este legitim să se mențină luarea în custodie publică în astfel de circumstanțe, în vederea exercitării unor presiuni asupra resortisantului respectiv al țării terțe pentru a-l determina să coopereze și pentru a permite astfel îndepărtarea acestuia?

—

Acest tip de luare în custodie publică este reglementat de articolul 15 alineatul (1) litera (b) din Directiva privind returnarea, care menționează în mod expres situația în care persoana „evită sau împiedică [...] procesul de îndepărtare” ca fiind un motiv pentru luarea în custodie publică. Articolul 15 alineatul (6) litera (a) menționează „lipsa de cooperare” ca fiind unul dintre cele două cazuri ce pot justifica o prelungire a perioadei maxime de 12 luni de luare în custodie publică, obiectivul general și finalitatea acestui tip de luare în custodie publică (Beugehaft sau Durchsetzungshaft) fiind îndepărtarea, nu sancționarea. Orice luare în custodie publică în scopul îndepărtării trebuie să respecte dispozițiile articolului 15 alineatul (4) din Directiva privind returnarea: „În cazul în care există indicii conform cărora nu mai există posibilitatea rezonabilă a îndepărtării din motive legale sau de altă natură sau există indicii privind încetarea condițiilor stabilite la alineatul (1), luarea în custodie publică nu mai este justificată și persoana în cauză este eliberată imediat”. Aceasta înseamnă că, în cazurile în care este clar că nu mai există perspective rezonabile de îndepărtare, luarea în custodie publică trebuie să înceteze – de exemplu atunci când devine clar că documentele care trebuie să fie emise de o țară terță vor ajunge prea târziu sau nu vor fi emise deloc, chiar dacă persoana luată în custodie publică ar coopera.

| — | Este posibilă menținerea în custodie publică în cazul în care o persoană care face obiectul procedurii de returnare prezintă o cerere de azil?






  — | Răspunsul oferit de hotărârea CJUE în cauza C-534/11, Arslan (76) (punctele 49 și 63): „Articolul 2 alineatul (1) din Directiva 2008/115/CE [...] trebuie interpretat în sensul că directiva amintită nu este aplicabilă unui resortisant al unei țări terțe care a formulat o cerere de protecție internațională, în sensul Directivei 2005/85, și aceasta în perioada cuprinsă între formularea cererii menționate și adoptarea deciziei în primă instanță care statuează asupra acestei cereri sau, dacă este cazul, soluționarea căii de atac introduse împotriva deciziei respective. „[...] Directivele 2003/9/CE și 2005/85/CE nu se opun ca resortisantul unei țări terțe, care a formulat o cerere de protecție internațională în sensul Directivei 2005/85/CE după ce a fost luat în custodie publică în temeiul articolului 15 din Directiva 2008/115/CE, să fie menținut în custodie publică în temeiul unei dispoziții din dreptul național în situația în care, în urma unei aprecieri de la caz la caz a tuturor împrejurărilor relevante,reiese că această cerere a fost formulată cu unicul scop de a întârzia sau de a compromite executarea deciziei de returnare și că este obiectiv necesar să se mențină măsura luării în custodie publică pentru a se evita ca persoana interesată să se sustragă definitiv de la returnarea sa”. NB: referința anterioară la „dreptul național” se referă la normele naționale privind luarea în custodie publică în cadrul procedurilor de azil, care transpun – după caz – cerințele legate de luarea în custodie publică ale acquis-ului UE în materie de azil. |
| --- | --- | --- |

—

Este posibilă menținerea în custodie publică în cazul în care o persoană care face obiectul procedurii de returnare prezintă o cerere de azil?

—

Răspunsul oferit de hotărârea CJUE în cauza C-534/11, Arslan (76) (punctele 49 și 63): „Articolul 2 alineatul (1) din Directiva 2008/115/CE [...] trebuie interpretat în sensul că directiva amintită nu este aplicabilă unui resortisant al unei țări terțe care a formulat o cerere de protecție internațională, în sensul Directivei 2005/85, și aceasta în perioada cuprinsă între formularea cererii menționate și adoptarea deciziei în primă instanță care statuează asupra acestei cereri sau, dacă este cazul, soluționarea căii de atac introduse împotriva deciziei respective. „[...] Directivele 2003/9/CE și 2005/85/CE nu se opun ca resortisantul unei țări terțe, care a formulat o cerere de protecție internațională în sensul Directivei 2005/85/CE după ce a fost luat în custodie publică în temeiul articolului 15 din Directiva 2008/115/CE, să fie menținut în custodie publică în temeiul unei dispoziții din dreptul național în situația în care, în urma unei aprecieri de la caz la caz a tuturor împrejurărilor relevante,reiese că această cerere a fost formulată cu unicul scop de a întârzia sau de a compromite executarea deciziei de returnare și că este obiectiv necesar să se mențină măsura luării în custodie publică pentru a se evita ca persoana interesată să se sustragă definitiv de la returnarea sa”. NB: referința anterioară la „dreptul național” se referă la normele naționale privind luarea în custodie publică în cadrul procedurilor de azil, care transpun – după caz – cerințele legate de luarea în custodie publică ale acquis-ului UE în materie de azil.

14.2.   Forma și evaluarea inițială a luării în custodie publică

Temeiul juridic: Directiva privind returnarea – articolul 15 alineatul (2)

Autoritățile administrative sau judiciare dispun măsurile de luare în custodie publică.

Măsura luării în custodie publică se dispune în scris, menționându-se motivele de fapt și de drept.

Atunci când luarea în custodie publică a fost dispusă de autoritățile administrative, statele membre:

| (a) | fie asigură un control judiciar rapid al legalității luării în custodie publică, asupra căreia se pronunță într-un termen cât mai scurt de la începerea luării în custodie publică; |
| --- | --- |

(a)

fie asigură un control judiciar rapid al legalității luării în custodie publică, asupra căreia se pronunță într-un termen cât mai scurt de la începerea luării în custodie publică;

| (b) | fie acordă resortisantului în cauză al unei țări terțe dreptul de a intenta o acțiune în justiție în virtutea căreia legalitatea măsurii de luare în custodie publică face obiectul unui control judiciar rapid inițiat într-un termen cât mai scurt de la inițierea procedurilor relevante. În acest caz, statele membre informează imediat resortisanții în cauză ai țărilor terțe asupra posibilității de a intenta o astfel de acțiune. |
| --- | --- |

(b)

fie acordă resortisantului în cauză al unei țări terțe dreptul de a intenta o acțiune în justiție în virtutea căreia legalitatea măsurii de luare în custodie publică face obiectul unui control judiciar rapid inițiat într-un termen cât mai scurt de la inițierea procedurilor relevante. În acest caz, statele membre informează imediat resortisanții în cauză ai țărilor terțe asupra posibilității de a intenta o astfel de acțiune.

Resortisantul în cauză al unei țări terțe este eliberat imediat în cazul în care luarea în custodie publică nu este legală.

Autoritățile judiciare pot fi alcătuite din judecători, dar nu trebuie să fie neapărat astfel. În conformitate cu jurisprudența relevantă a CEDO, acestea trebuie să fie independente, imparțiale și să ofere garanțiile unei proceduri judiciare acuzatoriale.

Domeniul de aplicare al controlului judiciar: controlul judiciar trebuie să evalueze toate aspectele prevăzute în mod expres la articolul 15 din Directiva privind returnarea, ținând seama atât de chestiunile de drept (de exemplu corectitudinea procedurii de luare în custodie publică și a deciziei privind luarea în custodie publică din punct de vedere procedural/juridic), cât și de chestiunile de fapt (de exemplu situația personală a persoanei luate în custodie publică, legăturile de familie în țara respectivă, garanțiile de părăsire a teritoriului, posibilitatea rezonabilă a îndepărtării).

Durata maximă a „controlului judiciar rapid”: textul Directivei privind returnarea este inspirat de formularea prevăzută la articolul 5 alineatul (4) din Convenția europeană a drepturilor omului, prin care se solicită un „control judiciar rapid din partea unei instanțe”. Jurisprudența CEDO relevantă clarifică faptul că durata maximă acceptabilă (și anume termenul rezonabil) nu poate fi definită în mod abstract. Aceasta trebuie să fie stabilită în funcție de circumstanțele fiecărui caz în parte, ținând seama de complexitatea procedurilor, precum și de comportamentul autorităților și al solicitantului. Adoptarea unei decizii în termen de cel mult o săptămână poate fi considerată, cu siguranță, o bună practică ce este conformă cu cerința juridică privind celeritatea.

Cerința emiterii unei decizii scrise se aplică, de asemenea, deciziilor de prelungire: cerința de a emite o decizie scrisă conținând motivele luării în custodie publică se aplică, de asemenea, deciziilor de prelungire a luării în custodie publică. În hotărârea pronunțată în cauza C-146/14, Mahdi, CJUE a clarificat în mod expres (punctul 44): „Această cerință de adoptare a unei decizii scrise trebuie înțeleasă ca raportându-se în mod necesar la orice decizie privind prelungirea măsurii de luare în custodie publică, dat fiind că, pe de o parte, măsura luării în custodie publică și prelungirea acesteia au o natură analoagă, ambele având ca efect lipsirea de libertate a resortisantului în cauză al unei țări terțe în vederea pregătirii returnării sale și/sau a executării îndepărtării sale, și, pe de altă parte, în fiecare din aceste două cazuri, acest resortisant trebuie să fie în măsură să cunoască motivele deciziei adoptate în privința sa”.

Toate garanțiile inerente respectării dreptului de a fi ascultat se aplică deciziilor privind luarea în custodie publică și deciziilor privind prelungirea măsurii de luare în custodie publică. Cu toate acestea, nerespectarea acestui drept conduce la invalidarea unei decizii numai în măsura în care rezultatul procedurii ar fi putut fi diferit dacă dreptul ar fi fost respectat – a se vedea cauza C383/13, G. și R.: „[...] dreptul Uniunii, în special articolul 15 alineatele (2) și (6) din Directiva 2008/115, trebuie interpretat în sensul că, atunci când prelungirea unei măsuri de luare în custodie publică a fost decisă în cadrul unei proceduri administrative cu încălcarea dreptului de a fi ascultat, instanța națională însărcinată să aprecieze legalitatea acestei decizii nu poate acorda retragerea măsurii de luare în custodie publică decât dacă consideră, având în vedere ansamblul circumstanțelor de fapt și de drept ale fiecărei cauze, că această încălcare l-a privat efectiv pe cel care o invocă de posibilitatea unei apărări mai bune într-o asemenea măsură încât această procedură ar fi putut avea un rezultat diferit” (a se vedea secțiunea 12).

14.3.   dRevizuirea periodică a luării în custodie publică

Temeiul juridic: Directiva privind returnarea – articolul 15 alineatul (3)

În toate cazurile, luarea în custodie publică face obiectul unor revizuiri la intervale rezonabile de timp, fie la cererea resortisantului în cauză al unei țări terțe, fie din oficiu.

Articolul 15 alineatul (3) prima teză nu prevede emiterea unei decizii de revizuire scrise: CJUE a clarificat acest lucru în hotărârea sa pronunțată în cauza C-146/14, Mahdi (punctul 47): „dispozițiile articolului 15 din această directivă nu impun adoptarea unui «act de revizuire» scris [...]. Autoritățile care realizează o revizuire a măsurii de luare în custodie publică a unui resortisant al unei țări terțe la intervale rezonabile, în temeiul articolului 15 alineatul (3) prima teză din directiva menționată, nu au, așadar, obligația de a adopta la fiecare revizuire un act expres în formă scrisă care să cuprindă o expunere a elementelor de fapt și de drept care motivează acest act”. Statele membre sunt libere, însă, să adopte o decizie de revizuire scrisă, în conformitate cu legislația națională.

Deciziile combinate de revizuire și prelungire trebuie să fie adoptate în scris: în hotărârea pronunțată în cauza C-146/14, Mahdi, CJUE a clarificat (punctul 48): „Astfel, într-un asemenea caz, revizuirea măsurii de luare în custodie publică și adoptarea deciziei privind soarta luării în custodie publică au loc în aceeași etapă procedurală. În consecință, această decizie trebuie să îndeplinească cerințele care rezultă din articolul 15 alineatul (2) din Directiva 2008/115/CE”.

În cazul unor perioade prelungite de luare în custodie publică, revizuirile fac obiectul controlului judiciar.

Înțelesul noțiunii de „perioadă prelungită de luare în custodie publică”: articolul 15 alineatul (3) teza a doua din Directiva privind returnarea prevede efectuarea unei supravegheri judiciare din oficiu în cazul unor „perioade prelungite de luare în custodie publică”. Acest lucru implică necesitatea unor acțiuni din partea autorităților judiciare, inclusiv în cazurile în care persoana în cauză nu inițiază o cale de atac. Pe baza unei comparații din punct de vedere lingvistic a noțiunii de „perioadă prelungită de luare în custodie publică” (în limba germană: „Bei längerer Haftdauer”; în limba franceză: „En cas de périodes de rétention prolongées”; în limba neerlandeză: „In het geval van een lange periode van bewaring”; în limba spaniolă: „En caso de periodos de internamiento prolongados”; în limba italiană: „Nel caso di periodi di trattenimento prolungati”) este evident că termenul se referă, în esență, la o perioadă lungă de luare în custodie publică, indiferent dacă a fost luată sau nu o decizie oficială de prelungire a perioadei. Comisia consideră că un interval de 6 luni pentru exercitarea primei supravegheri judiciare din oficiu a deciziei privind luarea în custodie publică este, cu siguranță, prea lung, în timp ce o supraveghere judiciară din oficiu la trei luni poate fi luată în considerare la limita a ceea ce ar putea fi conform, totuși, cu dispozițiile articolului 15 alineatul (3) din directivă, în cazul în care există, de asemenea, posibilitatea de a lansa revizuiri individuale la cerere, dacă este necesar.

Competențele autorității judiciare de supraveghere: un mecanism de revizuire care analizează doar problemele de drept, și nu pe cele de fapt, nu este suficient. Autoritatea judiciară trebuie să aibă competența de a decide atât asupra elementelor de fapt, cât și asupra chestiunilor juridice – a se vedea hotărârea CJUE în cauza C-146/14, Mahdi (punctul 62): „[...] autoritatea judiciară competentă trebuie să poată substitui cu propria decizie decizia autorității administrative sau, dacă este cazul, decizia autorității judiciare care a dispus măsura inițială a luării în custodie publică și să statueze în privința posibilității de a dispune o măsură de înlocuire sau eliberarea resortisantului în cauză al unei țări terțe. În acest scop, autoritatea judiciară care statuează în privința unei cereri de prelungire a luării în custodie publică trebuie să poată lua în considerare atât elementele de fapt și probele invocate de autoritatea administrativă care a dispus măsura inițială de luare în custodie publică, cât și orice observație eventuală a resortisantului în cauză al unei țări terțe. În plus, ea trebuie să fie în măsură să cerceteze orice alt element pertinent pentru decizia sa în cazul în care ar considera necesar acest lucru [...]”.

14.4.   Încetarea măsurii de luare în custodie publică

Temeiul juridic: Directiva privind returnarea – articolul 15 alineatele (4)-(6)

| 4. | În cazul în care există indicii conform cărora nu mai există posibilitatea rezonabilă a îndepărtării din motive legale sau de altă natură sau există indicii privind încetarea condițiilor stabilite la alineatul (1), luarea în custodie publică nu mai este justificată și persoana în cauză este eliberată imediat. |
| --- | --- |

4.

În cazul în care există indicii conform cărora nu mai există posibilitatea rezonabilă a îndepărtării din motive legale sau de altă natură sau există indicii privind încetarea condițiilor stabilite la alineatul (1), luarea în custodie publică nu mai este justificată și persoana în cauză este eliberată imediat.

| 5. | Luarea în custodie publică se menține pe toată durata în care se îndeplinesc condițiile stabilite la alineatul (1) și în măsura în care este necesar pentru a asigura punerea în aplicare cu succes a măsurii de îndepărtare. Fiecare stat membru stabilește o perioadă limitată de custodie publică, care nu poate depăși șase luni. |
| --- | --- |

5.

Luarea în custodie publică se menține pe toată durata în care se îndeplinesc condițiile stabilite la alineatul (1) și în măsura în care este necesar pentru a asigura punerea în aplicare cu succes a măsurii de îndepărtare. Fiecare stat membru stabilește o perioadă limitată de custodie publică, care nu poate depăși șase luni.

| 6. | Statele membre nu pot extinde perioada menționată la alineatul (5) decât cu o perioadă limitată de timp, care să nu depășească o perioadă suplimentară de 12 luni, în conformitate cu legislația sa națională, în cazurile în care, în pofida tuturor eforturilor rezonabile depuse de către acestea, este probabil ca operațiunea de îndepărtare să dureze mai mult, datorită:








  (a) | lipsei de cooperare a resortisantului în cauză al unei țări terțe; sau |
| --- | --- | --- |

6.

Statele membre nu pot extinde perioada menționată la alineatul (5) decât cu o perioadă limitată de timp, care să nu depășească o perioadă suplimentară de 12 luni, în conformitate cu legislația sa națională, în cazurile în care, în pofida tuturor eforturilor rezonabile depuse de către acestea, este probabil ca operațiunea de îndepărtare să dureze mai mult, datorită:

(a)

lipsei de cooperare a resortisantului în cauză al unei țări terțe; sau

| (b) | întârzierilor în obținerea documentației necesare din partea țărilor terțe. |
| --- | --- |

(b)

întârzierilor în obținerea documentației necesare din partea țărilor terțe.

Luarea în custodie publică trebuie să înceteze și persoana care face obiectul procedurii de returnare trebuie să fie eliberată într-o serie de situații diferite, cum ar fi, în special, în cazul în care:

| — | nu mai există posibilități rezonabile de îndepărtare din considerente juridice sau de alt tip; |
| --- | --- |

—

nu mai există posibilități rezonabile de îndepărtare din considerente juridice sau de alt tip;

| — | măsurile de îndepărtare nu sunt monitorizate în mod adecvat de către autorități; |
| --- | --- |

—

măsurile de îndepărtare nu sunt monitorizate în mod adecvat de către autorități;

| — | termenele maxime de luare în custodie publică au fost atinse. |
| --- | --- |

—

termenele maxime de luare în custodie publică au fost atinse.

De asemenea, ar trebui să se aibă în vedere încetarea luării în custodie publică de la caz la caz dacă alternativele la aceasta devin o opțiune potrivită.

14.4.1.   Lipsa unei posibilități rezonabile a îndepărtării

Lipsa unei posibilități rezonabile a îndepărtării: în hotărârea pronunțată în cauza C-357/09, Kadzoev (punctul 67), CJUE a oferit o clarificare cu privire la interpretarea noțiunii de „posibilitate rezonabilă a îndepărtării”: „[...] numai o posibilitate reală ca măsura îndepărtării să fie pusă în aplicare cu succes având în vedere termenele stabilite la articolul 15 alineatele (5) și (6) corespunde unei posibilități rezonabile a îndepărtării, iar aceasta nu există atunci când pare puțin probabil ca persoana interesată să fie primită într-o țară terță, având în vedere termenele menționate”.

Lipsa unei „posibilități rezonabile” nu este același lucru cu „imposibilitatea punerii în aplicare”: „imposibilitatea punerii în aplicare” este o afirmație mai categorică și mai dificil de demonstrat decât „lipsa unei posibilități rezonabile”, care se referă numai la un anumit grad de probabilitate.

Perioadele de luare în custodie publică ce ar trebui să fie luate în considerare atunci când se evaluează „posibilitatea rezonabilă a îndepărtării”: având în vedere accentul plasat în articolul 15 (precum și în considerentul 6) din Directiva privind returnarea pe o evaluare individuală concretă de la caz la caz pentru a determina proporționalitatea privării de libertate, trebuie să se țină seama întotdeauna de termenele maxime de luare în custodie publică a persoanei vizate în cazul specific. Aceasta înseamnă că se aplică termenele maxime stabilite de legislația națională a statului membru în cauză. Aceasta presupune, de asemenea, că o persoană care face obiectul procedurii de returnare nu ar trebui să fie luată în custodie publică într-un stat membru dacă, încă de la început, pare puțin probabil ca persoana în cauză să fie primită într-o țară terță în termenul maxim de luare în custodie autorizat în temeiul legislației statului membru respectiv (în hotărârea pronunțată în cauza C357/09, Kadzoev, CJUE a făcut trimitere la termenele maxime în temeiul directivei, întrucât acestea erau aceleași cu termenele maxime în temeiul legislației aplicabile în statul membru în cauză).

Comisia recomandă să se prevadă o perioadă inițială maximă de luare în custodie publică de șase luni, care să fie adaptată în funcție de circumstanțele cauzei și să facă obiectul unor revizuiri la intervale rezonabile de timp, sub supravegherea unei autorități judiciare, precum și să se prevadă posibilitatea de a prelungi ulterior, până la 18 luni, luarea în custodie publică în cazurile prevăzute la articolul 15 alineatul (6) din Directiva privind returnarea.

De îndată ce termenele maxime de luare în custodie publică au fost atinse, articolul 15 alineatul (4) din Directiva privind returnarea nu mai este aplicabil, iar persoana vizată trebuie, în orice caz, să fie eliberată imediat – a se vedea hotărârea CJUE pronunțată în cauza C-357/09, Kadzoev (punctele 60 și 61): „Trebuie arătat că, în condițiile în care este atinsă durata maximă de luare în custodie publică prevăzută la articolul 15 alineatul (6) din Directiva 2008/115/CE, nu se pune problema dacă mai există o «posibilitate rezonabilă a îndepărtării», în sensul alineatului (4) al aceluiași articol. Astfel, într-un asemenea caz, persoana în cauză trebuie, în orice caz, să fie eliberată imediat. Astfel, articolul 15 alineatul (4) din Directiva 2008/115/CE nu este aplicabil decât în condițiile în care termenele maxime de luare în custodie publică, prevăzute la articolul 15 alineatele (5) și (6) din această directivă, nu au expirat”.

Clarificări suplimentare:

| — | Ar trebui să se acorde atenție situației specifice a apatrizilor, fiind posibil ca aceștia să nu fie în măsură să beneficieze de asistență consulară din partea țărilor terțe în vederea obținerii unui document de identitate sau de călătorie valabil. Având în vedere hotărârea CJUE pronunțată în cauza C-357/09, Kadzoev, statele membre ar trebui să se asigure că există o posibilitate rezonabilă a îndepărtării care justifică impunerea sau prelungirea perioadei de luare în custodie publică. |
| --- | --- |

—

Ar trebui să se acorde atenție situației specifice a apatrizilor, fiind posibil ca aceștia să nu fie în măsură să beneficieze de asistență consulară din partea țărilor terțe în vederea obținerii unui document de identitate sau de călătorie valabil. Având în vedere hotărârea CJUE pronunțată în cauza C-357/09, Kadzoev, statele membre ar trebui să se asigure că există o posibilitate rezonabilă a îndepărtării care justifică impunerea sau prelungirea perioadei de luare în custodie publică.

| — | Este legitim să se mențină luarea în custodie publică dacă resortisantul țării terțe este protejat pentru moment împotriva îndepărtării pe baza principiului nereturnării?






  — | În cazul în care îndepărtarea devine improbabilă (de exemplu din cauza unei probleme legate de nereturnare care ar putea avea un caracter permanent), resortisanții țărilor terțe trebuie să fie eliberați în conformitate cu articolul 15 alineatul (4) din Directiva privind returnarea. În cazul în care problema legată de nereturnare are un caracter limitat și temporar (de exemplu, este probabil să se emită în scurt timp o asigurare diplomatică credibilă din țara de returnare sau persoana care face obiectul procedurii de returnare are nevoie, temporar, de un tratament medical vital care nu este disponibil în țara de returnare), măsura de luare în custodie publică poate fi menținută dacă există încă o posibilitate rezonabilă a îndepărtării. |
| --- | --- | --- |

—

Este legitim să se mențină luarea în custodie publică dacă resortisantul țării terțe este protejat pentru moment împotriva îndepărtării pe baza principiului nereturnării?

—

În cazul în care îndepărtarea devine improbabilă (de exemplu din cauza unei probleme legate de nereturnare care ar putea avea un caracter permanent), resortisanții țărilor terțe trebuie să fie eliberați în conformitate cu articolul 15 alineatul (4) din Directiva privind returnarea. În cazul în care problema legată de nereturnare are un caracter limitat și temporar (de exemplu, este probabil să se emită în scurt timp o asigurare diplomatică credibilă din țara de returnare sau persoana care face obiectul procedurii de returnare are nevoie, temporar, de un tratament medical vital care nu este disponibil în țara de returnare), măsura de luare în custodie publică poate fi menținută dacă există încă o posibilitate rezonabilă a îndepărtării.

14.4.2.   Atingerea termenului maxim de luare în custodie publică

Articolul 15 alineatele (5) și (6) din Directiva privind returnarea impune statelor membre obligația de a stabili, în temeiul legislației naționale (77), termene maxime de luare în custodie publică, termene care să nu depășească 6 luni (în cazurile obișnuite) sau 18 luni (în două cazuri recunoscute: persoana care face obiectul procedurii de returnare nu cooperează sau există întârzieri în obținerea documentației necesare din partea țărilor terțe).

Termenele maxime de luare în custodie publică mai scurte stabilite în legislația națională prevalează asupra termenului de 6 sau 18 luni prevăzut în Directiva privind returnarea: în tratarea cazurilor concrete, trebuie să fie aplicate termenelemaxime stabilite de legislația națională (în conformitate cu Directiva privind returnarea), și nu termenele maxime stabilite în Directiva privind returnarea. Aceasta presupune faptul că un stat membru care a stabilit, de exemplu, un termen maxim de 60 de zile la nivel național pentru persoanele care fac obiectul procedurii de returnare și nu cooperează nu poate menține luarea în custodie publică peste respectivele 60 de zile, chiar dacă articolul 15 alineatul (6) din Directiva privind returnarea prevede un interval de până la 18 luni.

Legislația națională ar trebui să prevadă o perioadă maximă de luare în custodie publică, astfel încât autoritățile naționale competente să poată lua toate măsurile necesare pentru a asigura respectarea deciziei privind returnarea și, deci, să poată finaliza procedurile necesare pentru returnarea cu succes a resortisanților țărilor terțe aflați în situație de ședere ilegală și pentru asigurarea readmisiei acestora în țara terță de returnare. Comisia recomandă ca statele membre să recurgă la marjele stabilite prin articolul 15 din Directiva privind returnarea, care prevede o perioadă inițială maximă de luare în custodie publică de șase luni, precum și posibilitatea de a prelungi, ulterior, luarea în custodie publică până la 18 luni în cazurile prevăzute la articolul 15 alineatul (6) din directiva menționată. Se reamintește faptul că durata efectivă de luare în custodie publică trebuie să fie stabilită de la caz la caz și că persoana care face obiectul procedurii de returnare trebuie să fie eliberată în cazul în care nu mai sunt valabile condițiile de luare în custodie publică (de exemplu, o posibilitate rezonabilă a îndepărtării).

Exemple de motive care justifică/nu justifică prelungirea măsurii de luare în custodie publică în temeiul articolului 15 alineatul (6):

| — | Lipsa documentelor de identitate în sine nu este suficientă pentru a justifica prelungirea măsurii de luare în custodie publică – a se vedea hotărârea CJUE pronunțată în cauza C146/14, Mahdi (punctul 73): „[...] faptul că resortisantul în cauză al unei țări terțe nu dispune de documente de identitate nu poate, în sine, să justifice o prelungire a măsurii de luare în custodie publică prevăzute la articolul 15 alineatul (6) din Directiva 2008/115/CE”. |
| --- | --- |

—

Lipsa documentelor de identitate în sine nu este suficientă pentru a justifica prelungirea măsurii de luare în custodie publică – a se vedea hotărârea CJUE pronunțată în cauza C146/14, Mahdi (punctul 73): „[...] faptul că resortisantul în cauză al unei țări terțe nu dispune de documente de identitate nu poate, în sine, să justifice o prelungire a măsurii de luare în custodie publică prevăzute la articolul 15 alineatul (6) din Directiva 2008/115/CE”.

| — | Lipsa cooperării în obținerea documentelor de identitate poate justifica prelungirea măsurii de luare în custodie publică dacă există o legătură de cauzalitate între lipsa de cooperare și nereturnare – a se vedea hotărârea CJUE pronunțată în cauza C-146/14, Mahdi (punctul 85): „[...] numai dacă din examinarea comportamentului resortisantului în cauză în perioada de luare în custodie publică rezultă că acesta din urmă nu a cooperat la executarea operațiunii de îndepărtare și că este probabil ca operațiunea să dureze mai mult timp decât a fost prevăzut din cauza acestui comportament, [...]”. |
| --- | --- |

—

Lipsa cooperării în obținerea documentelor de identitate poate justifica prelungirea măsurii de luare în custodie publică dacă există o legătură de cauzalitate între lipsa de cooperare și nereturnare – a se vedea hotărârea CJUE pronunțată în cauza C-146/14, Mahdi (punctul 85): „[...] numai dacă din examinarea comportamentului resortisantului în cauză în perioada de luare în custodie publică rezultă că acesta din urmă nu a cooperat la executarea operațiunii de îndepărtare și că este probabil ca operațiunea să dureze mai mult timp decât a fost prevăzut din cauza acestui comportament, [...]”.

Clarificări suplimentare:

| | Se ține seama de perioadele de luare în custodie publică dispusă împotriva unui solicitant de azil? La calcularea perioadei de luare în custodie publică în scopul îndepărtării nu se ține seama de perioadele de luare în custodie publică dispusă împotriva unui solicitant de azil, întrucât luarea în custodie publică în scopul îndepărtării și luarea în custodie publică a solicitanților de azil intră sub incidența unor norme și regimuri juridice diferite – a se vedea hotărârea CJUE pronunțată în cauza C-357/09, Kadzoev (punctele 45 și 48): „Astfel, luarea în custodie publică în scopul îndepărtării guvernată de Directiva 2008/115/CE și luarea în custodie publică dispusă împotriva unui solicitant de azil, în special în temeiul Directivelor 2003/9/CE și 2005/85CE și al dispozițiilor naționale aplicabile, intră sub incidența unor regimuri juridice diferite. Prin urmare, [...] perioada în care o persoană a fost plasată într-un centru de plasament temporar pe baza unei decizii adoptate în temeiul dispozițiilor naționale și al celor comunitare privind solicitanții de azil nu trebuie considerată o luare în custodie publică în scopul îndepărtării în sensul articolului 15 din Directiva 2008/115/CE”. |
| --- | --- |

Se ține seama de perioadele de luare în custodie publică dispusă împotriva unui solicitant de azil? La calcularea perioadei de luare în custodie publică în scopul îndepărtării nu se ține seama de perioadele de luare în custodie publică dispusă împotriva unui solicitant de azil, întrucât luarea în custodie publică în scopul îndepărtării și luarea în custodie publică a solicitanților de azil intră sub incidența unor norme și regimuri juridice diferite – a se vedea hotărârea CJUE pronunțată în cauza C-357/09, Kadzoev (punctele 45 și 48): „Astfel, luarea în custodie publică în scopul îndepărtării guvernată de Directiva 2008/115/CE și luarea în custodie publică dispusă împotriva unui solicitant de azil, în special în temeiul Directivelor 2003/9/CE și 2005/85CE și al dispozițiilor naționale aplicabile, intră sub incidența unor regimuri juridice diferite. Prin urmare, [...] perioada în care o persoană a fost plasată într-un centru de plasament temporar pe baza unei decizii adoptate în temeiul dispozițiilor naționale și al celor comunitare privind solicitanții de azil nu trebuie considerată o luare în custodie publică în scopul îndepărtării în sensul articolului 15 din Directiva 2008/115/CE”.

| | La punctul 47 din aceeași hotărâre se adaugă apoi: „Dacă ar rezulta că, în cadrul procedurilor inițiate în urma cererilor de azil ale domnului Kadzoev, evocate la punctul 19 din prezenta hotărâre, nu a fost adoptată nicio decizie cu privire la plasarea acestuia în centrul de plasament temporar și că luarea sa în custodie publică a rămas, așadar, întemeiată pe regimul național anterior de luare în custodie publică în scopul îndepărtării sau pe regimul Directivei 2008/115/CE, perioada de luare în custodie publică a domnului Kadzoev corespunzătoare perioadei în care erau pendinte respectivele proceduri de azil ar trebui luată în considerare la calculul perioadei de luare în custodie publică în scopul îndepărtării, prevăzută la articolul 15 alineatele (5) și (6) din Directiva 2008/115/CE”. |
| --- | --- |

La punctul 47 din aceeași hotărâre se adaugă apoi: „Dacă ar rezulta că, în cadrul procedurilor inițiate în urma cererilor de azil ale domnului Kadzoev, evocate la punctul 19 din prezenta hotărâre, nu a fost adoptată nicio decizie cu privire la plasarea acestuia în centrul de plasament temporar și că luarea sa în custodie publică a rămas, așadar, întemeiată pe regimul național anterior de luare în custodie publică în scopul îndepărtării sau pe regimul Directivei 2008/115/CE, perioada de luare în custodie publică a domnului Kadzoev corespunzătoare perioadei în care erau pendinte respectivele proceduri de azil ar trebui luată în considerare la calculul perioadei de luare în custodie publică în scopul îndepărtării, prevăzută la articolul 15 alineatele (5) și (6) din Directiva 2008/115/CE”.

| | Se ține seama de perioadele de luare în custodie publică în așteptarea pregătirii unui transfer efectuat în conformitate cu procedura Dublin? Este valabilă aceeași logică de mai sus în ceea ce privește perioadele de luare în custodie publică dispusă împotriva unui solicitant de azil. |
| --- | --- |

Se ține seama de perioadele de luare în custodie publică în așteptarea pregătirii unui transfer efectuat în conformitate cu procedura Dublin? Este valabilă aceeași logică de mai sus în ceea ce privește perioadele de luare în custodie publică dispusă împotriva unui solicitant de azil.

| | Se ține seama de perioadele de luare în custodie publică pe durata soluționării unei căi de atac cu efect suspensiv? Astfel de perioade trebuie luate în considerare – a se vedea hotărârea CJUE în cauza C-357/09, Kadzoev (punctele 53-54): „Astfel, perioada în care persoana în cauză se află în custodie publică în cursul procedurii prin intermediul căreia legalitatea deciziei de îndepărtare face obiectul unui control jurisdicțional trebuie luată în considerare la calculul duratei maxime de luare în custodie publică prevăzute la articolul 15 alineatele (5) și (6) din Directiva 2008/115/CE. În caz contrar, durata luării în custodie publică în scopul îndepărtării ar putea varia, eventual în mod considerabil, de la un caz la altul în același stat membru sau de la un stat membru la altul, datorită particularităților și circumstanțelor proprii procedurilor judiciare naționale, ceea ce ar fi contrar obiectivului urmărit de articolul 15 alineatele (5) și (6) din Directiva 2008/115/CE, care este acela de a garanta o durată maximă a custodiei publice comună statelor membre”. |
| --- | --- |

Se ține seama de perioadele de luare în custodie publică pe durata soluționării unei căi de atac cu efect suspensiv? Astfel de perioade trebuie luate în considerare – a se vedea hotărârea CJUE în cauza C-357/09, Kadzoev (punctele 53-54): „Astfel, perioada în care persoana în cauză se află în custodie publică în cursul procedurii prin intermediul căreia legalitatea deciziei de îndepărtare face obiectul unui control jurisdicțional trebuie luată în considerare la calculul duratei maxime de luare în custodie publică prevăzute la articolul 15 alineatele (5) și (6) din Directiva 2008/115/CE. În caz contrar, durata luării în custodie publică în scopul îndepărtării ar putea varia, eventual în mod considerabil, de la un caz la altul în același stat membru sau de la un stat membru la altul, datorită particularităților și circumstanțelor proprii procedurilor judiciare naționale, ceea ce ar fi contrar obiectivului urmărit de articolul 15 alineatele (5) și (6) din Directiva 2008/115/CE, care este acela de a garanta o durată maximă a custodiei publice comună statelor membre”.

| | Se ține seama de perioadele de luare în custodie publică în scopul îndepărtării petrecute în statul membru A (diferit), urmate imediat de luarea în custodie în perioada prealabilă îndepărtării în statul membru B? [de exemplu, o astfel de situație ar putea apărea în contextul transferului unui resortisant al unei țări terțe din statul membru A în statul membru B în temeiul unui acord bilateral de readmisie care intră sub incidența articolului 6 alineatul (3) din Directiva privind returnarea]: Comisia consideră că pragul absolut de 18 luni de luare în custodie publică neîntreruptă în perioada prealabilă îndepărtării nu ar trebui să fie depășit, ținând cont de necesitatea de a respecta efectul util al termenului maxim stabilit la articolul 15 alineatul (6) din Directiva privind returnarea. Un schimb de informații între statele membre cu privire la perioadele de luare în custodie publică petrecute deja într-un alt stat membru, precum și o eventuală posibilitate pentru statul membru B de a refuza transferul din statul membru A dacă statul membru A a formulat cererea excesiv de târziu ar trebui să fie abordate în cadrul acordurilor bilaterale de readmisie relevante. |
| --- | --- |

Se ține seama de perioadele de luare în custodie publică în scopul îndepărtării petrecute în statul membru A (diferit), urmate imediat de luarea în custodie în perioada prealabilă îndepărtării în statul membru B? [de exemplu, o astfel de situație ar putea apărea în contextul transferului unui resortisant al unei țări terțe din statul membru A în statul membru B în temeiul unui acord bilateral de readmisie care intră sub incidența articolului 6 alineatul (3) din Directiva privind returnarea]: Comisia consideră că pragul absolut de 18 luni de luare în custodie publică neîntreruptă în perioada prealabilă îndepărtării nu ar trebui să fie depășit, ținând cont de necesitatea de a respecta efectul util al termenului maxim stabilit la articolul 15 alineatul (6) din Directiva privind returnarea. Un schimb de informații între statele membre cu privire la perioadele de luare în custodie publică petrecute deja într-un alt stat membru, precum și o eventuală posibilitate pentru statul membru B de a refuza transferul din statul membru A dacă statul membru A a formulat cererea excesiv de târziu ar trebui să fie abordate în cadrul acordurilor bilaterale de readmisie relevante.

| | Se ține seama de perioadele de luare în custodie publică încheiate anterior intrării în vigoare a normelor prevăzute în Directiva privind returnarea? Astfel de perioade trebuie luate în considerare (a se vedea hotărârea CJUE în cauza C-357/09, Kadzoev, punctele 36-38). |
| --- | --- |

Se ține seama de perioadele de luare în custodie publică încheiate anterior intrării în vigoare a normelor prevăzute în Directiva privind returnarea? Astfel de perioade trebuie luate în considerare (a se vedea hotărârea CJUE în cauza C-357/09, Kadzoev, punctele 36-38).

14.5.   Reluarea în custodie publică a persoanelor care fac obiectul procedurii de returnare

Perioadele maxime de luare în custodie publică prevăzute în Directiva privind returnarea nu trebuie să fie subminate de reluarea în custodie publică a persoanelor care fac obiectul procedurii de returnare imediat după punerea lor în libertate.

Reluarea în custodie publică a aceleiași persoane într-o etapă ulterioară poate fi legitimă numai dacă a avut loc o modificare importantă a unor circumstanțe relevante (de exemplu, emiterea documentelor necesare de către o țară terță sau îmbunătățirea situației în țara de origine, care permite returnarea în siguranță), dacă modificarea respectivă conduce la o „posibilitate rezonabilă a îndepărtării” în conformitate cu articolul 15 alineatul (4) din Directiva privind returnarea și dacă toate celelalte condiții pentru impunerea luării în custodie publică în temeiul articolului 15 din respectiva directivă sunt îndeplinite.

14.6.   Aplicarea unor măsuri mai puțin coercitive după încetarea perioadei de luare în custodie publică

Pot fi impuse măsuri mai puțin coercitive, cum ar fi prezentarea periodică în fața autorităților, constituirea unei garanții financiare corespunzătoare, prezentarea unor documente sau obligația de a rămâne într-un anumit loc, atât timp cât și în măsura în care acestea pot fi considerate în continuare ca reprezentând o „măsură necesară” pentru asigurarea respectării procedurii de returnare. Deși nu există termene maxime absolute prevăzute pentru aplicarea măsurilor mai puțin coercitive, domeniul de aplicare și durata unor astfel de măsuri trebuie să facă obiectul unei evaluări aprofundate privind proporționalitatea acestora.

De asemenea, în cazul în care natura și intensitatea măsurilor mai puțin coercitive sunt similare sau identice cu privarea de libertate (de exemplu impunerea unei obligații nelimitate de a rămâne într-un anumit centru, fără posibilitatea de a părăsi centrul respectiv), acestea trebuie considerate o continuare de facto a luării în custodie publică și se aplică termenele prevăzute la articolul 15 alineatele (5) și (6) din Directiva privind returnarea.

15.   CONDIȚIILE DE LUARE ÎN CUSTODIE PUBLICĂ

Temeiul juridic: Directiva privind returnarea – articolul 16

| 1. | Luarea în custodie publică se efectuează, de regulă, în centre specializate de luare în custodie publică. Dacă un stat membru nu poate oferi cazare într-un centru specializat de luare în custodie publică și trebuie să recurgă la cazarea în cadrul unui penitenciar, resortisanții țărilor terțe luați în custodie publică sunt separați de deținuții obișnuiți. |
| --- | --- |

1.

Luarea în custodie publică se efectuează, de regulă, în centre specializate de luare în custodie publică. Dacă un stat membru nu poate oferi cazare într-un centru specializat de luare în custodie publică și trebuie să recurgă la cazarea în cadrul unui penitenciar, resortisanții țărilor terțe luați în custodie publică sunt separați de deținuții obișnuiți.

| 2. | Resortisanților țărilor terțe luați în custodie publică li se va permite, la cerere, să ia legătura în timp util cu reprezentanții lor legali, cu membrii familiei lor și cu autoritățile consulare competente. |
| --- | --- |

2.

Resortisanților țărilor terțe luați în custodie publică li se va permite, la cerere, să ia legătura în timp util cu reprezentanții lor legali, cu membrii familiei lor și cu autoritățile consulare competente.

| 3. | O atenție deosebită se acordă situației persoanelor vulnerabile. Se asigură îngrijirea medicală de urgență și tratamentul de bază al bolii. |
| --- | --- |

3.

O atenție deosebită se acordă situației persoanelor vulnerabile. Se asigură îngrijirea medicală de urgență și tratamentul de bază al bolii.

| 4. | Organizațiilor și organismelor naționale, internaționale și neguvernamentale relevante și competente li se oferă posibilitatea de a vizita centrele de luare în custodie publică, astfel cum se menționează la alineatul (1), în măsura în care acestea sunt folosite pentru luarea în custodie publică a resortisanților țărilor terțe în conformitate cu prezentul capitol. Aceste vizite pot fi supuse unei autorizări. |
| --- | --- |

4.

Organizațiilor și organismelor naționale, internaționale și neguvernamentale relevante și competente li se oferă posibilitatea de a vizita centrele de luare în custodie publică, astfel cum se menționează la alineatul (1), în măsura în care acestea sunt folosite pentru luarea în custodie publică a resortisanților țărilor terțe în conformitate cu prezentul capitol. Aceste vizite pot fi supuse unei autorizări.

| 5. | Resortisanților țărilor terțe luați în custodie publică li se furnizează în mod sistematic informații care le explică normele aplicate în centru și care prezintă drepturile și obligațiile lor. Acestea cuprind informații privind dreptul lor în conformitate cu legislația națională aplicabilă de a lua legătura cu organizațiile și organismele menționate la alineatul (4). |
| --- | --- |

5.

Resortisanților țărilor terțe luați în custodie publică li se furnizează în mod sistematic informații care le explică normele aplicate în centru și care prezintă drepturile și obligațiile lor. Acestea cuprind informații privind dreptul lor în conformitate cu legislația națională aplicabilă de a lua legătura cu organizațiile și organismele menționate la alineatul (4).

15.1.   Reținerea inițială de către poliție

Arestarea (reținerea) inițială de către poliție în scopul identificării este reglementată de legislația națională: acest lucru este subliniat în mod expres în considerentul 17 din Directiva privind returnarea: „Fără a se aduce atingere rețineriiinițiale de către autoritățile de aplicare a legii, reglementată prin legislația națională, luarea în custodie publică ar trebui să se efectueze, în general, în centre specializate de cazare”. Dispoziția citată mai sus clarifică faptul că, în cursul unei perioade inițiale, se poate aplica în continuare legislația națională. Chiar dacă aceasta nu reprezintă o obligație juridică, statele membre sunt încurajate să se asigure încă din această etapă că resortisanții țărilor terțe sunt separați de deținuții obișnuiți.

Durata perioadei de reținere inițială în care migranții suspectați a fi în situație neregulamentară pot rămâne în arestul poliției: o perioadă scurtă, dar rezonabilă pentru identificarea persoanei controlate și pentru căutarea datelor care permit să se stabilească dacă persoana respectivă este un resortisant al unei țări terțe aflat în situație de ședere ilegală – a se vedea hotărârea CJUE pronunțată în cauza C-329/11, Achughbabian (punctul 31): „În această privință, este necesar să se considere că autoritățile competente trebuie să dispună de un termen în mod cert scurt, dar rezonabil pentru a identifica persoana controlată și pentru a căuta datele care permit să se stabilească dacă această persoană este un resortisant al unei țări terțe a cărui ședere ar fi ilegală. Determinarea numelui și a cetățeniei se poate dovedi dificilă în cazul în care persoana interesată nu cooperează. Verificarea existenței unei șederi ilegale poate și ea să se dovedească complexă, în special atunci când persoana interesată invocă statutul de solicitant de azil sau de refugiat. Având în vedere cele menționate, autoritățile competente sunt obligate, în scopul de a evita să aducă atingere obiectivului Directivei 2008/115/CE, astfel cum a fost amintit la punctul precedent, să acționeze cu diligență și să se pronunțe fără întârziere asupra caracterului legal sau ilegal al șederii persoanei în cauză”. Deși nu există niciun termen obligatoriu prevăzut în mod detaliat, Comisia încurajează statele membre să se asigure că transferul către un centru specializat de luare în custodie publică pentru migranții în situație neregulamentară are loc, de regulă, în termen de 48 de ore după reținere (în mod excepțional, pot fi acceptate perioade mai lungi în cazul unor zone geografice îndepărtate).

15.2.   Utilizarea centrelor specializate ca regulă generală

Utilizarea centrelor specializate este regula generală: persoanele care fac obiectul procedurii de returnare nu sunt infractori și merită să beneficieze de un tratament diferit față de deținuții obișnuiți. Prin urmare, utilizarea unor centre specializate este regula generală prevăzută de Directiva privind returnarea. Statele membre sunt obligate să rețină, în centre de luare în custodie publică specializate, și nu în penitenciare obișnuite, resortisanții țărilor terțe aflați în situație de ședere ilegală în scopul îndepărtării acestora. Aceasta implică obligația ca statele membre să se asigure că există suficiente locuri în centrele de luare în custodie publică specializate și să alinieze, așadar, capacitatea centrelor de luare în custodie publică la nevoile reale, asigurând totodată condiții materiale adecvate de luare în custodie publică.

Excepții de la regula generală: derogarea prevăzută la articolul 16 alineatul (1) din Directiva privind returnarea, care permite statelor membre, în cazuri excepționale, să cazeze în penitenciare obișnuite persoanele luate în custodie publică pe durata premergătoare îndepărtării acestora, trebuie să fie interpretată în mod restrictiv. Acest lucru a fost confirmat în mod expres prin hotărârea CJUE pronunțată în cauzele conexate C-473/13, Bero, și C-514/13, Bouzalmate (78) (punctul 25): „A doua teză a [articolului 16 alineatul (1)] prevede o derogare de la acest principiu, care, ca atare, trebuie interpretată în mod restrictiv (a se vedea în acest sens hotărârea Kamberaj, C-571/10, EU:C:2012:233, punctul 86)”. La utilizarea unei astfel de derogări se va ține seama pe deplin de drepturile fundamentale, luându-se în considerare în mod corespunzător aspecte precum situațiile de suprapopulare, necesitatea de a evita transferurile repetate și posibilele efecte negative asupra bunăstării persoanei returnate, în special în cazul persoanelor vulnerabile.

Creșteri imprevizibile ale numărului de persoane luate în custodie publică: derogarea prevăzută la articolul 16 alineatul (1) din Directiva privind returnarea poate fi aplicată atunci când creșterile neprevăzute ale numărului de persoane luate în custodie publică determinate de fluctuațiile imprevizibile de natură cantitativă inerente fenomenului migrației neregulamentare (care nu ating încă nivelul unei „situații de urgență”, astfel cum este reglementată în mod expres la articolul 18 din respectiva directivă) generează o problemă pentru cazarea persoanelor luate în custodie publică în centre speciale într-un stat membru care, altfel, dispune de un număr adecvat/suficient de centre specializate.

Persoanele agresive luate în custodie publică: în conformitate cu jurisprudența relevantă a CEDO, statele membre au obligația de a proteja persoanele care fac obiectul procedurii de returnare luate în custodie publică de comportamentele agresive sau neadecvate ale altor persoane luate în custodie publică. Statele membre sunt încurajate să caute modalități practice pentru abordarea acestei provocări în cadrul centrelor specializate și fără a recurge la cazarea în penitenciare. Printre posibilele soluții s-ar putea număra rezervarea anumitor părți/pavilioane ale centrelor de luare în custodie publică pentru persoanele agresive sau existența unor centre speciale rezervate pentru această categorie de persoane.

Absența unor centre speciale de luare în custodie publică într-o regiune a unui stat membru: absența unor centre speciale de luare în custodie publică într-o regiune a unui stat membru – în timp ce acestea există într-o altă regiune din același stat membru – nu poate justifica, în sine, cazarea într-un penitenciar obișnuit. Acest lucru a fost confirmat în mod expres prin hotărârea CJUE pronunțată în cauzele conexate C-473/13, Bero, și C-514/13, Bouzalmate (punctul 32): „Articolul 16 alineatul (1) din Directiva 2008/115/CE trebuie interpretat în sensul că un stat membru are obligația de a pune în executare, în general, într-un centru specializat de cazare din acest stat, măsura luării în custodie publică în scopul îndepărtării resortisanților unor țări terțe aflați în situație de ședere ilegală, chiar și atunci când statul membru respectiv are o structură federală, iar statul federat competent să decidă și să procedeze la executarea unei astfel de măsuri în temeiul dreptului național nu dispune de un asemenea centru de cazare”.

Perioade scurte de luare în custodie publică: faptul că luarea în custodie publică este probabil să dureze numai o perioadă scurtă de timp (de exemplu, cel mult șapte zile) nu este un motiv legitim pentru a recurge la cazarea într-un penitenciar.

Luarea în custodie publică în instituții medicale/psihiatrice închise: luarea în custodie publică în perioada premergătoare îndepărtării în instituții medicale/psihiatrice sau împreună cu persoane luate în custodie publică din motive medicale nu este avută în vedere de articolul 16 alineatul (1) din Directiva privind returnarea și ar contraveni efectului util prevăzut la respectivul articol, cu excepția cazului în care, având în vedere afecțiunile și starea de sănătate a persoanei în cauză, luarea în custodie publică sau transferul într-o unitate specializată sau adaptată pare a fi necesară pentru a se asigura că persoana respectivă beneficiază de supraveghere, asistență și îngrijire medicală specializată adecvată și constantă, în scopul de a evita deteriorarea stării de sănătate a acesteia.

15.3.   Separarea de deținuții obișnuiți

Obligația de a separa persoanele care fac obiectul procedurii de returnare și deținuții este o cerință absolută: Directiva privind returnarea prevede o obligație necondiționată care impune statelor membre să se asigure că resortisanții țărilor terțe aflați în situație de ședere ilegală sunt întotdeauna separați de deținuții obișnuiți în cazul în care un stat membru nu poate furniza, în mod excepțional, cazare în centre de luare în custodie publică specializate.

Foști deținuți care fac obiectul unei proceduri de returnare ulterioare: după ce pedeapsa cu închisoarea a luat sfârșit și persoana în cauză ar fi trebuit să fie, în mod normal, eliberată, încep să se aplice normele privind luarea în custodie publică în scopul îndepărtării, inclusiv obligația prevăzută la articolul 16 alineatul (1) din Directiva privind returnarea de a caza persoanele care fac obiectul procedurii de returnare în centre specializate. În cazul în care pregătirea în vederea îndepărtării și, eventual, îndepărtarea în sine au loc într-o perioadă care este încă acoperită de pedeapsa cu închisoarea, poate fi menținută cazarea în penitenciar deoarece aceasta este justificată încă de condamnarea pentru infracțiunea săvârșită anterior. Statele membre sunt încurajate să inițieze cu mult timp înainte toate procedurile necesare în vederea îndepărtării, în timp ce persoanele se află încă în închisoare pentru a-și executa pedeapsa, astfel încât să garanteze că resortisanții țărilor terțe pot fi returnați cu succes cel târziu în momentul în care aceștia sunt eliberați din închisoare.

Persoanele agresive luate în custodie publică: comportamentul agresiv sau neadecvat al persoanelor care fac obiectul procedurii de returnare nu constituie o justificare pentru cazarea acestora împreună cu deținuții obișnuiți, cu excepția cazului în care se comite un act de agresiune care constituie o infracțiune și instanța pronunță o pedeapsă aferentă cu închisoarea.

Termenul „deținuți obișnuiți” se referă atât la deținuții condamnați, cât și la deținuții în arest preventiv: acest lucru este confirmat la alineatul (4) din Orientarea nr. 10 din documentul intitulat „Douăzeci de orientări privind returnarea forțată” adoptate de Comitetul de Miniștri al Consiliului Europei, care subliniază în mod explicit că „persoanele luate în custodie publică în așteptarea îndepărtării lor de pe teritoriu ar trebui să fie separate, în mod normal, de deținuții obișnuiți, condamnați sau aflați în arest preventiv”. Prin urmare, persoanele luate în custodie publică trebuie să fie separate, de asemenea, de deținuții aflați în arest preventiv.

Nu se ține seama de eventualul acord al persoanei care face obiectul procedurii de returnare de a fi cazată împreună cu deținuții: în hotărârea pronunțată în cauza C-474/13, Pham (79) (punctele 21 și 22), CJUE a confirmat în mod expres următoarele: „În această privință, obligația de separare a resortisanților țărilor terțe aflați în situație de ședere ilegală de deținuții de drept comun prevăzută la articolul 16 alineatul (1) a doua teză din această directivă reprezintă mai mult decât o simplă modalitate specifică de punere în executare a unei măsuri de cazare în penitenciar a resortisanților țărilor terțe luați în custodie publică, constituind o condiție de fond a respectivei măsuri de cazare fără de care, în principiu, aceasta nu ar fi conformă cu directiva menționată. În acest context, un stat membru nu poate să țină seama de voința resortisantului unei țări terțe vizat”.

15.4.   Condiții materiale de luare în custodie publică

Directiva privind returnarea – articolul 16; Orientarea nr. 10 a Consiliului Europei privind returnarea forțată („condițiile de luare în custodie publică în așteptarea îndepărtării”); Standardele CPT și fișa informativă privind luarea în custodie publică a imigranților; Regulile europene din 2006 în materie de penitenciare

Însăși Directiva privind returnarea prevede o serie de garanții concrete. Statele membre sunt obligate:

| — | să asigure îngrijirea medicală de urgență și tratamentul de bază al bolii; |
| --- | --- |

—

să asigure îngrijirea medicală de urgență și tratamentul de bază al bolii;

| — | să acorde atenție situației persoanelor vulnerabile, ceea ce implică, de asemenea, să asigure, în sens mai larg, luarea în considerare în mod corespunzător a aspectelor precum vârsta, dizabilitatea și starea de sănătate a persoanei în cauză (inclusiv sănătatea mintală); |
| --- | --- |

—

să acorde atenție situației persoanelor vulnerabile, ceea ce implică, de asemenea, să asigure, în sens mai larg, luarea în considerare în mod corespunzător a aspectelor precum vârsta, dizabilitatea și starea de sănătate a persoanei în cauză (inclusiv sănătatea mintală);

| — | să le ofere persoanelor luate în custodie publică informații menite să le explice normele aplicate în centru și să le prezinte drepturile și obligațiile; se recomandă ca aceste informații să fie furnizate cât mai curând posibil și nu mai târziu de 24 de ore după sosire; |
| --- | --- |

—

să le ofere persoanelor luate în custodie publică informații menite să le explice normele aplicate în centru și să le prezinte drepturile și obligațiile; se recomandă ca aceste informații să fie furnizate cât mai curând posibil și nu mai târziu de 24 de ore după sosire;

| — | să le permită persoanelor luate în custodie publică să ia legătura cu reprezentanții lor legali, cu membrii familiilor lor și cu autoritățile consulare competente; |
| --- | --- |

—

să le permită persoanelor luate în custodie publică să ia legătura cu reprezentanții lor legali, cu membrii familiilor lor și cu autoritățile consulare competente;

| — | să le ofere organizațiilor și organismelor naționale, internaționale și neguvernamentale relevante și competente posibilitatea de a vizita centrele de luare în custodie publică; acest drept trebuie să li se acorde direct organismelor în cauză, indiferent dacă persoana luată în custodie a lansat sau nu o invitație în acest sens. |
| --- | --- |

—

să le ofere organizațiilor și organismelor naționale, internaționale și neguvernamentale relevante și competente posibilitatea de a vizita centrele de luare în custodie publică; acest drept trebuie să li se acorde direct organismelor în cauză, indiferent dacă persoana luată în custodie a lansat sau nu o invitație în acest sens.

În ceea ce privește aspectele care nu sunt reglementate în mod expres de Directiva privind returnarea, statele membre trebuie să respecte standardele relevante ale Consiliului Europei, în special „standardele CPT”: Directiva privind returnarea nu reglementează anumite condiții materiale de luare în custodie publică precum dimensiunea încăperilor, accesul la instalații sanitare, posibilitatea de a ieși în aer liber și nutriția în cursul perioadei de luare în custodie publică. Cu toate acestea, considerentul 17 din directivă confirmă că persoanele luate în custodie publică trebuie să fie tratate în mod uman și demn, cu respectarea deplină a drepturilor lor fundamentale și în conformitate cu dreptul internațional. Ori de câte ori statele membre impun măsura luării în custodie publică în scopul îndepărtării, acest lucru trebuie făcut în condiții menite să respecte articolul 4 din Carta drepturilor fundamentale, care interzice tratamentul inuman sau degradant. Impactul practic al acestei obligații asupra statelor membre este prezentat mai în detaliu în special în:

| 1. | Orientarea nr. 10 a Consiliului Europei privind returnarea forțată („condițiile de luare în custodie publică în așteptarea îndepărtării”); |
| --- | --- |

1.

Orientarea nr. 10 a Consiliului Europei privind returnarea forțată („condițiile de luare în custodie publică în așteptarea îndepărtării”);

| 2. | standardele stabilite de Comitetul pentru prevenirea torturii din cadrul Consiliului Europei [standardele CPT, documentul CPT/Inf/E (2002) 1 – Rev. 2013; fișa informativă a CPT privind luarea în custodie publică a imigranților, documentul CPT/Inf(2017)3], care abordează în mod specific nevoile speciale și statutul migranților în situație neregulamentară luați în custodie publică, |
| --- | --- |

2.

standardele stabilite de Comitetul pentru prevenirea torturii din cadrul Consiliului Europei [standardele CPT, documentul CPT/Inf/E (2002) 1 – Rev. 2013; fișa informativă a CPT privind luarea în custodie publică a imigranților, documentul CPT/Inf(2017)3], care abordează în mod specific nevoile speciale și statutul migranților în situație neregulamentară luați în custodie publică,

| 3. | Regulile europene din 2006 în materie de penitenciare [Recomandarea Rec(2006)2 a Comitetului de Miniștri către statele membre] ca standarde minime de bază cu privire la toate aspectele care nu sunt abordate de standardele menționate anterior; |
| --- | --- |

3.

Regulile europene din 2006 în materie de penitenciare [Recomandarea Rec(2006)2 a Comitetului de Miniștri către statele membre] ca standarde minime de bază cu privire la toate aspectele care nu sunt abordate de standardele menționate anterior;

| 4. | regulile minime privind tratamentul deținuților adoptate de ONU [aprobate de Consiliul Economic și Social în rezoluțiile sale nr. 663C (XXIV) din 31 iulie 1957 și nr. 2076 (LXII) din 13 mai 1977]. |
| --- | --- |

4.

regulile minime privind tratamentul deținuților adoptate de ONU [aprobate de Consiliul Economic și Social în rezoluțiile sale nr. 663C (XXIV) din 31 iulie 1957 și nr. 2076 (LXII) din 13 mai 1977].

Standardele respective reprezintă o descriere recunoscută pe scară largă a obligațiilor legate de luarea în custodie publică pe care statele membre ar trebui să le respecte în cazul oricărei astfel de măsuri ca o condiție minimă absolută, în vederea asigurării conformității cu obligațiile asumate prin Convenția europeană a drepturilor omului și cu obligațiile care rezultă din Carta drepturilor fundamentale atunci când aplică dreptul UE.

Orientarea nr. 10 a Consiliului Europei – condițiile de luare în custodie publică în așteptarea îndepărtării

| 1. | Persoanele luate în custodie publică în așteptarea îndepărtării ar trebui să fie cazate, în mod normal, în cel mai scurt timp posibil în centre special desemnate în acest scop, care oferă condiții materiale și un regim adecvate pentru situația lor juridică și sunt dotate cu personal calificat corespunzător. |
| --- | --- |

1.

Persoanele luate în custodie publică în așteptarea îndepărtării ar trebui să fie cazate, în mod normal, în cel mai scurt timp posibil în centre special desemnate în acest scop, care oferă condiții materiale și un regim adecvate pentru situația lor juridică și sunt dotate cu personal calificat corespunzător.

| 2. | Astfel de centre ar trebui să asigure cazare în încăperi dotate în mod corespunzător, curate și în bună stare de funcționare și care oferă suficient spațiu locuibil pentru numărul de persoane implicate. De asemenea, ar trebui să se acorde atenție proiectării și amenajării spațiilor pentru a evita, în măsura posibilului, orice impresie a unui mediu „carceral”. Activitățile organizate ar trebui să includă exercițiu în aer liber, accesul la o cameră de zi și la transmisiuni radio/de televiziune și la ziare/reviste, precum și la alte mijloace de recreere adecvate. |
| --- | --- |

2.

Astfel de centre ar trebui să asigure cazare în încăperi dotate în mod corespunzător, curate și în bună stare de funcționare și care oferă suficient spațiu locuibil pentru numărul de persoane implicate. De asemenea, ar trebui să se acorde atenție proiectării și amenajării spațiilor pentru a evita, în măsura posibilului, orice impresie a unui mediu „carceral”. Activitățile organizate ar trebui să includă exercițiu în aer liber, accesul la o cameră de zi și la transmisiuni radio/de televiziune și la ziare/reviste, precum și la alte mijloace de recreere adecvate.

| 3. | Personalul din astfel de centre ar trebui să fie selectat cu atenție și să beneficieze de o formare corespunzătoare. Statele membre sunt încurajate să pună la dispoziția personalului în cauză, în măsura în care acest lucru este posibil, activități de formare care nu numai că i-ar ajuta să dobândească competențe de comunicare interpersonală, ci și să se familiarizeze cu diferitele culturi ale persoanelor luate în custodie. De preferință, o parte din personal ar trebui să aibă competențe lingvistice corespunzătoare și ar trebui să fie în măsură să recunoască simptomele posibile ale reacțiilor de stres afișate de persoanele luate în custodie și să ia măsurile adecvate în acest sens. Atunci când este necesar, personalul ar trebui, de asemenea, să fie în măsură să se bazeze pe sprijin extern, în special pe asistență medicală și socială. |
| --- | --- |

3.

Personalul din astfel de centre ar trebui să fie selectat cu atenție și să beneficieze de o formare corespunzătoare. Statele membre sunt încurajate să pună la dispoziția personalului în cauză, în măsura în care acest lucru este posibil, activități de formare care nu numai că i-ar ajuta să dobândească competențe de comunicare interpersonală, ci și să se familiarizeze cu diferitele culturi ale persoanelor luate în custodie. De preferință, o parte din personal ar trebui să aibă competențe lingvistice corespunzătoare și ar trebui să fie în măsură să recunoască simptomele posibile ale reacțiilor de stres afișate de persoanele luate în custodie și să ia măsurile adecvate în acest sens. Atunci când este necesar, personalul ar trebui, de asemenea, să fie în măsură să se bazeze pe sprijin extern, în special pe asistență medicală și socială.

| 4. | În mod normal, persoanele luate în custodie publică în așteptarea îndepărtării de pe teritoriu ar trebui să fie separate de deținuții obișnuiți, condamnați sau în arest preventiv. Bărbații și femeile ar trebui să fie separați de sexul opus, dacă doresc acest lucru; cu toate acestea, ar trebui respectat principiul unității familiale și, prin urmare, familiile ar trebui să fie cazate în consecință. |
| --- | --- |

4.

În mod normal, persoanele luate în custodie publică în așteptarea îndepărtării de pe teritoriu ar trebui să fie separate de deținuții obișnuiți, condamnați sau în arest preventiv. Bărbații și femeile ar trebui să fie separați de sexul opus, dacă doresc acest lucru; cu toate acestea, ar trebui respectat principiul unității familiale și, prin urmare, familiile ar trebui să fie cazate în consecință.

| 5. | Autoritățile naționale ar trebui să se asigure că persoanele aflate în custodie în cadrul centrelor respective au acces la avocați, medici, organizații neguvernamentale, membri ai familiilor acestora, precum și la UNHCR și sunt în măsură să comunice cu lumea exterioară, în conformitate cu reglementările naționale relevante. De asemenea, funcționarea acestor centre ar trebui să fie monitorizată periodic, inclusiv de observatori independenți recunoscuți. |
| --- | --- |

5.

Autoritățile naționale ar trebui să se asigure că persoanele aflate în custodie în cadrul centrelor respective au acces la avocați, medici, organizații neguvernamentale, membri ai familiilor acestora, precum și la UNHCR și sunt în măsură să comunice cu lumea exterioară, în conformitate cu reglementările naționale relevante. De asemenea, funcționarea acestor centre ar trebui să fie monitorizată periodic, inclusiv de observatori independenți recunoscuți.

| 6. | Persoanele luate în custodie trebuie să aibă dreptul să depună plângeri privind presupuse cazuri de rele tratamente sau în constatarea nereușitei de a le proteja împotriva violenței din partea altor persoane luate în custodie publică. Reclamanții și martorii trebuie să fie protejați împotriva oricăror rele tratamente sau a intimidării ca urmare a plângerii prezentate sau a elementelor de probă furnizate în susținerea acesteia. |
| --- | --- |

6.

Persoanele luate în custodie trebuie să aibă dreptul să depună plângeri privind presupuse cazuri de rele tratamente sau în constatarea nereușitei de a le proteja împotriva violenței din partea altor persoane luate în custodie publică. Reclamanții și martorii trebuie să fie protejați împotriva oricăror rele tratamente sau a intimidării ca urmare a plângerii prezentate sau a elementelor de probă furnizate în susținerea acesteia.

| 7. | Persoanelor luate în custodie ar trebui să le fie furnizate în mod sistematic informații care să explice normele aplicate în centru și procedura aplicabilă acestora și care să stabilească drepturile și obligațiile care le revin. Informațiile ar trebui să fie disponibile în limbile utilizate cel mai frecvent de către cei implicați și, dacă este necesar, ar trebui să se recurgă la serviciile unui interpret. Persoanele luate în custodie ar trebui să fie informate cu privire la dreptul lor de a contacta un avocat la liberă alegere, reprezentanța diplomatică competentă din țara lor, organizații internaționale precum Înaltul Comisariat al Națiunilor Unite pentru Refugiați și Organizația Internațională pentru Migrație (OIM), precum și organizații non-guvernamentale. Ar trebui oferită asistență în această privință. |
| --- | --- |

7.

Persoanelor luate în custodie ar trebui să le fie furnizate în mod sistematic informații care să explice normele aplicate în centru și procedura aplicabilă acestora și care să stabilească drepturile și obligațiile care le revin. Informațiile ar trebui să fie disponibile în limbile utilizate cel mai frecvent de către cei implicați și, dacă este necesar, ar trebui să se recurgă la serviciile unui interpret. Persoanele luate în custodie ar trebui să fie informate cu privire la dreptul lor de a contacta un avocat la liberă alegere, reprezentanța diplomatică competentă din țara lor, organizații internaționale precum Înaltul Comisariat al Națiunilor Unite pentru Refugiați și Organizația Internațională pentru Migrație (OIM), precum și organizații non-guvernamentale. Ar trebui oferită asistență în această privință.

Standardele CPT privind luarea în custodie publică a imigranților – extrase

| 29. | (centre de luare în custodie publică). [...] În mod evident, astfel de centre ar trebui să asigure cazare în încăperi dotate în mod corespunzător, curate și în bună stare de funcționare și care asigură un spațiu locuibil suficient pentru numărul de persoane implicate. De asemenea, ar trebui să se țină seama de proiectarea și amenajarea spațiilor pentru a evita, în măsura posibilului, orice impresie a unui mediu carceral. În ceea ce privește activitățile organizate, acestea ar trebui să includă exercițiu în aer liber, accesul la o cameră de zi și la transmisiuni radio/de televiziune și la ziare/reviste, precum și la alte mijloace de recreere adecvate (de exemplu, jocuri de societate, tenis de masă). Cu cât este mai lungă perioada pentru care persoanele sunt luate în custodie publică, cu atât mai elaborate ar trebui să fie activitățile care le sunt puse la dispoziție.


  Personalul din centrele pentru luarea în custodie publică a imigranților are o sarcină foarte importantă. În primul rând, vor exista în mod inevitabil dificultăți de comunicare cauzate de barierele de limbă. În al doilea rând, multe dintre persoanele luate în custodie publică vor găsi faptul că au fost private de libertate, în cazul în care nu sunt suspectate de nicio infracțiune, dificil de acceptat. În al treilea rând, există un risc de tensiune între persoanele luate în custodie publică de diferite naționalități sau între grupurile etnice. În consecință, CPT recomandă ca personalul de conducere din aceste centre să fie atent selectat și să beneficieze de o formare corespunzătoare. Pe lângă faptul că trebuie să dețină calități bine dezvoltate în materie de comunicare interpersonală, personalul în cauză ar trebui să fie familiarizat cu diferitele culturi ale persoanelor luate în custodie publică și cel puțin o parte din personal ar trebui să aibă competențe lingvistice corespunzătoare. De asemenea, personalul ar trebui să fie învățat să recunoască simptomele posibile ale reacțiilor de stres afișate de persoanele luate în custodie publică (fie posttraumatice, fie induse de modificările socioculturale) și să ia măsurile adecvate. |
| --- | --- |

29.

(centre de luare în custodie publică). [...] În mod evident, astfel de centre ar trebui să asigure cazare în încăperi dotate în mod corespunzător, curate și în bună stare de funcționare și care asigură un spațiu locuibil suficient pentru numărul de persoane implicate. De asemenea, ar trebui să se țină seama de proiectarea și amenajarea spațiilor pentru a evita, în măsura posibilului, orice impresie a unui mediu carceral. În ceea ce privește activitățile organizate, acestea ar trebui să includă exercițiu în aer liber, accesul la o cameră de zi și la transmisiuni radio/de televiziune și la ziare/reviste, precum și la alte mijloace de recreere adecvate (de exemplu, jocuri de societate, tenis de masă). Cu cât este mai lungă perioada pentru care persoanele sunt luate în custodie publică, cu atât mai elaborate ar trebui să fie activitățile care le sunt puse la dispoziție.

Personalul din centrele pentru luarea în custodie publică a imigranților are o sarcină foarte importantă. În primul rând, vor exista în mod inevitabil dificultăți de comunicare cauzate de barierele de limbă. În al doilea rând, multe dintre persoanele luate în custodie publică vor găsi faptul că au fost private de libertate, în cazul în care nu sunt suspectate de nicio infracțiune, dificil de acceptat. În al treilea rând, există un risc de tensiune între persoanele luate în custodie publică de diferite naționalități sau între grupurile etnice. În consecință, CPT recomandă ca personalul de conducere din aceste centre să fie atent selectat și să beneficieze de o formare corespunzătoare. Pe lângă faptul că trebuie să dețină calități bine dezvoltate în materie de comunicare interpersonală, personalul în cauză ar trebui să fie familiarizat cu diferitele culturi ale persoanelor luate în custodie publică și cel puțin o parte din personal ar trebui să aibă competențe lingvistice corespunzătoare. De asemenea, personalul ar trebui să fie învățat să recunoască simptomele posibile ale reacțiilor de stres afișate de persoanele luate în custodie publică (fie posttraumatice, fie induse de modificările socioculturale) și să ia măsurile adecvate.

| 79. | Condițiile de luare în custodie publică pentru migranții în situație neregulamentară ar trebui să reflecte natura privării de libertate a acestora, cu restricții limitate și un regim variat de activități. De exemplu, migranții în situație neregulamentară aflați în custodie publică ar trebui să aibă posibilitatea de a păstra legătura cu exteriorul (inclusiv ocazii frecvente de a efectua apeluri telefonice și de a primi vizite) și libertatea lor de mișcare în centrul de luare în custodie ar trebui să fie limitată cât mai puțin posibil. Chiar și în cazul în care condițiile de luare în custodie publică din închisori îndeplinesc aceste cerințe – și acest lucru nu este, cu siguranță, întotdeauna valabil – CPT consideră că luarea în custodie publică a migranților în situație neregulamentară într-un mediu de detenție este eronată, în esență, din motivele indicate mai sus. |
| --- | --- |

79.

Condițiile de luare în custodie publică pentru migranții în situație neregulamentară ar trebui să reflecte natura privării de libertate a acestora, cu restricții limitate și un regim variat de activități. De exemplu, migranții în situație neregulamentară aflați în custodie publică ar trebui să aibă posibilitatea de a păstra legătura cu exteriorul (inclusiv ocazii frecvente de a efectua apeluri telefonice și de a primi vizite) și libertatea lor de mișcare în centrul de luare în custodie ar trebui să fie limitată cât mai puțin posibil. Chiar și în cazul în care condițiile de luare în custodie publică din închisori îndeplinesc aceste cerințe – și acest lucru nu este, cu siguranță, întotdeauna valabil – CPT consideră că luarea în custodie publică a migranților în situație neregulamentară într-un mediu de detenție este eronată, în esență, din motivele indicate mai sus.

| 82. | Dreptul de a fi asistat de un avocat ar trebui să includă dreptul de a vorbi cu un avocat în privat, precum și de a avea acces la consultanță juridică pentru chestiuni legate de reședință, luare în custodie publică și expulzare. Aceasta implică faptul că, atunci când migranții în situație neregulamentară nu se află în poziția de a numi și de a plăti un avocat, aceștia ar trebui să beneficieze de acces la asistență juridică.


  De asemenea, toate persoanele luate în custodie publică sosite recent ar trebui să fie examinate prompt de către un medic sau de către un asistent calificat care raportează unui medic. Dreptul de a avea acces la un medic ar trebui să includă dreptul – în cazul în care un migrant în situație neregulamentară dorește acest lucru – de a fi examinat de către un medic la alegerea sa; cu toate acestea, persoana luată în custodie publică ar putea fi nevoită să achite costul unei astfel de examinări.


  Notificarea unei rude sau a unui terț la libera alegere cu privire la măsura de luare în custodie publică este intens facilitată dacă migranților în situație neregulamentară li se permite să își păstreze telefoanele mobile în timpul privării de libertate sau, cel puțin, să aibă acces la ele. |
| --- | --- |

82.

Dreptul de a fi asistat de un avocat ar trebui să includă dreptul de a vorbi cu un avocat în privat, precum și de a avea acces la consultanță juridică pentru chestiuni legate de reședință, luare în custodie publică și expulzare. Aceasta implică faptul că, atunci când migranții în situație neregulamentară nu se află în poziția de a numi și de a plăti un avocat, aceștia ar trebui să beneficieze de acces la asistență juridică.

De asemenea, toate persoanele luate în custodie publică sosite recent ar trebui să fie examinate prompt de către un medic sau de către un asistent calificat care raportează unui medic. Dreptul de a avea acces la un medic ar trebui să includă dreptul – în cazul în care un migrant în situație neregulamentară dorește acest lucru – de a fi examinat de către un medic la alegerea sa; cu toate acestea, persoana luată în custodie publică ar putea fi nevoită să achite costul unei astfel de examinări.

Notificarea unei rude sau a unui terț la libera alegere cu privire la măsura de luare în custodie publică este intens facilitată dacă migranților în situație neregulamentară li se permite să își păstreze telefoanele mobile în timpul privării de libertate sau, cel puțin, să aibă acces la ele.

| 90. | Evaluarea stării de sănătate a migranților în situație neregulamentară în timpul privării de libertate este o responsabilitate fundamentală în ceea ce privește fiecare persoană luată în custodie publică și în legătură cu un grup de migranți în situație neregulamentară în ansamblu. Starea de sănătate mintală și fizică a migranților în situație neregulamentară poate fi afectată în mod negativ de experiențe traumatizante anterioare. Pe de altă parte, pierderea mediului personal și cultural obișnuit și incertitudinea cu privire la viitor pot conduce la degradarea stării de sănătate mintală, inclusiv exacerbarea simptomelor de depresie, anxietate și tulburări posttraumatice preexistente. |
| --- | --- |

90.

Evaluarea stării de sănătate a migranților în situație neregulamentară în timpul privării de libertate este o responsabilitate fundamentală în ceea ce privește fiecare persoană luată în custodie publică și în legătură cu un grup de migranți în situație neregulamentară în ansamblu. Starea de sănătate mintală și fizică a migranților în situație neregulamentară poate fi afectată în mod negativ de experiențe traumatizante anterioare. Pe de altă parte, pierderea mediului personal și cultural obișnuit și incertitudinea cu privire la viitor pot conduce la degradarea stării de sănătate mintală, inclusiv exacerbarea simptomelor de depresie, anxietate și tulburări posttraumatice preexistente.

| 91. | În toate centrele de luare în custodie a migranților în situație neregulamentară, trebuie să fie prezentă zilnic cel puțin o persoană cu o calificare recunoscută în domeniul asistenței medicale. O astfel de persoană ar trebui, în special, să efectueze o examinare medicală inițială a noilor sosiți (în special pentru bolile transmisibile, precum tuberculoza), să primească solicitări pentru consultarea unui medic, să asigure furnizarea și distribuția medicamentelor prescrise de medic, să păstreze documentația medicală și să supravegheze condițiile generale de igienă. |
| --- | --- |

91.

În toate centrele de luare în custodie a migranților în situație neregulamentară, trebuie să fie prezentă zilnic cel puțin o persoană cu o calificare recunoscută în domeniul asistenței medicale. O astfel de persoană ar trebui, în special, să efectueze o examinare medicală inițială a noilor sosiți (în special pentru bolile transmisibile, precum tuberculoza), să primească solicitări pentru consultarea unui medic, să asigure furnizarea și distribuția medicamentelor prescrise de medic, să păstreze documentația medicală și să supravegheze condițiile generale de igienă.

Regulile europene din 2006 în materie de penitenciare – extrase

Cazare

| 18.1 | Spațiile de cazare, în special cele destinate cazării deținuților pe timpul nopții, trebuie să respecte demnitatea umană și, pe cât posibil, intimitatea și să întrunească standardele minime sanitare și de igienă, ținându-se cont de condițiile climatice și, în special, de suprafața de locuit, volumul de aer, iluminare, sursele de încălzire și ventilație. |
| --- | --- |

18.1

| 18.2 | În toate clădirile în care deținuții trebuie să locuiască, să muncească sau să conviețuiască:








  a. | ferestrele trebuie să fie suficient de largi încât deținuții să poată citi sau munci la lumină naturală, în condiții normale, și să permită pătrunderea aerului proaspăt, excepție făcând spațiile în care există sisteme adecvate de aer condiționat; |
| --- | --- | --- |

18.2

a.

ferestrele trebuie să fie suficient de largi încât deținuții să poată citi sau munci la lumină naturală, în condiții normale, și să permită pătrunderea aerului proaspăt, excepție făcând spațiile în care există sisteme adecvate de aer condiționat;

| b. | lumina artificială trebuie să corespundă standardelor tehnice recunoscute în domeniu și |
| --- | --- |

b.

lumina artificială trebuie să corespundă standardelor tehnice recunoscute în domeniu și

| c. | trebuie să existe un sistem de alarmă care să le permită deținuților să contacteze imediat personalul. |
| --- | --- |

c.

trebuie să existe un sistem de alarmă care să le permită deținuților să contacteze imediat personalul.

Igiena

| 19.1 | În orice moment, toate spațiile dintr-un penitenciar trebuie să fie menținute într-o stare adecvată și să fie curate. |
| --- | --- |

19.1

| 19.2 | La sosirea deținuților, celulele sau celelalte spații destinate acestora trebuie să fie curate. |
| --- | --- |

19.2

| 19.3 | Deținuții trebuie să aibă acces la instalații sanitare igienice, care să le protejeze intimitatea. |
| --- | --- |

19.3

| 19.4 | Trebuie să fie puse la dispoziția deținuților spații adecvate pentru baie sau duș, astfel încât deținuții să le poată folosi la o temperatură adecvată, zilnic sau cel puțin de două ori pe săptămână (sau mai frecvent dacă este necesar), în conformitate cu regulile generale de igienă. |
| --- | --- |

19.4

| 19.5 | Deținuții trebuie să respecte curățenia corporală și să își păstreze hainele și spațiul destinat cazării pe timpul nopții curate și în ordine. |
| --- | --- |

19.5

| 19.6 | Autoritățile penitenciare trebuie să le furnizeze deținuților mijloacele necesare păstrării curățeniei, inclusiv obiecte de toaletă și menaj, precum și produse de întreținere. |
| --- | --- |

19.6

| 19.7 | Pentru a răspunde nevoilor speciale de igienă ale femeilor, trebuie să fie luate măsuri speciale. |
| --- | --- |

19.7

Îmbrăcăminte și lenjerie de pat

| 20.1 | Deținuții care nu au îmbrăcăminte personală adecvată trebuie să primească haine adecvate din punct de vedere climatic. |
| --- | --- |

20.1

| 20.2 | Aceste haine nu trebuie să fie nici degradante, nici umilitoare. |
| --- | --- |

20.2

| 20.3 | Îmbrăcămintea trebuie să fie menținută în condiții bune și înlocuită atunci când este necesar. |
| --- | --- |

20.3

| 20.4 | Când un deținut obține permisiunea de a ieși din penitenciar, acesta nu trebuie să fie obligat să poarte îmbrăcăminte care să-i arate condiția de deținut. |
| --- | --- |

20.4

| 21. | Fiecare deținut trebuie să aibă pat separat și lenjerie de pat separată și adecvată, care să fie întreținută corect și înnoită la intervale de timp ce vor permite păstrarea sa într-o stare adecvată. |
| --- | --- |

21.

Alimentație

| 22.1 | Deținuții trebuie să beneficieze de un regim alimentar care să țină cont de vârstă, de starea de sănătate, de condiția fizică, de religie, de cultură și de natura muncii pe care o prestează. |
| --- | --- |

22.1

| 22.2 | Legislația internă trebuie să stabilească criteriile de calitate ale regimului alimentar, precizând, în special, conținutul energetic și proteic minim. |
| --- | --- |

22.2

| 22.3 | Mâncarea trebuie să fie pregătită și servită în condiții igienice. |
| --- | --- |

22.3

| 22.4 | Trebuie să se asigure trei mese zilnic, la intervale de timp rezonabile. |
| --- | --- |

22.4

| 22.5 | Deținuții trebuie să aibă acces în orice moment la apă potabilă. |
| --- | --- |

22.5

| 22.6 | Medicul sau o asistentă calificată trebuie să prescrie modificarea regimului alimentar al unui deținut, dacă această măsură se impune din motive medicale. |
| --- | --- |

22.6

Regim de detenție

| 25.1 | Regimul stabilit pentru toți deținuții trebuie să asigure un program echilibrat de activități. |
| --- | --- |

25.1

| 25.2 | Regimul trebuie să permită tuturor deținuților să petreacă în fiecare zi, în afara celulei, timpul necesar pentru a asigura un nivel adecvat de interacțiune umană și socială. |
| --- | --- |

25.2

| 25.3 | De asemenea, un astfel de regim trebuie să răspundă nevoilor sociale ale deținuților. |
| --- | --- |

25.3

| 25.4 | O atenție deosebită trebuie acordată nevoilor deținuților care au suferit violențe fizice, mentale sau sexuale. |
| --- | --- |

25.4

Exerciții fizice și activități recreative

| 27.1 | Toți deținuții trebuie să aibă posibilitatea de a face cel puțin o oră pe zi de exerciții fizice în aer liber, în cazul în care condițiile meteorologice permit acest lucru. |
| --- | --- |

27.1

| 27.2 | În cazul în care condițiile meteorologice sunt nefavorabile, trebuie să fie luate măsuri alternative pentru a permite deținuților să facă exerciții fizice. |
| --- | --- |

27.2

| 27.3 | Activitățile organizate în mod corespunzător, concepute pentru a promova menținerea condiției fizice a deținuților și pentru a oferi posibilități adecvate de antrenament fizic și de recreere, trebuie să constituie parte integrantă a regimului de detenție. |
| --- | --- |

27.3

| 27.4 | Autoritățile penitenciare trebuie să faciliteze astfel de activități prin punerea la dispoziție a instalațiilor și a echipamentelor adecvate. |
| --- | --- |

27.4

| 27.5 | Autoritățile penitenciare trebuie să ia măsurile necesare în vederea organizării unor activități speciale pentru deținuții care au nevoie de astfel de activități. |
| --- | --- |

27.5

| 27.6 | Deținuților trebuie să li se propună activități recreative, care includ activități sportive, jocuri, activități culturale, hobby-uri și alte activități de petrecere a timpului liber, și să li se permită să le organizeze chiar ei, pe cât posibil. |
| --- | --- |

27.6

| 27.7 | Deținuților trebuie să li se permită să se reunească în timpul exercițiilor fizice și pentru a participa la activitățile recreative. |
| --- | --- |

27.7

Libertatea de gândire, de conștiință și libertatea religioasă

| 29.1 | Deținuților trebuie să li se respecte libertatea de gândire, de conștiință și libertatea religioasă. |
| --- | --- |

29.1

| 29.2 | Regimul de detenție trebuie să fie organizat astfel încât să le permită deținuților să își manifeste religia și convingerile, să participe la slujbe sau la întruniri conduse de reprezentanți aprobați ai religiei sau credinței respective, să primească vizite în privat de la astfel de reprezentanți ai religiei sau credinței respective și să aibă cărți sau publicații cu caracter religios sau spiritual. |
| --- | --- |

29.2

| 29.3 | Deținuții nu pot fi obligați să practice anumite religii sau să aibă anumite convingeri, să participe la slujbe sau reuniuni religioase, la practici cu caracter religios sau să accepte vizita unui reprezentant al unei religii sau credințe. |
| --- | --- |

29.3

Minorități etnice sau lingvistice

| 38.1 | Trebuie să fie luate măsuri speciale pentru a răspunde nevoilor deținuților care aparțin unor minorități etnice sau lingvistice. |
| --- | --- |

38.1

| 38.2 | Pe cât posibil, practicile culturale ale diferitelor grupuri sunt permise în penitenciar. |
| --- | --- |

38.2

| 38.3 | Dificultățile lingvistice trebuie să fie depășite cu ajutorul interpreților competenți și prin furnizarea de materiale scrise în limbile utilizate într-un anumit penitenciar. |
| --- | --- |

38.3

Asistență medicală.

| 40.3 | Deținuții trebuie să aibă acces la serviciile de sănătate din rețeaua națională, fără discriminare din motive care țin de situația lor juridică. |
| --- | --- |

40.3

| 40.4 | Serviciile medicale din penitenciare trebuie să încerce să detecteze și să trateze orice afecțiuni fizice sau psihice, precum și afecțiunile mintale sau deficiențele de care deținuții ar putea suferi. |
| --- | --- |

40.4

| 40.5 | În acest scop, fiecare deținut trebuie să beneficieze de asistența medicală, chirurgicală și psihiatrică necesară, inclusiv de cea existentă în comunitate. |
| --- | --- |

40.5

Personalul medical și de îngrijire a stării de sănătate

| 41.1 | Fiecare penitenciar trebuie să dispună cel puțin de serviciile unui medic generalist calificat. |
| --- | --- |

41.1

| 41.2 | Trebuie să fie luate măsurile necesare pentru a se asigura în permanență că un medic calificat este disponibil fără întârziere în cazuri de urgență. |
| --- | --- |

41.2

| 41.3 | Penitenciarele în care nu există un medic angajat cu normă întreagă, trebuie să fie vizitate în mod regulat de un medic angajat cu fracțiune de normă. |
| --- | --- |

41.3

| 41.4 | În fiecare penitenciar trebuie să existe personal instruit în mod corespunzător în domeniul asistenței medicale. |
| --- | --- |

41.4

| 41.5 | Toți deținuții trebuie să aibă acces la servicii specializate de stomatologie și oftalmologie. |
| --- | --- |

41.5

Obligațiile medicului

| 42.1 | Medicul sau un asistent medical calificat care raportează medicului trebuie să viziteze fiecare deținut cât mai repede posibil de la sosire și să îl consulte, cu excepția cazurilor în care acest lucru nu este absolut necesar. |
| --- | --- |

42.1

| 42.2 | Medicul sau asistentul medical calificat care raportează medicului trebuie să examineze deținutul la cerere, înainte de eliberare, și în timpul detenției, ori de câte ori este necesar. |
| --- | --- |

42.2

| 42.3 | Atunci când examinează un deținut, medicul sau asistentul medical calificat care raportează medicului trebuie să acorde o atenție deosebită următoarelor aspecte:








  a. | respectarea normelor obișnuite privind secretul medical; |
| --- | --- | --- |

42.3

a.

respectarea normelor obișnuite privind secretul medical;

| b. | diagnosticarea afecțiunilor fizice sau psihice și luarea tuturor măsurilor impuse de tratament și de necesitatea continuării tratamentului medical existent; |
| --- | --- |

b.

diagnosticarea afecțiunilor fizice sau psihice și luarea tuturor măsurilor impuse de tratament și de necesitatea continuării tratamentului medical existent;

| c. | înregistrarea și raportarea către autoritățile competente cu privire la orice semn sau indiciu că deținuții ar fi putut fi tratați în mod violent; |
| --- | --- |

c.

înregistrarea și raportarea către autoritățile competente cu privire la orice semn sau indiciu că deținuții ar fi putut fi tratați în mod violent;

| d. | tratarea simptomelor în urma renunțării la consumul de droguri, medicamente sau alcool; |
| --- | --- |

d.

tratarea simptomelor în urma renunțării la consumul de droguri, medicamente sau alcool;

| e. | identificarea problemelor psihologice sau a tensiunilor emoționale provocate ca urmare a privării de libertate; |
| --- | --- |

e.

identificarea problemelor psihologice sau a tensiunilor emoționale provocate ca urmare a privării de libertate;

| f. | izolarea deținuților suspectați de boli infecțioase sau contagioase pe durata infecției și acordarea tratamentului adecvat; |
| --- | --- |

f.

izolarea deținuților suspectați de boli infecțioase sau contagioase pe durata infecției și acordarea tratamentului adecvat;

| g. | asigurarea că deținuții infectați cu virusul HIV nu sunt izolați doar din acest motiv; |
| --- | --- |

g.

asigurarea că deținuții infectați cu virusul HIV nu sunt izolați doar din acest motiv;

| h. | consemnarea afecțiunilor fizice sau psihice care pot împiedica reintegrarea după eliberare; |
| --- | --- |

h.

consemnarea afecțiunilor fizice sau psihice care pot împiedica reintegrarea după eliberare;

| i. | stabilirea capacității de a munci și de a depune efort fizic, în cazul fiecărui deținut și |
| --- | --- |

i.

stabilirea capacității de a munci și de a depune efort fizic, în cazul fiecărui deținut și

| j. | cooperarea cu serviciile din comunitate în vederea continuării oricărui tratament medical sau psihiatric după eliberare, dacă deținutul își dă consimțământul în acest sens. |
| --- | --- |

j.

cooperarea cu serviciile din comunitate în vederea continuării oricărui tratament medical sau psihiatric după eliberare, dacă deținutul își dă consimțământul în acest sens.

Asistență medicală

| 46.1 | Deținuții bolnavi care necesită tratament special trebuie să fie transferați în instituții specializate sau în spitale civile, dacă acest gen de îngrijiri nu se acordă în penitenciar. |
| --- | --- |

46.1

| 46.2 | În cazul în care penitenciarul dispune de spital propriu, acesta trebuie să fie dotat în mod adecvat și să aibă personal calificat, în măsură să asigure îngrijirile și tratamentul adecvat deținuților care au nevoie. |
| --- | --- |

46.2

16.   LUAREA ÎN CUSTODIE PUBLICĂ A MINORILOR ȘI A FAMILIILOR

Temeiul juridic: Directiva privind returnarea – articolul 17

| 1. | Minorii neînsoțiți și familiile cu minori sunt luate în custodie publică numai în ultimă instanță și pentru perioada de timp pertinentă cea mai scurtă cu putință. |
| --- | --- |

1.

Minorii neînsoțiți și familiile cu minori sunt luate în custodie publică numai în ultimă instanță și pentru perioada de timp pertinentă cea mai scurtă cu putință.

| 2. | Familiile luate în custodie publică în așteptarea îndepărtării beneficiază de cazare separată, care să le asigure un nivel corespunzător de intimitate. |
| --- | --- |

2.

Familiile luate în custodie publică în așteptarea îndepărtării beneficiază de cazare separată, care să le asigure un nivel corespunzător de intimitate.

| 3. | Minorii luați în custodie publică au posibilitatea de a exercita activități de agrement, inclusiv joaca, precum și activități recreative adaptate vârstei lor și au, în funcție de durata șederii lor, acces la educație. |
| --- | --- |

3.

Minorii luați în custodie publică au posibilitatea de a exercita activități de agrement, inclusiv joaca, precum și activități recreative adaptate vârstei lor și au, în funcție de durata șederii lor, acces la educație.

| 4. | Minorii neînsoțiți beneficiază, în măsura posibilului, de cazare în centre în care există personal și condiții care țin seama de necesitățile unor persoane de vârsta lor. |
| --- | --- |

4.

Minorii neînsoțiți beneficiază, în măsura posibilului, de cazare în centre în care există personal și condiții care țin seama de necesitățile unor persoane de vârsta lor.

| 5. | Interesul superior al copilului reprezintă un considerent primordial în contextul luării în custodie publică a minorilor în așteptarea îndepărtării. |
| --- | --- |

5.

Interesul superior al copilului reprezintă un considerent primordial în contextul luării în custodie publică a minorilor în așteptarea îndepărtării.

Directiva privind returnarea autorizează luarea în custodie publică a minorilor neînsoțiți și a familiilor cu minori, în scopul îndepărtării, ca măsură de ultimă instanță și pentru o perioadă pertinentă cât mai scurtă, cu condiția ca garanțiile specifice să fie respectate în mod corespunzător.

În plus față de aceste garanții instituite în baza articolului 17 din Directiva privind returnarea, principiile prevăzute la articolul 15 din directiva respectivă aplicabile normelor generale în materie de luare în custodie publică trebuie să fie respectate, și anume trebuie să se recurgă la luarea în custodie publică numai în ultimă instanță, trebuie să existe o serie viabilă de alternative eficiente la luarea în custodie și să se efectueze o evaluare individuală a fiecărui caz în parte (a se vedea secțiunea 14). Interesul superior al copilului trebuie să reprezinte întotdeauna un considerent primordial în contextul luării în custodie publică a minorilor și a familiilor, iar statele membre sunt încurajate să implice organismele de protecție a copiilor în toate chestiunile legate de luarea în custodie publică și, în cazul în care există motive temeinice pentru luarea în custodie, trebuie făcut tot posibilul pentru a se asigura faptul că există o serie viabilă de alternative eficiente la luarea în custodie a minorilor (atât a celor neînsoțiți, cât și a celor care sunt împreună cu familiile lor).

UNHCR (80) și FRA (81) oferă o serie de exemple de bune practici privind alternativele ce pot fi găsite la luarea în custodie publică a minorilor neînsoțiți și a familiilor cu copii.

Comisia recomandă ca legislația națională să nu excludă posibilitatea de a plasa minori în custodie publică, în cazul în care această măsură este strict necesară pentru a garanta executarea unei decizii definitive de returnare, în măsura în care nu pot fi aplicate în mod eficace măsuri mai puțin coercitive în respectivul caz.

Textul articolului 17 din Directiva privind returnarea corespunde îndeaproape textului Orientării nr. 11 a Consiliului Europei intitulată „Copiii și familiile”. Orientări concrete suplimentare pot fi găsite în comentariul la această orientare:

Orientarea nr. 11 a Consiliului Europei – Copiii și familiile

Comentariu

| 1. | Punctele 1, 3 și 5 din prezenta orientare se inspiră din dispozițiile relevante ale Convenției cu privire la drepturile copilului, adoptată și deschisă spre semnare, ratificare și aderare prin Rezoluția nr. 44/25 a Adunării Generale a Organizației Națiunilor Unite din 20 noiembrie 1989 și ratificată de către toate statele membre ale Consiliului Europei. În ceea ce privește punctul 2, ar putea fi reamintit faptul că dreptul la respectarea vieții de familie, acordat în temeiul articolului 8 din Convenția europeană a drepturilor omului, se aplică, de asemenea, în contextul măsurii de luare în custodie publică. |
| --- | --- |

1.

| 2. | În ceea ce privește privarea de libertate a copiilor, articolul 37 din Convenția cu privire la drepturile copilului prevede în special că „arestarea, deținerea sau întemnițarea unui copil trebuie să fie conformă cu legea și nu va fi decât o măsură extremă și cât mai scurtă posibil” [articolul 37 litera (b)]. În conformitate cu articolul 20 alineatul (1) din convenție, „un copil care este, temporar ori permanent, lipsit de mediul său familial sau care, pentru protejarea intereselor sale, nu poate fi lăsat în acest mediu are dreptul la protecție și asistență speciale din partea statului”. |
| --- | --- |

2.

| 3. | O sursă de inspirație provine, de asemenea, de la punctul 38 din Normele ONU privind protejarea minorilor privați de libertate, astfel cum au fost adoptate prin Rezoluția nr. 45/113 a Adunării Generale a Organizației Națiunilor Unite din 14 decembrie 1990, care se aplică oricărei măsuri privative de libertate, înțeleasă ca „orice formă de reținere, de încarcerare sau plasarea unei persoane în custodie publică sau privată, din care nu îi este permis să plece după bunul plac, în temeiul unui ordin al oricărei autorități publice judiciare, administrative sau din alt domeniu” [punctul 11 litera (b)]. În conformitate cu punctul 38: „Fiecare minor cu vârsta de școlarizare obligatorie are dreptul la o educație adaptată nevoilor și capacităților sale și concepută astfel încât să îl pregătească pentru reîntoarcerea în societate. Educația ar trebui să fie asigurată în afara centrului de luare în custodie publică în școli din comunitate, ori de câte ori este posibil și, în orice caz, de profesori calificați prin programe integrate în sistemul de învățământ din țară, astfel încât, după eliberare, tinerii să își poată continua studiile fără dificultate. Organismul administrativ al centrelor de luare în custodie ar trebui să acorde o atenție deosebită educației minorilor de origine străină sau care au nevoi culturale sau etnice speciale. Minorii care sunt analfabeți sau care prezintă dificultăți cognitive sau de învățare ar trebui să aibă dreptul la educație specială”. |
| --- | --- |

3.

| 4. | Ultimul alineat reflectă principiul director din Convenția cu privire la drepturile copilului, care prevede, la articolul 3 alineatul (1), că „în toate acțiunile care privesc copiii, întreprinse de instituțiile de asistență socială publice sau private, de instanțele judecătorești, autoritățile administrative sau de organele legislative, interesul superior al copilului trebuie să fie considerat primordial”. În mod normal, acest lucru se aplică, de asemenea, deciziilor privind reținerea copiilor care urmează să fie îndepărtați de pe teritoriul respectiv. |
| --- | --- |

4.

În ceea ce privește luarea în custodie publică a minorilor, standardele CPT prevăd următoarele reguli care ar trebui să fie respectate de statele membre atunci când aplică – în mod excepțional și ca măsură de ultimă instanță – luarea în custodie publică:

Standardele CPT privind luarea în custodie publică a minorilor – extrase

| 97. | CPT consideră că ar trebui depuse toate eforturile pentru a se evita recurgerea la măsura privării de libertate a unui migrant în situație neregulamentară care este minor. Conform principiului „interesului superior al copilului”, astfel cum este prevăzut la articolul 3 din Convenția Organizației Națiunilor Unite cu privire la drepturile copilului, luarea în custodie publică a copiilor, inclusiv a copiilor neînsoțiți și separați, este rareori justificată și, în opinia Comitetului, nu poate fi motivată numai de absența dreptului de ședere. În cazul în care, în mod excepțional, un copil este luat în custodie publică, privarea de libertate trebuie să aibă loc pentru o perioadă cât mai scurtă posibil; ar trebui să se depună toate eforturile pentru a permite eliberarea imediată a copiilor neînsoțiți sau separați dintr-un centru de luare în custodie publică și plasarea acestora în centre de îngrijire mai adecvate. De asemenea, având în vedere natura vulnerabilă a unui copil, ar trebui să se aplice garanții suplimentare atunci când un copil este luat în custodie, în special în acele cazuri în care copiii sunt despărțiți de părinții lor sau de alți îngrijitori sau sunt neînsoțiți, fără părinți, îngrijitori sau rude. |
| --- | --- |

97.

| 98. | Cât mai curând posibil după ce autoritățile iau cunoștință de prezența unui copil, o persoană calificată din punct de vedere profesional ar trebui să efectueze un interviu inițial, într-o limbă pe care copilul o înțelege. Ar trebui efectuată o evaluare a vulnerabilităților specifice ale copilului, inclusiv în ceea ce privește vârsta, starea de sănătate, factorii psihosociali și alte nevoi de protecție, inclusiv cele care decurg din acte de violență, trafic sau traume. Copiilor neînsoțiți sau separați privați de libertate ar trebui să le fie permis accesul imediat și gratuit la asistență juridică și la alt fel de asistență corespunzătoare, inclusiv numirea unui tutore sau a unui reprezentant legal. De asemenea, ar trebui introduse mecanisme de examinare pentru a monitoriza calitatea regimului de tutelă în curs. |
| --- | --- |

98.

| 99. | Ar trebui luate măsuri pentru a asigura o prezență periodică a unui asistent social și a unui psiholog, precum și contactul individual cu aceștia în unitățile de cazare a copiilor luați în custodie publică. Prezența personalului de ambele genuri este o altă garanție împotriva relelor tratamente; prezența unor agenți, atât bărbați, cât și femei poate să aibă un efect benefic în ceea ce privește etosul privării de libertate și să promoveze un grad de normalitate într-un centru de luare în custodie. Copiilor privați de libertate ar trebui, de asemenea, să li se propună o serie de activități constructive (cu un accent special asupra posibilității ca un copil să își continue studiile). |
| --- | --- |

99.

| 100. | Pentru a limita riscul de exploatare, ar trebui să se ia măsuri specifice în vederea asigurării unor spații de locuit adecvate pentru copii, de exemplu, prin separarea lor de adulți, exceptând cazul în care se consideră că este în interesul superior al copilului să nu se procedeze astfel. Acest lucru ar fi valabil, de exemplu, atunci când copiii sunt însoțiți de părinții lor sau de alte rude apropiate. În acest caz, ar trebui să se depună toate eforturile pentru a evita despărțirea familiei. |
| --- | --- |

100.

| 131. | Procedurile de reclamație și de inspecție eficace constituie garanții de bază împotriva aplicării de rele tratamente în toate locurile destinate luării în custodie publică, inclusiv în centrele de luare în custodie pentru minori. Minorii (precum și părinții sau reprezentații legali ai acestora) ar trebui să dispună de oportunități de depunere a reclamațiilor în cadrul sistemului administrativ al unităților și ar trebui să aibă dreptul de a înainta plângeri – în mod confidențial – către o autoritate independentă. Procedurile de depunere a reclamațiilor ar trebui să fie simple, eficace și favorabile copiilor, în special în ceea ce privește limbajul utilizat. Minorii (precum și părinții sau reprezentații legali ai acestora) ar trebui să aibă dreptul să solicite consultanță juridică privind plângerile și să beneficieze de asistență juridică gratuită atunci când interesele justiției impun acest lucru. |
| --- | --- |

131.

| 132. | CPT acordă, de asemenea, o importanță deosebită vizitelor periodice în toate centrele de luare în custodie pentru minori din partea unui organism independent, cum ar fi o comisie, un judecător, ombudsmanul copiilor sau mecanismul național de prevenire (instituit în temeiul Protocolului opțional la Convenția împotriva torturii și a altor pedepse ori tratamente cu cruzime, inumane sau degradante – OPCAT), care are autoritatea de a primi – și, dacă este necesar, de a lua măsuri în această privință – reclamații sau plângeri formulate de părinți sau reprezentați legali, de a inspecta locurile de cazare și dotările și de a evalua dacă aceste unități operează în conformitate cu cerințele legislației naționale și cu standardele internaționale relevante. Membrii organismului de control ar trebui să fie proactivi și să intre în contact direct cu minorii, inclusiv prin intervievarea în privat a persoanelor luate în custodie. |
| --- | --- |

132.

17.   SITUAȚII DE URGENȚĂ

Temeiul juridic: Directiva privind returnarea – articolul 18

| 1. | În situațiile în care trebuie returnați un număr excepțional de mare de resortisanți ai țărilor terțe, caz care reprezintă o sarcină neprevăzută și dificilă pentru capacitatea de primire a centrelor de cazare a unui stat membru sau pentru personalul său administrativ sau judiciar, respectivul stat membru poate, atâta timp cât situația excepțională durează, să decidă să permită termene mai lungi de control judiciar decât cele prevăzute în temeiul articolului 15 alineatul (2) al treilea paragraf și să adopte măsuri de urgență cu privire la condițiile de luare în custodie publică care derogă de la cele prevăzute la articolele 16 alineatul (1) și 17 alineatul (2). |
| --- | --- |

1.

În situațiile în care trebuie returnați un număr excepțional de mare de resortisanți ai țărilor terțe, caz care reprezintă o sarcină neprevăzută și dificilă pentru capacitatea de primire a centrelor de cazare a unui stat membru sau pentru personalul său administrativ sau judiciar, respectivul stat membru poate, atâta timp cât situația excepțională durează, să decidă să permită termene mai lungi de control judiciar decât cele prevăzute în temeiul articolului 15 alineatul (2) al treilea paragraf și să adopte măsuri de urgență cu privire la condițiile de luare în custodie publică care derogă de la cele prevăzute la articolele 16 alineatul (1) și 17 alineatul (2).

| 2. | În situația în care se recurge la astfel de măsuri excepționale, statul membru în cauză informează Comisia. De asemenea, statul respectiv informează Comisia de îndată ce motivele care au dus la punerea în aplicare a măsurilor excepționale încetează să existe. |
| --- | --- |

2.

În situația în care se recurge la astfel de măsuri excepționale, statul membru în cauză informează Comisia. De asemenea, statul respectiv informează Comisia de îndată ce motivele care au dus la punerea în aplicare a măsurilor excepționale încetează să existe.

| 3. | Nicio dispoziție a prezentului articol nu poate fi interpretată în sensul că permite statelor membre să deroge de la obligația generală de a lua toate măsurile adecvate, la nivel general sau particular, pentru a garanta îndeplinirea obligațiilor care le revin în temeiul prezentei directive. |
| --- | --- |

3.

Nicio dispoziție a prezentului articol nu poate fi interpretată în sensul că permite statelor membre să deroge de la obligația generală de a lua toate măsurile adecvate, la nivel general sau particular, pentru a garanta îndeplinirea obligațiilor care le revin în temeiul prezentei directive.

Domeniul de aplicare al eventualelor derogări limitat la trei dispoziții: articolul 18 prevede posibilitatea ca statele membre să nu aplice trei dispoziții legate de luarea în custodie publică prevăzute în directivă – (i) obligația de a asigura un control judiciar inițial rapid al legalității luării în custodie publică, (ii) obligația luării în custodie publică numai în centre specializate și (iii) obligația de a oferi cazare separată, care să le asigure familiilor un nivel corespunzător de intimitate – în situații de urgență care presupun sosirea bruscă a unui mare număr de migranți în situație neregulamentară. Nu sunt posibile alte derogări de la normele cuprinse în Directiva privind returnarea.

Transpunerea în legislația națională este o condiție prealabilă pentru o eventuală aplicare a clauzei de urgență: articolul 18 descrie și limitează situațiile vizate, precum și domeniul de aplicare al posibilelor derogări și obligațiile de informare a Comisiei. În cazul în care un stat membru dorește să aibă posibilitatea de a aplica această clauză de salvgardare în situații de urgență, acesta trebuie să o fi transpus în mod corect în prealabil (82) – ca o posibilitate și în conformitate cu criteriile prevăzute la articolul 18 – în legislația sa națională. NB: spre deosebire de clauzele de salvgardare cuprinse în regulamente (de exemplu, cele din Codul frontierelor Schengen referitoare la reintroducerea controlului la frontierele interne), clauzele de salvgardare prevăzute în directive trebuie transpuse în legislația națională înainte să poată fi aplicate.

Statele membre trebuie să informeze Comisia atunci când recurg la aceste măsuri și atunci când acestea încetează să se aplice. Aceste informații ar trebui să fie transmise prin intermediul canalelor oficiale obișnuite, și anume prin intermediul Reprezentanței Permanente la Secretariatul General al Comisiei Europene.

18.   TRANSPUNERE, INTERPRETARE ȘI DISPOZIȚII TRANZITORII

Efectul direct al Directivei privind returnarea în caz de transpunere insuficientă sau tardivă: în conformitate cu doctrina dezvoltată de CJUE, dispozițiile unei directive care conferă drepturi persoanelor și care sunt suficient de clare și necondiționate devin direct aplicabile imediat după expirarea termenului-limită pentru punerea în aplicare a directivei. Multe dintre dispozițiile Directivei privind returnarea îndeplinesc aceste cerințe și trebuie să fie aplicate în mod direct de către autoritățile administrative și judiciare naționale în cazurile în care statele membre nu au transpus (sau au transpus insuficient) anumite dispoziții ale directivei. Acest lucru este valabil, în special, pentru dispozițiile referitoare la:

| — | respectarea principiului nereturnării (articolele 5 și 9 din Directiva privind returnarea); |
| --- | --- |

—

respectarea principiului nereturnării (articolele 5 și 9 din Directiva privind returnarea);

| — | cerința ca persoanelor care urmează să fie returnate să li se acorde, în mod normal, un termen adecvat pentru plecare voluntară, cuprins între șapte și 30 de zile (articolul 7 din Directiva privind returnarea); |
| --- | --- |

—

cerința ca persoanelor care urmează să fie returnate să li se acorde, în mod normal, un termen adecvat pentru plecare voluntară, cuprins între șapte și 30 de zile (articolul 7 din Directiva privind returnarea);

| — | limitările privind utilizarea măsurilor coercitive în legătură cu returnările forțate (articolul 8 din Directiva privind returnarea); |
| --- | --- |

—

limitările privind utilizarea măsurilor coercitive în legătură cu returnările forțate (articolul 8 din Directiva privind returnarea);

| — | dreptul minorilor neînsoțiți care fac obiectul procedurilor de returnare să beneficieze de asistență din partea organismelor corespunzătoare, altele decât autoritățile care efectuează returnarea, precum și obligația statelor membre de a se asigura că minorii neînsoțiți sunt trimiși doar unui membru al familiei lor, unui tutore desemnat sau unor centre de primire corespunzătoare în statul de returnare (articolul 10 din Directiva privind returnarea); |
| --- | --- |

—

dreptul minorilor neînsoțiți care fac obiectul procedurilor de returnare să beneficieze de asistență din partea organismelor corespunzătoare, altele decât autoritățile care efectuează returnarea, precum și obligația statelor membre de a se asigura că minorii neînsoțiți sunt trimiși doar unui membru al familiei lor, unui tutore desemnat sau unor centre de primire corespunzătoare în statul de returnare (articolul 10 din Directiva privind returnarea);

| — | limitările privind durata interdicțiilor de intrare și necesitatea unei examinări de la caz la caz individualizate (articolul 11 din Directiva privind returnarea) – acest aspect fiind confirmat în mod expres de CJUE în cauza C-297/12, Filev și Osmani (punctul 55); |
| --- | --- |

—

limitările privind durata interdicțiilor de intrare și necesitatea unei examinări de la caz la caz individualizate (articolul 11 din Directiva privind returnarea) – acest aspect fiind confirmat în mod expres de CJUE în cauza C-297/12, Filev și Osmani (punctul 55);

| — | garanțiile procedurale, inclusiv dreptul la o decizie de returnare scrisă și motivată, precum și dreptul la o cale de atac efectivă și la asistență juridică și lingvistică (articolele 12 și 13 din Directiva privind returnarea); |
| --- | --- |

—

garanțiile procedurale, inclusiv dreptul la o decizie de returnare scrisă și motivată, precum și dreptul la o cale de atac efectivă și la asistență juridică și lingvistică (articolele 12 și 13 din Directiva privind returnarea);

| — | limitările cu privire la utilizarea luării în custodie publică și termenele maxime pentru luarea în custodie publică (articolul 15 din Directiva privind returnarea), precum și dreptul la condiții de luare în custodie publică umane și demne (articolul 16 din Directiva privind returnarea) – acest aspect a fost confirmat în mod expres de CJUE în cauza C-61/11, El Dridi (punctele 46 și 47); |
| --- | --- |

—

limitările cu privire la utilizarea luării în custodie publică și termenele maxime pentru luarea în custodie publică (articolul 15 din Directiva privind returnarea), precum și dreptul la condiții de luare în custodie publică umane și demne (articolul 16 din Directiva privind returnarea) – acest aspect a fost confirmat în mod expres de CJUE în cauza C-61/11, El Dridi (punctele 46 și 47);

| — | limitările și garanțiile speciale referitoare la luarea în custodie publică a minorilor și a familiilor (articolul 17 din Directiva privind returnarea). |
| --- | --- |

—

limitările și garanțiile speciale referitoare la luarea în custodie publică a minorilor și a familiilor (articolul 17 din Directiva privind returnarea).

Sesizarea CJUE în vederea pronunțării unor hotărâri preliminare: articolul 267 din TFUE conferă CJUE competența de a pronunța hotărâri preliminare cu privire la interpretarea și validitatea Directivei privind returnarea. În cazul în care o astfel de chestiune este invocată în fața unei instanțe dintr-un stat membru, instanța respectivă poate, în cazul în care apreciază că o decizie în această privință este necesară pentru a se putea pronunța în cauza respectivă, să solicite CJUE să se pronunțe cu privire la acea chestiune. În cazul în care o asemenea chestiune este invocată într-o cauză pendinte în fața unei instanțe naționale dintr-un stat membru ale cărei decizii nu sunt supuse niciunei căi de atac în temeiul dreptului național, instanța respectivă trebuie să sesizeze Curtea. În cazul în care o asemenea chestiune este invocată într-o cauză pendinte în fața unei instanțe judecătorești cu privire la o persoană luată în custodie publică, CJUE trebuie să acționeze printr-o procedură de urgență accelerată. Cererile de pronunțare a unei hotărâri preliminare au jucat deja un rol important în asigurarea unei interpretări armonizate a mai multor dispoziții esențiale ale Directivei privind returnarea.

Membrii instanțelor din statele membre sunt încurajați să facă uz în continuare de cererile de pronunțare a unei hotărâri preliminare și să solicite CJUE o interpretare autentică ori de câte ori acest lucru se dovedește necesar.

Dispoziții tranzitorii pentru cazurile/procedurile referitoare la perioadele anterioare datei de 24 decembrie 2010: statele membre trebuie să se asigure că toate persoanele care intră sub incidența domeniului de aplicare al directivei beneficiază de garanțiile și de drepturile de fond acordate prin directivă începând de la 24 decembrie 2010 (sau de la data aderării în cazul noilor state membre). Deși poate fi legitimă continuarea procedurilor de returnare naționale inițiate în conformitate cu legislația națională în etapa anterioară transpunerii, acest lucru nu trebuie să submineze pe fond drepturile conferite de directivă, cum ar fi, de exemplu, limitarea perioadei de luare în custodie publică și utilizarea de măsuri coercitive, garanțiile procedurale, inclusiv dreptul la o decizie scrisă și dreptul de a exercita o cale de atac împotriva acesteia, prioritatea acordată plecării voluntare. Pentru orice returnare care nu a fost efectuată încă până la 24 decembrie 2010, trebuie să fie emisă o decizie de returnare scrisă în conformitate cu dispozițiile prevăzute la articolul 12 din directivă și trebuie să fie asigurat dreptul la o cale de atac efectivă împotriva deciziei respective, în conformitate cu condițiile prevăzute la articolul 13 din directivă.

Interdicțiile de intrare „istorice” emise înainte de 24 decembrie 2010 trebuie să fie adaptate la cerințele Directivei privind returnarea (a se vedea secțiunea 11.9). Perioadele de luare în custodie publică încheiate înainte ca normele din Directiva privind returnarea să devină aplicabile trebuie să fie luate în considerare pentru calcularea termenului global maxim prevăzut în Directiva privind returnarea (a se vedea secțiunea 14.4.2).

Introducerea unei derogări de la domeniul de aplicare într-o etapă ulterioară (după anul 2010): statele membre pot hotărî să se prevaleze de derogarea prevăzută la articolul 2 („cazuri înregistrate la frontieră” și „cauze de drept penal”) într-o etapă ulterioară. O modificare în legislația națională nu trebuie să aibă consecințe dezavantajoase în ceea ce privește persoanele care au fost deja în măsură să beneficieze de efectele Directivei privind returnarea (a se vedea secțiunea 2).

19.   SURSE ȘI DOCUMENTE DE REFERINȚĂ

Prezentul manual se bazează pe următoarele surse:

| 1. | Compilație a proceselor-verbale ale grupului de contact pentru Directiva privind returnarea. |
| --- | --- |

1.

Compilație a proceselor-verbale ale grupului de contact pentru Directiva privind returnarea.

| 2. | Extrase din cauzele CJUE relevante (cuvinte-cheie și numele statului membru în cauză între paranteze):






  — | Hotărârea din 30 noiembrie 2009 pronunțată în cauza Kadzoev, C-357/09 PPU, ECLI:EU:C:2009:741 (luare în custodie publică, motive de prelungire a perioadei de luare în custodie publică; legătură cu luarea în custodie publică în cadrul procedurilor de azil – BG) |
| --- | --- | --- |

2.

Extrase din cauzele CJUE relevante (cuvinte-cheie și numele statului membru în cauză între paranteze):

—

Hotărârea din 30 noiembrie 2009 pronunțată în cauza Kadzoev, C-357/09 PPU, ECLI:EU:C:2009:741 (luare în custodie publică, motive de prelungire a perioadei de luare în custodie publică; legătură cu luarea în custodie publică în cadrul procedurilor de azil – BG)

| — | Hotărârea din 28 aprilie 2011, El Dridi, C-61/11 PPU, ECLI:EU:C:2011:268 (incriminare, pedeapsa cu închisoare pentru cazurile de ședere ilegală – IT) |
| --- | --- |

—

Hotărârea din 28 aprilie 2011, El Dridi, C-61/11 PPU, ECLI:EU:C:2011:268 (incriminare, pedeapsa cu închisoare pentru cazurile de ședere ilegală – IT)

| — | Hotărârea din 6 decembrie 2011, Achughbabian, C-329/11, ECLI:EU:C:2011:807 (incriminare, pedeapsa cu închisoare pentru cazurile de ședere ilegală – FR) |
| --- | --- |

—

Hotărârea din 6 decembrie 2011, Achughbabian, C-329/11, ECLI:EU:C:2011:807 (incriminare, pedeapsa cu închisoare pentru cazurile de ședere ilegală – FR)

| — | Hotărârea din 6 decembrie 2012, Sagor, C-430/11, ECLI:EU:C:2012:777 (incriminare, sancționarea cu amendă pentru cazurile de ședere ilegală; decizia de expulzare; domiciliu forțat – IT) |
| --- | --- |

—

Hotărârea din 6 decembrie 2012, Sagor, C-430/11, ECLI:EU:C:2012:777 (incriminare, sancționarea cu amendă pentru cazurile de ședere ilegală; decizia de expulzare; domiciliu forțat – IT)

| — | Ordonanța din 21 martie 2013, Mbaye, C-522/11, ECLI:EU:C:2013:190 (incriminarea șederii ilegale – IT) |
| --- | --- |

—

Ordonanța din 21 martie 2013, Mbaye, C-522/11, ECLI:EU:C:2013:190 (incriminarea șederii ilegale – IT)

| — | Hotărârea din 30 mai 2013, Arslan, C-534/11, ECLI:EU:C:2013:343 (menținerea în custodie publică pe parcursul procedurilor de returnare și de azil – CZ) |
| --- | --- |

—

Hotărârea din 30 mai 2013, Arslan, C-534/11, ECLI:EU:C:2013:343 (menținerea în custodie publică pe parcursul procedurilor de returnare și de azil – CZ)

| — | Hotărârea din 10 septembrie 2013, G. și R., C-383/13 PPU, ECLI:EU:C:2013:533 (dreptul de a fi ascultat înainte de prelungirea perioadei de luare în custodie publică – NL) |
| --- | --- |

—

Hotărârea din 10 septembrie 2013, G. și R., C-383/13 PPU, ECLI:EU:C:2013:533 (dreptul de a fi ascultat înainte de prelungirea perioadei de luare în custodie publică – NL)

| — | Hotărârea din 19 septembrie 2013, Filev și Osmani, C-297/12, ECLI:EU:C:2013:569 (interdicții de intrare, necesitatea de a stabili din oficiu durata interdicției de intrare; interdicții de intrare istorice – DE) |
| --- | --- |

—

Hotărârea din 19 septembrie 2013, Filev și Osmani, C-297/12, ECLI:EU:C:2013:569 (interdicții de intrare, necesitatea de a stabili din oficiu durata interdicției de intrare; interdicții de intrare istorice – DE)

| — | Hotărârea din 5 iunie 2014, Mahdi, C-146/14 PPU, ECLI:EU:C:2014:1320 (luare în custodie publică, motive pentru prelungirea perioadei de luare în custodie publică și supraveghere judiciară – BG) |
| --- | --- |

—

Hotărârea din 5 iunie 2014, Mahdi, C-146/14 PPU, ECLI:EU:C:2014:1320 (luare în custodie publică, motive pentru prelungirea perioadei de luare în custodie publică și supraveghere judiciară – BG)

| — | Hotărârea din 3 iulie 2014, Da Silva, C-189/13, ECLI:EU:C:2014:2043 (incriminare, intrare ilegală – FR) |
| --- | --- |

—

Hotărârea din 3 iulie 2014, Da Silva, C-189/13, ECLI:EU:C:2014:2043 (incriminare, intrare ilegală – FR)

| — | Hotărârea din 17 iulie 2014, Bero, C-473/13 și Bouzalmate, C-514/13, ECLI:EU:C:2014:2095 (condiții de luare în custodie publică, obligația de a asigura cazarea în centre specializate – DE) |
| --- | --- |

—

Hotărârea din 17 iulie 2014, Bero, C-473/13 și Bouzalmate, C-514/13, ECLI:EU:C:2014:2095 (condiții de luare în custodie publică, obligația de a asigura cazarea în centre specializate – DE)

| — | Hotărârea din 17 iulie 2014, Pham, C-474/13, ECLI:EU:C:2014:2096 (condiții de luare în custodie publică – DE) |
| --- | --- |

—

Hotărârea din 17 iulie 2014, Pham, C-474/13, ECLI:EU:C:2014:2096 (condiții de luare în custodie publică – DE)

| — | Hotărârea din 6 noiembrie 2014, Mukarubega, C-166/13, ECLI:EU:C:2014:2336 (dreptul de a fi ascultat înainte de emiterea unei decizii de returnare – FR) |
| --- | --- |

—

Hotărârea din 6 noiembrie 2014, Mukarubega, C-166/13, ECLI:EU:C:2014:2336 (dreptul de a fi ascultat înainte de emiterea unei decizii de returnare – FR)

| — | Hotărârea din 11 decembrie 2014, Boudjlida, C-249/13, ECLI:EU:C:2014:2431 (dreptul de a fi ascultat înainte de emiterea unei decizii de returnare – FR) |
| --- | --- |

—

Hotărârea din 11 decembrie 2014, Boudjlida, C-249/13, ECLI:EU:C:2014:2431 (dreptul de a fi ascultat înainte de emiterea unei decizii de returnare – FR)

| — | Hotărârea din 18 decembrie 2014, Abdida, C-562/13, ECLI:EU:C:2014:2453 (drepturi în perioada în care îndepărtarea a fost amânată – BE) |
| --- | --- |

—

Hotărârea din 18 decembrie 2014, Abdida, C-562/13, ECLI:EU:C:2014:2453 (drepturi în perioada în care îndepărtarea a fost amânată – BE)

| — | Hotărârea din 23 aprilie 2015, Zaizoune, C-38/14, ECLI:EU:C:2015:260 (obligația de a emite o decizie de returnare – ES) |
| --- | --- |

—

Hotărârea din 23 aprilie 2015, Zaizoune, C-38/14, ECLI:EU:C:2015:260 (obligația de a emite o decizie de returnare – ES)

| — | Hotărârea din 11 iunie 2015, Zh. și O., C-554/13, ECLI:EU:C:2015:377 (criterii de stabilire a termenului pentru plecare voluntară – NL) |
| --- | --- |

—

Hotărârea din 11 iunie 2015, Zh. și O., C-554/13, ECLI:EU:C:2015:377 (criterii de stabilire a termenului pentru plecare voluntară – NL)

| — | Hotărârea din 1 octombrie 2015, Skerdjan Celaj, C-290/14, ECLI:EU:C:2015:640 (incriminarea nerespectării unei interdicții de intrare – IT) |
| --- | --- |

—

Hotărârea din 1 octombrie 2015, Skerdjan Celaj, C-290/14, ECLI:EU:C:2015:640 (incriminarea nerespectării unei interdicții de intrare – IT)

| — | Hotărârea din 15 februarie 2016, J.N., C-601/15 PPU, ECLI:EU:C:2016:84 (executarea deciziei de returnare ca urmare a respingerii cererii de protecție internațională – NL) |
| --- | --- |

—

Hotărârea din 15 februarie 2016, J.N., C-601/15 PPU, ECLI:EU:C:2016:84 (executarea deciziei de returnare ca urmare a respingerii cererii de protecție internațională – NL)

| — | Hotărârea din 7 iunie 2016, Affum, C-47/15, ECLI:EU:C:2016:408 (definirea șederii ilegale, incriminare, intrare ilegală – FR) |
| --- | --- |

—

Hotărârea din 7 iunie 2016, Affum, C-47/15, ECLI:EU:C:2016:408 (definirea șederii ilegale, incriminare, intrare ilegală – FR)

| — | Hotărârea din 15 martie 2017, Al Chodor și alții, C-528/15, ECLI:EU:C:2017:213 (definirea riscului de sustragere în cadrul procedurilor Dublin – CZ) |
| --- | --- |

—

Hotărârea din 15 martie 2017, Al Chodor și alții, C-528/15, ECLI:EU:C:2017:213 (definirea riscului de sustragere în cadrul procedurilor Dublin – CZ)

| — | Hotărârea din 26 iulie 2017, Ouhrami, C-225/16, ECLI:EU:C:2017:590 (data valabilității interdicției de intrare – NL) |
| --- | --- |

—

Hotărârea din 26 iulie 2017, Ouhrami, C-225/16, ECLI:EU:C:2017:590 (data valabilității interdicției de intrare – NL)

| 3. | Acquis-ul UE în materie de returnare:






  — | Directiva 2008/115/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 16 decembrie 2008 privind standardele și procedurile comune aplicabile în statele membre pentru returnarea resortisanților țărilor terțe aflați în situație de ședere ilegală |
| --- | --- | --- |

3.

Acquis-ul UE în materie de returnare:

—

Directiva 2008/115/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 16 decembrie 2008 privind standardele și procedurile comune aplicabile în statele membre pentru returnarea resortisanților țărilor terțe aflați în situație de ședere ilegală

| — | Directiva 2001/40/CE a Consiliului din 28 mai 2001 privind recunoașterea reciprocă a deciziilor de expulzare a resortisanților țărilor terțe |
| --- | --- |

—

Directiva 2001/40/CE a Consiliului din 28 mai 2001 privind recunoașterea reciprocă a deciziilor de expulzare a resortisanților țărilor terțe

| — | Directiva 2003/110/CE a Consiliului din 25 noiembrie 2003 privind asistența la tranzit în cadrul măsurilor de îndepărtare pe cale aeriană |
| --- | --- |

—

Directiva 2003/110/CE a Consiliului din 25 noiembrie 2003 privind asistența la tranzit în cadrul măsurilor de îndepărtare pe cale aeriană

| — | Decizia 2004/191/CE a Consiliului din 23 februarie 2004 de stabilire a criteriilor și sistemelor practice de compensare a dezechilibrelor financiare care rezultă din aplicarea Directivei 2001/40/CE |
| --- | --- |

—

Decizia 2004/191/CE a Consiliului din 23 februarie 2004 de stabilire a criteriilor și sistemelor practice de compensare a dezechilibrelor financiare care rezultă din aplicarea Directivei 2001/40/CE

| — | Decizia 2004/573/CE a Consiliului din 29 aprilie 2004 privind organizarea de zboruri comune pentru expulzarea de pe teritoriul a două sau mai multe state membre a resortisanților țărilor terțe care fac obiectul măsurilor individuale de expulzare |
| --- | --- |

—

Decizia 2004/573/CE a Consiliului din 29 aprilie 2004 privind organizarea de zboruri comune pentru expulzarea de pe teritoriul a două sau mai multe state membre a resortisanților țărilor terțe care fac obiectul măsurilor individuale de expulzare

| — | Regulamentul (UE) 2016/1624 al Parlamentului European și al Consiliului din 14 septembrie 2016 privind Poliția de frontieră și garda de coastă la nivel european și de modificare a Regulamentului (UE) 2016/399 al Parlamentului European și al Consiliului și de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 863/2007 al Parlamentului European și al Consiliului, a Regulamentului (CE) nr. 2007/2004 al Consiliului și a Deciziei 2005/267/CE a Consiliului |
| --- | --- |

—

Regulamentul (UE) 2016/1624 al Parlamentului European și al Consiliului din 14 septembrie 2016 privind Poliția de frontieră și garda de coastă la nivel european și de modificare a Regulamentului (UE) 2016/399 al Parlamentului European și al Consiliului și de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 863/2007 al Parlamentului European și al Consiliului, a Regulamentului (CE) nr. 2007/2004 al Consiliului și a Deciziei 2005/267/CE a Consiliului

| — | Recomandarea Comisiei din 7 martie 2017 cu privire la eficientizarea returnărilor în cadrul punerii în aplicare a Directivei 2008/115/CE a Parlamentului European și a Consiliului, C(2017) 1600 |
| --- | --- |

—

Recomandarea Comisiei din 7 martie 2017 cu privire la eficientizarea returnărilor în cadrul punerii în aplicare a Directivei 2008/115/CE a Parlamentului European și a Consiliului, C(2017) 1600

| — | Comunicarea Comisiei din 12 aprilie 2017 către Parlamentul European și Consiliu, intitulată „Protecția copiilor migranți”, COM(2017) 211 final. |
| --- | --- |

—

Comunicarea Comisiei din 12 aprilie 2017 către Parlamentul European și Consiliu, intitulată „Protecția copiilor migranți”, COM(2017) 211 final.

| 4. | Documentele relevante ale Consiliului Europei:






  — | Douăzeci de orientări privind returnarea forțată, adoptate de Comitetul de Miniștri al Consiliului Europei la 4 mai 2005 și comentariile aferente (septembrie 2005, ISBN 92-871-5809-6) |
| --- | --- | --- |

4.

Documentele relevante ale Consiliului Europei:

—

Douăzeci de orientări privind returnarea forțată, adoptate de Comitetul de Miniștri al Consiliului Europei la 4 mai 2005 și comentariile aferente (septembrie 2005, ISBN 92-871-5809-6)

| — | Standardele CPT [documentul CPT/Inf/E (2002) 1 – Rev. 2013] |
| --- | --- |

—

Standardele CPT [documentul CPT/Inf/E (2002) 1 – Rev. 2013]

| — | Fișa informativă a CPT privind luarea în custodie publică a imigranților [documentul CPT/Inf(2017) 3 din martie 2017] |
| --- | --- |

—

Fișa informativă a CPT privind luarea în custodie publică a imigranților [documentul CPT/Inf(2017) 3 din martie 2017]

| — | Recomandarea Rec(2006)2 a Comitetului de Miniștri către statele membre cu privire la Regulile europene din 2006 în materie de penitenciare (adoptată de Comitetul de Miniștri la 11 ianuarie 2006, în cadrul celei de a 952-a reuniuni a miniștrilor adjuncți) |
| --- | --- |

—

Recomandarea Rec(2006)2 a Comitetului de Miniștri către statele membre cu privire la Regulile europene din 2006 în materie de penitenciare (adoptată de Comitetul de Miniștri la 11 ianuarie 2006, în cadrul celei de a 952-a reuniuni a miniștrilor adjuncți)

| 5. | Documentele relevante ale Agenției pentru Drepturi Fundamentale a Uniunii Europene:






  — | Document de orientare privind drepturile fundamentale și aspectele legate de reținerea migranților aflați în situație de ședere neregulamentară, octombrie 2012 |
| --- | --- | --- |

5.

Documentele relevante ale Agenției pentru Drepturi Fundamentale a Uniunii Europene:

—

Document de orientare privind drepturile fundamentale și aspectele legate de reținerea migranților aflați în situație de ședere neregulamentară, octombrie 2012

| — | Manual de drept european în materie de azil, frontiere și imigrație, coeditat de FRA și CEDO, 2014 |
| --- | --- |

—

Manual de drept european în materie de azil, frontiere și imigrație, coeditat de FRA și CEDO, 2014

| — | Soluții alternative la luarea în custodie publică a solicitanților de azil și a persoanelor care fac obiectul unor proceduri de returnare, octombrie 2015 |
| --- | --- |

—

Soluții alternative la luarea în custodie publică a solicitanților de azil și a persoanelor care fac obiectul unor proceduri de returnare, octombrie 2015

| — | Notă – Drepturile fundamentale ale migranților aflați în situație de ședere neregulamentară care nu sunt îndepărtați, text disponibil la următoarea adresă: http://fra.europa.eu/en/Non-removed-migrants-rights |
| --- | --- |

—

Notă – Drepturile fundamentale ale migranților aflați în situație de ședere neregulamentară care nu sunt îndepărtați, text disponibil la următoarea adresă: http://fra.europa.eu/en/Non-removed-migrants-rights

| — | Cadrul juridic și de politică european referitor la luarea în custodie publică a copiilor în contextul imigrației, iunie 2017, text disponibil la următoarea adresă: http://fra.europa.eu/en/publication/2017/child-migrant-detention |
| --- | --- |

—

Cadrul juridic și de politică european referitor la luarea în custodie publică a copiilor în contextul imigrației, iunie 2017, text disponibil la următoarea adresă: http://fra.europa.eu/en/publication/2017/child-migrant-detention

| 6. | Rapoarte ale evaluărilor Schengen în domeniul returnării |
| --- | --- |

6.

Rapoarte ale evaluărilor Schengen în domeniul returnării

20.   ABREVIERI

| | CFR: Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene |
| --- | --- |

CFR: Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene

| | CoE: Consiliul Europei |
| --- | --- |

CoE: Consiliul Europei

| | ECHR: Convenția europeană a drepturilor omului |
| --- | --- |

ECHR: Convenția europeană a drepturilor omului

| | CEDO: Curtea Europeană a Drepturilor Omului |
| --- | --- |

CEDO: Curtea Europeană a Drepturilor Omului

| | CJUE: Curtea de Justiție a Uniunii Europene |
| --- | --- |

CJUE: Curtea de Justiție a Uniunii Europene

| | SEE: Spațiul Economic European |
| --- | --- |

SEE: Spațiul Economic European

| | FRA: Agenția pentru Drepturi Fundamentale a Uniunii Europene |
| --- | --- |

FRA: Agenția pentru Drepturi Fundamentale a Uniunii Europene

| | statele membre: statele membre ale UE care au obligații în temeiul Directivei privind returnarea (toate statele membre ale UE, cu excepția Regatului Unit și a Irlandei), precum și Elveția, Norvegia, Islanda și Liechtenstein |
| --- | --- |

statele membre: statele membre ale UE care au obligații în temeiul Directivei privind returnarea (toate statele membre ale UE, cu excepția Regatului Unit și a Irlandei), precum și Elveția, Norvegia, Islanda și Liechtenstein

| | SBC: Codul frontierelor Schengen |
| --- | --- |

SBC: Codul frontierelor Schengen

| | SIC: Convenția de punere în aplicare a Acordului Schengen |
| --- | --- |

SIC: Convenția de punere în aplicare a Acordului Schengen

| | SIS: Sistemul de informații Schengen |
| --- | --- |

SIS: Sistemul de informații Schengen

| | Tratatul UE: Tratatul privind Uniunea Europeană |
| --- | --- |

Tratatul UE: Tratatul privind Uniunea Europeană

| | TFUE: Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene |
| --- | --- |

TFUE: Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene

---

(1)  Directiva 2008/115/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 16 decembrie 2008 privind standardele și procedurile comune aplicabile în statele membre pentru returnarea resortisanților țărilor terțe aflați în situație de ședere ilegală (JO L 348, 24.12.2008, p. 98).

(2)  C(2015) 6250.

(3)  C(2017) 1600 final.

(4)  Regulamentul (UE) 2016/399 al Parlamentului European și al Consiliului din 9 martie 2016 cu privire la Codul Uniunii privind regimul de trecere a frontierelor de către persoane (Codul frontierelor Schengen) (JO L 77, 23.3.2016, p. 1).

(5)  În temeiul unei dispoziții speciale din Tratatul de aderare a Regatului Unit, numai resortisanții britanici care sunt „resortisanți ai Regatului Unit în sensul dreptului Uniunii” sunt, de asemenea, cetățeni ai Uniunii Europene.

(6)  Directiva 2004/38/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 29 aprilie 2004 privind dreptul la liberă circulație și ședere pe teritoriul statelor membre pentru cetățenii Uniunii și membrii familiilor acestora, de modificare a Regulamentului (CEE) nr. 1612/68 și de abrogare a Directivelor 64/221/CEE, 68/360/CEE, 72/194/CEE, 73/148/CEE, 75/34/CEE, 75/35/CEE, 90/364/CEE, 90/365/CEE și 93/96/CEE (JO L 158, 30.4.2004, p. 77).

(7)  În conformitate cu articolul 1 alineatul (1) din Convenția din 1954 privind statutul apatrizilor, un apatrid este „o persoană care nu este considerată cetățean al nici unui stat, conform legii naționale a acestuia”.

(8)  Hotărârea Curții de Justiție din 7 iunie 2016, pronunțată în cauza C-47/15, Affum, ECLI:EU:C:2016:408.

(9)  Hotărârea Curții de Justiție din 6 decembrie 2011, Achughbabian, cauza C-329/11, ECLI:EU:C:2011:807.

(10)  Hotărârea Curții de Justiție din 6 decembrie 2012, Sagor, cauza C-430/11, ECLI:EU:C:2012:777.

(11)  Hotărârea Curții de Justiție din 15 martie 2017, Al Chodor și alții, cauza C-528/15, ECLI:EU:C:2017:213.

(12)  Articolul 2 litera (n) din Regulamentul (UE) nr. 604/2013 al Parlamentului European și al Consiliului din 26 iunie 2013 de stabilire a criteriilor și mecanismelor de determinare a statului membru responsabil de examinarea unei cereri de protecție internațională prezentate într-unul dintre statele membre de către un resortisant al unei țări terțe sau de către un apatrid ( JO L 180, 29.6.2013, p. 31): „
  «riscul sustragerii de la procedură» înseamnă, într-un caz individual, existența unor motive bazate pe criterii obiective definite de lege, de a considera că un solicitant sau un resortisant al unei țări terțe sau un apatrid care este implicat într-o procedură de transfer se poate sustrage procedurii”.

(13)  Aceste informații pot fi obținute prin intermediul Sistemului european de informații cu privire la cazierele judiciare, instituit prin Decizia-cadru 2009/315/JAI a Consiliului din 26 februarie 2009 privind organizarea și conținutul schimbului de informații extrase din cazierele judiciare între statele membre (JO L 93, 7.4.2009, p. 23) și prin Decizia 2009/316/JAI a Consiliului din 6 aprilie 2009 de instituire a Sistemului european de informații cu privire la cazierele judiciare (ECRIS) în aplicarea articolului 11 din Decizia-cadru 2009/315/JAI (JO L 93, 7.4.2009, p. 33). La 19 ianuarie 2016, Comisia a prezentat propunerea COM(2016) 7 final, pentru a facilita schimbul de informații extrase din cazierele judiciare ale cetățenilor din țări terțe aflați pe teritoriul UE.

(14)  Directiva 2013/33/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 26 iunie 2013 de stabilire a standardelor pentru primirea solicitanților de protecție internațională (JO L 180, 29.6.2013, p. 96).

(15)  Directiva 2011/95/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 13 decembrie 2011 privind standardele referitoare la condițiile pe care trebuie să le îndeplinească resortisanții țărilor terțe sau apatrizii pentru a putea beneficia de protecție internațională, la un statut uniform pentru refugiați sau pentru persoanele eligibile pentru obținerea de protecție subsidiară și la conținutul protecției acordate (JO L 337, 20.12.2011, p. 9).

(16)  Spre deosebire de statele membre ale UE, Elveția, Norvegia, Islanda și Liechtenstein nu au obligații în temeiul directivelor UE în baza articolului 288 din TFUE decât după ce le-au acceptat și în conformitate cu principiile generale ale dreptului public internațional. Astfel, spre deosebire de statele membre ale UE, Elveția, Norvegia, Islanda și Liechtenstein nu au obligații în temeiul jurisprudenței CJUE legate de transpunerea directivelor în legislația națională și sunt libere să aleagă modalitățile de transpunere a obligațiilor prevăzute în Directiva privind returnarea (de exemplu, prin trimitere directă la textul directivei), în conformitate cu obligațiile lor internaționale.

(17)  Hotărârea Curții de Justiție din 19 septembrie 2013, Filev și Osmani, cauza C-297/12, ECLI:EU:C:2013:569.

(18)  În urma codificării Codului Frontierelor Schengen în 2016, trimiterea la articolul 13 din cod se interpretează ca trimitere la articolul 14 din Regulamentul (UE) 2016/399.

(19)  Consiliul Europei, Convenția europeană de extrădare, 1957.

(20)  Hotărârea Curții de Justiție din 28 aprilie 2011, El Dridi, cauza C-61/11 PPU, ECLI:EU:C:2011:268.

(21)  Hotărârea CJUE din 23 aprilie 2015, Zaizoune, cauza C-38/14, ECLI:EU:C:2015:260.

(22)  Organizația Națiunilor Unite, Convenția privind statutul refugiaților, 1951.

(23)  Articolul 31 alineatul (1) din Convenția privind statutul refugiaților: „1. Statele contractante nu vor aplica sancțiuni penale, pe motivul intrării sau șederii lor ilegale, refugiaților care, sosind direct din teritoriul unde viața sau libertatea lor erau amenințate în sensul prevăzut de articolul 1, intră sau se găsesc pe teritoriul lor fără autorizație, sub rezerva prezentării lor fără întârziere la autorități pentru a le expune motivele, recunoscute ca valabile, ale intrării sau prezenței lor ilegale”.

(24)  Hotărârea Curții de Justiție din 1 octombrie 2015, Skerdjan Celaj, cauza C-290/14, ECLI:EU:C:2015:640.

(25)  Directiva 2009/52/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 18 iunie 2009 de stabilire a standardelor minime privind sancțiunile și măsurile la adresa angajatorilor de resortisanți din țări terțe aflați în situație de ședere ilegală (JO L 168, 30.6.2009, p. 24). Danemarca, Elveția, Norvegia, Islanda și Liechtenstein nu au obligații în temeiul acestei directive.

(26)  Directiva 2004/81/CE a Consiliului din 29 aprilie 2004 privind permisul de ședere eliberat resortisanților țărilor terțe care sunt victime ale traficului de persoane sau care au făcut obiectul unei facilitări a imigrației ilegale și care cooperează cu autoritățile competente (JO L 261, 6.8.2004, p. 19).

(27)  Directiva 2001/40/CE a Consiliului din 28 mai 2001 privind recunoașterea reciprocă a deciziilor de îndepărtare a resortisanților țărilor terțe (JO L 149, 2.6.2001, p. 34).

(28)  Regulamentul (UE) nr. 604/2013 al Parlamentului European și al Consiliului din 26 iunie 2013 de stabilire a criteriilor și mecanismelor de determinare a statului membru responsabil de examinarea unei cereri de protecție internațională prezentate într-unul dintre statele membre de către un resortisant al unei țări terțe sau de către un apatrid (JO L 180, 29.6.2013, p. 31).

(29)  Exemplele oferite sunt simplificate în scop explicativ. În practică, fiecare caz trebuie evaluat în funcție de circumstanțele individuale.

(30)  Convenția de aplicare a Acordului Schengen din 14 iunie 1985 între guvernele statelor din Uniunea Economică Benelux, Republicii Federale Germania și Republicii Franceze privind eliminarea treptată a controalelor la frontierele lor comune (JO L 239, 22.9.2000, p. 19).

(31)  Recomandarea C(2006) 5186 a Comisiei din 6 noiembrie 2006 de instituire a unui „Manual practic pentru polițiștii de frontieră (Manualul Schengen)” comun, de utilizat de către autoritățile competente ale statelor membre în cadrul efectuării controlului la frontieră asupra persoanelor, cu modificările ulterioare.

(32)  Aceasta constituie o dispoziție amplă cu sens general, în care se încadrează și cazurile care sunt excluse în mod expres din definiția „permisului de ședere” în conformitate cu articolul 2 alineatul (16) litera (b) punctele (i) și (ii) din Codul frontierelor Schengen.

(33)  Decizia C(2010) 1620 a Comisiei din 19 martie 2010 de stabilire a Manualului privind prelucrarea cererilor de viză și modificarea vizelor eliberate, cu modificările ulterioare.

(34)  Hotărârea Curții de Justiție din 15 februarie 2016, J.N., cauza C-601/15 PPU, ECLI:EU:C:2016:84.

(35)  Directiva 2014/66/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 15 mai 2014 privind condițiile de intrare și de ședere a resortisanților țărilor terțe în contextul unui transfer în cadrul aceleiași companii (JO L 157, 27.5.2014, p. 1).

(36)  Directiva 2003/109/CE a Consiliului din 25 noiembrie 2003 privind statutul resortisanților țărilor terțe care sunt rezidenți pe termen lung (JO L 16, 23.1.2004, p. 44).

(37)  Directiva 2011/51/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 11 mai 2011 de modificare a Directivei 2003/109/CE a Consiliului în vederea extinderii domeniului său de aplicare la beneficiarii de protecție internațională (JO L 132, 19.5.2011, p. 1).

(38)  Directiva 2009/50/CE a Consiliului din 25 mai 2009 privind condițiile de intrare și de ședere a resortisanților din țările terțe pentru ocuparea unor locuri de muncă înalt calificate (JO L 155, 18.6.2009, p. 17).

(39)  Documentul 8829/16 al Consiliului.

(40)  Documentul 9979/16 al Consiliului.

(41)  Hotărârea Curții de Justiție din 11 iunie 2015, Zh. și O., cauza C-554/13, ECLI:EU:C:2015:377.

(42)  Decizia 2004/191/CE a Consiliului din 23 februarie 2004 de stabilire a criteriilor și sistemelor practice de compensare a dezechilibrelor financiare care rezultă din aplicarea Directivei 2001/40/CE privind recunoașterea reciprocă a deciziilor de îndepărtare a resortisanților țărilor terțe (JO L 60, 27.2.2004, p. 55).

(43)  Directiva 2003/110/CE a Consiliului din 25 noiembrie 2003 privind asistența la tranzit în cadrul măsurilor de îndepărtare pe cale aeriană (JO L 321, 6.12.2003, p. 26).

(44)  
  NB: Interpretarea respectivă nu înseamnă că îndepărtarea fără escortă este sinonimă cu plecarea voluntară. Termenul de „îndepărtare fără escortă” poate să cuprindă, de asemenea, cazurile de returnare forțată (îndepărtare) fără escortă polițienească.

(45)

COM(2016) 881 final.

(46)  Regulamentul (UE) 2016/1953 al Parlamentului European și al Consiliului din 26 octombrie 2016 privind instituirea unui document european de călătorie pentru returnarea resortisanților țărilor terțe aflați în situație de ședere ilegală și de abrogare a Recomandării Consiliului din 30 noiembrie 1994 (JO L 311, 17.11.2016, p. 13).

(47)  Directiva 2013/32/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 26 iunie 2013 privind procedurile comune de acordare și retragere a protecției internaționale (JO L 180, 29.6.2013, p. 60).

(48)  Decizia 2004/573/CE a Consiliului din 29 aprilie 2004 privind organizarea de zboruri comune pentru expulzarea de pe teritoriul a două sau mai multe state membre a resortisanților țărilor terțe care fac obiectul măsurilor individuale de expulzare (JO L 261, 6.8.2004, p. 28).

(49)  Regulamentul (UE) 2016/1624 al Parlamentului European și al Consiliului din 14 septembrie 2016 privind Poliția de frontieră și garda de coastă la nivel european și de modificare a Regulamentului (UE) 2016/399 al Parlamentului European și al Consiliului și de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 863/2007 al Parlamentului European și al Consiliului, a Regulamentului (CE) nr. 2007/2004 al Consiliului și a Deciziei 2005/267/CE a Consiliului (JO L 251, 16.9.2016, p. 1).

(50)  Convenția Organizației Națiunilor Unite cu privire la drepturile copilului, 1989.

(51)  UNHCR-Unicef, Safe and Sound, 2014, disponibil la adresa: http://www.refworld.org/docid/5423da264.html

(52)  Organizația Națiunilor Unite, General comment No. 14 (2013) on the right of the child to have his or her best interests taken as a primary consideration (articolul 3, para. 1) [Comentariul general nr. 14 (2013) privind dreptul copilului ca interesul său să prevaleze (articolul 3, punctul 1)]*, 2013, disponibil la adresa: http://www2.ohchr.org/English/bodies/crc/docs/GC/CRC_C_GC_14_ENG.pdf

(53)  UNHCR, Guidelines on Determining the Best Interests of the Child (Orientări privind stabilirea interesului superior al copilului), 2008, http://www.unhcr.org/4566b16b2.pdf

(54)  UNHCR, Field Handbook for the Implementation of UNHCR BID Guidelines (Manual pentru punerea în aplicare a orientărilor UNHCR privind stabilirea interesului superior al copilului), 2011, disponibil la adresa: http://www.refworld.org/pdfid/4e4a57d02.pdf

(55)  Consiliul Europei, „
  Twenty Guidelines on Forced Return (Douăzeci de orientări privind returnarea forțată)”, 2005.

(56)  Biroul European de Sprijin pentru Azil, Age assessment practice in Europe (Practici de evaluare a vârstei în Europa), 2014, disponibil la adresa: https://www.easo.europa.eu/sites/default/files/public/EASO-Age-assessment-practice-in-Europe.pdf Un nou ghid este în curs de pregătire.

(57)  Organizația Națiunilor Unite, Guidelines for the alternative care of children (Orientări pentru îngrijirea alternativă a copiilor), 2010, disponibil la adresa: http://www.refworld.org/docid/4c3acd162.html

(58)  Regulamentul (CE) nr. 1987/2006 al Parlamentului European și al Consiliului din 20 decembrie 2006 privind instituirea, funcționarea și utilizarea Sistemului de Informații Schengen din a doua generație (SIS II) (JO L 381, 28.12.2006, p. 4).

(59)  COM(2009) 313 final.

(60)  Hotărârea Curții de Justiție din 17 noiembrie 2011, Gaydarov, cauza C-430/10, ECLI:EU:C:2011:749.

(61)  Hotărârea Curții de Justiție din 26 iulie 2017, Ouhrami, cauza C-225/16, ECLI:EU:C:2017:590.

(62)  Hotărârea Curții de Justiție din 10 septembrie 2013, G. și R., cauza C-383/13, ECLI:EU:C:2013:533.

(63)  Hotărârea Curții de Justiție din 11 decembrie 2014, Boudjlida, cauza C-249/13, ECLI:EU:C:2014:2431.

(64)  Hotărârea Curții de Justiție din 6 noiembrie 2014, Mukarubega, cauza C-166/13, ECLI:EU:C:2014:2336.

(65)  Organizația Națiunilor Unite, Comentariul general nr. 12 (2009): Dreptul copilului de a fi ascultat, 2009, disponibil la adresa: http://www.refworld.org/docid/4ae562c52.html

(66)  COM(2015) 285 final.

(67)  Regulamentul (CE) nr. 810/2009 al Parlamentului European și al Consiliului din 13 iulie 2009 privind instituirea unui Cod comunitar de vize (Codul de vize) (JO L 243, 15.9.2009, p. 1).

(68)  Hotărârea Curții de Justiție din 18 decembrie 2014, Abdida, cauza C-562/13, ECLI:EU:C:2014:2453.

(69)  Directiva 2005/85/CE a Consiliului din 1 decembrie 2005 privind standardele minime cu privire la procedurile din statele membre de acordare și retragere a statutului de refugiat (JO L 326, 13.12.2005, p. 13), abrogată prin Directiva 2013/32/UE.

(70)  Hotărârea Curții Europene a Drepturilor Omului din 5 februarie 2002, Čonka/Belgia, cererea nr. 51564/99.

(71)  Directiva 2003/9/CE a Consiliului din 27 ianuarie 2003 de stabilire a standardelor minime pentru primirea solicitanților de azil în statele membre (JO L 31, 6.2.2003, p. 18).

(72)  Organizația Națiunilor Unite, Comentariul general nr. 6 (2005): Tratamentul copiilor neînsoțiți și al copiilor separați în afara țării lor de origine, 2005, disponibil la următoarea adresă: http://www.refworld.org/docid/42dd174b4.html

(73)  Hotărârea Curții de Justiție din 5 iunie 2014, Mahdi, cauza C-146/14 PPU, ECLI:EU:C:2014:1320.

(74)  Hotărârea Curții de Justiție din 30 noiembrie 2009, Kadzoev, cauza C-357/09 PPU, ECLI:EU:C:2009:741.

(75)  UNHCR, Documentul nr. 2 privind opțiunile disponibile: Opțiuni de care dispun guvernele în ceea ce privește primirea deschisă și alternativele la luarea în custodie publică, 2015, text disponibil la adresa: http://www.unhcr.org/protection/detention/5538e53d9/unhcr-options-paper-2-options-governments-open-reception-alternatives-detention.html

(76)  Hotărârea Curții de Justiție din 30 mai 2013, Arslan, cauza C-534/11, ECLI:EU:C:2013:343.

(77)  O imagine de ansamblu asupra diferitelor termene aplicabile în temeiul legislației naționale se regăsește la adresa: http://ec.europa.eu/smart-regulation/evaluation/search/download.do?documentId=10737855 (paginile 44-50). Imaginea de ansamblu reflectă situația din decembrie 2013, unele norme naționale schimbându-se între timp.

(78)  Hotărârea din 17 iulie 2014 pronunțată în cauza C-473/13, Bero, și în cauza C-514/13, Bouzalmate, ECLI:EU:C:2014:2095.

(79)  Hotărârea Curții de Justiție din 17 iulie 2014 pronunțată în cauza C-474/13, Pham, ECLI:EU:C:2014:2096.

(80)  UNHCR, Documentul nr. 1 privind opțiunile disponibile: Options for governments on care arrangements and alternatives to detention for children and families (Opțiuni de care dispun guvernele în ceea ce privește sistemele de îngrijire și alternativele la luarea în custodie publică a copiilor și a familiilor), 2015, text disponibil la următoarea adresă: http://www.unhcr.org/553f58509.pdf

(81)  Agenția pentru Drepturi Fundamentale a Uniunii Europene, European legal and policy framework on immigration detention of children (Cadrul juridic și de politică european referitor la luarea în custodie publică a copiilor în contextul imigrației), 2017, text disponibil la următoarea adresă: http://fra.europa.eu/sites/default/files/fra_uploads/fra-2017-immigration-detention-children_en.pdf

(82)  În ceea ce privește situația specifică pentru Elveția, Norvegia, Islanda și Liechtenstein: a se vedea nota de subsol aferentă de la secțiunea 2 de mai sus.

---