# Úřední věstník L 332/2017

| | ISSN 1977-0626 |
| --- | --- |
| Úřední věstník
  Evropské unie | L 332 |
| | |
| České vydání | Právní předpisy | Ročník 6014. prosince 2017 |

ISSN 1977-0626

Úřední věstník

Evropské unie

L 332

České vydání

Právní předpisy

Ročník 6014. prosince 2017

---

| Obsah | | II   Nelegislativní akty | Strana |
| --- | --- | --- | --- |
| | | ROZHODNUTÍ |
| | * | Rozhodnutí Komise (EU) 2017/2115 ze dne 27. července 2017 o režimu podpory č. SA.38393 (2016/C, ex 2015/E), který zavedla Belgie – zdanění přístavů v Belgii
  (oznámeno pod číslem C(2017) 5174)

   (
  1
  ) | 1 |
| | * | Rozhodnutí Komise (EU) 2017/2116 ze dne 27. července 2017 o režimu podpor č. SA.38398 (2016/C, ex 2015/E), který zavedla Francie – zdanění přístavů ve Francii
  (oznámeno pod číslem C(2017) 5176)

   (
  1
  ) | 24 |

Obsah

II   Nelegislativní akty

Strana

ROZHODNUTÍ

*

Rozhodnutí Komise (EU) 2017/2115 ze dne 27. července 2017 o režimu podpory č. SA.38393 (2016/C, ex 2015/E), který zavedla Belgie – zdanění přístavů v Belgii
  (oznámeno pod číslem C(2017) 5174)

   (
  1
  )

(oznámeno pod číslem C(2017) 5174)

1

1

*

Rozhodnutí Komise (EU) 2017/2116 ze dne 27. července 2017 o režimu podpor č. SA.38398 (2016/C, ex 2015/E), který zavedla Francie – zdanění přístavů ve Francii
  (oznámeno pod číslem C(2017) 5176)

   (
  1
  )

(oznámeno pod číslem C(2017) 5176)

1

24

| | |
| --- | --- |
| | (1)   Text s významem pro EHP. |

---

(1)   Text s významem pro EHP.

1

| CS | Akty, jejichž název není vytištěn tučně, se vztahují ke každodennímu řízení záležitostí v zemědělství a obecně platí po omezenou dobu.
  Názvy všech ostatních aktů jsou vytištěny tučně a předchází jim hvězdička. |
| --- | --- |

CS

Akty, jejichž název není vytištěn tučně, se vztahují ke každodennímu řízení záležitostí v zemědělství a obecně platí po omezenou dobu.

Názvy všech ostatních aktů jsou vytištěny tučně a předchází jim hvězdička.

---

II Nelegislativní akty

ROZHODNUTÍ

| 14.12.2017 | CS | Úřední věstník Evropské unie | L 332/1 |
| --- | --- | --- | --- |

14.12.2017

CS

Úřední věstník Evropské unie

L 332/1

---

ROZHODNUTÍ KOMISE (EU) 2017/2115

ze dne 27. července 2017

o režimu podpory č. SA.38393 (2016/C, ex 2015/E), který zavedla Belgie – zdanění přístavů v Belgii

(oznámeno pod číslem C(2017) 5174)

(Pouze francouzské a nizozemské znění je závazné)

(Text s významem pro EHP)

EVROPSKÁ KOMISE,

s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 108 odst. 2 první pododstavec této smlouvy,

s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru, a zejména na čl. 62 odst. 1 písm. a) této dohody,

poté, co vyzvala zúčastněné strany k podání připomínek v souladu s uvedenými články (1) a s ohledem na tyto připomínky,

vzhledem k těmto důvodům:

1.   POSTUP

POSTUP

1.1.   DOTAZNÍK O FUNGOVÁNÍ A ZDANĚNÍ PŘÍSTAVŮ A O POSTUPU SPOLUPRÁCE

DOTAZNÍK O FUNGOVÁNÍ A ZDANĚNÍ PŘÍSTAVŮ A O POSTUPU SPOLUPRÁCE

| (1) | Dne 3. července 2013 zaslaly útvary Komise všem členským státům dotazník o fungování a zdanění jejich přístavů s cílem získat přehled o této problematice a objasnit situaci přístavů z hlediska pravidel Evropské unie pro státní podpory podle článku 107 Smlouvy o fungování Evropské unie (dále jen „SFEU“). Belgické orgány odpověděly dopisy ze dne 30. září a ze dne 9. října 2013. Komise požádala dopisem ze dne 20. ledna 2014 o doplňující informace k pravidlům týkajícím se zdanění přístavů. Belgické orgány poskytly odpověď dopisem ze dne 13. března 2014 a přístav Brusel zaslal své připomínky dopisem doručeným dne 18. března 2014. |
| --- | --- |

(1)

Dne 3. července 2013 zaslaly útvary Komise všem členským státům dotazník o fungování a zdanění jejich přístavů s cílem získat přehled o této problematice a objasnit situaci přístavů z hlediska pravidel Evropské unie pro státní podpory podle článku 107 Smlouvy o fungování Evropské unie (dále jen „SFEU“). Belgické orgány odpověděly dopisy ze dne 30. září a ze dne 9. října 2013. Komise požádala dopisem ze dne 20. ledna 2014 o doplňující informace k pravidlům týkajícím se zdanění přístavů. Belgické orgány poskytly odpověď dopisem ze dne 13. března 2014 a přístav Brusel zaslal své připomínky dopisem doručeným dne 18. března 2014.

| (2) | Dopisem ze dne 9. července 2014 Komise informovala Belgii v souladu s článkem 21 nařízení Rady (EU) 2015/1589 (2) (dále jen „jednací řád“) o svém předběžném hodnocení, podle nějž osvobození od daně z příjmu právnických osob stanovené pro některé belgické přístavy (dále jen „belgické přístavy“) představuje státní podporu neslučitelnou s vnitřním trhem a tato podpora představuje existující podporu ve smyslu čl. 1 písm. b) uvedeného nařízení. Dne 23. září 2014 se uskutečnilo setkání s belgickými orgány. Jak Valonský region, tak bruselský přístav předložily své připomínky dopisy ze dne 30. září 2014, zatímco Vlámský region sdělil své připomínky dopisem ze dne 1. října 2014. Dopisem ze dne 1. června 2015 oznámila Komise Belgii, že vzala na vědomí všechny argumenty, které Belgie předložila, že se však i nadále domnívá, že osvobození řady přístavů od daně z příjmuprávnických osob představovalo podporu neslučitelnou s vnitřním trhem, pokud se tyto přístavy účastní hospodářských činností a v rozsahu, v němž se jich účastní. Dne 3. srpna 2015 byl tento dopis napaden žalobou (3), která byla usnesením Tribunálu ze dne 9. března 2016 odmítnuta jako nepřípustná (4). |
| --- | --- |

(2)

Dopisem ze dne 9. července 2014 Komise informovala Belgii v souladu s článkem 21 nařízení Rady (EU) 2015/1589 (2) (dále jen „jednací řád“) o svém předběžném hodnocení, podle nějž osvobození od daně z příjmu právnických osob stanovené pro některé belgické přístavy (dále jen „belgické přístavy“) představuje státní podporu neslučitelnou s vnitřním trhem a tato podpora představuje existující podporu ve smyslu čl. 1 písm. b) uvedeného nařízení. Dne 23. září 2014 se uskutečnilo setkání s belgickými orgány. Jak Valonský region, tak bruselský přístav předložily své připomínky dopisy ze dne 30. září 2014, zatímco Vlámský region sdělil své připomínky dopisem ze dne 1. října 2014. Dopisem ze dne 1. června 2015 oznámila Komise Belgii, že vzala na vědomí všechny argumenty, které Belgie předložila, že se však i nadále domnívá, že osvobození řady přístavů od daně z příjmuprávnických osob představovalo podporu neslučitelnou s vnitřním trhem, pokud se tyto přístavy účastní hospodářských činností a v rozsahu, v němž se jich účastní. Dne 3. srpna 2015 byl tento dopis napaden žalobou (3), která byla usnesením Tribunálu ze dne 9. března 2016 odmítnuta jako nepřípustná (4).

2

3

4

1.2.   NÁVRH VHODNÝCH OPATŘENÍ ZE STRANY KOMISE A ODPOVĚĎ BELGICKÝCH ORGÁNŮ

NÁVRH VHODNÝCH OPATŘENÍ ZE STRANY KOMISE A ODPOVĚĎ BELGICKÝCH ORGÁNŮ

| (3) | Dopisem ze dne 21. ledna 2016 Komise znovu zopakovala svůj postoj, podle něhož osvobození od daně z příjmu právnických osob poskytnuté přístavům představuje režim státních podpor neslučitelný se Smlouvou, a navrhla belgickým orgánům jako vhodná opatření v souladu s čl. 108 odst. 1 SFEU a článkem 22 jednacího řádu zrušit osvobození od daně z příjmů právnických osob stanoveného pro belgické přístavy v rozsahu, v němž tyto přístavy vykonávají hospodářské činnosti. Belgické orgány byly vyzvány k úpravě právních předpisů ve lhůtě deseti měsíců od data přijetí tohoto rozhodnutí, přičemž tato úprava by se měla uplatnit nejpozději na příjmy plynoucí z hospodářských činností od počátku daňového roku 2017. Belgické orgány byly vyzvány k tomu, aby písemně informovaly Komisi o tom, že Belgie v souladu s čl. 23 odst. 1 jednacího řádu bezpodmínečně a jednoznačně přijala tato vhodná opatření v plném rozsahu do dvou měsíců od data přijetí uvedeného rozhodnutí. Dne 18. března 2016 byla proti tomuto dopisu podána žaloba (5), která byla usnesením Tribunálu ze dne 27. října 2016 odmítnuta jako nepřípustná (6). |
| --- | --- |

(3)

Dopisem ze dne 21. ledna 2016 Komise znovu zopakovala svůj postoj, podle něhož osvobození od daně z příjmu právnických osob poskytnuté přístavům představuje režim státních podpor neslučitelný se Smlouvou, a navrhla belgickým orgánům jako vhodná opatření v souladu s čl. 108 odst. 1 SFEU a článkem 22 jednacího řádu zrušit osvobození od daně z příjmů právnických osob stanoveného pro belgické přístavy v rozsahu, v němž tyto přístavy vykonávají hospodářské činnosti. Belgické orgány byly vyzvány k úpravě právních předpisů ve lhůtě deseti měsíců od data přijetí tohoto rozhodnutí, přičemž tato úprava by se měla uplatnit nejpozději na příjmy plynoucí z hospodářských činností od počátku daňového roku 2017. Belgické orgány byly vyzvány k tomu, aby písemně informovaly Komisi o tom, že Belgie v souladu s čl. 23 odst. 1 jednacího řádu bezpodmínečně a jednoznačně přijala tato vhodná opatření v plném rozsahu do dvou měsíců od data přijetí uvedeného rozhodnutí. Dne 18. března 2016 byla proti tomuto dopisu podána žaloba (5), která byla usnesením Tribunálu ze dne 27. října 2016 odmítnuta jako nepřípustná (6).

5

6

| (4) | Dopisem ze dne 21. března 2016 předložily belgické orgány Komisi připomínky k navrhovaným vhodným opatřením. |
| --- | --- |

(4)

Dopisem ze dne 21. března 2016 předložily belgické orgány Komisi připomínky k navrhovaným vhodným opatřením.

1.3.   ZAHÁJENÍ FORMÁLNÍHO VYŠETŘOVACÍHO ŘÍZENÍ

ZAHÁJENÍ FORMÁLNÍHO VYŠETŘOVACÍHO ŘÍZENÍ

| (5) | Dopisem ze dne 8. července 2016 rozhodla Komise o zahájení řízení postupem stanoveným v čl. 108 odst. 2 SFEU podle čl. 23 odst. 2 jednacího řádu. |
| --- | --- |

(5)

Dopisem ze dne 8. července 2016 rozhodla Komise o zahájení řízení postupem stanoveným v čl. 108 odst. 2 SFEU podle čl. 23 odst. 2 jednacího řádu.

| (6) | Rozhodnutí Komise o zahájení řízení bylo zveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie (7). Komise vyzvala zúčastněné strany, aby předložily své připomínky k předmětnému opatření. Dne 24. srpna 2016 se konala schůzka se zástupci některých belgických přístavů, na které se dané opatření vztahuje. |
| --- | --- |

(6)

Rozhodnutí Komise o zahájení řízení bylo zveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie (7). Komise vyzvala zúčastněné strany, aby předložily své připomínky k předmětnému opatření. Dne 24. srpna 2016 se konala schůzka se zástupci některých belgických přístavů, na které se dané opatření vztahuje.

Úředním věstníku Evropské unie

7

| (7) | Belgie předložila své připomínky v dopisech ze dne 9. září 2016 (federální ministr financí) a 16. září 2016 (Valonský region a valonské přístavy). |
| --- | --- |

(7)

Belgie předložila své připomínky v dopisech ze dne 9. září 2016 (federální ministr financí) a 16. září 2016 (Valonský region a valonské přístavy).

| (8) | Komise v této věci obdržela připomínky od následujících zúčastněných stran: společnost Sea Invest, která využívá přístav Antverpy, Gent a Zeebrugge (14. září 2016), přístav Rotterdam, který jednal jménem pěti nizozemských veřejných námořních přístavů (16. září 2016), přístav Brusel (16. září 2016), Vlámská přístavní komise (Vlaamse Havencommissie) (19. září 2016) a po prodloužení lhůty pro podávání připomínek i přístavy Antverpy a Zeebrugge (4. října 2016). |
| --- | --- |

(8)

Komise v této věci obdržela připomínky od následujících zúčastněných stran: společnost Sea Invest, která využívá přístav Antverpy, Gent a Zeebrugge (14. září 2016), přístav Rotterdam, který jednal jménem pěti nizozemských veřejných námořních přístavů (16. září 2016), přístav Brusel (16. září 2016), Vlámská přístavní komise (Vlaamse Havencommissie) (19. září 2016) a po prodloužení lhůty pro podávání připomínek i přístavy Antverpy a Zeebrugge (4. října 2016).

Vlaamse Havencommissie

| (9) | Komise předala tyto připomínky Belgii a poskytla jí možnost se k nim vyjádřit. Komise obdržela připomínky Belgie v dopise ze dne 14. listopadu 2016. Dne 19. prosince 2016 byla uspořádána schůzka mezi belgickými orgány a Komisí, na jejímž základě byly Komisi zaslány další připomínky. Další schůzka mezi belgickými federálními a regionálními orgány, z nichž některé jsou příjemci daného opatření, a Komisí se uskutečnila dne 10. ledna 2017. |
| --- | --- |

(9)

Komise předala tyto připomínky Belgii a poskytla jí možnost se k nim vyjádřit. Komise obdržela připomínky Belgie v dopise ze dne 14. listopadu 2016. Dne 19. prosince 2016 byla uspořádána schůzka mezi belgickými orgány a Komisí, na jejímž základě byly Komisi zaslány další připomínky. Další schůzka mezi belgickými federálními a regionálními orgány, z nichž některé jsou příjemci daného opatření, a Komisí se uskutečnila dne 10. ledna 2017.

2.   POPIS OPATŘENÍ A JEHO SOUVISLOSTI

POPIS OPATŘENÍ A JEHO SOUVISLOSTI

2.1.   VLASTNICTVÍ A SPRÁVA PŘÍSTAVŮ V BELGII

VLASTNICTVÍ A SPRÁVA PŘÍSTAVŮ V BELGII

| (10) | V Belgii jsou pozemky, na nichž se nacházejí přístavy, veřejným majetkem. V devadesátých letech 20. století byl provoz hlavních belgických přístavů převeden na decentralizované subjekty. Některé přístavy jsou provozovány samostatnými správami přístavů ve správě obce (například přístavy Gent, Ostende a Antverpy); jiné jsou provozovány právnickými osobami veřejného práva (například Port autonome du Centre et de l'Ouest, Port autonome de Liège, Port autonome de Charleroi a Port autonome de Namur), nebo veřejnoprávní akciovou společností v případě přístavu Zeebrugge. |
| --- | --- |

(10)

V Belgii jsou pozemky, na nichž se nacházejí přístavy, veřejným majetkem. V devadesátých letech 20. století byl provoz hlavních belgických přístavů převeden na decentralizované subjekty. Některé přístavy jsou provozovány samostatnými správami přístavů ve správě obce (například přístavy Gent, Ostende a Antverpy); jiné jsou provozovány právnickými osobami veřejného práva (například Port autonome du Centre et de l'Ouest, Port autonome de Liège, Port autonome de Charleroi a Port autonome de Namur), nebo veřejnoprávní akciovou společností v případě přístavu Zeebrugge.

| (11) | Přístavy provozují veřejné subjekty, přístavní orgány. |
| --- | --- |

(11)

Přístavy provozují veřejné subjekty, přístavní orgány.

2.2.   PRAVIDLA TÝKAJÍCÍ SE DANĚ Z PŘÍJMU, KTERÁ SE VZTAHUJÍ NA PŘÍSTAVY

PRAVIDLA TÝKAJÍCÍ SE DANĚ Z PŘÍJMU, KTERÁ SE VZTAHUJÍ NA PŘÍSTAVY

| (12) | V souladu s článkem 1 belgického zákona o daních z příjmů (Code des impôts sur les revenus coordonné en 1992 (8), dále jen „zákon o daních z příjmů“) se na „společnosti“, které jsou rezidenty daného státu, vztahuje daň z příjmů nazvaná „impôt des sociétés“ (9) (dále jen „daň z příjmů společností“). Na druhé straně právnické osoby, které jsou rezidenty daného státu a nejsou „společnostmi“ podléhají dani z příjmů nazvané „impôt des personnes morales“ (10) (dále jen „daň z příjmů právnických osob“). Článek 2 zákona o daních z příjmů definuje „společnost“ jako „jakoukoli společnost, sdružení, instituci nebo jakoukoli řádně zřízenou organizaci, která má právní subjektivitu a vykonává podnikatelskou činnost nebo činnost ziskové povahy“. |
| --- | --- |

(12)

V souladu s článkem 1 belgického zákona o daních z příjmů (Code des impôts sur les revenus coordonné en 1992 (8), dále jen „zákon o daních z příjmů“) se na „společnosti“, které jsou rezidenty daného státu, vztahuje daň z příjmů nazvaná „impôt des sociétés“ (9) (dále jen „daň z příjmů společností“). Na druhé straně právnické osoby, které jsou rezidenty daného státu a nejsou „společnostmi“ podléhají dani z příjmů nazvané „impôt des personnes morales“ (10) (dále jen „daň z příjmů právnických osob“). Článek 2 zákona o daních z příjmů definuje „společnost“ jako „jakoukoli společnost, sdružení, instituci nebo jakoukoli řádně zřízenou organizaci, která má právní subjektivitu a vykonává podnikatelskou činnost nebo činnost ziskové povahy“.

8

9

10

| (13) | Článek 180 odst. 2 zákona o daních z příjmů stanoví, že řada belgických přístavů nepodléhá dani z příjmů společností (11). Článek 220 odst. 2 zákona o daních z příjmů stanoví, že právnické osoby, které nepodléhají dani z příjmů společností podle článku 180 zákona o daních z příjmů, podléhají dani z příjmů právnických osob (12). Daň z příjmů právnických osob se netýká celkové výše příjmů nebo zisku, ale pouze určitých typů příjmů. V souladu s článkem 221 zákona o daních z příjmů se totiž na právnické osoby podléhající dani z příjmů právnických osob vztahuje daň pouze z titulu katastrálního příjmu z jejich nemovitého majetku nacházejícího se v Belgii a příjmů a výnosů z kapitálového a movitého majetku (13). Kromě toho sazby pro různé typy příjmů podléhajících dani z příjmů právnických osob zpravidla odpovídají sazbě srážkové daně z nemovitého majetku nebo srážkové daně z movitého majetku (14), a jsou zpravidla nižší než sazby daně z příjmů společností (33,99 %). |
| --- | --- |

(13)

Článek 180 odst. 2 zákona o daních z příjmů stanoví, že řada belgických přístavů nepodléhá dani z příjmů společností (11). Článek 220 odst. 2 zákona o daních z příjmů stanoví, že právnické osoby, které nepodléhají dani z příjmů společností podle článku 180 zákona o daních z příjmů, podléhají dani z příjmů právnických osob (12). Daň z příjmů právnických osob se netýká celkové výše příjmů nebo zisku, ale pouze určitých typů příjmů. V souladu s článkem 221 zákona o daních z příjmů se totiž na právnické osoby podléhající dani z příjmů právnických osob vztahuje daň pouze z titulu katastrálního příjmu z jejich nemovitého majetku nacházejícího se v Belgii a příjmů a výnosů z kapitálového a movitého majetku (13). Kromě toho sazby pro různé typy příjmů podléhajících dani z příjmů právnických osob zpravidla odpovídají sazbě srážkové daně z nemovitého majetku nebo srážkové daně z movitého majetku (14), a jsou zpravidla nižší než sazby daně z příjmů společností (33,99 %).

11

12

13

14

3.   DŮVODY, KTERÉ VEDLY K ZAHÁJENÍ FORMÁLNÍHO VYŠETŘOVACÍHO ŘÍZENÍ

DŮVODY, KTERÉ VEDLY K ZAHÁJENÍ FORMÁLNÍHO VYŠETŘOVACÍHO ŘÍZENÍ

| (14) | Ve svém dopise ze dne 8. července 2016 vyjádřila Komise domněnku, že belgické orgány nepřijaly harmonogram provádění příslušných opatření, který Komise uvedla ve svém dopise ze dne 21. ledna 2016, a že se jeví, že belgická vláda jednoznačně nepřijala samotnou zásadu zdanění přístavů daní z příjmů společností, ani se nezavázala zrušit osvobození belgických přístavů od daně. Komise z toho vyvodila, že belgické orgány nepřijaly bezpodmínečně, jednoznačně a v plném rozsahu příslušná opatření navržená Komisí dne 21. ledna 2016. |
| --- | --- |

(14)

Ve svém dopise ze dne 8. července 2016 vyjádřila Komise domněnku, že belgické orgány nepřijaly harmonogram provádění příslušných opatření, který Komise uvedla ve svém dopise ze dne 21. ledna 2016, a že se jeví, že belgická vláda jednoznačně nepřijala samotnou zásadu zdanění přístavů daní z příjmů společností, ani se nezavázala zrušit osvobození belgických přístavů od daně. Komise z toho vyvodila, že belgické orgány nepřijaly bezpodmínečně, jednoznačně a v plném rozsahu příslušná opatření navržená Komisí dne 21. ledna 2016.

| (15) | Vzhledem k tomu, že Komise i nadále měla za to, že osvobození společností, které využívají belgických přístavů, od daně představuje existující režim státních podpor vzhledem k tomu, že vykonávají hospodářské činnosti, a měla pochybnosti o slučitelnosti tohoto režimu podpor s vnitřním trhem, rozhodla se zahájit řízení v souladu s čl. 108 odst. 2 SFEU podle čl. 23 odst. 2 jednacího řádu. |
| --- | --- |

(15)

Vzhledem k tomu, že Komise i nadále měla za to, že osvobození společností, které využívají belgických přístavů, od daně představuje existující režim státních podpor vzhledem k tomu, že vykonávají hospodářské činnosti, a měla pochybnosti o slučitelnosti tohoto režimu podpor s vnitřním trhem, rozhodla se zahájit řízení v souladu s čl. 108 odst. 2 SFEU podle čl. 23 odst. 2 jednacího řádu.

4.   PŘIPOMÍNKY OBDRŽENÉ PO ZAHÁJENÍ FORMÁLNÍHO VYŠETŘOVACÍHO ŘÍZENÍ

PŘIPOMÍNKY OBDRŽENÉ PO ZAHÁJENÍ FORMÁLNÍHO VYŠETŘOVACÍHO ŘÍZENÍ

4.1.   PODNIKY/HOSPODÁŘSKÉ ČINNOSTI

PODNIKY/HOSPODÁŘSKÉ ČINNOSTI

| (16) | Belgické přístavy a belgické orgány se domnívají, že přístavy nejsou „podniky“ ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU vzhledem k tomu, že jejich úkoly, zejména správa ve veřejné a soukromé oblasti, nejsou hospodářské povahy. Zdůrazňují, že se jedná o úkoly obecného zájmu, které jim jsou uloženy nebo jsou na ně delegovány veřejnými orgány, které mohou definovat rozsah služeb obecného nehospodářského zájmu dle vlastního uvážení. Poukazují na to, že přístavní orgány mají zvláštní pravomoci v oblasti plnění těchto úkolů, podléhají kontrole úřadů a jejich cílem není dosahování zisků vzhledem k tomu, že přebytky jsou investovány zpět do přístavní infrastruktury a u některých přístavů jsou vypláceny obci, která je jejich akcionářem. |
| --- | --- |

(16)

Belgické přístavy a belgické orgány se domnívají, že přístavy nejsou „podniky“ ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU vzhledem k tomu, že jejich úkoly, zejména správa ve veřejné a soukromé oblasti, nejsou hospodářské povahy. Zdůrazňují, že se jedná o úkoly obecného zájmu, které jim jsou uloženy nebo jsou na ně delegovány veřejnými orgány, které mohou definovat rozsah služeb obecného nehospodářského zájmu dle vlastního uvážení. Poukazují na to, že přístavní orgány mají zvláštní pravomoci v oblasti plnění těchto úkolů, podléhají kontrole úřadů a jejich cílem není dosahování zisků vzhledem k tomu, že přebytky jsou investovány zpět do přístavní infrastruktury a u některých přístavů jsou vypláceny obci, která je jejich akcionářem.

| (17) | Přístavy Antverpy a Zeebrugge a belgické orgány se domnívají, že judikatura Soudního dvora týkající se letišť (věc C-82/01, Aéroports de Paris) (15) se nevztahuje na přístavy, které mají odlišnou infrastrukturu. Uvádějí zejména, že monopol přístavů je důsledkem správní decentralizace ve prospěch veřejnoprávního subjektu, který neusiluje o dosahování zisků, zatímco správa letišť je svěřována soukromým osobám na základě výlučné koncese na hospodářskou činnost, s níž na ně přechází i provozní riziko hospodářské povahy. Domnívají se rovněž, že spor, který Soudní dvůr projednával ve věci Aéroports de Paris, se netýká poskytování „služeb infrastruktury“, takže analogie se zpřístupněním přístavní oblasti belgickými přístavními orgány není vhodná. |
| --- | --- |

(17)

Přístavy Antverpy a Zeebrugge a belgické orgány se domnívají, že judikatura Soudního dvora týkající se letišť (věc C-82/01, Aéroports de Paris) (15) se nevztahuje na přístavy, které mají odlišnou infrastrukturu. Uvádějí zejména, že monopol přístavů je důsledkem správní decentralizace ve prospěch veřejnoprávního subjektu, který neusiluje o dosahování zisků, zatímco správa letišť je svěřována soukromým osobám na základě výlučné koncese na hospodářskou činnost, s níž na ně přechází i provozní riziko hospodářské povahy. Domnívají se rovněž, že spor, který Soudní dvůr projednával ve věci Aéroports de Paris, se netýká poskytování „služeb infrastruktury“, takže analogie se zpřístupněním přístavní oblasti belgickými přístavními orgány není vhodná.

Aéroports de Paris

15

Aéroports de Paris

| (18) | Většina zúčastněných stran i belgické orgány zpochybňují hospodářskou povahu činností uvedených Komisí v rozhodnutí o zahájení řízení, tj. zejména poskytování přístavní infrastruktury lodím a pronájem pozemků a infrastruktury podnikům, s vysvětlením, že sazby za pronájem pozemků, koncese na infrastrukturu a přístup k přístavní infrastruktuře (přístavní poplatky) jsou veřejné, nediskriminační, jsou jednostranně stanoveny předem přístavními orgány a nejsou určovány na základě souhry nabídky a poptávky. Poukazují zejména na rozsudek belgického Ústavního soudu ze dne 19. listopadu 2015 (16), který uznává, že přístavní poplatky představují „pouze odměnu“ od třetích stran za zásah přístavních orgánů. Odkazují také na vlámský přístavní dekret ze dne 2. března 1999, který upravuje politiku a správu námořních přístavů (17) (dále jen „vlámský přístavní dekret ze dne 2. března 1999“), který stanoví, že přístavní poplatky musí být stanoveny v „přiměřeném poměru“ k hodnotě protiplnění. Uvádějí rovněž, že koncesní poplatky jsou proporcionálně nižší u pozemků s vyšší přidanou hodnotou, jsou založeny na objektivních parametrech (týkajících se dotčených pozemků) a odrážejí skutečnou hodnotu, která je generována poskytovanými službami. Obdobně se Valonský region a valonské přístavy domnívají, že úhrada poplatků za využívání infrastruktur nemusí být nutně indikátorem hospodářské povahy činnosti přístavů vzhledem k tomu, že skutečnost, že se tyto poplatky nevztahují na znovuzískání investovaného kapitálu, svědčí o tom, že činnost přístavu má povahu služby obecného zájmu. |
| --- | --- |

(18)

Většina zúčastněných stran i belgické orgány zpochybňují hospodářskou povahu činností uvedených Komisí v rozhodnutí o zahájení řízení, tj. zejména poskytování přístavní infrastruktury lodím a pronájem pozemků a infrastruktury podnikům, s vysvětlením, že sazby za pronájem pozemků, koncese na infrastrukturu a přístup k přístavní infrastruktuře (přístavní poplatky) jsou veřejné, nediskriminační, jsou jednostranně stanoveny předem přístavními orgány a nejsou určovány na základě souhry nabídky a poptávky. Poukazují zejména na rozsudek belgického Ústavního soudu ze dne 19. listopadu 2015 (16), který uznává, že přístavní poplatky představují „pouze odměnu“ od třetích stran za zásah přístavních orgánů. Odkazují také na vlámský přístavní dekret ze dne 2. března 1999, který upravuje politiku a správu námořních přístavů (17) (dále jen „vlámský přístavní dekret ze dne 2. března 1999“), který stanoví, že přístavní poplatky musí být stanoveny v „přiměřeném poměru“ k hodnotě protiplnění. Uvádějí rovněž, že koncesní poplatky jsou proporcionálně nižší u pozemků s vyšší přidanou hodnotou, jsou založeny na objektivních parametrech (týkajících se dotčených pozemků) a odrážejí skutečnou hodnotu, která je generována poskytovanými službami. Obdobně se Valonský region a valonské přístavy domnívají, že úhrada poplatků za využívání infrastruktur nemusí být nutně indikátorem hospodářské povahy činnosti přístavů vzhledem k tomu, že skutečnost, že se tyto poplatky nevztahují na znovuzískání investovaného kapitálu, svědčí o tom, že činnost přístavu má povahu služby obecného zájmu.

16

17

| (19) | Tvrdí, že hlavní hospodářské činnosti v přístavech provádějí koncesionáři, kteří zajišťují manipulaci se zbožím (nakládku a vykládku), přičemž obchodní smlouvy uzavřené mezi koncesionářskými společnostmi a majiteli plavidel jsou zcela nezávislé na přístavních orgánech. Přístavy proto nejsou komerčně využívány přístavními orgány, ale společnostmi, kterým je poskytována koncese na infrastrukturu; tyto společnosti si musí samy vybudovat nástavby (jeřáby, hangáry), které jsou nezbytné pro poskytování terminálových služeb. |
| --- | --- |

(19)

Tvrdí, že hlavní hospodářské činnosti v přístavech provádějí koncesionáři, kteří zajišťují manipulaci se zbožím (nakládku a vykládku), přičemž obchodní smlouvy uzavřené mezi koncesionářskými společnostmi a majiteli plavidel jsou zcela nezávislé na přístavních orgánech. Přístavy proto nejsou komerčně využívány přístavními orgány, ale společnostmi, kterým je poskytována koncese na infrastrukturu; tyto společnosti si musí samy vybudovat nástavby (jeřáby, hangáry), které jsou nezbytné pro poskytování terminálových služeb.

| (20) | Dodávají, že přístavní orgány musí ve stále větší míře financovat nehospodářské činnosti, které spadají do pravomocí regionů, a dokonce i činnosti, které nesouvisejí s provozem přístavů (18). Odkazují na řadu rozhodnutí Komise a rozsudků Soudního dvora, které podle jejich názoru stanoví, že ani poskytování infrastruktury všem potenciálním uživatelům na spravedlivém a nediskriminačním základě, ani správa a využívání pozemků veřejnoprávním subjektem za účelem rozvoje průmyslových a obchodních činností pro soukromý sektor nepředstavují hospodářské činnosti. |
| --- | --- |

(20)

Dodávají, že přístavní orgány musí ve stále větší míře financovat nehospodářské činnosti, které spadají do pravomocí regionů, a dokonce i činnosti, které nesouvisejí s provozem přístavů (18). Odkazují na řadu rozhodnutí Komise a rozsudků Soudního dvora, které podle jejich názoru stanoví, že ani poskytování infrastruktury všem potenciálním uživatelům na spravedlivém a nediskriminačním základě, ani správa a využívání pozemků veřejnoprávním subjektem za účelem rozvoje průmyslových a obchodních činností pro soukromý sektor nepředstavují hospodářské činnosti.

18

| (21) | A konečně se domnívají, že hospodářské činnosti přístavů, jako je zvedání (jeřábové služby) a vlečení, jsou čistě vedlejší povahy. |
| --- | --- |

(21)

A konečně se domnívají, že hospodářské činnosti přístavů, jako je zvedání (jeřábové služby) a vlečení, jsou čistě vedlejší povahy.

4.2.   HOSPODÁŘSKÉ ZVÝHODNĚNÍ POSKYTOVANÉ ZE STÁTNÍCH PROSTŘEDKŮ

HOSPODÁŘSKÉ ZVÝHODNĚNÍ POSKYTOVANÉ ZE STÁTNÍCH PROSTŘEDKŮ

| (22) | Vlámská přístavní komise se domnívá, že vzhledem k tomu, že přístavní orgány jsou stále častěji nuceny financovat neekonomické infrastruktury spadající do pravomoci regionů, nepředstavuje osvobození od daně z příjmů společností žádné zvýhodnění. |
| --- | --- |

(22)

Vlámská přístavní komise se domnívá, že vzhledem k tomu, že přístavní orgány jsou stále častěji nuceny financovat neekonomické infrastruktury spadající do pravomoci regionů, nepředstavuje osvobození od daně z příjmů společností žádné zvýhodnění.

| (23) | Přístav Rotterdam uvádí, že reálná daňová sazba přístavů Antverpy, Zeebrugge a Gent nedosahuje ani 1 % účetních zisků. |
| --- | --- |

(23)

Přístav Rotterdam uvádí, že reálná daňová sazba přístavů Antverpy, Zeebrugge a Gent nedosahuje ani 1 % účetních zisků.

| (24) | Belgické orgány tvrdí, že vzhledem k tomu, že přístavy platí daň z příjmů právnických osob, není splněna podmínka, podle níž musí být zvýhodnění poskytnuto ze státních prostředků. |
| --- | --- |

(24)

Belgické orgány tvrdí, že vzhledem k tomu, že přístavy platí daň z příjmů právnických osob, není splněna podmínka, podle níž musí být zvýhodnění poskytnuto ze státních prostředků.

4.3.   SELEKTIVITA

SELEKTIVITA

| (25) | Většina zúčastněných stran i belgické orgány se domnívají, že referenčním systémem zdanění právnických osob není daň z příjmů společností (jak to bylo uvedeno v rozhodnutí o zahájení řízení), ale článek 1 zákona o daních z příjmů, který stanoví souběžně dva systémy zdanění pro právnické osoby, které jsou rezidenty daného státu (daň z příjmů společností osob a daň z příjmů právnických osob) podle kritérií stanovených v článku 2 zákona o daních z příjmů (podle toho, zda činnost právnické osoby je či není „podnikatelskou činností“ nebo „činností ziskové povahy“). Dodávají, že článek 180 zákona o daních z příjmů, který stanoví, že na přístavy se nevztahuje daň z příjmů společností, pouze objasňuje a provádí článek 1 zákona o daních z příjmů. Některé zúčastněné strany a belgické orgány se rovněž domnívají, že daň z příjmů právnických osob představuje referenční systém pro přístavy, které nejsou „společnostmi“ ve smyslu článku 2 zákona o daních z příjmů, přičemž čl. 180 odst. 2 zákona o daních z příjmů se neodchyluje od obecných pravidel pro zdanění právnických osob, ale tato obecná pravidla pouze uplatňuje. Proto tvrdí, že i kdyby byl čl. 180 odst. 2 zrušen, nemusela by se na přístavy nutně vztahovat daň z příjmů společností, neboť správa by měla posuzovat jejich situaci individuálně s ohledem na obecná kritéria uvedená v článcích 1 a 2 zákona o daních z příjmů, a vzhledem k tomu, že přístavy nejsou „společnostmi“ ve smyslu článku 2 zákona o daních z příjmů, nevztahovala by se na ně tedy daň z příjmů společností. |
| --- | --- |

(25)

Většina zúčastněných stran i belgické orgány se domnívají, že referenčním systémem zdanění právnických osob není daň z příjmů společností (jak to bylo uvedeno v rozhodnutí o zahájení řízení), ale článek 1 zákona o daních z příjmů, který stanoví souběžně dva systémy zdanění pro právnické osoby, které jsou rezidenty daného státu (daň z příjmů společností osob a daň z příjmů právnických osob) podle kritérií stanovených v článku 2 zákona o daních z příjmů (podle toho, zda činnost právnické osoby je či není „podnikatelskou činností“ nebo „činností ziskové povahy“). Dodávají, že článek 180 zákona o daních z příjmů, který stanoví, že na přístavy se nevztahuje daň z příjmů společností, pouze objasňuje a provádí článek 1 zákona o daních z příjmů. Některé zúčastněné strany a belgické orgány se rovněž domnívají, že daň z příjmů právnických osob představuje referenční systém pro přístavy, které nejsou „společnostmi“ ve smyslu článku 2 zákona o daních z příjmů, přičemž čl. 180 odst. 2 zákona o daních z příjmů se neodchyluje od obecných pravidel pro zdanění právnických osob, ale tato obecná pravidla pouze uplatňuje. Proto tvrdí, že i kdyby byl čl. 180 odst. 2 zrušen, nemusela by se na přístavy nutně vztahovat daň z příjmů společností, neboť správa by měla posuzovat jejich situaci individuálně s ohledem na obecná kritéria uvedená v článcích 1 a 2 zákona o daních z příjmů, a vzhledem k tomu, že přístavy nejsou „společnostmi“ ve smyslu článku 2 zákona o daních z příjmů, nevztahovala by se na ně tedy daň z příjmů společností.

| (26) | Valonský region a valonské přístavy dodávají, že tato dualita (existence dvou systémů zdanění příjmů – daně z příjmů společností a daně z příjmů právnických osob) je zásadní a vlastní systému zdanění příjmů a vyplývá z belgické ústavy. Belgická ústava navíc údajně neukládá zákonodárci povinnost zdaňovat některé činnosti, a pro orgány veřejné správy, které jsou jimi ze samé podstaty (stát, obce, kraje, okresy a obce), by veřejný nebo soukromý majetek využívaný k zajištění veřejné služby byl podle obecné právní zásady od daně osvobozen. Belgické orgány rovněž uvádějí, že podle judikatury vnitrostátních soudů nepodléhají veřejné služby, úkoly a veřejné statky dani, pokud to zákon výslovně nestanoví. |
| --- | --- |

(26)

Valonský region a valonské přístavy dodávají, že tato dualita (existence dvou systémů zdanění příjmů – daně z příjmů společností a daně z příjmů právnických osob) je zásadní a vlastní systému zdanění příjmů a vyplývá z belgické ústavy. Belgická ústava navíc údajně neukládá zákonodárci povinnost zdaňovat některé činnosti, a pro orgány veřejné správy, které jsou jimi ze samé podstaty (stát, obce, kraje, okresy a obce), by veřejný nebo soukromý majetek využívaný k zajištění veřejné služby byl podle obecné právní zásady od daně osvobozen. Belgické orgány rovněž uvádějí, že podle judikatury vnitrostátních soudů nepodléhají veřejné služby, úkoly a veřejné statky dani, pokud to zákon výslovně nestanoví.

| (27) | Přístavní orgány v Antverpách a Zeebrugge a belgické orgány tvrdí, že se na subjekty, které stejně jako přístavy své zisky nerozdělují, ale reinvestují je, případně sledují cíl přesahující jejich vlastní zájmy, vztahuje daň z příjmů právnických osob, což odpovídá logice systému. |
| --- | --- |

(27)

Přístavní orgány v Antverpách a Zeebrugge a belgické orgány tvrdí, že se na subjekty, které stejně jako přístavy své zisky nerozdělují, ale reinvestují je, případně sledují cíl přesahující jejich vlastní zájmy, vztahuje daň z příjmů právnických osob, což odpovídá logice systému.

| (28) | Tvrdí rovněž, že se nacházejí v jiné situaci než ostatní podniky, na které se vztahuje daň z příjmů společností. I když přístavní orgány disponují určitou mírou nezávislosti a bez ohledu na možnou existenci hospodářských činností, patří mezi orgány veřejné moci a zajišťují úkoly obecného zájmu, aniž by usilovaly o dosažení zisku, jak vyplývá z jejich stanov. Nepoužívají průmyslové ani obchodní metody a jejich činnost není motivována návratností investic v krátkodobém horizontu. Koncesní poplatky a přístavní poplatky nepokrývají vždy náklady, které jim vzniknou. Zajišťují úkoly veřejné služby, jejichž čisté náklady by při uplatnění článku 49 zákona o daních z příjmů nebyly odečitatelné od základu daně z příjmů společností, což by v případě, že by se na ně vztahovala daň z příjmů společností, vedlo k diskriminaci přístavů ve vztahu k ostatním podnikům a ke snížení jejich investičních kapacit. |
| --- | --- |

(28)

Tvrdí rovněž, že se nacházejí v jiné situaci než ostatní podniky, na které se vztahuje daň z příjmů společností. I když přístavní orgány disponují určitou mírou nezávislosti a bez ohledu na možnou existenci hospodářských činností, patří mezi orgány veřejné moci a zajišťují úkoly obecného zájmu, aniž by usilovaly o dosažení zisku, jak vyplývá z jejich stanov. Nepoužívají průmyslové ani obchodní metody a jejich činnost není motivována návratností investic v krátkodobém horizontu. Koncesní poplatky a přístavní poplatky nepokrývají vždy náklady, které jim vzniknou. Zajišťují úkoly veřejné služby, jejichž čisté náklady by při uplatnění článku 49 zákona o daních z příjmů nebyly odečitatelné od základu daně z příjmů společností, což by v případě, že by se na ně vztahovala daň z příjmů společností, vedlo k diskriminaci přístavů ve vztahu k ostatním podnikům a ke snížení jejich investičních kapacit.

| (29) | Belgické orgány uvádějí, že v rozsudku ze dne 1. prosince 2016 (19), potvrdil belgický ústavní soud rozhodnutí zákonodárce zprostit přístavy povinnosti platit daň z příjmů společností. |
| --- | --- |

(29)

Belgické orgány uvádějí, že v rozsudku ze dne 1. prosince 2016 (19), potvrdil belgický ústavní soud rozhodnutí zákonodárce zprostit přístavy povinnosti platit daň z příjmů společností.

19

4.4.   NARUŠENÍ HOSPODÁŘSKÉ SOUTĚŽE A OVLIVNĚNÍ OBCHODU

NARUŠENÍ HOSPODÁŘSKÉ SOUTĚŽE A OVLIVNĚNÍ OBCHODU

| (30) | Vlámská přístavní komise tvrdí, že v jiných členských státech, zejména v Nizozemsku, jsou tytéž činnosti přístavů financovány orgány veřejné správy, takže podmínky hospodářské soutěže nejsou narušeny. |
| --- | --- |

(30)

Vlámská přístavní komise tvrdí, že v jiných členských státech, zejména v Nizozemsku, jsou tytéž činnosti přístavů financovány orgány veřejné správy, takže podmínky hospodářské soutěže nejsou narušeny.

| (31) | Přístavní orgány přístavů Antverpy a Zeebrugge s odkazem na bod 188 sdělení Komise o pojmu „státní podpora“ (20) (dále jen „sdělení ze dne 19. července 2016“) uvádějí, že každý přístav má zákonný monopol na svou přístavní oblast, který zároveň vylučuje „hospodářskou soutěž na trhu, ale též o daný trh“. Z toho vyvozují, že toto opatření nevede k narušení hospodářské soutěže. Ve zprávě rovněž uvádějí oznámení od nizozemského orgánu pro hospodářskou soutěž (21), podle něhož přístav Rotterdam nekonkuruje provozovatelům jiných přístavů, neboť přístavní poplatky představují pouze omezený zlomek nákladů majitelů plavidel lodí na přepravu, takže změna těchto sazeb směrem nahoru nebo dolů by na provoz v přístavu neměla vliv. |
| --- | --- |

(31)

Přístavní orgány přístavů Antverpy a Zeebrugge s odkazem na bod 188 sdělení Komise o pojmu „státní podpora“ (20) (dále jen „sdělení ze dne 19. července 2016“) uvádějí, že každý přístav má zákonný monopol na svou přístavní oblast, který zároveň vylučuje „hospodářskou soutěž na trhu, ale též o daný trh“. Z toho vyvozují, že toto opatření nevede k narušení hospodářské soutěže. Ve zprávě rovněž uvádějí oznámení od nizozemského orgánu pro hospodářskou soutěž (21), podle něhož přístav Rotterdam nekonkuruje provozovatelům jiných přístavů, neboť přístavní poplatky představují pouze omezený zlomek nákladů majitelů plavidel lodí na přepravu, takže změna těchto sazeb směrem nahoru nebo dolů by na provoz v přístavu neměla vliv.

20

21

| (32) | Uvádějí, že podle sdělení ze dne 19. července 2016 se u infrastruktury sítě jednotlivé prvky sítě vzájemně doplňují namísto toho, aby si konkurovaly (bod 211 a poznámka pod čarou č. 311), takže narušení hospodářské soutěže je vyloučeno. Poznamenávají, že v uvedeném sdělení Komise uplatňuje tuto zásadu na výstavbu železniční infrastruktury (bod 219) a na výstavbu silniční infrastruktury včetně zpoplatněných komunikací (bod 220), ale domnívají se, že ji lze uplatnit také na přístavy. |
| --- | --- |

(32)

Uvádějí, že podle sdělení ze dne 19. července 2016 se u infrastruktury sítě jednotlivé prvky sítě vzájemně doplňují namísto toho, aby si konkurovaly (bod 211 a poznámka pod čarou č. 311), takže narušení hospodářské soutěže je vyloučeno. Poznamenávají, že v uvedeném sdělení Komise uplatňuje tuto zásadu na výstavbu železniční infrastruktury (bod 219) a na výstavbu silniční infrastruktury včetně zpoplatněných komunikací (bod 220), ale domnívají se, že ji lze uplatnit také na přístavy.

| (33) | Valonský region a valonské přístavy poznamenávají zejména, že vnitrozemské přístavy osvobozené od daně z příjmů společností nekonkurují ostatním soukromým vnitrozemským přístavům, které by případně poskytovaly stejné infrastruktury přístupné veřejnosti. Federální orgány dodávají, že malé vnitrozemské přístavy se doplňují s jinými přístavy a konkurují pouze silniční dopravě. |
| --- | --- |

(33)

Valonský region a valonské přístavy poznamenávají zejména, že vnitrozemské přístavy osvobozené od daně z příjmů společností nekonkurují ostatním soukromým vnitrozemským přístavům, které by případně poskytovaly stejné infrastruktury přístupné veřejnosti. Federální orgány dodávají, že malé vnitrozemské přístavy se doplňují s jinými přístavy a konkurují pouze silniční dopravě.

| (34) | Přístav Rotterdam uvádí, že nizozemské veřejné přístavy konkurují zejména přístavům Antverpy, Zeebrugge a Gent. |
| --- | --- |

(34)

Přístav Rotterdam uvádí, že nizozemské veřejné přístavy konkurují zejména přístavům Antverpy, Zeebrugge a Gent.

4.5.   SLUČITELNOST

SLUČITELNOST

| (35) | Valonský region a valonské přístavy se domnívají, že čl. 106 odst. 2 SFEU představuje přiměřený základ pro slučitelnost opatření: přístavy mají jasný právní mandát a nelze popřít, že splňují všechny podmínky stanovené v tomto článku. Poukazují na to, že je nutno důkladně posoudit slučitelnost podle článku 93 SFEU, která do těchto podmínek použití nezahrnuje absenci vlivu na obchod. |
| --- | --- |

(35)

Valonský region a valonské přístavy se domnívají, že čl. 106 odst. 2 SFEU představuje přiměřený základ pro slučitelnost opatření: přístavy mají jasný právní mandát a nelze popřít, že splňují všechny podmínky stanovené v tomto článku. Poukazují na to, že je nutno důkladně posoudit slučitelnost podle článku 93 SFEU, která do těchto podmínek použití nezahrnuje absenci vlivu na obchod.

| (36) | Přístavní orgány přístavů Antverpy a Zeebrugge se domnívají, že argumentace Komise v odpovědi na argumenty předložené ohledně slučitelnosti opatření nebyla dostatečně podložená. Dodávají, že článek 93 SFEU by bylo možno použít jako důvod pro slučitelnost tohoto opatření, neboť přístavy jsou povinny financovat infrastruktury přispívající k transevropským dopravním sítím. |
| --- | --- |

(36)

Přístavní orgány přístavů Antverpy a Zeebrugge se domnívají, že argumentace Komise v odpovědi na argumenty předložené ohledně slučitelnosti opatření nebyla dostatečně podložená. Dodávají, že článek 93 SFEU by bylo možno použít jako důvod pro slučitelnost tohoto opatření, neboť přístavy jsou povinny financovat infrastruktury přispívající k transevropským dopravním sítím.

4.6.   POTŘEBA PŘECHODNÉHO OBDOBÍ

POTŘEBA PŘECHODNÉHO OBDOBÍ

| (37) | Belgické orgány žádají Komisi o přechodné období, pokud jde o povinnost přístavů k dani z příjmů společností. Zdůrazňují, že lhůta uvedená v rozhodnutí o zahájení řízení ze dne 8. července 2016 (povinnost přístavů k dani z příjmů společností od 1. ledna 2017) je příliš krátká, a to zejména v porovnání se lhůtou poskytnutou Nizozemsku v souvislosti s případem SA.25338. Zdůrazňují, že zrušení čl. 180 odst. 2 zákona o daních z příjmů předpokládá legislativní postup, který trvá „zpravidla nejméně tři až šest měsíců“. Podle nich je třeba provést mnohem složitější změny zákona, než prosté zrušení čl. 180 odst. 2 zákona o daních z příjmů, jelikož i) toto zrušení by nemuselo nutně vést k tomu, že by přístavy podléhaly dani z příjmů společností, ii) vytvoření nového daňového režimu pro přístavy musí zohlednit ústavní zásadu rovnosti a iii) belgické daňové právo výslovně neupravuje přechod právnické osoby z daně z příjmů právnických osob na daň z příjmů společností. Dodávají, že Komise v případě uplynutí platnosti režimu podpory považovaného za existující musí dodržovat oprávněné zájmy členského státu, pokud jde o zajištění právní jistoty příjemcům. |
| --- | --- |

(37)

Belgické orgány žádají Komisi o přechodné období, pokud jde o povinnost přístavů k dani z příjmů společností. Zdůrazňují, že lhůta uvedená v rozhodnutí o zahájení řízení ze dne 8. července 2016 (povinnost přístavů k dani z příjmů společností od 1. ledna 2017) je příliš krátká, a to zejména v porovnání se lhůtou poskytnutou Nizozemsku v souvislosti s případem SA.25338. Zdůrazňují, že zrušení čl. 180 odst. 2 zákona o daních z příjmů předpokládá legislativní postup, který trvá „zpravidla nejméně tři až šest měsíců“. Podle nich je třeba provést mnohem složitější změny zákona, než prosté zrušení čl. 180 odst. 2 zákona o daních z příjmů, jelikož i) toto zrušení by nemuselo nutně vést k tomu, že by přístavy podléhaly dani z příjmů společností, ii) vytvoření nového daňového režimu pro přístavy musí zohlednit ústavní zásadu rovnosti a iii) belgické daňové právo výslovně neupravuje přechod právnické osoby z daně z příjmů právnických osob na daň z příjmů společností. Dodávají, že Komise v případě uplynutí platnosti režimu podpory považovaného za existující musí dodržovat oprávněné zájmy členského státu, pokud jde o zajištění právní jistoty příjemcům.

| (38) | Přístav Rotterdam žádá Komisi, aby odložila povinnost nizozemských přístavů k dani z příjmů společností až do doby, dokud nebude provedeno odvětvové šetření, a aby byly všechny námořní přístavy v Severním moři podrobeny této dani současně, případně aby alespoň rychle a současně uvalila na belgické a francouzské přístavy daň z příjmu společností. |
| --- | --- |

(38)

Přístav Rotterdam žádá Komisi, aby odložila povinnost nizozemských přístavů k dani z příjmů společností až do doby, dokud nebude provedeno odvětvové šetření, a aby byly všechny námořní přístavy v Severním moři podrobeny této dani současně, případně aby alespoň rychle a současně uvalila na belgické a francouzské přístavy daň z příjmu společností.

5.   POSOUZENÍ OPATŘENÍ

POSOUZENÍ OPATŘENÍ

5.1.   EXISTENCE STÁTNÍ PODPORY VE SMYSLU ČL. 107 ODST. 1 SFEU

EXISTENCE STÁTNÍ PODPORY VE SMYSLU ČL. 107 ODST. 1 SFEU

| (39) | Podle čl. 107 odst. 1 Smlouvy o fungování EU podpory poskytované v jakékoli formě státem nebo ze státních prostředků, které narušují nebo mohou narušit hospodářskou soutěž tím, že zvýhodňují určité podniky nebo určitá odvětví výroby, jsou, pokud ovlivňují obchod mezi členskými státy, neslučitelné s vnitřním trhem. |
| --- | --- |

(39)

Podle čl. 107 odst. 1 Smlouvy o fungování EU podpory poskytované v jakékoli formě státem nebo ze státních prostředků, které narušují nebo mohou narušit hospodářskou soutěž tím, že zvýhodňují určité podniky nebo určitá odvětví výroby, jsou, pokud ovlivňují obchod mezi členskými státy, neslučitelné s vnitřním trhem.

5.1.1.   PODNIKY/HOSPODÁŘSKÉ ČINNOSTI

5.1.1.1.   
  Všeobecná ustanovení

Všeobecná ustanovení

| (40) | Podle Soudního dvora Evropské unie „představuje hospodářskou činnost jakákoliv činnost spočívající v nabízení zboží a služeb na daném trhu“ (22). Rovněž „pojem „podnik“ zahrnuje subjekty, které vykonávají hospodářskou činnost, bez ohledu na jejich právní postavení a způsob jejich financování“ (23). |
| --- | --- |

(40)

Podle Soudního dvora Evropské unie „představuje hospodářskou činnost jakákoliv činnost spočívající v nabízení zboží a služeb na daném trhu“ (22). Rovněž „pojem „podnik“ zahrnuje subjekty, které vykonávají hospodářskou činnost, bez ohledu na jejich právní postavení a způsob jejich financování“ (23).

22

23

| (41) | Komise navíc v souladu s judikaturou týkající se hospodářské povahy provozování infrastruktury (24) v celé řadě rozhodnutí stanovila, že obchodní využití a výstavba přístavních infrastruktur představují hospodářské činnosti (25). Například komerční využívání přístavního terminálu poskytované uživatelům na základě úhrady poplatku představuje hospodářskou činnost (26). Soudní dvůr rovněž již implicitně, avšak nepochybně uznal hospodářskou povahu některých přístavních operací, zejména „nalodění, vylodění, překládky, uložení a pohybu zboží obecně nebo jakéhokoli materiálu v přístavu“ (27). Komise uplatňuje tato pravidla nejen na námořní přístavy, ale také na přístavy vnitrozemské (28). |
| --- | --- |

(41)

Komise navíc v souladu s judikaturou týkající se hospodářské povahy provozování infrastruktury (24) v celé řadě rozhodnutí stanovila, že obchodní využití a výstavba přístavních infrastruktur představují hospodářské činnosti (25). Například komerční využívání přístavního terminálu poskytované uživatelům na základě úhrady poplatku představuje hospodářskou činnost (26). Soudní dvůr rovněž již implicitně, avšak nepochybně uznal hospodářskou povahu některých přístavních operací, zejména „nalodění, vylodění, překládky, uložení a pohybu zboží obecně nebo jakéhokoli materiálu v přístavu“ (27). Komise uplatňuje tato pravidla nejen na námořní přístavy, ale také na přístavy vnitrozemské (28).

24

25

26

nalodění, vylodění, překládky, uložení a pohybu zboží obecně nebo jakéhokoli materiálu v přístavu

27

28

| (42) | V tomto ohledu se Komise na rozdíl od belgických orgánů a některých zúčastněných stran domnívá, že judikatura Soudního dvora týkající se letišť musí být uplatňována i v případě přístavů, které představují pouze jiný typ infrastruktury. Rozdíly mezi přístavy a letišti, na které některé zúčastněné strany upozorňují – zejména rozdíly v právní struktuře nebo skutečnost, že přístavy jsou veřejnoprávní subjekty, jejichž cílem není dosažení zisku – nejsou relevantní ve vztahu k obecnému kritériu týkajícímu se nabídky zboží nebo služby na trhu, z něhož vychází judikatura Soudního dvora. Komise rovněž poukazuje na to, že Soudní dvůr v bodě 90 rozsudku ve věci Aéroports de Paris uvádí, že „Tribunál správně konstatoval, že dotčené obchodní poplatky představovaly protihodnotu za služby správy letových zařízení“; takže nelze říci, že se tento případ netýkal poskytování služeb v oblasti infrastruktury, jak tvrdí belgické orgány a některé zúčastněné strany. |
| --- | --- |

(42)

V tomto ohledu se Komise na rozdíl od belgických orgánů a některých zúčastněných stran domnívá, že judikatura Soudního dvora týkající se letišť musí být uplatňována i v případě přístavů, které představují pouze jiný typ infrastruktury. Rozdíly mezi přístavy a letišti, na které některé zúčastněné strany upozorňují – zejména rozdíly v právní struktuře nebo skutečnost, že přístavy jsou veřejnoprávní subjekty, jejichž cílem není dosažení zisku – nejsou relevantní ve vztahu k obecnému kritériu týkajícímu se nabídky zboží nebo služby na trhu, z něhož vychází judikatura Soudního dvora. Komise rovněž poukazuje na to, že Soudní dvůr v bodě 90 rozsudku ve věci Aéroports de Paris uvádí, že „Tribunál správně konstatoval, že dotčené obchodní poplatky představovaly protihodnotu za služby správy letových zařízení“; takže nelze říci, že se tento případ netýkal poskytování služeb v oblasti infrastruktury, jak tvrdí belgické orgány a některé zúčastněné strany.

Aéroports de Paris

| (43) | Aby bylo možné určit, zda jsou belgické přístavy podniky, není nutné posuzovat, zda jsou jejich jednotlivé činnosti hospodářské povahy, či nikoli. Stačí konstatovat, že subjekty, jichž se předmětné opatření týká, skutečně vykonávají jednu nebo více hospodářských činností, v důsledku jejichž výkonu budou považovány za „podnik“. V tomto ohledu skutečnost, že subjekt vykonává jednu nebo více činností v obecném zájmu nebo činností nehospodářské povahy, obecně neumožňuje přestat jej považovat za „podnik“. |
| --- | --- |

(43)

Aby bylo možné určit, zda jsou belgické přístavy podniky, není nutné posuzovat, zda jsou jejich jednotlivé činnosti hospodářské povahy, či nikoli. Stačí konstatovat, že subjekty, jichž se předmětné opatření týká, skutečně vykonávají jednu nebo více hospodářských činností, v důsledku jejichž výkonu budou považovány za „podnik“. V tomto ohledu skutečnost, že subjekt vykonává jednu nebo více činností v obecném zájmu nebo činností nehospodářské povahy, obecně neumožňuje přestat jej považovat za „podnik“.

| (44) | Belgické přístavy mohou provádět několik typů hospodářských činností, které odpovídají poskytování různých služeb na různých trzích. Za prvé, přístavy poskytují svým uživatelům obecnou službu (zejména majitelům plavidel a obecně všem provozovatelům plavidel) tím, že poskytují plavidlům přístup k přístavní infrastruktuře za odměnu obecně nazývanou „přístavní poplatek“ (29). Za druhé, některé přístavy poskytují plavidlům rovněž za odměnu zvláštní služby, jako je pilotování, zvedání, manipulace, kotvení (30). Za třetí, přístavy dávají za odměnu určité infrastruktury nebo pozemky k dispozici podnikům, které tyto prostory využívají buď pro vlastní potřeby, nebo pro poskytování některých výše uvedených zvláštních služeb plavidlům. |
| --- | --- |

(44)

Belgické přístavy mohou provádět několik typů hospodářských činností, které odpovídají poskytování různých služeb na různých trzích. Za prvé, přístavy poskytují svým uživatelům obecnou službu (zejména majitelům plavidel a obecně všem provozovatelům plavidel) tím, že poskytují plavidlům přístup k přístavní infrastruktuře za odměnu obecně nazývanou „přístavní poplatek“ (29). Za druhé, některé přístavy poskytují plavidlům rovněž za odměnu zvláštní služby, jako je pilotování, zvedání, manipulace, kotvení (30). Za třetí, přístavy dávají za odměnu určité infrastruktury nebo pozemky k dispozici podnikům, které tyto prostory využívají buď pro vlastní potřeby, nebo pro poskytování některých výše uvedených zvláštních služeb plavidlům.

obecnou

29

zvláštní

30

zvláštních

| (45) | Skutečnost, že třetí podniky využívají některé pozemní a přístavní infrastruktury k poskytování služeb majitelům plavidel nebo plavidlům, nevylučuje, že správcovské činnosti prováděné přístavními orgány, které spočívají zejména v pronájmu těchto pozemků a infrastruktury těmto třetím stranám, jsou rovněž hospodářské povahy. |
| --- | --- |

(45)

Skutečnost, že třetí podniky využívají některé pozemní a přístavní infrastruktury k poskytování služeb majitelům plavidel nebo plavidlům, nevylučuje, že správcovské činnosti prováděné přístavními orgány, které spočívají zejména v pronájmu těchto pozemků a infrastruktury těmto třetím stranám, jsou rovněž hospodářské povahy.

| (46) | Komise rovněž konstatuje, že samotné belgické vnitrostátní právo obsahuje údaje o průmyslové nebo obchodní povaze přístavních činností (31). Zejména z oficiálního komentáře k zákonu o daních z příjmů nutně vyplývá, že přístavy provozují „jakýkoli průmyslový, obchodní nebo zemědělský podnik“ (32) nebo že i přesto, že neusilují o vytváření zisku, vyvíjejí „pravidelnou odbornou činnost [...] která se opakuje dostatečně často na to, aby ji bylo možno označit za „podnikatelskou činnost“, zahrnující operace průmyslové, obchodní nebo zemědělské povahy [a] provádění průmyslových nebo obchodních metod“ (33) (34). |
| --- | --- |

(46)

Komise rovněž konstatuje, že samotné belgické vnitrostátní právo obsahuje údaje o průmyslové nebo obchodní povaze přístavních činností (31). Zejména z oficiálního komentáře k zákonu o daních z příjmů nutně vyplývá, že přístavy provozují „jakýkoli průmyslový, obchodní nebo zemědělský podnik“ (32) nebo že i přesto, že neusilují o vytváření zisku, vyvíjejí „pravidelnou odbornou činnost [...] která se opakuje dostatečně často na to, aby ji bylo možno označit za „podnikatelskou činnost“, zahrnující operace průmyslové, obchodní nebo zemědělské povahy [a] provádění průmyslových nebo obchodních metod“ (33) (34).

31

32

33

34

| (47) | Komise navíc nezpochybňuje, že některé činnosti přístavů mohou být nehospodářské povahy, zejména některé služby poskytované kapitanáty, jako je například kontrola a bezpečnost námořní dopravy (35) nebo dohled nad znečišťováním (36). V projednávaném případě jsou však činnosti, které Komise považuje za hospodářské, odlišné od těchto (jiných) činností uvedených v předchozí větě. |
| --- | --- |

(47)

Komise navíc nezpochybňuje, že některé činnosti přístavů mohou být nehospodářské povahy, zejména některé služby poskytované kapitanáty, jako je například kontrola a bezpečnost námořní dopravy (35) nebo dohled nad znečišťováním (36). V projednávaném případě jsou však činnosti, které Komise považuje za hospodářské, odlišné od těchto (jiných) činností uvedených v předchozí větě.

35

36

| (48) | Komise rovněž poznamenává, že ačkoli vnitrostátní orgány mají „široké rozhodovací pravomoci [...] při poskytování, pořizování a organizování služeb obecného hospodářského zájmu, aby tyto služby co nejlépe odpovídaly potřebám uživatelů“ (37), nevylučuje to hospodářskou povahu těchto činností. Z ustálené judikatury vyplývá, že samotný pojem „hospodářská činnost“ vychází ze skutkových okolností, zejména z existence trhu pro dotčené služby (38) a nezávisí na rozhodování nebo posuzování daného státu. Komise je proto oprávněna klasifikovat některé činnosti přístavů jako hospodářské, a to i v případě, že vnitrostátní orgány považují tyto činnosti za nehospodářské služby obecného zájmu. |
| --- | --- |

(48)

Komise rovněž poznamenává, že ačkoli vnitrostátní orgány mají „široké rozhodovací pravomoci [...] při poskytování, pořizování a organizování služeb obecného hospodářského zájmu, aby tyto služby co nejlépe odpovídaly potřebám uživatelů“ (37), nevylučuje to hospodářskou povahu těchto činností. Z ustálené judikatury vyplývá, že samotný pojem „hospodářská činnost“ vychází ze skutkových okolností, zejména z existence trhu pro dotčené služby (38) a nezávisí na rozhodování nebo posuzování daného státu. Komise je proto oprávněna klasifikovat některé činnosti přístavů jako hospodářské, a to i v případě, že vnitrostátní orgány považují tyto činnosti za nehospodářské služby obecného zájmu.

37

38

| (49) | A konečně následující úvahy nemohou samy o sobě zpochybnit hospodářskou nebo nehospodářskou povahu provozovaných činností:






  — | Skutečnost, že úkoly, které budou přístavy vykonávat, budou úkoly obecného zájmu a že budou ukládány nebo delegovány veřejnými orgány: je tomu tak totiž u všech služeb obecného hospodářského zájmu (dále jen „SOHZ“), které jsou však hospodářskými činnostmi. Obecněji lze říci, že „skutečnost, že určitá služba je poskytována interně, není pro hospodářskou povahu činnosti relevantní“
   (39). Naproti tomu obecný zájem může být zohledněn při posuzování případné slučitelnosti podpory poskytnuté státem podniku na podporu jeho hospodářské činnosti. |
| --- | --- | --- |

(49)

A konečně následující úvahy nemohou samy o sobě zpochybnit hospodářskou nebo nehospodářskou povahu provozovaných činností:

—

Skutečnost, že úkoly, které budou přístavy vykonávat, budou úkoly obecného zájmu a že budou ukládány nebo delegovány veřejnými orgány: je tomu tak totiž u všech služeb obecného hospodářského zájmu (dále jen „SOHZ“), které jsou však hospodářskými činnostmi. Obecněji lze říci, že „skutečnost, že určitá služba je poskytována interně, není pro hospodářskou povahu činnosti relevantní“
   (39). Naproti tomu obecný zájem může být zohledněn při posuzování případné slučitelnosti podpory poskytnuté státem podniku na podporu jeho hospodářské činnosti.

39

| — | Skutečnost, že přístavní orgány mají zvláštní pravomoci k plnění těchto úkolů (40): tyto zvláštní pravomoci nevylučují možnost, že přístavní orgány mohou vykonávat hospodářskou činnost nabízením zboží nebo služeb na trhu. Tyto pravomoci mohou případně představovat intervenční nástroj na uvedeném trhu. |
| --- | --- |

—

Skutečnost, že přístavní orgány mají zvláštní pravomoci k plnění těchto úkolů (40): tyto zvláštní pravomoci nevylučují možnost, že přístavní orgány mohou vykonávat hospodářskou činnost nabízením zboží nebo služeb na trhu. Tyto pravomoci mohou případně představovat intervenční nástroj na uvedeném trhu.

40

| — | Skutečnost, že by přístavní orgány měly ve vzrůstající míře samy financovat nehospodářské činnosti, které spadají do pravomocí regionů, nebo dokonce činnosti, které nesouvisejí s provozem přístavů: taková charakteristika nemá žádný vliv na hospodářskou povahu činností přístavů, které spočívají v nabízení zboží nebo služeb na trhu. Žádná nebo nedostatečná vyrovnávací platba ze strany státu za náklady na nehospodářské činnosti, které přístavům ukládá, spíše potvrzuje než vyvrací domněnku, že přístavy provozují kromě některých nehospodářských činností i činnosti hospodářské. Daňové zvýhodnění daného přístavu vyplývající z dotčeného režimu je úměrné ziskům daného přístavu a není v žádném případě spojeno s (neproplácenými) náklady na nehospodářské činnosti, které mu jsou případně uloženy státem. Komise proto nemůže při svém hodnocení daného režimu tuto skutečnost zohlednit. |
| --- | --- |

—

Skutečnost, že by přístavní orgány měly ve vzrůstající míře samy financovat nehospodářské činnosti, které spadají do pravomocí regionů, nebo dokonce činnosti, které nesouvisejí s provozem přístavů: taková charakteristika nemá žádný vliv na hospodářskou povahu činností přístavů, které spočívají v nabízení zboží nebo služeb na trhu. Žádná nebo nedostatečná vyrovnávací platba ze strany státu za náklady na nehospodářské činnosti, které přístavům ukládá, spíše potvrzuje než vyvrací domněnku, že přístavy provozují kromě některých nehospodářských činností i činnosti hospodářské. Daňové zvýhodnění daného přístavu vyplývající z dotčeného režimu je úměrné ziskům daného přístavu a není v žádném případě spojeno s (neproplácenými) náklady na nehospodářské činnosti, které mu jsou případně uloženy státem. Komise proto nemůže při svém hodnocení daného režimu tuto skutečnost zohlednit.

| — | I kdyby se prokázala skutečnost (41), že přístavy nebudou mít za cíl vytváření zisku a své zisky budou systematicky reinvestovat: z ustálené judikatury totiž vyplývá, že to, že záměrem poskytovatele služby není vytváření zisku, neznamená, že daná služba je nehospodářské povahy (42). Pro rozlišení hospodářské činnosti od činnosti nehospodářské není rozhodující ani systematické reinvestování zisků do dané činnosti. Každá společnost má mimoto možnost si zvolit, zda bude distribuovat či reinvestovat všechny zisky, které vytvoří, nebo jejich část. |
| --- | --- |

—

I kdyby se prokázala skutečnost (41), že přístavy nebudou mít za cíl vytváření zisku a své zisky budou systematicky reinvestovat: z ustálené judikatury totiž vyplývá, že to, že záměrem poskytovatele služby není vytváření zisku, neznamená, že daná služba je nehospodářské povahy (42). Pro rozlišení hospodářské činnosti od činnosti nehospodářské není rozhodující ani systematické reinvestování zisků do dané činnosti. Každá společnost má mimoto možnost si zvolit, zda bude distribuovat či reinvestovat všechny zisky, které vytvoří, nebo jejich část.

41

42

5.1.1.2.   
  O uplatňovaných sazbách

O uplatňovaných sazbách

| (50) | Pro klasifikaci „podniků“ není relevantní ani argument, který předložily belgické orgány a některé zúčastněné strany a podle něhož jsou sazby za služby poskytované přístavními orgány veřejné, nediskriminační, jsou stanoveny přístavními orgány jednostranně a předem a nejsou přímo závislé na nabídce a poptávce (43). |
| --- | --- |

(50)

Pro klasifikaci „podniků“ není relevantní ani argument, který předložily belgické orgány a některé zúčastněné strany a podle něhož jsou sazby za služby poskytované přístavními orgány veřejné, nediskriminační, jsou stanoveny přístavními orgány jednostranně a předem a nejsou přímo závislé na nabídce a poptávce (43).

43

| (51) | Komise za prvé konstatuje, že charakteristiky sazeb, které přístavy používají (reklama, nediskriminace atd.) jsou obdobné jako u sazeb účtovaných v rámci SOHZ (44), které jsou hospodářskými činnostmi a vztahují se na ně pravidla pro státní podporu. Ceny převážné většiny hospodářských činností jsou také veřejné, nediskriminační a stanoví je poskytovatel jednostranně předem. |
| --- | --- |

(51)

Komise za prvé konstatuje, že charakteristiky sazeb, které přístavy používají (reklama, nediskriminace atd.) jsou obdobné jako u sazeb účtovaných v rámci SOHZ (44), které jsou hospodářskými činnostmi a vztahují se na ně pravidla pro státní podporu. Ceny převážné většiny hospodářských činností jsou také veřejné, nediskriminační a stanoví je poskytovatel jednostranně předem.

44

| (52) | Jako ukazatel existence trhu a hospodářské činnosti může sice někdy fungovat podíl výdajů spojených s určitou činností, které pokrývají příjmy vybrané od uživatelů, a naopak podíl výdajů pokrytých z daní (od daňových poplatníků), metoda stanovení cen jako taková však z tohoto hlediska není rozhodující. |
| --- | --- |

(52)

Jako ukazatel existence trhu a hospodářské činnosti může sice někdy fungovat podíl výdajů spojených s určitou činností, které pokrývají příjmy vybrané od uživatelů, a naopak podíl výdajů pokrytých z daní (od daňových poplatníků), metoda stanovení cen jako taková však z tohoto hlediska není rozhodující.

| (53) | Nikdo ostatně nezpochybňuje, že ceny hrazené uživateli a zákazníky přístavů (obecné a zvláštní přístavní poplatky, koncesní poplatky) pokrývají přinejmenším většinu nákladů vynaložených přístavními orgány, když nabízejí své služby na trhu (45). |
| --- | --- |

(53)

Nikdo ostatně nezpochybňuje, že ceny hrazené uživateli a zákazníky přístavů (obecné a zvláštní přístavní poplatky, koncesní poplatky) pokrývají přinejmenším většinu nákladů vynaložených přístavními orgány, když nabízejí své služby na trhu (45).

45

| (54) | Kromě toho Valonský region a valonské přístavy sice uvádějí, že poplatky za využívání infrastruktur nezahrnují obnovu investovaného vloženého kapitálu, neuvádějí však na podporu tohoto svého argumentu žádný konkrétní důkaz. |
| --- | --- |

(54)

Kromě toho Valonský region a valonské přístavy sice uvádějí, že poplatky za využívání infrastruktur nezahrnují obnovu investovaného vloženého kapitálu, neuvádějí však na podporu tohoto svého argumentu žádný konkrétní důkaz.

| (55) | Tento argument je navíc prezentován jako důkaz obecné povahy činnosti přístavu, která však jako taková není relevantní pro určení toho, zda činnosti přístavu mají hospodářskou či nehospodářskou povahu. Komise také bere na vědomí, že náklady na SOHZ (které jsou hospodářskými činnostmi) nejsou zpravidla již z titulu své povahy v plné výši pokryty výnosy vybranými od uživatelů, takže existence deficitu financování nemusí nutně vylučovat existenci hospodářské činnosti ve smyslu článku 107 SFEU. |
| --- | --- |

(55)

Tento argument je navíc prezentován jako důkaz obecné povahy činnosti přístavu, která však jako taková není relevantní pro určení toho, zda činnosti přístavu mají hospodářskou či nehospodářskou povahu. Komise také bere na vědomí, že náklady na SOHZ (které jsou hospodářskými činnostmi) nejsou zpravidla již z titulu své povahy v plné výši pokryty výnosy vybranými od uživatelů, takže existence deficitu financování nemusí nutně vylučovat existenci hospodářské činnosti ve smyslu článku 107 SFEU.

| (56) | Kromě toho pouhá skutečnost, že ceny stanovují přístavní orgány, neznamená, že není zohledněna poptávka. Přístavní orgány naopak při stanovování svých sazeb, zejména přístavních poplatků, zohledňují situaci na trhu (nabídka a poptávka, zejména ceny účtované konkurencí a chování uživatelů a zákazníků v oblasti poptávky) (46). Pokud jde o koncesní poplatky, přístavy Antverpy a Zeebrugge uvádějí, že sazby jsou stanovovány na základě objektivních parametrů týkajících se povahy dotčeného pozemku nebo činnosti a odrážejí vytvořenou „vlastní hodnotu“ a „přidanou hodnotu“. Tyto sazby proto do značné míry souvisejí s vlastnostmi služby poskytované přístavy a vlastnostmi podniků nebo činností, které se přístav snaží přilákat. Z toho důvodu představují sazby jednoznačně důležitý nástroj obchodní politiky přístavu, jejichž cílem je motivovat majitele plavidel a přepravce k využívání přístavních infrastruktur a podniky k tomu, aby se zde usadily a vykonávaly zde své činnosti v oblasti výroby nebo služeb. |
| --- | --- |

(56)

Kromě toho pouhá skutečnost, že ceny stanovují přístavní orgány, neznamená, že není zohledněna poptávka. Přístavní orgány naopak při stanovování svých sazeb, zejména přístavních poplatků, zohledňují situaci na trhu (nabídka a poptávka, zejména ceny účtované konkurencí a chování uživatelů a zákazníků v oblasti poptávky) (46). Pokud jde o koncesní poplatky, přístavy Antverpy a Zeebrugge uvádějí, že sazby jsou stanovovány na základě objektivních parametrů týkajících se povahy dotčeného pozemku nebo činnosti a odrážejí vytvořenou „vlastní hodnotu“ a „přidanou hodnotu“. Tyto sazby proto do značné míry souvisejí s vlastnostmi služby poskytované přístavy a vlastnostmi podniků nebo činností, které se přístav snaží přilákat. Z toho důvodu představují sazby jednoznačně důležitý nástroj obchodní politiky přístavu, jejichž cílem je motivovat majitele plavidel a přepravce k využívání přístavních infrastruktur a podniky k tomu, aby se zde usadily a vykonávaly zde své činnosti v oblasti výroby nebo služeb.

46

| (57) | Z toho vyplývá, že poskytování jak přístavní infrastruktury, tak pozemků za odměnu představuje služby nabízené na trhu, a tudíž se jedná o hospodářské činnosti. |
| --- | --- |

(57)

Z toho vyplývá, že poskytování jak přístavní infrastruktury, tak pozemků za odměnu představuje služby nabízené na trhu, a tudíž se jedná o hospodářské činnosti.

5.1.1.3.   
  O poskytování přístavní infrastruktury majitelům plavidel za odměnu a poskytování zvláštních služeb zajišťovaných přístavními orgány majitelům plavidel za odměnu

O poskytování přístavní infrastruktury majitelům plavidel za odměnu a poskytování zvláštních služeb zajišťovaných přístavními orgány majitelům plavidel za odměnu

| (58) | Pokud jde o služby, které přístavy nabízejí výměnou za úhradu přístavních poplatků (přístup k přístavní infrastruktuře obecně a případné zvláštní služby), Komise konstatuje, že rozhodnutí belgického Ústavního soudu ze dne 19. listopadu 2015 (č. 162/2015), které uznává, že přístavní poplatky představují „pouze odměnu“ od třetích stran za opatření přijaté přístavními orgány, jakož i ustanovení vlámského přístavního dekretu ze dne 2. března 1999, která stanoví, že přístavní poplatky musí být stanoveny v „přiměřeném poměru“ k hodnotě protiplnění, potvrzují, že přístavy nabízejí služby na trhu za odměnu. Skutečnost, že tato odměna má v přiměřeném rozsahu pokrýt hodnotu protiplnění, umožňuje a priori vyloučit, že služby poskytované uživatelům přístavů jsou financovány převážně z daně a nikoli ze skutečné odměny za službu získanou těmito uživateli, což znovu potvrzuje ekonomický přístup Belgie ke vztahu mezi přístavy a jejich uživateli, jakož i to, že dotčené činnosti mají hospodářskou povahu. |
| --- | --- |

(58)

Pokud jde o služby, které přístavy nabízejí výměnou za úhradu přístavních poplatků (přístup k přístavní infrastruktuře obecně a případné zvláštní služby), Komise konstatuje, že rozhodnutí belgického Ústavního soudu ze dne 19. listopadu 2015 (č. 162/2015), které uznává, že přístavní poplatky představují „pouze odměnu“ od třetích stran za opatření přijaté přístavními orgány, jakož i ustanovení vlámského přístavního dekretu ze dne 2. března 1999, která stanoví, že přístavní poplatky musí být stanoveny v „přiměřeném poměru“ k hodnotě protiplnění, potvrzují, že přístavy nabízejí služby na trhu za odměnu. Skutečnost, že tato odměna má v přiměřeném rozsahu pokrýt hodnotu protiplnění, umožňuje a priori vyloučit, že služby poskytované uživatelům přístavů jsou financovány převážně z daně a nikoli ze skutečné odměny za službu získanou těmito uživateli, což znovu potvrzuje ekonomický přístup Belgie ke vztahu mezi přístavy a jejich uživateli, jakož i to, že dotčené činnosti mají hospodářskou povahu.

pouze odměnu

a priori

| (59) | Komise také zdůrazňuje, že vlámská vláda před belgickým ústavním soudem tvrdila, že obecné přístavní poplatky (protiplnění za přístup k obecné přístavní infrastruktuře) jsou srovnatelné s „mýtným, které je nutno uhradit za využívání zpoplatněné silnice nebo tunelu“ (47). Z rozhodovací praxe Komise však vyplývá, že využívání zpoplatněné silnice nebo tunelu představuje hospodářskou činnost (48). A konečně Komise konstatuje, že přístavní poplatky v Belgii v zásadě podléhají DPH stejně jako všechna ostatní poskytování služeb (49). |
| --- | --- |

(59)

Komise také zdůrazňuje, že vlámská vláda před belgickým ústavním soudem tvrdila, že obecné přístavní poplatky (protiplnění za přístup k obecné přístavní infrastruktuře) jsou srovnatelné s „mýtným, které je nutno uhradit za využívání zpoplatněné silnice nebo tunelu“ (47). Z rozhodovací praxe Komise však vyplývá, že využívání zpoplatněné silnice nebo tunelu představuje hospodářskou činnost (48). A konečně Komise konstatuje, že přístavní poplatky v Belgii v zásadě podléhají DPH stejně jako všechna ostatní poskytování služeb (49).

47

48

49

| (60) | Rozhodnutí Komise nebo Soudního dvora uváděná zúčastněnými stranami a belgickými orgány tento závěr nezpochybňují. Ve věci N110/2008 JadeWeserPort (50), Komise nerozhodla otázku ohledně hospodářské nebo nehospodářské povahy předmětných činností – po bodech odůvodnění, které uvedly zúčastněné strany a belgické orgány na podporu své argumentace (52. až 63. bod odůvodnění tohoto rozhodnutí) následují body odůvodnění, z nichž vyplývá, že tuto činnost lze považovat za činnost hospodářskou (64. až 66. bod odůvodnění tohoto rozhodnutí). Pokud jde o věc N390/2005 (výstavba zařízení pro překládku na železniční trati Lanaken – Maastricht (51) a věc N478/2004 Coras Iompair Eireann (52), Komise konstatuje, že se vztahují k financování výstavby železniční infrastruktury a nikoli ke zpřístupnění přístavní infrastruktury za odměnu, a že v každém případě postoj Komise v těchto případech již neodpovídá judikatuře Soudního dvora (53), a dokonce ani stávající rozhodovací praxi Komise, podle níž výstavba infrastruktury určené k hospodářskému využívání představuje hospodářskou činnost. A konečně, rozsudek Soudního dvora ve věci C-18/01 Korhonen (54) se netýká pravidel o státní podpoře, nýbrž směrnice Rady 92/50/EHS. (55). |
| --- | --- |

(60)

Rozhodnutí Komise nebo Soudního dvora uváděná zúčastněnými stranami a belgickými orgány tento závěr nezpochybňují. Ve věci N110/2008 JadeWeserPort (50), Komise nerozhodla otázku ohledně hospodářské nebo nehospodářské povahy předmětných činností – po bodech odůvodnění, které uvedly zúčastněné strany a belgické orgány na podporu své argumentace (52. až 63. bod odůvodnění tohoto rozhodnutí) následují body odůvodnění, z nichž vyplývá, že tuto činnost lze považovat za činnost hospodářskou (64. až 66. bod odůvodnění tohoto rozhodnutí). Pokud jde o věc N390/2005 (výstavba zařízení pro překládku na železniční trati Lanaken – Maastricht (51) a věc N478/2004 Coras Iompair Eireann (52), Komise konstatuje, že se vztahují k financování výstavby železniční infrastruktury a nikoli ke zpřístupnění přístavní infrastruktury za odměnu, a že v každém případě postoj Komise v těchto případech již neodpovídá judikatuře Soudního dvora (53), a dokonce ani stávající rozhodovací praxi Komise, podle níž výstavba infrastruktury určené k hospodářskému využívání představuje hospodářskou činnost. A konečně, rozsudek Soudního dvora ve věci C-18/01 Korhonen (54) se netýká pravidel o státní podpoře, nýbrž směrnice Rady 92/50/EHS. (55).

50

51

52

53

54

55

5.1.1.4.   
  O poskytování pozemků a infrastruktur podnikům za odměnu

O poskytování pozemků a infrastruktur podnikům za odměnu

| (61) | Rozhodnutí Komise ve věci SA.36346 (56), uvedené v bodě 17 písm. f) sdělení ze dne 19. července 2016, jehož se dovolávají zúčastněné strany i belgické orgány, neznamená, že správa nebo zhodnocení oblasti přístavu a zejména pronájem nebo zpřístupnění konkrétních pozemků a infrastruktur za odměnu je nehospodářská činnost. Věc SA.36346 se totiž týkala podpory revitalizace veřejných pozemků a nikoliv pronájmu půdy nebo infrastruktury za úplatu. |
| --- | --- |

(61)

Rozhodnutí Komise ve věci SA.36346 (56), uvedené v bodě 17 písm. f) sdělení ze dne 19. července 2016, jehož se dovolávají zúčastněné strany i belgické orgány, neznamená, že správa nebo zhodnocení oblasti přístavu a zejména pronájem nebo zpřístupnění konkrétních pozemků a infrastruktur za odměnu je nehospodářská činnost. Věc SA.36346 se totiž týkala podpory revitalizace veřejných pozemků a nikoliv pronájmu půdy nebo infrastruktury za úplatu.

56

| (62) | Ve své praxi Komise již v minulosti dospěla k závěru, že pronájem veřejného majetku za úplatu představuje hospodářskou činnost, zejména pokud smluvní partner přístavu poskytuje svým zákazníkům přístavní služby (57). Ze sazebních podmínek zveřejněných přístavními orgány (58) rovněž vyplývá, že koncesní poplatky podléhají DPH, což je důkazem jejich hospodářské povahy. Podobně pronájem pozemků přístavy představuje hospodářskou činnost podléhající DPH (59). |
| --- | --- |

(62)

Ve své praxi Komise již v minulosti dospěla k závěru, že pronájem veřejného majetku za úplatu představuje hospodářskou činnost, zejména pokud smluvní partner přístavu poskytuje svým zákazníkům přístavní služby (57). Ze sazebních podmínek zveřejněných přístavními orgány (58) rovněž vyplývá, že koncesní poplatky podléhají DPH, což je důkazem jejich hospodářské povahy. Podobně pronájem pozemků přístavy představuje hospodářskou činnost podléhající DPH (59).

57

58

59

| (63) | Komise také poznamenává, že přístavy Antverpy a Zeebrugge ve svých připomínkách zdůrazňují, že výběr koncesionáře se provádí na základě „nabídkového řízení“, což potvrzuje, že pokud tyto přístavy poskytují přístup k přístavní infrastruktuře, nabízejí zboží nebo služby na trhu. |
| --- | --- |

(63)

Komise také poznamenává, že přístavy Antverpy a Zeebrugge ve svých připomínkách zdůrazňují, že výběr koncesionáře se provádí na základě „nabídkového řízení“, což potvrzuje, že pokud tyto přístavy poskytují přístup k přístavní infrastruktuře, nabízejí zboží nebo služby na trhu.

5.1.1.5.   
  O vedlejší nebo hlavní povaze hospodářských činností

O vedlejší nebo hlavní povaze hospodářských činností

| (64) | Skutečnost, že hospodářské činnosti určitého subjektu jsou menšinové nebo okrajové ve vztahu k jeho činnostem nehospodářským, v zásadě neumožňuje vyloučit tyto hospodářské činnosti z pravidel o státní podpoře. |
| --- | --- |

(64)

Skutečnost, že hospodářské činnosti určitého subjektu jsou menšinové nebo okrajové ve vztahu k jeho činnostem nehospodářským, v zásadě neumožňuje vyloučit tyto hospodářské činnosti z pravidel o státní podpoře.

| (65) | Kromě toho, a aniž by bylo nutno posuzovat u každého jednotlivého přístavu poměr jeho hospodářských činností, je z předchozího vývoje zřejmé, že velmi důležitou část činností, které dotčené strany a belgické orgány považují za nehospodářské (pronájem pozemků, přístup k infrastruktuře za odměnu) jsou ve skutečnosti činnostmi hospodářskými. Jak je uvedeno výše, není zpochybňováno, že přístavní a koncesní poplatky představují převážnou většinu obratu belgických přístavů, a v případě přístavu Antverpy jsou tyto zisky dokonce vyšší než celkové provozní náklady. |
| --- | --- |

(65)

Kromě toho, a aniž by bylo nutno posuzovat u každého jednotlivého přístavu poměr jeho hospodářských činností, je z předchozího vývoje zřejmé, že velmi důležitou část činností, které dotčené strany a belgické orgány považují za nehospodářské (pronájem pozemků, přístup k infrastruktuře za odměnu) jsou ve skutečnosti činnostmi hospodářskými. Jak je uvedeno výše, není zpochybňováno, že přístavní a koncesní poplatky představují převážnou většinu obratu belgických přístavů, a v případě přístavu Antverpy jsou tyto zisky dokonce vyšší než celkové provozní náklady.

| (66) | A konečně, přestože Komise souhlasí s tím, že pokud infrastruktura slouží téměř výhradně nehospodářské činnosti, může celé její financování stát mimo oblast působnosti pravidel státní podpory, pakliže je hospodářské využití infrastruktury pouze vedlejší (60), pak skutečnost, že přístavy provozují nehospodářskou činnost, neznamená, že i samotná přístavní infrastruktura slouží téměř výhradně nehospodářské činnosti. |
| --- | --- |

(66)

A konečně, přestože Komise souhlasí s tím, že pokud infrastruktura slouží téměř výhradně nehospodářské činnosti, může celé její financování stát mimo oblast působnosti pravidel státní podpory, pakliže je hospodářské využití infrastruktury pouze vedlejší (60), pak skutečnost, že přístavy provozují nehospodářskou činnost, neznamená, že i samotná přístavní infrastruktura slouží téměř výhradně nehospodářské činnosti.

60

Závěr

Závěr

| (67) | Komise se proto domnívá, že činnosti prováděné belgickými přístavy, kterých se opatření týká, jsou přinejmenším zčásti činnostmi hospodářskými. |
| --- | --- |

(67)

Komise se proto domnívá, že činnosti prováděné belgickými přístavy, kterých se opatření týká, jsou přinejmenším zčásti činnostmi hospodářskými.

5.1.2.   HOSPODÁŘSKÁ VÝHODA

| (68) | Podle Soudního dvora představuje výhodu nejen pozitivní plnění, ale také veškerá opatření, jež v různé formě snižují zátěž, která by za normálních okolností byla součástí rozpočtu podniku (61). |
| --- | --- |

(68)

Podle Soudního dvora představuje výhodu nejen pozitivní plnění, ale také veškerá opatření, jež v různé formě snižují zátěž, která by za normálních okolností byla součástí rozpočtu podniku (61).

61

| (69) | Komise uvádí, že podle belgické daňové právní úpravy zisky z hospodářských činností belgických přístavů, uvedené v čl. 180 odst. 2 zákona o daních z příjmů, nepodléhají dani z příjmů společností. V důsledku toho nemusí tyto přístavy nést náklady, které obvykle nesou subjekty podléhající dani z příjmu společností. |
| --- | --- |

(69)

Komise uvádí, že podle belgické daňové právní úpravy zisky z hospodářských činností belgických přístavů, uvedené v čl. 180 odst. 2 zákona o daních z příjmů, nepodléhají dani z příjmů společností. V důsledku toho nemusí tyto přístavy nést náklady, které obvykle nesou subjekty podléhající dani z příjmu společností.

| (70) | Daň z příjmů právnických osob nemá na celkovou výši zisku vliv. U subjektů, které podléhají zdanění právnických osob, lze zdanit pouze část příjmů plynoucích z činností přístavu, a to důchod z půdy plynoucí z jejich nemovitého majetku nacházejícího se v Belgii, a rovněž příjmy a výnosy z kapitálu a movitého majetku (62). Částka zdanitelná daní z příjmů právnických osob proto nezahrnuje celkovou částku zisků přístavů, například přístavní poplatky a poplatky placené zákazníky za služby, které přístavy poskytují, nebo poplatkya nájemné za užívání přístavní infrastruktury. Kromě toho jsou sazby pro část těchto příjmů, na kterou se vztahuje daň z příjmů právnických osob, zpravidla nižší (63), než sazby daně z příjmů společností (33,99 %). Výše daně za hospodářské činnosti je tedy nižší než částka vyplývající z uplatnění pravidel daně z příjmů společností. |
| --- | --- |

(70)

Daň z příjmů právnických osob nemá na celkovou výši zisku vliv. U subjektů, které podléhají zdanění právnických osob, lze zdanit pouze část příjmů plynoucích z činností přístavu, a to důchod z půdy plynoucí z jejich nemovitého majetku nacházejícího se v Belgii, a rovněž příjmy a výnosy z kapitálu a movitého majetku (62). Částka zdanitelná daní z příjmů právnických osob proto nezahrnuje celkovou částku zisků přístavů, například přístavní poplatky a poplatky placené zákazníky za služby, které přístavy poskytují, nebo poplatkya nájemné za užívání přístavní infrastruktury. Kromě toho jsou sazby pro část těchto příjmů, na kterou se vztahuje daň z příjmů právnických osob, zpravidla nižší (63), než sazby daně z příjmů společností (33,99 %). Výše daně za hospodářské činnosti je tedy nižší než částka vyplývající z uplatnění pravidel daně z příjmů společností.

62

63

| (71) | Kromě toho Belgie neposkytla v průběhu postupu spolupráce zahájeného dne 9. července 2014 ani ve svých připomínkách po zahájení formálního vyšetřovacího řízení dne 8. července 2016 žádný důkaz, který by byl v rozporu s tímto závěrem Komise. Nezpochybnila ani připomínky předložené nizozemskými přístavy, podle nichž je skutečná daňová sazba přístavů Antverpy, Zeebrugge a Gent výrazně nižší, než je sazba daně z příjmů společností v Belgii (33,99 %). |
| --- | --- |

(71)

Kromě toho Belgie neposkytla v průběhu postupu spolupráce zahájeného dne 9. července 2014 ani ve svých připomínkách po zahájení formálního vyšetřovacího řízení dne 8. července 2016 žádný důkaz, který by byl v rozporu s tímto závěrem Komise. Nezpochybnila ani připomínky předložené nizozemskými přístavy, podle nichž je skutečná daňová sazba přístavů Antverpy, Zeebrugge a Gent výrazně nižší, než je sazba daně z příjmů společností v Belgii (33,99 %).

| (72) | Není možné akceptovat ani argumentaci vlámské přístavní komise, podle níž je cílem výhody vyplývající z osvobození od daně z příjmů společností v podstatě pouze kompenzovat zvyšující se potřebu přístavních orgánů financovat nehospodářské infrastruktury, které nespadají do jejich působnosti. Žádné ustanovení vnitrostátního práva totiž nezaručuje omezení výše této výhody na čisté náklady na tyto nehospodářské infrastruktury (64). Osvobození od daně z příjmů společností, jejíž výše je úměrná realizovanému zisku, tedy představuje výhodu, která nesouvisí s případnými náklady na financování nehospodářských infrastruktur. |
| --- | --- |

(72)

Není možné akceptovat ani argumentaci vlámské přístavní komise, podle níž je cílem výhody vyplývající z osvobození od daně z příjmů společností v podstatě pouze kompenzovat zvyšující se potřebu přístavních orgánů financovat nehospodářské infrastruktury, které nespadají do jejich působnosti. Žádné ustanovení vnitrostátního práva totiž nezaručuje omezení výše této výhody na čisté náklady na tyto nehospodářské infrastruktury (64). Osvobození od daně z příjmů společností, jejíž výše je úměrná realizovanému zisku, tedy představuje výhodu, která nesouvisí s případnými náklady na financování nehospodářských infrastruktur.

64

| (73) | Komise se tudíž domnívá, že dotčené přístavy jsou zvýhodněny ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU, a že tato výhoda odpovídá rozdílu mezi daní z příjmů společností, kterou by přístavy musely za své hospodářské činnosti uhradit, a tou částí daně z příjmů právnických osob, kterou lze přičítat těmto hospodářským činnostem. |
| --- | --- |

(73)

Komise se tudíž domnívá, že dotčené přístavy jsou zvýhodněny ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU, a že tato výhoda odpovídá rozdílu mezi daní z příjmů společností, kterou by přístavy musely za své hospodářské činnosti uhradit, a tou částí daně z příjmů právnických osob, kterou lze přičítat těmto hospodářským činnostem.

5.1.3.   STÁTNÍ PROSTŘEDKY A PŘIČITATELNOST STÁTU

| (74) | V souladu s čl. 107 odst. 1 SFEU se za státní podporu považují pouze opatření poskytovaná členskými státy nebo ze státních prostředků. Podle ustálené judikatury představuje zřeknutí se prostředků, které měly být v zásadě navráceny do státního rozpočtu, převod státních prostředků (65). |
| --- | --- |

(74)

V souladu s čl. 107 odst. 1 SFEU se za státní podporu považují pouze opatření poskytovaná členskými státy nebo ze státních prostředků. Podle ustálené judikatury představuje zřeknutí se prostředků, které měly být v zásadě navráceny do státního rozpočtu, převod státních prostředků (65).

65

| (75) | V rozporu s tím, co tvrdí belgické orgány, platí, že vzhledem k tomu, že zdanění hospodářských činností přístavů daní z příjmů právnických osob vede k příznivějšímu zdanění osoby povinné k dani, než by bylo zdanění daní z příjmů společností (viz bod 5.1.2 výše týkající se existence hospodářské výhody), je jeho důsledkem daňová ztráta státu. |
| --- | --- |

(75)

V rozporu s tím, co tvrdí belgické orgány, platí, že vzhledem k tomu, že zdanění hospodářských činností přístavů daní z příjmů právnických osob vede k příznivějšímu zdanění osoby povinné k dani, než by bylo zdanění daní z příjmů společností (viz bod 5.1.2 výše týkající se existence hospodářské výhody), je jeho důsledkem daňová ztráta státu.

| (76) | Z tohoto důvodu se Komise domnívá, že toto opatření představuje převod státních prostředků ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU. |
| --- | --- |

(76)

Z tohoto důvodu se Komise domnívá, že toto opatření představuje převod státních prostředků ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU.

| (77) | Navíc vzhledem k tomu, že daný daňový systém je součástí belgické právní úpravy a není Belgii uložen právním řádem Unie, je přičitatelný státu (66). |
| --- | --- |

(77)

Navíc vzhledem k tomu, že daný daňový systém je součástí belgické právní úpravy a není Belgii uložen právním řádem Unie, je přičitatelný státu (66).

66

5.1.4.   SELEKTIVITA

| (78) | Aby bylo opatření považováno za státní podporu, musí být selektivní, tj. musí zvýhodňovat určité podniky nebo určitá odvětví výroby ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU (67). |
| --- | --- |

(78)

Aby bylo opatření považováno za státní podporu, musí být selektivní, tj. musí zvýhodňovat určité podniky nebo určitá odvětví výroby ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU (67).

67

| (79) | Podle ustálené judikatury (68) zahrnuje posouzení věcné selektivnosti opatření, které snižuje náklady běžně zatěžující rozpočet podniku, jako je například osvobození od daně, tři fáze: v prvé řadě je nezbytné určit obvyklý nebo „běžný“ daňový režim (tzv. „referenční systém“) platný v dotčeném členském státě. Za druhé je nutno stanovit, zda se předmětné opatření od tohoto referenčního systému odchyluje v rozsahu, v němž zavádí rozlišování mezi hospodářskými subjekty, které se nacházejí, s ohledem na cíl uvedeného referenčního daňového režimu, ve srovnatelné skutkové a právní situaci. V takovém případě je dané opatření a priori selektivní. Za třetí je třeba určit, zda je odchylující se opatření odůvodněno povahou nebo obecnou systematikou – jinými slovy vnitřní logikou – referenčního daňového systému (69). Pokud jde o tuto třetí fázi, je na daném členském státu, aby prokázal, že odlišné daňové zacházení vyplývá přímo ze základních nebo řídících principů jeho daňového režimu (70). |
| --- | --- |

(79)

Podle ustálené judikatury (68) zahrnuje posouzení věcné selektivnosti opatření, které snižuje náklady běžně zatěžující rozpočet podniku, jako je například osvobození od daně, tři fáze: v prvé řadě je nezbytné určit obvyklý nebo „běžný“ daňový režim (tzv. „referenční systém“) platný v dotčeném členském státě. Za druhé je nutno stanovit, zda se předmětné opatření od tohoto referenčního systému odchyluje v rozsahu, v němž zavádí rozlišování mezi hospodářskými subjekty, které se nacházejí, s ohledem na cíl uvedeného referenčního daňového režimu, ve srovnatelné skutkové a právní situaci. V takovém případě je dané opatření a priori selektivní. Za třetí je třeba určit, zda je odchylující se opatření odůvodněno povahou nebo obecnou systematikou – jinými slovy vnitřní logikou – referenčního daňového systému (69). Pokud jde o tuto třetí fázi, je na daném členském státu, aby prokázal, že odlišné daňové zacházení vyplývá přímo ze základních nebo řídících principů jeho daňového režimu (70).

68

a priori

69

70

| (80) | Během řízení belgické orgány postupně obhajovaly dva názory. Ve svých odpovědích na dotazník zaslaný útvary Komise dne 3. července 2013 belgické orgány nejprve uvedly, že čl. 180 odst. 2 zákona o daních z příjmů představuje právní základ pro osvobození přístavů od daně z příjmů společností. Ve svých připomínkách ze dne 19. prosince 2016 však následně uvedly, že na přístavy se daň z příjmů společností nevztahuje v důsledku pouhého uplatnění obecných pravidel zákona o daních z příjmů uvedených v článcích 1 a 2 zákona o daních z příjmů, neboť přístavy nejsou „společnostmi“ ve smyslu článku 2 zákona o daních z příjmů. |
| --- | --- |

(80)

Během řízení belgické orgány postupně obhajovaly dva názory. Ve svých odpovědích na dotazník zaslaný útvary Komise dne 3. července 2013 belgické orgány nejprve uvedly, že čl. 180 odst. 2 zákona o daních z příjmů představuje právní základ pro osvobození přístavů od daně z příjmů společností. Ve svých připomínkách ze dne 19. prosince 2016 však následně uvedly, že na přístavy se daň z příjmů společností nevztahuje v důsledku pouhého uplatnění obecných pravidel zákona o daních z příjmů uvedených v článcích 1 a 2 zákona o daních z příjmů, neboť přístavy nejsou „společnostmi“ ve smyslu článku 2 zákona o daních z příjmů.

| (81) | Pojem státních podpor je pojmem objektivním a je třeba vzít v úvahu pouze účinky tohoto opatření. Nebylo zpochybněno, že belgické přístavy neplatí daň z příjmů společností, ale základem pro toto neplacení daně z příjmů společností může být podle belgických orgánů buď čl. 180 odst. 2 zákona o daních z příjmů, nebo články 1 a 2 zákona o daních z příjmů. |
| --- | --- |

(81)

Pojem státních podpor je pojmem objektivním a je třeba vzít v úvahu pouze účinky tohoto opatření. Nebylo zpochybněno, že belgické přístavy neplatí daň z příjmů společností, ale základem pro toto neplacení daně z příjmů společností může být podle belgických orgánů buď čl. 180 odst. 2 zákona o daních z příjmů, nebo články 1 a 2 zákona o daních z příjmů.

5.1.4.1.   
  Posouzení selektivity, pokud jsou právním základem pro neplacení daně z příjmů společností belgickými přístavy články 1 a 2 zákona o daních z příjmů

Posouzení selektivity, pokud jsou právním základem pro neplacení daně z příjmů společností belgickými přístavy články 1 a 2 zákona o daních z příjmů

| (82) | Ve svých připomínkách ze dne 19. prosince 2016 belgické orgány uvádějí, že čl. 180 odst. 2 zákon o daních z příjmů nemá žádný právní dosah a že je čistě deklaratorní. Jeho vypuštění by na situaci přístavů ve vztahu k dani z příjmů společností nic nezměnilo. Přístavy by byly podle belgických orgánů osvobozeny od daně z příjmů společností na základě článků 1 a 2 zákona o daních z příjmů a obecných kritérií belgického daňového systému. Belgické orgány totiž tvrdí, že přístavy nejsou „společnostmi“ ve smyslu článků 1 a 2 zákona o daních z příjmů. |
| --- | --- |

(82)

Ve svých připomínkách ze dne 19. prosince 2016 belgické orgány uvádějí, že čl. 180 odst. 2 zákon o daních z příjmů nemá žádný právní dosah a že je čistě deklaratorní. Jeho vypuštění by na situaci přístavů ve vztahu k dani z příjmů společností nic nezměnilo. Přístavy by byly podle belgických orgánů osvobozeny od daně z příjmů společností na základě článků 1 a 2 zákona o daních z příjmů a obecných kritérií belgického daňového systému. Belgické orgány totiž tvrdí, že přístavy nejsou „společnostmi“ ve smyslu článků 1 a 2 zákona o daních z příjmů.

| (83) | Při tomto nastavení by referenční systém tvořily články 1 a 2 zákona o daních z příjmů, které stanoví, že „společnosti“ podléhají dani z příjmů společností, kdežto právnické osoby, které jsou rezidenty daného státu a nejsou společnostmi, podléhají dani z příjmů právnických osob. Podle belgických orgánů platí, že jelikož přístavy nejsou „společnostmi“, měla by se na ně nutně vztahovat daň z příjmů právnických osob. Článek 180 odst. 2 zákona o daních z příjmů, který podle belgických orgánů pouze vyvozuje důsledky z obecných pravidel stanovených v článcích 1 a 2, by tedy nejen nepředstavoval odchylku od referenčního systému, ale byl by dokonce jeho nedílnou součástí. Pokud by přístavy nebyly „společnostmi“, bylo by možno pravidla vztahující se k dani z příjmů právnických osob rovněž považovat za omezenější referenční systém. |
| --- | --- |

(83)

Při tomto nastavení by referenční systém tvořily články 1 a 2 zákona o daních z příjmů, které stanoví, že „společnosti“ podléhají dani z příjmů společností, kdežto právnické osoby, které jsou rezidenty daného státu a nejsou společnostmi, podléhají dani z příjmů právnických osob. Podle belgických orgánů platí, že jelikož přístavy nejsou „společnostmi“, měla by se na ně nutně vztahovat daň z příjmů právnických osob. Článek 180 odst. 2 zákona o daních z příjmů, který podle belgických orgánů pouze vyvozuje důsledky z obecných pravidel stanovených v článcích 1 a 2, by tedy nejen nepředstavoval odchylku od referenčního systému, ale byl by dokonce jeho nedílnou součástí. Pokud by přístavy nebyly „společnostmi“, bylo by možno pravidla vztahující se k dani z příjmů právnických osob rovněž považovat za omezenější referenční systém.

| (84) | Tento výklad tedy v zásadě vychází z předpokladu, že povaha činností vykonávaných přístavy nutně vylučuje, že by mohly být pro účely daně z příjmů považovány za „společnosti“ (právnické osoby, které jsou rezidenty daného státu), nýbrž že se jedná o „podniky“ ve smyslu článku 107 SFEU, jak bylo uvedeno výše. Ani připomínky Belgie, ani připomínky třetích stran neposkytují žádné přesvědčivé důkazy o opodstatněnosti této hypotézy. |
| --- | --- |

(84)

Tento výklad tedy v zásadě vychází z předpokladu, že povaha činností vykonávaných přístavy nutně vylučuje, že by mohly být pro účely daně z příjmů považovány za „společnosti“ (právnické osoby, které jsou rezidenty daného státu), nýbrž že se jedná o „podniky“ ve smyslu článku 107 SFEU, jak bylo uvedeno výše. Ani připomínky Belgie, ani připomínky třetích stran neposkytují žádné přesvědčivé důkazy o opodstatněnosti této hypotézy.

| (85) | Komise se naopak domnívá, že přístavy jsou pro účely daně z příjmů v zásadě „společnostmi“ vzhledem k převážné části jejich činností, a že vykonávají hospodářské činnosti, díky nimž je lze klasifikovat jako „podniky“ ve smyslu článku 107 SFEU. Navíc ani žádné ustanovení vnitrostátního práva tuto klasifikaci společností nezpochybňuje. |
| --- | --- |

(85)

Komise se naopak domnívá, že přístavy jsou pro účely daně z příjmů v zásadě „společnostmi“ vzhledem k převážné části jejich činností, a že vykonávají hospodářské činnosti, díky nimž je lze klasifikovat jako „podniky“ ve smyslu článku 107 SFEU. Navíc ani žádné ustanovení vnitrostátního práva tuto klasifikaci společností nezpochybňuje.

| (86) | Komise totiž konstatuje, že hypotéza, o niž se opírá argumentace belgických orgánů, je v rozporu s oficiálním komentářem k zákonu o daních z příjmů, s jinými interními texty i s oficiálními postoji belgické vlády. V oficiálním komentáři k zákonu o daních z příjmů se totiž uvádí, že právnické osoby, které jsou „bezpodmínečně“ vyňaty z povinnosti odvádět daň z příjmů společností (zejména přístavy v souladu s čl. 180 odst. 2 zákona o daních z příjmů), by měly být „v zásadě považovány za subjekty povinné k dani z příjmů společností“ (71). Většina přístavů uvedených v čl. 180 odst. 2 zákon o daních z příjmů – které jsou SA, SPRL nebo samostatnými správami přístavů ve správě obce – by měla rovněž z titulu své právní formy (a charakteristik zpravidla spojených s touto právní formou) – v zásadě podléhat dani z příjmů společností (72). Dále vlámský přístavní dekret ze dne 2. března 1999 sám o sobě obsahuje údaje o průmyslové (73) nebo obchodní (74) povaze přístavních činností, a tudíž o jejich klasifikaci jako „společností“ ve smyslu článku 2 zákona o daních z příjmů, což by mělo mít za důsledek, že se na ně vztahuje daň z příjmů společností. Podobně sama belgická vláda před belgickým ústavním soudem uvedla, že přístavy jsou vedle jiných společností a právnických osob uvedených v článku 180 a v čl. 220 odst. 2 zákona o daních z příjmů, „skutečně právnickými osobami, které provozují podnikatelskou činnost nebo činnosti ziskové povahy ve smyslu článku 2 zákona o daních z příjmů“ (75). Belgický vicepremiér a ministr financí a zahraničního obchodu před belgickou poslaneckou sněmovnou rovněž prohlásili, že belgické přístavy jsou státními podniky, a pokud by neexistovala bezpodmínečná výjimka obsažená v článku 180 zákona o daních z příjmů, vztahovala by se na ně daň z příjmů společností v souladu s články 1, 2 a 179 zákona o daních z příjmů (76). A konečně daň z příjmů právnických osob se na přístavy nevztahuje přirozeně a přímo, ale jen tehdy, pokud jsou výslovně osvobozeny od daně z příjmů společností na základě čl. 180 odst. 2 zákona o daních z příjmů v souladu se samotným zněním čl. 220 odst. 2 zákona o daních z příjmů, což je v rozporu s výkladem belgických orgánů, podle kterých přístavy neplatí daň z příjmů společností, protože se na ně přirozeně vztahuje daň z příjmů právnických osob jakožto na právnické osoby, které jsou rezidenty daného státu, avšak nejsou „společnostmi“. |
| --- | --- |

(86)

Komise totiž konstatuje, že hypotéza, o niž se opírá argumentace belgických orgánů, je v rozporu s oficiálním komentářem k zákonu o daních z příjmů, s jinými interními texty i s oficiálními postoji belgické vlády. V oficiálním komentáři k zákonu o daních z příjmů se totiž uvádí, že právnické osoby, které jsou „bezpodmínečně“ vyňaty z povinnosti odvádět daň z příjmů společností (zejména přístavy v souladu s čl. 180 odst. 2 zákona o daních z příjmů), by měly být „v zásadě považovány za subjekty povinné k dani z příjmů společností“ (71). Většina přístavů uvedených v čl. 180 odst. 2 zákon o daních z příjmů – které jsou SA, SPRL nebo samostatnými správami přístavů ve správě obce – by měla rovněž z titulu své právní formy (a charakteristik zpravidla spojených s touto právní formou) – v zásadě podléhat dani z příjmů společností (72). Dále vlámský přístavní dekret ze dne 2. března 1999 sám o sobě obsahuje údaje o průmyslové (73) nebo obchodní (74) povaze přístavních činností, a tudíž o jejich klasifikaci jako „společností“ ve smyslu článku 2 zákona o daních z příjmů, což by mělo mít za důsledek, že se na ně vztahuje daň z příjmů společností. Podobně sama belgická vláda před belgickým ústavním soudem uvedla, že přístavy jsou vedle jiných společností a právnických osob uvedených v článku 180 a v čl. 220 odst. 2 zákona o daních z příjmů, „skutečně právnickými osobami, které provozují podnikatelskou činnost nebo činnosti ziskové povahy ve smyslu článku 2 zákona o daních z příjmů“ (75). Belgický vicepremiér a ministr financí a zahraničního obchodu před belgickou poslaneckou sněmovnou rovněž prohlásili, že belgické přístavy jsou státními podniky, a pokud by neexistovala bezpodmínečná výjimka obsažená v článku 180 zákona o daních z příjmů, vztahovala by se na ně daň z příjmů společností v souladu s články 1, 2 a 179 zákona o daních z příjmů (76). A konečně daň z příjmů právnických osob se na přístavy nevztahuje přirozeně a přímo, ale jen tehdy, pokud jsou výslovně osvobozeny od daně z příjmů společností na základě čl. 180 odst. 2 zákona o daních z příjmů v souladu se samotným zněním čl. 220 odst. 2 zákona o daních z příjmů, což je v rozporu s výkladem belgických orgánů, podle kterých přístavy neplatí daň z příjmů společností, protože se na ně přirozeně vztahuje daň z příjmů právnických osob jakožto na právnické osoby, které jsou rezidenty daného státu, avšak nejsou „společnostmi“.

71

72

73

74

75

76

| (87) | Komise tedy nesdílí stanovisko, že i kdyby byl čl. 180 odst. 2 zrušen, na přístavy by se nevztahovala daň z příjmů společností na základě uplatnění obecných kritérií uvedených v článcích 1 a 2 zákona o daních z příjmů. S ohledem na skutečnosti uvedené v předchozím bodě odůvodnění se Komise naopak domnívá, že při uplatnění obecných pravidel belgického vnitrostátního práva by se na přístavy, které jsou „společnostmi“ ve smyslu článku 2 zákona o daních z příjmů, měla vztahovat daň z příjmů společností, pokud z ní nebyly formálně a bezpodmínečně osvobozeny podle čl. 180 odst. 2 zákona o daních z příjmů. Ze stejných důvodů Komise napadá tvrzení, že pravidla týkající se daně z příjmů právnických osob představují referenční systém pro zdanění přístavů. |
| --- | --- |

(87)

Komise tedy nesdílí stanovisko, že i kdyby byl čl. 180 odst. 2 zrušen, na přístavy by se nevztahovala daň z příjmů společností na základě uplatnění obecných kritérií uvedených v článcích 1 a 2 zákona o daních z příjmů. S ohledem na skutečnosti uvedené v předchozím bodě odůvodnění se Komise naopak domnívá, že při uplatnění obecných pravidel belgického vnitrostátního práva by se na přístavy, které jsou „společnostmi“ ve smyslu článku 2 zákona o daních z příjmů, měla vztahovat daň z příjmů společností, pokud z ní nebyly formálně a bezpodmínečně osvobozeny podle čl. 180 odst. 2 zákona o daních z příjmů. Ze stejných důvodů Komise napadá tvrzení, že pravidla týkající se daně z příjmů právnických osob představují referenční systém pro zdanění přístavů.

| (88) | Ve svých připomínkách belgické orgány a některé zúčastněné strany tvrdí, že osvobození přístavů od daně z příjmů společností daně údajně vyplývá kromě obecných pravidel zákona o daních z příjmů (články 1 a 2) i z jiných obecných pravidel vnitrostátního práva (obecná právní zásada, pravidlo vyplývající ze soudní praxe, podle kterého veřejné služby, úkoly a majetek nejsou zdaněny, pokud to zákon, případně samotná belgická ústava, výslovně nestanoví). |
| --- | --- |

(88)

Ve svých připomínkách belgické orgány a některé zúčastněné strany tvrdí, že osvobození přístavů od daně z příjmů společností daně údajně vyplývá kromě obecných pravidel zákona o daních z příjmů (články 1 a 2) i z jiných obecných pravidel vnitrostátního práva (obecná právní zásada, pravidlo vyplývající ze soudní praxe, podle kterého veřejné služby, úkoly a majetek nejsou zdaněny, pokud to zákon, případně samotná belgická ústava, výslovně nestanoví).

| (89) | Vzhledem k výše uvedeným skutečnostem se Komise domnívá, že obvyklé uplatňování obecných pravidel belgického práva by mělo za následek to, že by se na přístavy vztahovala daň z příjmů společností v důsledku toho, že mají příjmy z hospodářské činnosti. |
| --- | --- |

(89)

Vzhledem k výše uvedeným skutečnostem se Komise domnívá, že obvyklé uplatňování obecných pravidel belgického práva by mělo za následek to, že by se na přístavy vztahovala daň z příjmů společností v důsledku toho, že mají příjmy z hospodářské činnosti.

| (90) | Ostatně i kdyby na rozdíl od toho, co Komise právě prokázala, mohla dotčená vnitrostátní pravidla – případně jejich výklad ze strany správních orgánů – vyústit v to, že by belgické přístavy nehradily daň z příjmů společností, zaváděla by tato pravidla diskriminaci mezi „podniky“ s hospodářskými aktivitami ve smyslu článku 107 SFEU (viz oddíl 5.1.1 výše). Stejně jako čl. 180 odst. 2 zákona o daních z příjmů v analýze, kterou níže uvádí Komise, by tak tato pravidla, případě belgický systém zdanění příjmů jako celek, byla zdrojem výhod poskytnutých určitým „podnikům“, tj. přístavům, přestože tyto podniky jsou, pokud jde o zisky z „hospodářských činností“, v situaci srovnatelné s jinými podniky (právnickými osobami, které jsou rezidenty daného státu), na které se vztahuje daň z příjmů společností, ve vztahu k účelu daně z příjmů právnických osob, které jsou rezidenty daného státu, tj. zdanění zisků. Komise se domnívá, že přístavy se neřídí „zvláštními zásadami fungování, které je jasně odlišují od jiných hospodářských subjektů“, na které se vztahuje daň z příjmů společností (77). Zejména skutečnost, že přístavy neusilují o dosažení zisku (78), nedostačuje k tomu, aby bylo možno dospět k závěru, že se nacházejí v jiné situaci než ostatní hospodářské subjekty, na které se vztahuje daň z příjmů společností. V tomto případě by samotný belgický systém byl selektivní (79). |
| --- | --- |

(90)

Ostatně i kdyby na rozdíl od toho, co Komise právě prokázala, mohla dotčená vnitrostátní pravidla – případně jejich výklad ze strany správních orgánů – vyústit v to, že by belgické přístavy nehradily daň z příjmů společností, zaváděla by tato pravidla diskriminaci mezi „podniky“ s hospodářskými aktivitami ve smyslu článku 107 SFEU (viz oddíl 5.1.1 výše). Stejně jako čl. 180 odst. 2 zákona o daních z příjmů v analýze, kterou níže uvádí Komise, by tak tato pravidla, případě belgický systém zdanění příjmů jako celek, byla zdrojem výhod poskytnutých určitým „podnikům“, tj. přístavům, přestože tyto podniky jsou, pokud jde o zisky z „hospodářských činností“, v situaci srovnatelné s jinými podniky (právnickými osobami, které jsou rezidenty daného státu), na které se vztahuje daň z příjmů společností, ve vztahu k účelu daně z příjmů právnických osob, které jsou rezidenty daného státu, tj. zdanění zisků. Komise se domnívá, že přístavy se neřídí „zvláštními zásadami fungování, které je jasně odlišují od jiných hospodářských subjektů“, na které se vztahuje daň z příjmů společností (77). Zejména skutečnost, že přístavy neusilují o dosažení zisku (78), nedostačuje k tomu, aby bylo možno dospět k závěru, že se nacházejí v jiné situaci než ostatní hospodářské subjekty, na které se vztahuje daň z příjmů společností. V tomto případě by samotný belgický systém byl selektivní (79).

77

78

79

| (91) | I kdyby tedy články 1 a 2 zákona o daních z příjmů představovaly právní základ pro to, že belgické přístavy neplatí daň z příjmů společností, představovalo by toto neplacení prima facie selektivní opatření, pokud jde o hospodářské činnosti přístavů. |
| --- | --- |

(91)

I kdyby tedy články 1 a 2 zákona o daních z příjmů představovaly právní základ pro to, že belgické přístavy neplatí daň z příjmů společností, představovalo by toto neplacení prima facie selektivní opatření, pokud jde o hospodářské činnosti přístavů.

prima facie

5.1.4.2.   
  Posouzení selektivity v případě, že čl. 180 odst. 2 zákona o daních z příjmů představuje právní základ pro to, aby belgické přístavy neplatily daň z příjmů společností.

Posouzení selektivity v případě, že čl. 180 odst. 2 zákona o daních z příjmů představuje právní základ pro to, aby belgické přístavy neplatily daň z příjmů společností.

| (92) | Jak vyplývá z výše uvedeného vývoje, Komise se domnívá, že čl. 180 odst. 2 zákona o daních z příjmů představuje jediný právní základ pro to, že belgické přístavy neplatí daň z příjmů společností, a že pokud by takové ustanovení neexistovalo, platily by přístavy daň z příjmů společností jako všechny ostatní společnosti nebo podniky, které mají zdanitelné příjmy z hospodářské činnosti. |
| --- | --- |

(92)

Jak vyplývá z výše uvedeného vývoje, Komise se domnívá, že čl. 180 odst. 2 zákona o daních z příjmů představuje jediný právní základ pro to, že belgické přístavy neplatí daň z příjmů společností, a že pokud by takové ustanovení neexistovalo, platily by přístavy daň z příjmů společností jako všechny ostatní společnosti nebo podniky, které mají zdanitelné příjmy z hospodářské činnosti.

5.1.4.2.1.   Referenční systém a odchylka od referenčního systému

Referenční systém a odchylka od referenčního systému

| (93) | Komise se domnívá, že referenční systém v tomto případě představují obecná daňová pravidla vyplývající z článků 1 a 2 zákona o daních z příjmů. Pro právnické osoby se sídlem v Belgii stanoví článek 1 zákona o daních z příjmů dualistický systém zdanění příjmů: ukládá „společnostem“ povinnost platit daň z příjmů společností a „jiným právnickým osobám než společnostem“ povinnost platit daň z příjmů právnických osob. Článek 2 zákona o daních z příjmů obsahuje kritéria umožňující definovat „společnosti“, a tudíž určit právnické osoby, na které se bude vztahovat daň z příjmů společností, a vylučovací metodou i ty, na jejichž příjmy se bude vztahovat daň z příjmů právnických osob. Článek 179 potvrzuje, že daňoví poplatníci, na které se vztahuje daň z příjmů společností, jsou společnosti, které jsou rezidenty daného státu. |
| --- | --- |

(93)

Komise se domnívá, že referenční systém v tomto případě představují obecná daňová pravidla vyplývající z článků 1 a 2 zákona o daních z příjmů. Pro právnické osoby se sídlem v Belgii stanoví článek 1 zákona o daních z příjmů dualistický systém zdanění příjmů: ukládá „společnostem“ povinnost platit daň z příjmů společností a „jiným právnickým osobám než společnostem“ povinnost platit daň z příjmů právnických osob. Článek 2 zákona o daních z příjmů obsahuje kritéria umožňující definovat „společnosti“, a tudíž určit právnické osoby, na které se bude vztahovat daň z příjmů společností, a vylučovací metodou i ty, na jejichž příjmy se bude vztahovat daň z příjmů právnických osob. Článek 179 potvrzuje, že daňoví poplatníci, na které se vztahuje daň z příjmů společností, jsou společnosti, které jsou rezidenty daného státu.

referenční systém

| (94) | Ustanovení čl. 180 odst. 2 zákona o daních z příjmů představuje výjimku z těchto obecných daňových pravidel. Bezpodmínečně totiž osvobozuje přístavy od povinnosti odvádět daň z příjmů společností, aniž by uplatňovalo obecná kritéria rozlišení mezi daní z příjmů společností a daní z příjmů právnických osob definovaná v článcích 1 a 2, tj. bez ohledu na to, zda jsou uvedené přístavy „společnostmi“, či nikoli (80). |
| --- | --- |

(94)

Ustanovení čl. 180 odst. 2 zákona o daních z příjmů představuje výjimku z těchto obecných daňových pravidel. Bezpodmínečně totiž osvobozuje přístavy od povinnosti odvádět daň z příjmů společností, aniž by uplatňovalo obecná kritéria rozlišení mezi daní z příjmů společností a daní z příjmů právnických osob definovaná v článcích 1 a 2, tj. bez ohledu na to, zda jsou uvedené přístavy „společnostmi“, či nikoli (80).

výjimku

80

| (95) | Pokud jsou přístavy z důvodů uvedených v 86. bodě odůvodnění „společnostmi“ ve smyslu článku 1 zákona o daních z příjmů, může být referenční systém pro zdanění příjmů přístavů definován rovněž restriktivněji jako soubor pravidel týkajících se daně z příjmů společností, tj. články 1 a 179 zákona o daních z příjmů, které stanoví, že na „společnosti“, které jsou rezidenty daného státu, se vztahuje daň z příjmů společností, která je definována jako „daň z celkového příjmu“. |
| --- | --- |

(95)

Pokud jsou přístavy z důvodů uvedených v 86. bodě odůvodnění „společnostmi“ ve smyslu článku 1 zákona o daních z příjmů, může být referenční systém pro zdanění příjmů přístavů definován rovněž restriktivněji jako soubor pravidel týkajících se daně z příjmů společností, tj. články 1 a 179 zákona o daních z příjmů, které stanoví, že na „společnosti“, které jsou rezidenty daného státu, se vztahuje daň z příjmů společností, která je definována jako „daň z celkového příjmu“.

| (96) | Pokud jde o tento referenční systém, stanoví čl. 180 odst. 2 zákona o daních z příjmů výslovně výjimku (která je samotnou podstatou jeho existence), neboť vyjímá přístavy z oblasti působnosti článku 179 a z povinnosti hradit daň z příjmů společností, a to i v případě, že se na ně následně vztahuje daň z příjmů právnických osob podle čl. 220 odst. 2 zákona o daních z příjmů. Pokud by nebylo stanoveno výslovné a konkrétní osvobození od daně uvedené v čl. 180 odst. 2 zákona o daních z příjmů, na belgické přístavy by se stejně jako na jiné společnosti, které jsou rezidenty daného státu, skutečně ze zákona vztahovala daň z příjmů společností. |
| --- | --- |

(96)

Pokud jde o tento referenční systém, stanoví čl. 180 odst. 2 zákona o daních z příjmů výslovně výjimku (která je samotnou podstatou jeho existence), neboť vyjímá přístavy z oblasti působnosti článku 179 a z povinnosti hradit daň z příjmů společností, a to i v případě, že se na ně následně vztahuje daň z příjmů právnických osob podle čl. 220 odst. 2 zákona o daních z příjmů. Pokud by nebylo stanoveno výslovné a konkrétní osvobození od daně uvedené v čl. 180 odst. 2 zákona o daních z příjmů, na belgické přístavy by se stejně jako na jiné společnosti, které jsou rezidenty daného státu, skutečně ze zákona vztahovala daň z příjmů společností.

5.1.4.2.2.   Odchylka od referenčního systému, která zavádí rozlišování mezi hospodářskými subjekty, které se vzhledem k cíli sledovanému referenčním daňovým systémem nacházejí ve srovnatelné právní a faktické situaci

Odchylka od referenčního systému, která zavádí rozlišování mezi hospodářskými subjekty, které se vzhledem k cíli sledovanému referenčním daňovým systémem nacházejí ve srovnatelné právní a faktické situaci

| (97) | Z výše uvedeného vyplývá, že se čl. 180 odst. 2 zákona o daních z příjmů odchyluje od obecných pravidel, kterými se řídí zdanění příjmů „společností“ (jak s odkazem na obecná pravidla článků 1 a 2 zákona o daních z příjmů, tak s odkazem na méně obecná pravidla článku 179 zákona o daních z příjmů), a zavádí rozdíly mezi hospodářskými subjekty, které se s ohledem na cíl sledovaný referenčním daňovým systémem nacházejí ve srovnatelné skutkové a právní situaci. Bez ohledu na přijatý referenční systém (daň z příjmů společností nebo obecné zdanění příjmů právnických osob, které jsou rezidenty daného státu) je cílem daně z příjmů zdanění příjmů, a vzhledem k tomuto cíli jsou všechny podniky, pokud jde o zisky z jejich hospodářské činnosti, ve stejné faktické a právní situaci. |
| --- | --- |

(97)

Z výše uvedeného vyplývá, že se čl. 180 odst. 2 zákona o daních z příjmů odchyluje od obecných pravidel, kterými se řídí zdanění příjmů „společností“ (jak s odkazem na obecná pravidla článků 1 a 2 zákona o daních z příjmů, tak s odkazem na méně obecná pravidla článku 179 zákona o daních z příjmů), a zavádí rozdíly mezi hospodářskými subjekty, které se s ohledem na cíl sledovaný referenčním daňovým systémem nacházejí ve srovnatelné skutkové a právní situaci. Bez ohledu na přijatý referenční systém (daň z příjmů společností nebo obecné zdanění příjmů právnických osob, které jsou rezidenty daného státu) je cílem daně z příjmů zdanění příjmů, a vzhledem k tomuto cíli jsou všechny podniky, pokud jde o zisky z jejich hospodářské činnosti, ve stejné faktické a právní situaci.

| (98) | Na tomto hodnocení by se nic nezměnilo, ani kdyby přístavy neusilovaly o dosažení zisku nebo kdyby věnovaly menší pozornost krátkodobé návratnosti investic. Je prokázáno, že osvobození od daně ve prospěch podniků, které neusilují o dosažení zisku a které vykonávají hospodářské činnosti, je obecně považováno za selektivní, i když je poskytnuto s ohledem na cíl vnitrostátního zákonodárce, jímž je zvýhodňovat subjekty považované za společensky prospěšné (81). Skutečnost, že belgické přístavy jsou vlastněny a ovládány orgány veřejné moci nebo že kromě hospodářských činností vykonávají i činnosti nehospodářské, jako jsou například úkoly související s výkonem veřejné moci, neznamená, že se nacházejí v jiné právní a faktické situaci, pokud jde o uplatňování daně z příjmů společností na příjmy plynoucí z jejich hospodářské činnosti. |
| --- | --- |

(98)

Na tomto hodnocení by se nic nezměnilo, ani kdyby přístavy neusilovaly o dosažení zisku nebo kdyby věnovaly menší pozornost krátkodobé návratnosti investic. Je prokázáno, že osvobození od daně ve prospěch podniků, které neusilují o dosažení zisku a které vykonávají hospodářské činnosti, je obecně považováno za selektivní, i když je poskytnuto s ohledem na cíl vnitrostátního zákonodárce, jímž je zvýhodňovat subjekty považované za společensky prospěšné (81). Skutečnost, že belgické přístavy jsou vlastněny a ovládány orgány veřejné moci nebo že kromě hospodářských činností vykonávají i činnosti nehospodářské, jako jsou například úkoly související s výkonem veřejné moci, neznamená, že se nacházejí v jiné právní a faktické situaci, pokud jde o uplatňování daně z příjmů společností na příjmy plynoucí z jejich hospodářské činnosti.

81

| (99) | Dotčené opatření je tedy prima facie selektivní, pokud jde o hospodářskou činnost přístavů. |
| --- | --- |

(99)

Dotčené opatření je tedy prima facie selektivní, pokud jde o hospodářskou činnost přístavů.

prima facie

5.1.4.3.   
  Odůvodnění na základě povahy nebo obecné struktury referenčního systému

Odůvodnění na základě povahy nebo obecné struktury referenčního systému

| (100) | Jak bylo uvedeno výše, je na členském státu, aby prokázal, že odchylka je odůvodněna povahou nebo obecnou strukturou referenčního daňového systému. V závěrečné fázi třífázové analýzy lze rozdílné zacházení odůvodnit pouze inherentními charakteristikami referenčního daňového systému. |
| --- | --- |

(100)

Jak bylo uvedeno výše, je na členském státu, aby prokázal, že odchylka je odůvodněna povahou nebo obecnou strukturou referenčního daňového systému. V závěrečné fázi třífázové analýzy lze rozdílné zacházení odůvodnit pouze inherentními charakteristikami referenčního daňového systému.

| (101) | Soulad opatření s vnitrostátním právem nemůže sám o sobě představovat odůvodnění na základě struktury systému, ledaže by se prokázalo, že toto odůvodnění vyplývá z inherentních charakteristik referenčního daňového systému (82). |
| --- | --- |

(101)

Soulad opatření s vnitrostátním právem nemůže sám o sobě představovat odůvodnění na základě struktury systému, ledaže by se prokázalo, že toto odůvodnění vyplývá z inherentních charakteristik referenčního daňového systému (82).

82

| (102) | V této souvislosti nemá rozhodnutí belgického Ústavního soudu č. 151/2016 ze dne 1. prosince 2016 v žádném případě takový dosah, jaký se mu snaží připisovat belgické orgány. Toto rozhodnutí se totiž netýká osvobození přístavů od daně z příjmů společností, přiznaného přístavům ve vztahu k pravidlům o státní podpoře, ale toho, zda se daň z příjmů společností vztahuje na podniky ve vlastnictví obcí (intercommunales), struktury spolupráce a projektová sdružení, a to s ohledem na zásady rovnosti a nediskriminace, takže se neexistence diskriminace ve vnitrostátním právu nedotýká neexistence selektivity ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU. |
| --- | --- |

(102)

V této souvislosti nemá rozhodnutí belgického Ústavního soudu č. 151/2016 ze dne 1. prosince 2016 v žádném případě takový dosah, jaký se mu snaží připisovat belgické orgány. Toto rozhodnutí se totiž netýká osvobození přístavů od daně z příjmů společností, přiznaného přístavům ve vztahu k pravidlům o státní podpoře, ale toho, zda se daň z příjmů společností vztahuje na podniky ve vlastnictví obcí (intercommunales), struktury spolupráce a projektová sdružení, a to s ohledem na zásady rovnosti a nediskriminace, takže se neexistence diskriminace ve vnitrostátním právu nedotýká neexistence selektivity ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU.

| (103) | Podobně vzhledem k tomu, že rozhodujícím kritériem pro to, zda se uplatní daň z příjmů společností, nebo daň z příjmů právnických osob, je to, zda daný subjekt vykonává „podnikatelskou činnost“, nebo „činnost ziskové povahy“ (viz článek 2 zákona o daních z příjmů), nejsou údajné důvody pro osvobození přístavů od daně z příjmů společností, tj. že zisk nerozdělují, ale reinvestují, že sledují cíl, který přesahuje jejich individuální zájem, že jejich statutárním cílem není vytvářet zisk, že jsou součástí orgánů veřejné moci a že plní úkoly obecného zájmu, dostačující k tomu, aby odůvodnily příznivější daňové zacházení oproti ostatním společnostem, které jsou rezidenty daného státu, ve vztahu k hlavním zásadám daňového systému. I jiné podniky totiž rovněž reinvestujísvůj zisk, sledují cíle nebo mají na ekonomiku dopady, které přesahují jejich individuální zájem (83), aniž by byly z těchto důvodů osvobozeny od daně z příjmů společností. Podobně se může na subjekty, které nejsou součástí orgánů veřejné moci (např. nezisková sdružení) vztahovat daň z příjmů právnických osob za předpokladu, že splňují obecné kritérium uvedené v článku 2 zákona o daních z příjmů, takže ani působení ve veřejné sféře není ve vztahu k vnitrostátním pravidlům relevantní. Na tato sdružení se tak navzdory tomu, že jejich statutárním cílem není vytváření zisku, může vztahovat daň z příjmů společností v souladu s obecnými kritérii článků 1 a 2 zákona o daních z příjmů, pokud vykonávají „podnikatelskou činnost“ či „činnosti ziskové povahy“. |
| --- | --- |

(103)

Podobně vzhledem k tomu, že rozhodujícím kritériem pro to, zda se uplatní daň z příjmů společností, nebo daň z příjmů právnických osob, je to, zda daný subjekt vykonává „podnikatelskou činnost“, nebo „činnost ziskové povahy“ (viz článek 2 zákona o daních z příjmů), nejsou údajné důvody pro osvobození přístavů od daně z příjmů společností, tj. že zisk nerozdělují, ale reinvestují, že sledují cíl, který přesahuje jejich individuální zájem, že jejich statutárním cílem není vytvářet zisk, že jsou součástí orgánů veřejné moci a že plní úkoly obecného zájmu, dostačující k tomu, aby odůvodnily příznivější daňové zacházení oproti ostatním společnostem, které jsou rezidenty daného státu, ve vztahu k hlavním zásadám daňového systému. I jiné podniky totiž rovněž reinvestujísvůj zisk, sledují cíle nebo mají na ekonomiku dopady, které přesahují jejich individuální zájem (83), aniž by byly z těchto důvodů osvobozeny od daně z příjmů společností. Podobně se může na subjekty, které nejsou součástí orgánů veřejné moci (např. nezisková sdružení) vztahovat daň z příjmů právnických osob za předpokladu, že splňují obecné kritérium uvedené v článku 2 zákona o daních z příjmů, takže ani působení ve veřejné sféře není ve vztahu k vnitrostátním pravidlům relevantní. Na tato sdružení se tak navzdory tomu, že jejich statutárním cílem není vytváření zisku, může vztahovat daň z příjmů společností v souladu s obecnými kritérii článků 1 a 2 zákona o daních z příjmů, pokud vykonávají „podnikatelskou činnost“ či „činnosti ziskové povahy“.

83

| (104) | Údajná skutečnost, že zdroje přístavů ne vždy pokrývají jejich náklady, nemůže být odůvodněním pro osvobození od daně z příjmů společností, neboť v této situaci, pokud nedochází k vytvoření zisku, nevzniká při uplatnění obvyklého systému zdanění příjmů žádná daňová povinnost a ztráta může být odložena a zaúčtována proti případným budoucím ziskům z hospodářské činnosti, takže udělení výjimky by bylo zbytečné a mělo by důsledky pouze tehdy, pokud by přístav vytvořil zdanitelný zisk. Komise konstatuje, že v letech 2004–2014 (za jedenáct účetních období) vykazovaly přístavy Antverpy, Gent, Zeebrugge a Ostende téměř vždy zisk (ztrátu vykázaly pouze Antverpy v roce 2011 a Ostende v roce 2013), takže zmiňované odůvodnění je pouze teoretické, a dokonce je v rozporu s fakty. Kromě toho není ostatním „společnostem“ v případě, že jejich zdroje nepokrývají jejich náklady, poskytováno žádné osvobození od daně z příjmů společností podobné osvobození v případě přístavů. |
| --- | --- |

(104)

Údajná skutečnost, že zdroje přístavů ne vždy pokrývají jejich náklady, nemůže být odůvodněním pro osvobození od daně z příjmů společností, neboť v této situaci, pokud nedochází k vytvoření zisku, nevzniká při uplatnění obvyklého systému zdanění příjmů žádná daňová povinnost a ztráta může být odložena a zaúčtována proti případným budoucím ziskům z hospodářské činnosti, takže udělení výjimky by bylo zbytečné a mělo by důsledky pouze tehdy, pokud by přístav vytvořil zdanitelný zisk. Komise konstatuje, že v letech 2004–2014 (za jedenáct účetních období) vykazovaly přístavy Antverpy, Gent, Zeebrugge a Ostende téměř vždy zisk (ztrátu vykázaly pouze Antverpy v roce 2011 a Ostende v roce 2013), takže zmiňované odůvodnění je pouze teoretické, a dokonce je v rozporu s fakty. Kromě toho není ostatním „společnostem“ v případě, že jejich zdroje nepokrývají jejich náklady, poskytováno žádné osvobození od daně z příjmů společností podobné osvobození v případě přístavů.

| (105) | Ve stejném duchu platí, že ani skutečnost, že by některé náklady nesouvisející s předmětem činnosti určitého podniku nebyly podle článku 49 zákona o daních z příjmů odčitatelné od daně z příjmů společností, není důvodem pro osvobození přístavů od daně z příjmů společností. Článek 49 zákona o daních z příjmů stanoví, že „náklady vzniklé nebo vynaložené daňovým poplatníkem během zdaňovacího období za účelem získání nebo zachování zdanitelného příjmu jsou odčitatelné“. Osvobození přístavů od daně z příjmů společností především nesouvisí se skutečností, že by přístavy byly finančně znevýhodněny článkem 49 zákona o daních z příjmů: osvobození od daně z příjmů společností se týká všech dosažených zisků a není omezeno jen na zisky plynoucí z případné neodčitatelnosti některých výdajů podle článku 49 zákona o daních z příjmů. Osvobození přístavů od daně z příjmů společností proto není odůvodněno žádným pokynem belgického daňového systému, a to ani za předpokladu, že článek 49 zákona o daních z příjmů takový pokyn představuje. Navíc ani belgické orgány, ani zúčastněné strany neprokazují, v jakém smyslu by takové ustanovení bylo s ohledem na cíl daného opatření (84) a na jeho znění skutečně takové povahy, že by mohlo bránit odčitatelnosti nákladů na nehospodářské činnosti přístavů vykonávané v obecném zájmu. Přístavy Antverpy a Zeebrugge navíc prezentují tento problém pouze jako riziko, a nikoliv jako prokázanou skutečnost. |
| --- | --- |

(105)

Ve stejném duchu platí, že ani skutečnost, že by některé náklady nesouvisející s předmětem činnosti určitého podniku nebyly podle článku 49 zákona o daních z příjmů odčitatelné od daně z příjmů společností, není důvodem pro osvobození přístavů od daně z příjmů společností. Článek 49 zákona o daních z příjmů stanoví, že „náklady vzniklé nebo vynaložené daňovým poplatníkem během zdaňovacího období za účelem získání nebo zachování zdanitelného příjmu jsou odčitatelné“. Osvobození přístavů od daně z příjmů společností především nesouvisí se skutečností, že by přístavy byly finančně znevýhodněny článkem 49 zákona o daních z příjmů: osvobození od daně z příjmů společností se týká všech dosažených zisků a není omezeno jen na zisky plynoucí z případné neodčitatelnosti některých výdajů podle článku 49 zákona o daních z příjmů. Osvobození přístavů od daně z příjmů společností proto není odůvodněno žádným pokynem belgického daňového systému, a to ani za předpokladu, že článek 49 zákona o daních z příjmů takový pokyn představuje. Navíc ani belgické orgány, ani zúčastněné strany neprokazují, v jakém smyslu by takové ustanovení bylo s ohledem na cíl daného opatření (84) a na jeho znění skutečně takové povahy, že by mohlo bránit odčitatelnosti nákladů na nehospodářské činnosti přístavů vykonávané v obecném zájmu. Přístavy Antverpy a Zeebrugge navíc prezentují tento problém pouze jako riziko, a nikoliv jako prokázanou skutečnost.

84

| (106) | Dále pak, i pokud bychom měli za prokázané, že osvobození přístavů od daně z příjmů společností, podobně jako osvobození některých veřejných subjektů zajišťujících veřejné služby od daně z veřejného nebo soukromého vlastnictví, vyplývá z obecné právní zásady, nebo dokonce přímo ze samotné belgické ústavy (85), nemusí to být samo o sobě dostatečné k odůvodnění tohoto osvobození povahou nebo obecnou strukturou systému vzhledem k tomu, že případné úvahy zohledněné tvůrci ústavy nebo vnitrostátními soudy mohou být nezávislé na řádném fungování daňového systému nebo jeho hlavních zásadách. |
| --- | --- |

(106)

Dále pak, i pokud bychom měli za prokázané, že osvobození přístavů od daně z příjmů společností, podobně jako osvobození některých veřejných subjektů zajišťujících veřejné služby od daně z veřejného nebo soukromého vlastnictví, vyplývá z obecné právní zásady, nebo dokonce přímo ze samotné belgické ústavy (85), nemusí to být samo o sobě dostatečné k odůvodnění tohoto osvobození povahou nebo obecnou strukturou systému vzhledem k tomu, že případné úvahy zohledněné tvůrci ústavy nebo vnitrostátními soudy mohou být nezávislé na řádném fungování daňového systému nebo jeho hlavních zásadách.

85

| (107) | A konečně argumenty belgických orgánů a zúčastněných stran týkající se kritérií vytyčených vnitrostátní judikaturou za účelem posouzení, zda je právnická osoba „společností“ ve smyslu článků 1 a 2 zákona o daních z příjmů (zejména nevyužívání průmyslových a obchodních metod) neprokazují, že by bylo dané opatření odůvodněno inherentní logikou daňového systému, jelikož ve skutečnosti je jejich cílem prokázat pouze to, že přístavy nejsou „společnostmi“, přičemž v tomto případě by fakt, že se na ně nevztahuje daň z příjmů společností, byl selektivní vzhledem k samotnému výběru kritérií pro vytyčení hranic referenčního systému (viz výše), a nikoli na základě odchylky od tohoto referenčního systému, která by mohla být případně odůvodněná. |
| --- | --- |

(107)

A konečně argumenty belgických orgánů a zúčastněných stran týkající se kritérií vytyčených vnitrostátní judikaturou za účelem posouzení, zda je právnická osoba „společností“ ve smyslu článků 1 a 2 zákona o daních z příjmů (zejména nevyužívání průmyslových a obchodních metod) neprokazují, že by bylo dané opatření odůvodněno inherentní logikou daňového systému, jelikož ve skutečnosti je jejich cílem prokázat pouze to, že přístavy nejsou „společnostmi“, přičemž v tomto případě by fakt, že se na ně nevztahuje daň z příjmů společností, byl selektivní vzhledem k samotnému výběru kritérií pro vytyčení hranic referenčního systému (viz výše), a nikoli na základě odchylky od tohoto referenčního systému, která by mohla být případně odůvodněná.

5.1.5.   NARUŠENÍ HOSPODÁŘSKÉ SOUTĚŽE A OVLIVNĚNÍ OBCHODU

| (108) | Aby bylo opatření považováno za státní podporu, musí ovlivňovat obchod mezi členskými státy Unie a narušovat nebo hrozit narušením hospodářské soutěže. Tato dvě kritéria spolu úzce souvisejí. |
| --- | --- |

(108)

Aby bylo opatření považováno za státní podporu, musí ovlivňovat obchod mezi členskými státy Unie a narušovat nebo hrozit narušením hospodářské soutěže. Tato dvě kritéria spolu úzce souvisejí.

| (109) | Podle judikatury se zpravidla má za to, že došlo k narušení hospodářské soutěže, jakmile stát poskytne finanční výhodu některému podniku v liberalizovaném odvětví, kde existuje (alespoň potenciálně) hospodářská soutěž (86). Je totiž nesporné, že v odvětví přístavů existuje hospodářská soutěž, která je ještě posílena povahou a charakteristikami dopravy, zejména dopravy námořní a vnitrozemské. Dopravní služby, které přístavy poskytují, přinejmenším do určité míry soutěží se službami poskytovanými jinými přístavy nebo v těchto přístavech, stejně tak jako jinými poskytovateli dopravních služeb v Belgii a v ostatních členských státech. |
| --- | --- |

(109)

Podle judikatury se zpravidla má za to, že došlo k narušení hospodářské soutěže, jakmile stát poskytne finanční výhodu některému podniku v liberalizovaném odvětví, kde existuje (alespoň potenciálně) hospodářská soutěž (86). Je totiž nesporné, že v odvětví přístavů existuje hospodářská soutěž, která je ještě posílena povahou a charakteristikami dopravy, zejména dopravy námořní a vnitrozemské. Dopravní služby, které přístavy poskytují, přinejmenším do určité míry soutěží se službami poskytovanými jinými přístavy nebo v těchto přístavech, stejně tak jako jinými poskytovateli dopravních služeb v Belgii a v ostatních členských státech.

86

| (110) | V souvislosti s veřejnými konzultacemi zúčastněných stran ohledně návrhu nařízení v oblasti přístavů „všechny zúčastněné strany zdůraznily potřebu stabilních a rovných podmínek pro hospodářskou soutěž v EU mezi přístavy navzájem [...]“ (87). Obdobně přístavy, zejména přístavy vnitrozemské a obecněji i vodní doprava, jejíž jsou součástí, soutěží s jinými formami dopravy. Navíc existuje obzvláště silná hospodářská soutěž mezi přístavy na belgickém a nizozemském pobřeží (v této souvislosti je často zmiňována oblast Amsterdam – Rotterdam – Antverpy). |
| --- | --- |

(110)

V souvislosti s veřejnými konzultacemi zúčastněných stran ohledně návrhu nařízení v oblasti přístavů „všechny zúčastněné strany zdůraznily potřebu stabilních a rovných podmínek pro hospodářskou soutěž v EU mezi přístavy navzájem [...]“ (87). Obdobně přístavy, zejména přístavy vnitrozemské a obecněji i vodní doprava, jejíž jsou součástí, soutěží s jinými formami dopravy. Navíc existuje obzvláště silná hospodářská soutěž mezi přístavy na belgickém a nizozemském pobřeží (v této souvislosti je často zmiňována oblast Amsterdam – Rotterdam – Antverpy).

87

| (111) | Toto opatření tedy může ovlivnit obchod uvnitř Unie a narušit hospodářskou soutěž tím, že posílí postavení příjemců v mezinárodním obchodě. |
| --- | --- |

(111)

Toto opatření tedy může ovlivnit obchod uvnitř Unie a narušit hospodářskou soutěž tím, že posílí postavení příjemců v mezinárodním obchodě.

| (112) | Kromě toho údajná skutečnost, že obdobná opatření státní podpory existují i v jiných členských státech, ani jednání Komise v souvislosti s těmito údajnými opatřeními, nemá žádný vliv na to, zda lze dotčené opatření klasifikovat jako státní podporu vzhledem k tomu, že důsledkem opatření ve prospěch belgických přístavů uvedených v čl. 180 odst. 2 zákona o daních z příjmů by skutečně bylo posílení jejich konkurenceschopnosti oproti výchozímu stavu, kdy by byly zdaněny za obvyklých podmínek systému daně z příjmů společností (88). |
| --- | --- |

(112)

Kromě toho údajná skutečnost, že obdobná opatření státní podpory existují i v jiných členských státech, ani jednání Komise v souvislosti s těmito údajnými opatřeními, nemá žádný vliv na to, zda lze dotčené opatření klasifikovat jako státní podporu vzhledem k tomu, že důsledkem opatření ve prospěch belgických přístavů uvedených v čl. 180 odst. 2 zákona o daních z příjmů by skutečně bylo posílení jejich konkurenceschopnosti oproti výchozímu stavu, kdy by byly zdaněny za obvyklých podmínek systému daně z příjmů společností (88).

88

| (113) | Navíc, i když lze mít za to, že přístavy mají zákonný monopol na poskytování svých služeb v rámci přístavu, který provozují, soutěží jimi nabízené dopravní služby přinejmenším do určité míry se službami nabízenými jinými poskytovateli dopravy, zejména přístavy jiných členských států. |
| --- | --- |

(113)

Navíc, i když lze mít za to, že přístavy mají zákonný monopol na poskytování svých služeb v rámci přístavu, který provozují, soutěží jimi nabízené dopravní služby přinejmenším do určité míry se službami nabízenými jinými poskytovateli dopravy, zejména přístavy jiných členských států.

| (114) | Stanovisko nizozemského orgánu pro hospodářskou soutěž uvedené zúčastněnými stranami není v rámci stávajícího řízení o státní podpoře relevantní. Netýká se totiž posouzení režimu podle článku 107 SFEU, který vyžaduje zvláštní přezkoumání podmínky týkající se hospodářské soutěže. Z článku 25 vlámského přístavního dekretu ze dne 2. března 1999 navíc vyplývá, že sazby, které přístavy uplatňují, mají vliv na jejich soutěžní postavení (89). Existenci hospodářské soutěže mezi evropskými přístavy kromě toho potvrzují i připomínky nizozemských veřejných přístavů. |
| --- | --- |

(114)

Stanovisko nizozemského orgánu pro hospodářskou soutěž uvedené zúčastněnými stranami není v rámci stávajícího řízení o státní podpoře relevantní. Netýká se totiž posouzení režimu podle článku 107 SFEU, který vyžaduje zvláštní přezkoumání podmínky týkající se hospodářské soutěže. Z článku 25 vlámského přístavního dekretu ze dne 2. března 1999 navíc vyplývá, že sazby, které přístavy uplatňují, mají vliv na jejich soutěžní postavení (89). Existenci hospodářské soutěže mezi evropskými přístavy kromě toho potvrzují i připomínky nizozemských veřejných přístavů.

89

| (115) | Odkazy na body 211, 219 a 220 sdělení ze dne 19. července 2016 navíc nejsou v tomto případě relevantní, jelikož se netýkají přístavních infrastruktur, které jsou naproti tomu zmíněny v bodě 215. V posledně zmíněném bodě se uvádí, že „veřejné financování přístavních infrastruktur zvýhodňuje hospodářskou činnost, a proto se na ně v zásadě vztahují pravidla pro poskytování státní podpory“, a že „přístavy spolu mohou vzájemně soutěžit a financování přístavních infrastruktur je tedy takové povahy, že může ovlivnit obchod mezi členskými státy“. Body 219 a 220 výše uvedeného sdělení navíc uvádějí, že podpory na výstavbu dotčených infrastruktur nemusímít vliv na obchod uvnitř Společenství ani na hospodářskou soutěž, zatímco opatření, které je projednáváno v rámci tohoto postupu, nepředstavuje podporu na výstavbu infrastruktury, ale provozní podporu spojenou se ziskem dosaženým v souvislosti s jejím provozem. |
| --- | --- |

(115)

Odkazy na body 211, 219 a 220 sdělení ze dne 19. července 2016 navíc nejsou v tomto případě relevantní, jelikož se netýkají přístavních infrastruktur, které jsou naproti tomu zmíněny v bodě 215. V posledně zmíněném bodě se uvádí, že „veřejné financování přístavních infrastruktur zvýhodňuje hospodářskou činnost, a proto se na ně v zásadě vztahují pravidla pro poskytování státní podpory“, a že „přístavy spolu mohou vzájemně soutěžit a financování přístavních infrastruktur je tedy takové povahy, že může ovlivnit obchod mezi členskými státy“. Body 219 a 220 výše uvedeného sdělení navíc uvádějí, že podpory na výstavbu dotčených infrastruktur nemusímít vliv na obchod uvnitř Společenství ani na hospodářskou soutěž, zatímco opatření, které je projednáváno v rámci tohoto postupu, nepředstavuje podporu na výstavbu infrastruktury, ale provozní podporu spojenou se ziskem dosaženým v souvislosti s jejím provozem.

5.1.6.   ZÁVĚR

| (116) | Vzhledem k výše uvedeným argumentům představuje osvobození belgických přístavů od daně stanovené v čl. 180 odst. 2 zákona o daních z příjmů státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU do té míry, do níž příjmy osvobozené od daně pocházejí z hospodářské činnosti, kterou tyto přístavy vykonávají. |
| --- | --- |

(116)

Vzhledem k výše uvedeným argumentům představuje osvobození belgických přístavů od daně stanovené v čl. 180 odst. 2 zákona o daních z příjmů státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU do té míry, do níž příjmy osvobozené od daně pocházejí z hospodářské činnosti, kterou tyto přístavy vykonávají.

5.2.   SLUČITELNOST OPATŘENÍ S VNITŘNÍM TRHEM

SLUČITELNOST OPATŘENÍ S VNITŘNÍM TRHEM

| (117) | Je na dotčeném členském státě, aby prokázal, že opatření státní podpory lze považovat za slučitelná s vnitřním trhem. Belgické orgány nepředložily v žádném ze svých příspěvků, odpovědí a připomínek žádný argument týkající se slučitelnosti daného opatření. Valonský region a valonské přístavy se domnívají, že článek 93 a čl. 106 odst. 2 Smlouvy o fungování EU mohou představovat dostatečný základ pro slučitelnost. Přístavní orgány v Antverpách a v Zeebrugge smýšlejí stejně, pokud jde o článek 93 SFEU. |
| --- | --- |

(117)

Je na dotčeném členském státě, aby prokázal, že opatření státní podpory lze považovat za slučitelná s vnitřním trhem. Belgické orgány nepředložily v žádném ze svých příspěvků, odpovědí a připomínek žádný argument týkající se slučitelnosti daného opatření. Valonský region a valonské přístavy se domnívají, že článek 93 a čl. 106 odst. 2 Smlouvy o fungování EU mohou představovat dostatečný základ pro slučitelnost. Přístavní orgány v Antverpách a v Zeebrugge smýšlejí stejně, pokud jde o článek 93 SFEU.

| (118) | Zaprvé čl. 106 odst. 2 SFEU stanoví, že vyrovnávací platba za plnění úkolů veřejné služby může být prohlášena za slučitelnou s vnitřním trhem, pokud splňuje určité podmínky (90). Komise však podotýká, že dotyčné opatření, které propojuje výši podpory s dosaženými zisky, není vázáno ani omezeno na čisté náklady na úkoly veřejné služby (91), ačkoli se jedná o podmínku nezbytnou pro to, aby byla podpora uznána za slučitelnou na základě čl. 106 odst. 2 SFEU. V důsledku toho nelze toto opatření považovat za vyrovnávací platbu za závazek veřejné služby slučitelnou s vnitřním trhem, a není slučitelné na základě čl. 106 odst. 2 SFEU. |
| --- | --- |

(118)

Zaprvé čl. 106 odst. 2 SFEU stanoví, že vyrovnávací platba za plnění úkolů veřejné služby může být prohlášena za slučitelnou s vnitřním trhem, pokud splňuje určité podmínky (90). Komise však podotýká, že dotyčné opatření, které propojuje výši podpory s dosaženými zisky, není vázáno ani omezeno na čisté náklady na úkoly veřejné služby (91), ačkoli se jedná o podmínku nezbytnou pro to, aby byla podpora uznána za slučitelnou na základě čl. 106 odst. 2 SFEU. V důsledku toho nelze toto opatření považovat za vyrovnávací platbu za závazek veřejné služby slučitelnou s vnitřním trhem, a není slučitelné na základě čl. 106 odst. 2 SFEU.

90

91

| (119) | Za druhé, článek 93 SFEU uvádí, že podpory, které odpovídají potřebě koordinovat dopravu nebo které představují náhradu za určitá plnění související s pojmem „veřejná služba“ mohou být rovněž prohlášeny za slučitelné s vnitřním trhem. Přístavy sice hrají důležitou roli při rozvoji multimodální dopravy, avšak ne všechny investice do přístavů spadají do působnosti článku 93 SFEU, který je omezen na podpory odpovídající potřebě koordinovat dopravu. Osvobození od daně z příjmu právnických osob navíc nepředstavuje investiční podporu, nýbrž podporu provozní, která není zaměřena na konkrétní investice. Dané opatření zvýhodňuje nejvýnosnější podniky, které tedy mají a priori vyšší vnitřní kapacitu k financování investic. Není zaměřeno ani na vyrovnání nákladů za určitá plnění související s pojmem veřejné služby, jak bylo uvedeno výše. Navíc toto opatření, tj. osvobození od daně, má za následek neomezené zvýhodnění s ohledem na jakékoli náklady. Není tudíž omezeno na částku nezbytnou k zajištění koordinace dopravy ani náhrady za určitá plnění související s pojmem veřejné služby, a proto nezaručuje dodržování zásady proporcionality. Nebyl u něho zjištěn ani žádný motivační účinek. Proto není možné uplatnit článek 93 SFEU. |
| --- | --- |

(119)

Za druhé, článek 93 SFEU uvádí, že podpory, které odpovídají potřebě koordinovat dopravu nebo které představují náhradu za určitá plnění související s pojmem „veřejná služba“ mohou být rovněž prohlášeny za slučitelné s vnitřním trhem. Přístavy sice hrají důležitou roli při rozvoji multimodální dopravy, avšak ne všechny investice do přístavů spadají do působnosti článku 93 SFEU, který je omezen na podpory odpovídající potřebě koordinovat dopravu. Osvobození od daně z příjmu právnických osob navíc nepředstavuje investiční podporu, nýbrž podporu provozní, která není zaměřena na konkrétní investice. Dané opatření zvýhodňuje nejvýnosnější podniky, které tedy mají a priori vyšší vnitřní kapacitu k financování investic. Není zaměřeno ani na vyrovnání nákladů za určitá plnění související s pojmem veřejné služby, jak bylo uvedeno výše. Navíc toto opatření, tj. osvobození od daně, má za následek neomezené zvýhodnění s ohledem na jakékoli náklady. Není tudíž omezeno na částku nezbytnou k zajištění koordinace dopravy ani náhrady za určitá plnění související s pojmem veřejné služby, a proto nezaručuje dodržování zásady proporcionality. Nebyl u něho zjištěn ani žádný motivační účinek. Proto není možné uplatnit článek 93 SFEU.

a priori

| (120) | Zatřetí, ačkoli se Belgie ani zúčastněné strany nedovolávaly čl. 107 odst. 3 písm. c) SFEU, Komise zkoumá, zda je dotčené opatření takové povahy, aby „usnadňovalo rozvoj určitých hospodářských činností nebo hospodářských oblastí“, aniž by měnilo podmínky obchodu v takové míře, jež by byla v rozporu se společným zájmem. Z výše uvedených důvodů (neexistence proporcionality, motivačního účinku a souvislosti s určeným cílem obecného zájmu) se Komise domnívá, že není možné uplatnit čl. 107 odst. 3 písm. c) SFEU. |
| --- | --- |

(120)

Zatřetí, ačkoli se Belgie ani zúčastněné strany nedovolávaly čl. 107 odst. 3 písm. c) SFEU, Komise zkoumá, zda je dotčené opatření takové povahy, aby „usnadňovalo rozvoj určitých hospodářských činností nebo hospodářských oblastí“, aniž by měnilo podmínky obchodu v takové míře, jež by byla v rozporu se společným zájmem. Z výše uvedených důvodů (neexistence proporcionality, motivačního účinku a souvislosti s určeným cílem obecného zájmu) se Komise domnívá, že není možné uplatnit čl. 107 odst. 3 písm. c) SFEU.

5.3.   EXISTUJÍCÍ PODPORA NEBO NOVÁ PODPORA

EXISTUJÍCÍ PODPORA NEBO NOVÁ PODPORA

| (121) | Belgické orgány objasnily, že na přístavy se vztahuje daň z příjmů právnických osob od roku 1960, a že před tímto datem podléhaly dani stanovené pevným procentem (tzv. impôt cédulaire), což je daň podobná dani z příjmů právnických osob. Daňový režim vyhrazený přístavům byl rovněž spojen s právním postavením přístavů, které se v průběhu času měnilo. Podle belgických orgánů se systém daní z příjmů právnických osob na přístavy vztahoval již před rokem 1958, kdy vstoupila v platnost Římská smlouva. Z obdržených informací by tedy vyplývalo, že přístavy byly vždy osvobozeny od daně z příjmů společností. |
| --- | --- |

(121)

Belgické orgány objasnily, že na přístavy se vztahuje daň z příjmů právnických osob od roku 1960, a že před tímto datem podléhaly dani stanovené pevným procentem (tzv. impôt cédulaire), což je daň podobná dani z příjmů právnických osob. Daňový režim vyhrazený přístavům byl rovněž spojen s právním postavením přístavů, které se v průběhu času měnilo. Podle belgických orgánů se systém daní z příjmů právnických osob na přístavy vztahoval již před rokem 1958, kdy vstoupila v platnost Římská smlouva. Z obdržených informací by tedy vyplývalo, že přístavy byly vždy osvobozeny od daně z příjmů společností.

impôt cédulaire

| (122) | V souladu s čl. 1 písm. b) bodem i) jednacího řádu představují režimy podpory zavedené před vstupem Smlouvy v platnost existující režimy podpor. |
| --- | --- |

(122)

V souladu s čl. 1 písm. b) bodem i) jednacího řádu představují režimy podpory zavedené před vstupem Smlouvy v platnost existující režimy podpor.

| (123) | Na základě dostupných informací bylo osvobození přístavů od daně z příjmů společností použitelné již před rokem 1958 a od té doby nedošlo k žádné podstatné změně. Z tohoto důvodu je toto opatření považováno za existující režim podpory. |
| --- | --- |

(123)

Na základě dostupných informací bylo osvobození přístavů od daně z příjmů společností použitelné již před rokem 1958 a od té doby nedošlo k žádné podstatné změně. Z tohoto důvodu je toto opatření považováno za existující režim podpory.

6.   OHLEDNĚ ŽÁDOSTI BELGICKÝCH ORGÁNŮ POSKYTNOUT BELGICKÝM PŘÍSTAVŮM PŘECHODNÉ OBDOBÍ

OHLEDNĚ ŽÁDOSTI BELGICKÝCH ORGÁNŮ POSKYTNOUT BELGICKÝM PŘÍSTAVŮM PŘECHODNÉ OBDOBÍ

| (124) | Pokud jde o žádost belgických orgánů o poskytnutí přechodného období, Komise připomíná, že v této fázi řízení týkajícího se existující podpory nelze přechodné období v zásadě povolit, ledaže by nastaly výjimečné okolnosti. V konečném rozhodnutí může Komise poskytnout dotyčnému členskému státu pouze přiměřenou lhůtu na provedení s ohledem na požadované změny. |
| --- | --- |

(124)

Pokud jde o žádost belgických orgánů o poskytnutí přechodného období, Komise připomíná, že v této fázi řízení týkajícího se existující podpory nelze přechodné období v zásadě povolit, ledaže by nastaly výjimečné okolnosti. V konečném rozhodnutí může Komise poskytnout dotyčnému členskému státu pouze přiměřenou lhůtu na provedení s ohledem na požadované změny.

| (125) | Komise rovněž bere na vědomí, že od začátku procesu spolupráce zahájeného dne 9. července 2014 byla belgickým orgánům již poskytnuta určitá lhůta na zahájení úvah o případných legislativních změnách. Poznamenává rovněž, že není možné, jak se toho belgické orgány obávaly, uložit přístavům povinnost odvádět daň z příjmů společností od 1. ledna 2017. |
| --- | --- |

(125)

Komise rovněž bere na vědomí, že od začátku procesu spolupráce zahájeného dne 9. července 2014 byla belgickým orgánům již poskytnuta určitá lhůta na zahájení úvah o případných legislativních změnách. Poznamenává rovněž, že není možné, jak se toho belgické orgány obávaly, uložit přístavům povinnost odvádět daň z příjmů společností od 1. ledna 2017.

| (126) | V souladu s naléhavou úlohou, kterou jí ukládají články 107 a 108 Smlouvy o fungování EU musí Komise urychleně ukončit poskytování státních podpor, které jsou považovány za neslučitelné s vnitřním trhem, a obnovit podmínky spravedlivé hospodářské soutěže. Pokud se Komise v této fázi řízení domnívá, že určitým podnikům byla poskytnuta neslučitelná podpora, nemůže v zásadě pozastavit dotčené řízení o státní podpoře ani poskytnout přechodné období, protože to by znamenalo schválení delšího období vyplácení podpory neslučitelné s vnitřním trhem, což by bylo nespravedlivé i z hlediska konkurentů, kterým není poskytována žádná podpora, případně je jim poskytována podpora v menší výši. Komise v tomto ohledu konstatuje, že nizozemské přístavy, na které se od 1. ledna 2017 vztahuje daň z příjmů společností, ji žádají, aby urychleně uvalila daň z příjmů společností i na přístavy belgické. |
| --- | --- |

(126)

V souladu s naléhavou úlohou, kterou jí ukládají články 107 a 108 Smlouvy o fungování EU musí Komise urychleně ukončit poskytování státních podpor, které jsou považovány za neslučitelné s vnitřním trhem, a obnovit podmínky spravedlivé hospodářské soutěže. Pokud se Komise v této fázi řízení domnívá, že určitým podnikům byla poskytnuta neslučitelná podpora, nemůže v zásadě pozastavit dotčené řízení o státní podpoře ani poskytnout přechodné období, protože to by znamenalo schválení delšího období vyplácení podpory neslučitelné s vnitřním trhem, což by bylo nespravedlivé i z hlediska konkurentů, kterým není poskytována žádná podpora, případně je jim poskytována podpora v menší výši. Komise v tomto ohledu konstatuje, že nizozemské přístavy, na které se od 1. ledna 2017 vztahuje daň z příjmů společností, ji žádají, aby urychleně uvalila daň z příjmů společností i na přístavy belgické.

| (127) | Jak bylo uvedeno výše, případná existence jiných státních podpor poskytovaných jiným přístavům v jiných členských státech neopravňuje k pozastavení řízení ani k odkladu vstupu v platnost vnitrostátních opatření provádějících rozhodnutí Komise. Takové odložení by mělo za následek prodloužení stávajících nerovností mezi přístavy v severní Evropě, přesněji mezi belgickými přístavy, již zmíněnými nizozemskými přístavy a přístavy francouzskými, neboť se na ně vztahuje obdobné souběžné rozhodnutí zrušující osvobození od daní, která jsou jim v současné době poskytována. |
| --- | --- |

(127)

Jak bylo uvedeno výše, případná existence jiných státních podpor poskytovaných jiným přístavům v jiných členských státech neopravňuje k pozastavení řízení ani k odkladu vstupu v platnost vnitrostátních opatření provádějících rozhodnutí Komise. Takové odložení by mělo za následek prodloužení stávajících nerovností mezi přístavy v severní Evropě, přesněji mezi belgickými přístavy, již zmíněnými nizozemskými přístavy a přístavy francouzskými, neboť se na ně vztahuje obdobné souběžné rozhodnutí zrušující osvobození od daní, která jsou jim v současné době poskytována.

| (128) | Dále pak skutečnost, že Komise údajně ponechala Nizozemsku delší dobu na výkon rozhodnutí ve věci SA.25338 (92), není z hlediska podpory žádosti o přechodné období v projednávaném případě relevantní. Komise zachází se všemi členskými státy stejně, v každém případě vychází z jeho konkrétních okolností, a případ Nizozemska nelze srovnávat s případem Belgie. Navíc Komise ve svém konečném rozhodnutí výslovně odmítla poskytnout Nizozemsku přechodné období, a to i navzdory existenci podobných opatření, která jsou v jiných členských státech stále platná. Rovněž je třeba poznamenat, že Nizozemsko muselo ukončit poskytování uvedených daňových výhod dříve než Belgie, což nemůže vést ke zvýhodnění jeho přístavů. |
| --- | --- |

(128)

Dále pak skutečnost, že Komise údajně ponechala Nizozemsku delší dobu na výkon rozhodnutí ve věci SA.25338 (92), není z hlediska podpory žádosti o přechodné období v projednávaném případě relevantní. Komise zachází se všemi členskými státy stejně, v každém případě vychází z jeho konkrétních okolností, a případ Nizozemska nelze srovnávat s případem Belgie. Navíc Komise ve svém konečném rozhodnutí výslovně odmítla poskytnout Nizozemsku přechodné období, a to i navzdory existenci podobných opatření, která jsou v jiných členských státech stále platná. Rovněž je třeba poznamenat, že Nizozemsko muselo ukončit poskytování uvedených daňových výhod dříve než Belgie, což nemůže vést ke zvýhodnění jeho přístavů.

92

| (129) | Navíc v projednávané věci argumenty předložené belgickými orgány ohledně obtíží s jejich uváděním do souladu s vnitrostátním práva nepředstavují výjimečné okolnosti, které by byly důvodem pro poskytnutí přechodného období. Zejména, jak Komise uvedla výše, vypuštění čl. 180 odst. 2 zákona o daních z příjmů by mělo být v zásadě dostačující k tomu, aby se na přístavy vztahovala daň z příjmů společností. Rovněž skutečnost, že belgické daňové právo výslovně neupravuje přechod povinnosti právnických osob odvádět daň z příjmůprávnických osob na povinnost odvádět daň z příjmů společností, není dostatečným argumentem; belgická daňová správa má možnost (kterou reálně využívá) rekvalifikovat činnost subjektu podléhajícího dani z příjmů právnických osob tak, aby se na něj vztahovala daň z příjmů společností, přestože neexistuje legislativní opatření, které by tento přechod upravovalo. A konečně belgické orgány nevysvětlují, proč by zrušení bezpodmínečné výjimky z povinnosti k daní z příjmů společností pro přístavy bylo v rozporu se zásadou rovnosti, a to i za předpokladu, že by tato okolnost vyplývající z vnitrostátního práva byla relevantní pro poskytnutí přechodného období. Naopak nedávnou reformu, jejímž cílem bylo podrobit belgické podniky ve vlastnictví obcí dani z příjmů společností, zatímco dříve byly od daně z příjmů společností osvobozeny a vztahovala se na ně daň z příjmů právnických osob (což je rovněž případ přístavů), prezentovala belgická vláda jako opatření, jehož cílem je podporovat rovné zacházení (93). |
| --- | --- |

(129)

Navíc v projednávané věci argumenty předložené belgickými orgány ohledně obtíží s jejich uváděním do souladu s vnitrostátním práva nepředstavují výjimečné okolnosti, které by byly důvodem pro poskytnutí přechodného období. Zejména, jak Komise uvedla výše, vypuštění čl. 180 odst. 2 zákona o daních z příjmů by mělo být v zásadě dostačující k tomu, aby se na přístavy vztahovala daň z příjmů společností. Rovněž skutečnost, že belgické daňové právo výslovně neupravuje přechod povinnosti právnických osob odvádět daň z příjmůprávnických osob na povinnost odvádět daň z příjmů společností, není dostatečným argumentem; belgická daňová správa má možnost (kterou reálně využívá) rekvalifikovat činnost subjektu podléhajícího dani z příjmů právnických osob tak, aby se na něj vztahovala daň z příjmů společností, přestože neexistuje legislativní opatření, které by tento přechod upravovalo. A konečně belgické orgány nevysvětlují, proč by zrušení bezpodmínečné výjimky z povinnosti k daní z příjmů společností pro přístavy bylo v rozporu se zásadou rovnosti, a to i za předpokladu, že by tato okolnost vyplývající z vnitrostátního práva byla relevantní pro poskytnutí přechodného období. Naopak nedávnou reformu, jejímž cílem bylo podrobit belgické podniky ve vlastnictví obcí dani z příjmů společností, zatímco dříve byly od daně z příjmů společností osvobozeny a vztahovala se na ně daň z příjmů právnických osob (což je rovněž případ přístavů), prezentovala belgická vláda jako opatření, jehož cílem je podporovat rovné zacházení (93).

93

| (130) | Komise navíc dotčené opatření nikdy neschválila a belgické orgány ho nikdy neoznámily. V projednávané věci proto nelze uplatnit zásady právní jistoty a ochrany legitimního očekávání, zejména proto, že vzhledem k tomu, že opatření představuje existující podporu, nemůže Komise nařídit navrácení podpor poskytnutých v minulosti. |
| --- | --- |

(130)

Komise navíc dotčené opatření nikdy neschválila a belgické orgány ho nikdy neoznámily. V projednávané věci proto nelze uplatnit zásady právní jistoty a ochrany legitimního očekávání, zejména proto, že vzhledem k tomu, že opatření představuje existující podporu, nemůže Komise nařídit navrácení podpor poskytnutých v minulosti.

7.   OHLEDNĚ ŽÁDOSTÍ NIZOZEMSKÝCH PŘÍSTAVŮ

OHLEDNĚ ŽÁDOSTÍ NIZOZEMSKÝCH PŘÍSTAVŮ

| (131) | Pokud jde o žádost nizozemských přístavů, aby jim byla odložena povinnost hradit daň z příjmu společností, Komise připomíná, že toto řízení se netýká nizozemských přístavů, nýbrž přístavů belgických. Ve svém konečném rozhodnutí v případě SA.25338, které se týkalo nizozemských přístavů (94), Komise navíc odmítla odložit povinnost nizozemských přístavů hradit daň z příjmů právnických osob ze stejných principiálních důvodů, jako jsou důvody uvedené v tomto rozhodnutí. Podrobení nizozemských přístavů dani z příjmů společností navíc vyplývá z nizozemského vnitrostátního práva a Komise v žádném případě není podle článku 107 SFEU oprávněna uložit členskému státu, aby změnil své právní předpisy za účelem poskytnutí státní podpory určitým hospodářským subjektům. |
| --- | --- |

(131)

Pokud jde o žádost nizozemských přístavů, aby jim byla odložena povinnost hradit daň z příjmu společností, Komise připomíná, že toto řízení se netýká nizozemských přístavů, nýbrž přístavů belgických. Ve svém konečném rozhodnutí v případě SA.25338, které se týkalo nizozemských přístavů (94), Komise navíc odmítla odložit povinnost nizozemských přístavů hradit daň z příjmů právnických osob ze stejných principiálních důvodů, jako jsou důvody uvedené v tomto rozhodnutí. Podrobení nizozemských přístavů dani z příjmů společností navíc vyplývá z nizozemského vnitrostátního práva a Komise v žádném případě není podle článku 107 SFEU oprávněna uložit členskému státu, aby změnil své právní předpisy za účelem poskytnutí státní podpory určitým hospodářským subjektům.

94

8.   ZÁVĚR

ZÁVĚR

| (132) | Osvobození belgických přístavů od daně z příjmů společností podle čl. 180 odst. 2 zákona o daních z příjmů představuje existující režim státní podpory neslučitelný s vnitřním trhem. |
| --- | --- |

(132)

Osvobození belgických přístavů od daně z příjmů společností podle čl. 180 odst. 2 zákona o daních z příjmů představuje existující režim státní podpory neslučitelný s vnitřním trhem.

| (133) | Belgické orgány by proto měly předmětné osvobození od daně z příjmů společností daně zrušit a dotčeným společnostem uložit povinnost odvádět daň z příjmů společností. Toto opatření by mělo být přijato před koncem kalendářního roku, v němž nastane datum přijetí tohoto rozhodnutí, a uplatní se nejpozději na příjmy plynoucí z hospodářských činností od začátku daňového roku následujícího po jeho přijetí, |
| --- | --- |

(133)

Belgické orgány by proto měly předmětné osvobození od daně z příjmů společností daně zrušit a dotčeným společnostem uložit povinnost odvádět daň z příjmů společností. Toto opatření by mělo být přijato před koncem kalendářního roku, v němž nastane datum přijetí tohoto rozhodnutí, a uplatní se nejpozději na příjmy plynoucí z hospodářských činností od začátku daňového roku následujícího po jeho přijetí,

PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:

Článek 1

Osvobození belgických přístavů od daně z příjmů společností podle čl. 180 odst. 2 zákona o daních z příjmů představuje existující režim státní podpory neslučitelný s vnitřním trhem.

Článek 2

1.   Belgie je povinna zrušit osvobození od daně z příjmů společností uvedené v článku 1 a uložit subjektům, v jejichž prospěch se toto osvobození uplatňuje, povinnost hradit daň z příjmů společností.

2.   Opatření, kterým Belgie plní své povinnosti vyplývající z odstavce 1, musí být přijato před koncem kalendářního roku, v němž nastane datum oznámení tohoto rozhodnutí. Toto opatření se musí uplatnit nejpozději na příjmy z hospodářských činností vytvořené od začátku daňového roku následujícího po jeho přijetí.

Článek 3

Belgie bude informovat Komisi do dvou měsíců po oznámení tohoto rozhodnutí o opatřeních, která provedla, aby mu vyhověla.

Článek 4

Toto rozhodnutí je určeno Belgickému království.

V Bruselu dne 27. července 2017.

Za Komisi

Margrethe VESTAGER

členka Komise

---

(1)  
  Úř. věst. C 302, 19.8.2016, s. 5.

1

(2)  Nařízení rady (EU) 2015/1589 ze dne 13. července 2015, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 108 SFEU (Úř. věst. L 248, 24.9.2015, s. 9).

2

(3)  
  Úř. věst. C 156, 2.5.2016, s. 46–47.

3

(4)  Usnesení ze dne 9. března 2016, Port Autonome du Centre et de l'Ouest SCRL a další v. Komise, T-438/15, ECLI:EU:T:2016:142.

4

(5)  
  Úř. věst. C 175, 17.5.2016, s. 23–24.

5

(6)  Usnesení ze dne čtvrtek 27. října 2016, Port Autonome du Centre et de l'Ouest SCRL a další v. Komise, T-116/16, ECLI:EU:T:2016:656.

6

(7)  
  Úř. věst. C 302, 19.8.2016, s. 5.

7

(8)  Ustanovení čl. 1 odst. 1 zákona o daních z příjmů:„Jako daně z příjmů jsou stanoveny následující daně:

8

| 1. | daň z celkových příjmů obyvatel království, označovaná jako daň z příjmů fyzických osob; |
| --- | --- |

1.

daň z celkových příjmů obyvatel království, označovaná jako daň z příjmů fyzických osob;

| 2. | daň z celkových příjmů společností, které jsou rezidenty daného státu, označovaná jako daň z příjmů společností; |
| --- | --- |

2.

daň z celkových příjmů společností, které jsou rezidenty daného státu, označovaná jako daň z příjmů společností;

| 3. | daň z příjmů belgických právnických osob s výjimkou společností, označovaná jako daň z příjmů právnických osob; |
| --- | --- |

3.

daň z příjmů belgických právnických osob s výjimkou společností, označovaná jako daň z příjmů právnických osob;

| 4. | daň z příjmů subjektů, které nejsou rezidenty daného státu, nazývaná „daň z příjmů nerezidentů.“ |
| --- | --- |

4.

daň z příjmů subjektů, které nejsou rezidenty daného státu, nazývaná „daň z příjmů nerezidentů.“

(9)  Článek 179 zákona o daních z příjmů opakuje toto pravidlo uvedené v článku 1. Pravidla pro daň z příjmů společností osob jsou stanovena v hlavě III článcích 179 až 219a zákona o daních z příjmů.

9

(10)  Pravidla pro daň z příjmů právnických osob jsou stanovena v hlavě IV článcích 220 až 226 zákona o daních z příjmů.

10

(11)  Článek 180 odst. 2 zákona o daních z příjmů zmiňuje následující subjekty: SCRL Port autonome du Centre et de l'Ouest (družstevní společnost s ručením omezeným), la Compagnie des installations maritimes de Bruges, přístav Brusel, samostatné správy přístavů ve správě obcí Antverpy, Ostende a Gant, samostatné přístavy Lutych, Charleroi a Namur, akciové společnosti „Waterwegen en Zeekanaal“ a „De Scheepvaart“. Článek 110 zákona ze dne 18. prosince 2016, který upravuje uznávání a rámec crowdfundingu a obsahuje různé předpisy v oblasti financí (M. B. ze dne 20. prosince 2016; Numac: 2016003460) stanoví ohledně čl. 180 odst. 2 zákona o daních z příjmů toto: „(...) se slova „samostatné správy přístavů ve správě obcí Antverpy a Ostende, veřejnoprávní akciová společnost Havenbedrijf Gent“ nahrazují slovy „samostatná správa přístavů ve správě obce Ostende, veřejnoprávní akciové společnosti Havenbedrijf Antwerpen en Havenbedrijf Gent“.“

11

M. B.

(12)  Článek 220 zákona o daních z příjmů: „Daň z příjmů právnických osob se vztahuje na: (...) 2. právnické osoby, které podle článku 180 nepodléhají dani z příjmů společností dani; (...).“

12

(13)  Článek 221 zákona o daních z příjmů: „Na právnické osoby podléhající dani z příjmů právnických osob se vztahuje daň pouze na základě:

13

| 1. | katastrálního příjmu vyplývajícího z jejich nemovitého majetku nacházejícího se v Belgii (...); |
| --- | --- |

1.

katastrálního příjmu vyplývajícího z jejich nemovitého majetku nacházejícího se v Belgii (...);

| 2. | příjmy a výnosy z kapitálu a movitého majetku, včetně prvních příjmových skupin uvedených v čl. 21, odst. 5, 6 a 10 a úroků uvedených v čl. 21 odst. 13, jakož i různých příjmů uvedených v čl. 90 odst. 5 až 7 a v odst. 11.“ |
| --- | --- |

2.

příjmy a výnosy z kapitálu a movitého majetku, včetně prvních příjmových skupin uvedených v čl. 21, odst. 5, 6 a 10 a úroků uvedených v čl. 21 odst. 13, jakož i různých příjmů uvedených v čl. 90 odst. 5 až 7 a v odst. 11.“

(14)  Článek 225 zákona o daních z příjmů: „Daň vztahující se k příjmům uvedeným v článku 221 se rovná srážkové dani z nemovitého a movitého majetku. (...).“

14

(15)  Rozsudek Soudního dvora ze dne 24. října 2002, Aéroports de Paris v. Komise, C-82/01, ECLI:EU:C:2002:617.

15

(16)  C.C., 19. listopadu 2015, č. 162/2015; M. B. ze dne 5. února 2016; Numac: 2015205632.

16

M. B.

(17)  
  M. B. ze dne čtvrtek 8. dubna 1999; Numac: 1999035415. Srov. čl. 13 odst. 3. „Přístavní poplatky stanoví správy přístavů nezávisle v přiměřeném poměru k hodnotě protiplnění (...).“

17

M. B.

(18)  Tento bod zmiňuje rovněž Vlámská přístavní komise. Ta upřesňuje, že státní financování infrastruktur pro přístup z moře (zejména provoz plavebních komor a bagrování lodních tras procházejících některými přístavy), základních přístavních infrastruktur a služeb kapitanátu bylo v posledních letech omezeno.

18

(19)  C.C., 1. prosince 2016, č. 151/2016; M. B. ze dne 12. ledna 2017; Numac: 2016206080.

19

M. B.

(20)  
  Úř. věst. C 262, 19.7.2016, s. 1.

20

(21)  Zpráva Nizozemského úřadu pro hospodářskou soutěž o správě přístavu v Rotterdamu, 2005, P_600019/255.R261, s. 2.

21

(22)  Rozsudek Soudního dvora ze dne 16. června 1987, Komise v. Itálie, 118/85, ECLI:EU:C:1987:283, bod 7; rozsudek Soudního dvora ze dne 18. června 1998, Komise v. Itálie, C-35/96, ECLI:EU:C:1998:303, bod 36.

22

(23)  Rozsudek Soudního dvora ze dne 12. září 2000, Pavlov a další, spojené věci C-180/98 až C-184/98, ECLI:EU:C:2000:428, bod 74.

23

(24)  Rozsudek Tribunálu ze dne 24. března 2011, Freistaat Sachsen a Land Sachsen-Anhalt a další v. Komise, spojené věci T-443/08 a T-455/08, ECLI:EU:T:2011:117, zejména body 93 a 94, potvrzeno v odvolacím řízení v rozsudku Soudního dvora ze dne 19. prosince 2012, Mitteldeutsche Flughafen AG a Flughafen Leipzig-Halle GmbH v. Komise, C-288/11 P, ECLI:EU:C:2012:821, zejména body 40–43 a bod 47. Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 12. prosince 2000, Aéroports de Paris v. Komise, T-128/98,ECLI:EU:T:2000:290, bod 125; potvrzeno při odvolání v rozsudku Soudního dvora ze dne 24. října 2002, Aéroports de Paris v. Komise, C-82/01 P, ECLI:EU:C:2002:617.

24

(25)  Viz například rozhodnutí Komise ze dne 15. prosince 2009 ve věci státní podpory N 385/2009 – Veřejné financování přístavní infrastruktury v přístavu Ventspils (Úř. věst. C 62, 13.3.2010, s. 7); rozhodnutí Komise ze dne 15. června 2011 ve věci státní podpory SA.30381 (N 44/2010) – Lotyšsko – Veřejné financování přístavní infrastruktury v Krievu salā (Úř. věst. C 215, 21.7.2011, s. 21); rozhodnutí Komise ze dne 22. února 2012 ve věci státní podpory SA.30742 (N/2010) – Litva – Vybudování infrastruktury k terminálu pro trajekty osobní a nákladní dopravy v Klaipedě (Úř. věst. C 121, 26.4.2012, s. 1); rozhodnutí Komise ze dne 2. července 2013 ve věci státní podpory SA.35418 (2012/N) – Řecko – rozšíření přístavu Pireus (Úř. věst. C 256, 5.9.2013, s. 2); rozhodnutí Komise ze dne 18. září 2013 ve věci státní podpory SA.36953 (2013/N) – Španělsko – Přístavní orgán přístavu Bahía de Cádiz (Úř. věst. C 335, 16.11.2013, s. 1).

25

(26)  Viz například rozhodnutí Komise ze dne 18. září 2013 ve věci státní podpory SA.36953 (2013/N) – Španělsko – přístavní orgán přístavu Bahía de Cádiz (Úř. věst. C 335, 16.11.2013, s. 1).

26

(27)  Rozsudek Soudního dvora ze dne 10. prosince 1991, Merci Convenzionali Porto di Genova, C-179/90,ECLI:EU:C:1991:464, body 3 a 27; rozsudek Soudního dvora ze dne 17. července 1997 ve věci C-242/95 GT-Link A/S v. de Danske Statsbaner, ECLI:EU:C:1997:376, bod 52. „Z toho však nevyplývá, že by provoz jakéhokoli komerčního přístavu představoval poskytování služby obecného hospodářského zájmu, a zejména z toho nevyplývá ani to, že by souhrn služeb poskytovaných v takovém přístavu představoval takový úkol.“

27

(28)  Viz například rozhodnutí Komise ze dne 18. prosince 2013 ve věci státní podpory SA.37402 – Svobodný přístav Budapešť (Úř. věst. C 141, 9.5.2014, s. 1); rozhodnutí Komise ze dne 17. října 2012 ve věci státní podpory SA.34501 – vnitrozemský přístav Königs Wusterhausen/Wildau, Úř. věst. C 176, 21.6.2013, s. 1.); rozhodnutí Komise ze dne 1. října 2014 ve věci státní podpory SA.38478 – přístav Győr-Gőnyű (Úř. věst. C 418 ze dne 21.11.2014, s. 1).

28

(29)  Viz čl. 15 odst. 1 (o „obecných přístavních poplatcích“) vlámského přístavního dekretu ze dne 2. března 1999.

29

(30)  Viz čl. 15 odst. 2 (o „zvláštních přístavních poplatcích“) vlámského přístavního dekretu ze dne 2. března 1999.

30

(31)  Viz čl. 25 odst. 2 („Vlámská vláda je oprávněna zřídit společný poradní výbor. Je stanoven pětiletý plán podpory založený na modelu průmyslové ekonomiky“) a čl. 26 odst. 1 („Spory mezi správami přístavů týkající se provozu, zejména pokud jde o obchodní činnost správ přístavů, [...] řeší přístavní komise pro řešení sporů [...]“ ) dle vlámského přístavního dekretu ze dne 2. března 1999. Viz také článek 3 dekretu ze dne 1. dubna 1999 o zřízení organizace Port autonome du Centre et de l'Ouest („Za přístavní činnosti jsou považovány činnosti související s funkcí Společnosti, tj. nakládka, vykládka, skladování a přeprava zboží, jakož i průmyslové, obchodní a servisní činnosti.“).

31

(32)  Viz komentář č. 179/10 k zákonu o daních z příjmů (viz níže).

32

(33)  Viz komentář č. 179/11 k zákonu o daních z příjmů (viz níže).

33

(34)  Viz komentáře č. 2/4, 179/10 a 179/11 k zákonu o daních z příjmů.

34

| — | Číslo 2/4: „Pojem „společnost“ znamená jakoukoli společnost, sdružení, instituci nebo orgán, který:






  a) | je řádně založen; |
| --- | --- | --- |

—

Číslo 2/4: „Pojem „společnost“ znamená jakoukoli společnost, sdružení, instituci nebo orgán, který:

a)

je řádně založen;

| b) | má právní subjektivitu; |
| --- | --- |

b)

má právní subjektivitu;

| c) | vykonává podnikatelské činnosti nebo činnosti ziskové povahy (čl. 2 § 2 bod 1 první pododstavec zákona o daních z příjmů z roku 1992). |
| --- | --- |

c)

vykonává podnikatelské činnosti nebo činnosti ziskové povahy (čl. 2 § 2 bod 1 první pododstavec zákona o daních z příjmů z roku 1992).

Pro další vysvětlení pojmů uvedených v písmenech a), b) a c) se odkazuje na bod 179/6 až 20.“

| — | Číslo 179/10: „Výrazem „vykonávat podnikatelskou činnost“ se rozumí „provozovat jakýkoli průmyslový, obchodní nebo zemědělský podnik“, jehož zisky by představovaly příjmy z výdělečné činnosti, podléhající z tohoto titulu dani z příjmu fyzických osob, pokud by toto podnikání provozovala fyzická osoba, případně společnost apod. bez právní subjektivity (čl. 23 § 1 bod 1 a 24 zákona o daních z příjmů z roku 1992).“ |
| --- | --- |

—

Číslo 179/10: „Výrazem „vykonávat podnikatelskou činnost“ se rozumí „provozovat jakýkoli průmyslový, obchodní nebo zemědělský podnik“, jehož zisky by představovaly příjmy z výdělečné činnosti, podléhající z tohoto titulu dani z příjmu fyzických osob, pokud by toto podnikání provozovala fyzická osoba, případně společnost apod. bez právní subjektivity (čl. 23 § 1 bod 1 a 24 zákona o daních z příjmů z roku 1992).“

| — | Číslo 179/11: „Pokud jde o výraz „provozovat činnosti ziskové povahy“ spadají pod něj současně






  1. | „výdělečné činnosti“ (čl. 23 § 1 2 a 27 zákona o daních z příjmů z roku 1992), přičemž tento výraz judikatura vykládá ve smyslu „činnost provozovaná za účelem vytváření zisku“; |
| --- | --- | --- |

—

Číslo 179/11: „Pokud jde o výraz „provozovat činnosti ziskové povahy“ spadají pod něj současně

1.

„výdělečné činnosti“ (čl. 23 § 1 2 a 27 zákona o daních z příjmů z roku 1992), přičemž tento výraz judikatura vykládá ve smyslu „činnost provozovaná za účelem vytváření zisku“;

| 2. | „činnosti ziskové povahy, které však nemají za cíl vytváření zisku“, které charakterizuje pravidelná odborná činnost zahrnující:






  a) | opakování průmyslových, obchodních nebo zemědělských činností, které je dostatečně časté, aby se jednalo o „podnikatelskou činnost“; |
| --- | --- | --- |

2.

„činnosti ziskové povahy, které však nemají za cíl vytváření zisku“, které charakterizuje pravidelná odborná činnost zahrnující:

a)

opakování průmyslových, obchodních nebo zemědělských činností, které je dostatečně časté, aby se jednalo o „podnikatelskou činnost“;

| b) | provádění průmyslových nebo obchodních metod. |
| --- | --- |

b)

provádění průmyslových nebo obchodních metod.

V bodě 2 se tedy jedná o podnikatelské činnosti, které ze své podstaty zpravidla vytvářejí zisky nebo výnosy, i když právnická osoba, která je provozuje, nemá podle svých stanov nebo ve skutečnosti záměr vytvářet zisky.“

(35)  Rozhodnutí Komise ze dne 16. října 2002 ve věci státní podpory N 438/02 – Belgie – Subvence správ přístavů na výkon úkolů podřízených veřejnou mocí (Úř. věst. C 284, 21.11.2002, s. 2).

35

(36)  Rozsudek Soudního dvora ze dne 18. března 1997, Calì & Figli, C-343/95, ECLI:EU:C:1997:160, bod 22.

36

(37)  Protokol (č. 26) o službách obecného zájmu (připojený ke SFEU).

37

(38)  Viz rozsudek Soudního dvora ze dne 16. listopadu 1995, FFSA a další, C-244/94, ECLI:EU:C:1995:392, bod 21. rozsudek Soudního dvora ze dne 1. července 2008, MOTOE, C-49/07, ECLI:EU:C:2008:376, body 27 a 28.

38

(39)  Viz bod 14 sdělení ze dne 19. července 2016.

39

(40)  rozsudek Soudního dvora ze dne 1. července 2008, MOTOE, C-49/07, ECLI:EU:C:2008:376, bod 25. rozsudek Soudního dvora ze dne 24. října 2002, Aéroports de Paris, C-82/01 P, body 74 a 77.

40

(41)  Komise zejména konstatuje, že podle belgických orgánů některé belgické přístavy převádějí část svých zisků svým akcionářům.

41

(42)  Rozsudek Soudního dvora ze dne 29. října 1980, Van Landewyck, spojené věci 209/78 až 215/78 a 218/78, ECLI:EU:C:1980:248, bod 88; rozsudek Soudního dvora ze dne 16. listopadu 1995, FFSA a další, C-244/94, ECLI:EU:C:1995:392, bod 21; rozsudek Soudního dvora ze dne 1. července 2008, MOTOE, C-49/07, ECLI:EU:C:2008:376, body 27 a 28. rozsudek Soudního dvora ze dne 10. ledna 2006, Cassa di Risparmio di Firenze SpA a další, C-222/04, ECLI:EU:C:2006:8, body 122 a 123.

42

(43)  Rozsudek Soudního dvora ze dne 24. října 2002, Aéroports de Paris v. Komise, C-82/01 P, ECLI:EU:C:2002:617, bod 78.

43

(44)  SOHZ představuje „poskytování služby, kterou by z hlediska svého komerčního zájmu podnik neposkytoval nebo by je neposkytoval ve stejném rozsahu nebo za stejných podmínek“, zejména pokud jde o ceny a kvalitu (viz body 47 a 48 sdělení Komise o použití pravidel Evropské unie v oblasti státní podpory na vyrovnávací platbu udělenou za poskytování služeb obecného hospodářského zájmu, Úř. věst. C 8, 11.1.2012, s. 4-14).

44

(45)  V přístavu Antverpy v roce 2015 dosáhla výše přístavních a jiných poplatků 290,3 milionu EUR, tj. přibližně 84 % běžných výnosů (které zahrnují i dotace na provoz poskytované vlámskou vládou) a 113 % běžných poplatků, viz Annual Report 2015, s. 61–62).

45

(46)  V čl. 25 odst. 3 vlámského přístavního dekretu ze dne 2. března 1999 se uvádí, že „vlámská vláda a správy přístavů vyvíjejí iniciativy s cílem dosáhnout [...] harmonických struktur sazeb ve vlámských námořních přístavech, aby tak zaručily konkurenční postavení loajální vůči vlámským námořním přístavům“ . Z dokumentů připojených ke komentářům předloženým přístavem Brusel (s. 102) rovněž vyplývá, že za způsob, jak ovlivnit poptávkové chování, jsou považovány ceny (a slevy): „Přístav aktivně usiluje o rozvoj vnitrozemské vodní dopravy a o posílení přechodu dopravy na vodní cestu prostřednictvím následujících opatření: Přístav pokračuje ve své politice tarifních pobídek, tj. plavební poplatky ve výši 0,00025 EUR/tkm a osvobození od přístavních poplatků u námořní dopravy, nové dopravy a narůstající dopravy. Region nahradí přístavu ztrátu příjmů vzniklou v souvislosti s tímto opatřením. [...] V tomto rámci poskytuje přístav slevy z koncesních poplatků za své pozemky společnostem, které nejčastěji využívají vodní cestu. [...].“

46

(47)  Rozsudek Ústavního soudu č. 162/2015 ze dne 19. listopadu 2015, bod A.2.2.

47

(48)  Viz bod 220 sdělení ze dne 19. července 2016.

48

(49)  Přístavní poplatky za vnitrozemskou plavbu podléhají DPH. Viz článek 5 sazeb antverpského přístavu za vnitrozemskou plavbu (Tariff regulations for inland shipping, s. 11). Na druhou stranu na základě zvláštního osvobození od daně uvedeného v článku 139 směrnice o DPH (směrnice 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty, Úř. věst. L 347, 11.12.2006, s. 1), převzatého do čl. 42 odst. 1 bodu 5 belgického zákona o DPH jsou přístavní poplatky za mezinárodní dopravu zvlášť osvobozeny od DPH (sazby antverpského přístavu za námořní dopravu žádný odkaz na DPH neobsahují). Potřeba zvláštního osvobození od daně ukazuje, že dotčené služby by byly za obvyklých okolností zahrnuty do oblasti působnosti DPH jako poskytnutí služby ve smyslu čl. 2 odst. 1 písm. c) směrnice o DPH.

49

Tariff regulations for inland shipping

(50)  Rozhodnutí ze dne 10. prosince 2008 (Úř. věst. C 137, 17.6.2009).

50

(51)  Rozhodnutí ze dne 4. července 2006 (Úř. věst. C 276, 14.11.2006).

51

(52)  Rozhodnutí ze dne 7. června 2006 (Úř. věst. C 207, 31.8.2006).

52

(53)  Rozsudek Tribunálu ze dne 24. března 2011 ve spojených věcech T-443/08 a T-455/08, Freistaat Sachsen v. Komise, jak je uvedeno výše.

53

(54)  Rozsudek Soudního dvora ze dne 22. května 2003, Korhonen, C-18/01, ECLI:EU:C:2003:300.

54

(55)  Směrnice Rady 92/50/EHS ze dne 18. června 1992 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na služby (Úř. věst. L 209, 24.7.1992, s. 1.)

55

(56)  Rozhodnutí ze dne 27. března 2014 – společný program pro zlepšení regionální hospodářské struktury (GRW) pro průmyslové a obchodní využití (Úř. věst. C 141, 9.5.2014, s. 1).

56

(57)  Viz rozhodnutí Komise ve věci státní podpory SA.36953 (2013/N) přístav Bahía de Cádiz, 29. bod odůvodnění (Úř. věst. C 335, 16.11.2013, s. 1), rozhodnutí Komise ve věci státní podpory č. SA.30742 (N/2010) Klaipėda, 8. a 9. bod odůvodnění (Úř. věst. C 121, 26.4.2012, s. 1), rozhodnutí Komise ve věci státní podpory N 44/2010, přístav Krievu Sala, 67. bod odůvodnění (Úř. věst. C 215, 21.7.2011, s. 21), rozhodnutí Komise ve věci státní podpory č. C 39/2009 (ex N 385/2009), přístav Ventspils, 30. 57. a 58. body odůvodnění (Úř. věst. C 62, 13.3.2010, s. 7).

57

(58)  Viz například bod 2.7 dokumentu General terms and conditions for concessions in the Antwerp port area. Viz také sazební podmínky přístavu Lutych.

58

General terms and conditions for concessions in the Antwerp port area

(59)  Odpověď na parlamentní otázku č. 397 pana Willem-Frederika Schiltze ze dne 7. května 2013 (Komora, otázky a odpovědi, 2012–2013, QRVA 53/128 ze dne 9. září 2013, strana 86); odpověď na parlamentní otázku č. 4288 pana Servaise Verherstraetena ze dne 11. května 2011 (53. záznam z jednání Výboru pro finance a rozpočet č. 229 ze dne 11. května 2011, strana 22). Soudní dvůr se rovněž domnívá, že tato činnost je hospodářskou činností ve smyslu směrnice o DPH (viz rozsudek Soudního dvora ze dne 25. října 2007, Ministero delle Finanze – Ufficio IVA di Milano v. CO.GE.P. Srl, C-174/06, ECLI:EU:C:2007:634, body 31–35).

59

(60)  Viz bod 207 sdělení ze dne 19. července 2016.

60

(61)  Rozsudek Soudního dvora ze dne 8. listopadu 2001, Adria-Wien Pipeline, C-143/99, ECLI:EU:C:2001:598.

61

(62)  Jak je uvedeno v článku 221 zákona o daních z příjmů.

62

(63)  Jak je uvedeno v článku 225 zákona o daních z příjmů.

63

(64)  Viz bod 206 sdělení ze dne 19. července 2016 a v oblasti služeb obecného hospodářského zájmu rozsudek Soudního dvora ze dne 24. července 2003, Altmark Trans, C-280/00, ECLI:EU:C:2003:415, body 87 až 95.

64

(65)  Rozsudek Soudního dvora ze dne 16. května 2000, Francie v. Ladbroke Racing Ltd a Komise, C-83/98 P, ECLI:EU:C:2000:248, body 48 až 51.

65

(66)  Rozsudek Soudního dvora ze dne 22. června 2006, Belgie a Forum 187 v. Komise, spojené věci C-182/03 a C-217/03, EU:C:2006:416, bod 128.

66

(67)  Rozsudek Soudního dvora ze dne 15. prosince 2005 ve věci Itálie v. Komise, C-66/02, EU:C:2005:768, bod 94.

67

(68)  Rozsudek Soudního dvora ze dne 6. září 2006, Portugalsko v. Komise, C-88/03, ECLI:EU:C:2006:511, bod 56; rozsudek Soudního dvora ze dne 8. září 2011, Paint Graphos a další, spojené věci C-78/08 až C-80/08, ECLI:EU:C:2011:550, bod 49.

68

(69)  Je tomu tak tehdy, když opatření vyplývá přímo ze základních nebo řídících principů vlastních dotčenému referenčnímu systému, nebo když je výsledkem mechanismů vlastních danému systému, které jsou nezbytné k jeho fungování a účinnosti, viz rozsudek Soudního dvora ze dne 8. září 2011 ve spojených věcech Paint Graphos a další, C-78/08 až C-80/08, ECLI:EU:C:2011:550, bod 69.

69

(70)  Rozsudek Soudního dvora ze dne 6. září 2006, Portugalsko v. Komise, C-88/03, ECLI:EU:C:2006:511, bod 81; rozsudek Soudního dvora ze dne 8. září 2011, Paint Graphos a další, spojené věci C-78/08 až C-80/08, ECLI:EU:C:2011:550, bod 65.

70

(71)  Viz komentář 179/2: „Již nyní je třeba upozornit na skutečnost, že i když mohou být v zásadě považovány za plátce daně podléhající dani z příjmů společností, jsou z povinnosti odvádět daň z příjmů společností právnických osob vyňaty na základě čl. 180 až 182 zákona o daních z příjmů z roku 1992: 1. právnické osoby, které jsou „bezpodmínečně“ vyňaty z povinnosti odvádět daň z příjmů společností. (viz komentář k článku 180 zákona o daních z příjmů z roku 1992); [...].“

71

(72)  Viz komentář č.179/16: „Belgické obchodní společnosti (SA, SCA, SNC, SCS, SPRL, SC a SCRIS) jsou v zásadě zřízeny za účelem výkonu výdělečné činnosti. Obecně platí, že tedy skutečně provozují buď jakoukoli podnikatelskou činnost v oblasti průmyslu, obchodu či zemědělství, nebo činnost výdělečnou, případně obojí, a veškeré jejich zisky a výnosy je třeba považovat za výsledek této činnosti..“ Viz také body A.2.1 a B3.1. rozhodnutí Ústavního soudu č. 148/2012 ze dne 6. prosince 2012 (M.B., 29. ledna 2013). Ministr financí v odpovědi na parlamentní otázku uvedl, že co se týče samostatných správ přístavů ve správě obce, bylo nutné v každém jednotlivém případě přezkoumat, zda podléhají dani z příjmů společností nebo dani z příjmů právnických osob podle povahy předmětných činností. Vzhledem k tomu, že podle královské vyhlášky ze dne 10. dubna 1995 musí být tyto činnosti průmyslové nebo obchodní povahy, lze mít podle názoru ministra za to, že samostatné správy přístavů ve správě obce v zásadě podléhají dani z příjmů společností (QRVA, Komora, 1996–1997, č. 86, 16. června 1997, s. 11749–11750; QRVA, Komora, 2001–2002, 26. března 2002, CRIV 50 COM 702, s. 8–9).

72

(73)  Srov. čl. 25 odst. 2: „Vlámská vláda je oprávněna zřídit společný poradní výbor. Je stanoven pětiletý plán podpory založený na modelu průmyslové ekonomiky“.

73

(74)  Srov. čl. 26 odst. 1: „Spory mezi správami přístavů týkající se provozu, zejména pokud jde o obchodní činnost správ přístavů, [...] řeší přístavní komise pro řešení sporů [...].“

74

(75)  Viz rozsudek č. 136/98 ze dne 16. prosince 1998 (M. B. ze dne 6. ledna 1999, s. 261), bod A.7.1: „Podle Rady ministrů se společnosti a právnické osoby uvedené v čl. 220 odst. 2 zákona o daních z příjmů nacházejí ve srovnatelné situaci. Ačkoli článek 180 zákona o daních z příjmů vyjímá výše uvedené právnické osoby z povinnosti odvádět daň z příjmů společností, jedná se skutečně o právnické osoby, které vykonávají podnikatelskou nebo ziskovou činnost ve smyslu čl. 2 odst. 2 bodu 1 a 2 zákona o daních z příjmů.“ Viz také bod A.7.2: „Mezi právnickými osobami uvedenými v čl. 220 odst. 1 a 3 na jedné straně a právnickými osobami uvedenými v čl. 220 odst. 2 [tj. přístavy] na straně druhé existuje objektivní rozlišovací kritérium, neboť pouze druhá z těchto kategorií se zabývá činnostmi ziskové povahy. [...]“

75

(76)  Veřejné zasedání ze středy 29. ledna 1997, Výbor pro finance a rozpočet, interpelace pana Jacquese Simoneta určená místopředsedovi vlády a ministrovi financí a zahraničního obchodu o zdanění belgických přístavů daní z příjmů právnických osob (č.1017). Viz http://www3.dekamer.be/digidocanha/K0112/K01120466/K01120466.PDF, s. 5.

76

(77)  Soudní dvůr ve svém rozsudku ze dne 8. září 2011 (rozsudek Paint Graphos a další ve spojených věcech C-78/08 až C-80/08, ECLI:EU:C:2011:550, bod 55 a násl.) uvádí, že zvláštní zásady fungování představují zásada přednostního postavení jednotlivce, zásada „jedna osoba, jeden hlas“, a rovněž správa ve prospěch členů dotyčného subjektu; tyto vlastnosti se v případě přístavů nevyskytují.

77

(78)  Rozsudek Soudního dvora ze dne 10. ledna 2006, Cassa di Risparmio di Firenze a další, C-222/04, ECLI:EU:C:2006:8, body 136 a 137.

78

(79)  Rozsudek Soudního dvora ze dne 15. listopadu 2011, Komise a Španělsko v. Government of Gibraltar a Spojené království, spojené věci C-106/09 P a C-107/09 P, ECLI:EU:C:2011:732, bod 101 a následující body.

79

(80)  Interpretací, podle níž čl. 180 odst. 2 zákona o daních z příjmů na přístavy pouze uplatňuje obecná pravidla, přičemž má za to, že se nejedná o „společnosti“, se zabýváme níže.

80

(81)  Rozsudek Soudního dvora ze dne 10. ledna 2006, Cassa di Risparmio di Firenze a další, C-222/04, ECLI:EU:C:2006:8, body 136 a 137.

81

(82)  Vnitrostátní právo může rozhodnout, že je dané opatření v souladu s normami vyšší právní síly s ohledem na jiná kritéria, než je správné fungování daňového systému.

82

(83)  Některé subjekty, zejména podniky ve vlastnictví obcí, na něž se nedávno v Belgii začala vztahovat daň z příjmů společností, zajišťují rovněž úkoly obecného zájmu. Viz bod 19.1 rozsudku belgického ústavního soudu č. 151/2016 ze dne 1. prosince 2016, který připomíná, že podniky ve vlastnictví obcí byly „vytvořeny ve veřejném zájmu“ a že „jejich úkolem je plnit úkoly v zájmu obcí“.

83

(84)  Podle bodu 11 oficiálního komentáře k článku 49 se neodčitatelnost týká „čistě soukromých transakcí“, zatímco v projednávaném řízení se hovoří o neodčitatelnosti výdajů vzniklých ve veřejném zájmu.

84

(85)  Připomínky, které Komise obdržela, se týkají majetku, který náleží veřejné správě „z podstaty“ v souladu s v čl. 220 odst. 1 zákona o daních z příjmů, konkrétně majetku „státu, Společenství, regionů, provincií, aglomerací, federací obcí, obcí, veřejných sociálních středisek s účastí více obcí, veřejných náboženských institucí a rovněž poldrů a odvodňovacích ploch“, a nikoli majetku přístavů: tento článek se netýká ani samostatných správ přístavů ve správě obcí, ani ostatních typů belgických přístavů uvedených v 13. bodě odůvodnění a v poznámce pod čarou č. 12.

85

(86)  Viz rozsudek Soudního dvora ze dne 24. července 2003, Altmark Trans, C-280/00, ECLI:EU:C:2003:415.

86

(87)  Viz návrh nařízení Evropského parlamentu a Rady, kterým se stanoví rámec pro přístup na trh přístavních služeb a finanční transparentnost přístavů, COM(2013) 296 final (Úř. věst. C 327, 12.11.2013, s. 111), bod 2.1. Viz také sdělení Komise o evropské přístavní politice (SEC(2007) 1339) (SEC(2007) 1340), KOM(2007) 616 v konečném znění, bod II.4.2.

87

(88)  Rozsudek Soudního dvora ze dne 10. prosince 1969, Komise v. Francie, spojené věci 6/69 a 11/69, ECLI:EU:C:1969:68, bod 21; rozsudek Soudního dvora ze dne 22. března 1977, Steinike & Weinlig, 78/76, ECLI:EU:C:1977:52, bod 24; rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 30. dubna 1998, Vlaamse Gewest v. Komise, T-214/95, ECLI:EU:T:1998:77, bod 54, a rozsudek Soudního dvora ze dne 19. května 1999, Itálie v. Komise, C-6/97, ECLI:EU:C:1999:251, bod 21.

88

(89)  Ustanovení čl. 25 odst. 3: „Vlámská vláda a správy přístavů vyvíjejí iniciativy k dosažení [...]harmonických struktur sazeb ve vlámských námořních přístavech s cílem zaručit takové soutěžní postavení, které by bylo loajální vůči vlámským námořním přístavům.“ Ustanovení čl. 25 odst. 4: „Pokud jsou sazby [...] zjevně v rozporu s veřejným zájmem nebo se spravedlivou hospodářskou soutěží mezi správami přístavů, regionální přístavní komisař musí tato rozhodnutí předložit poradnímu výboru. [...].“

89

(90)  Viz sdělení Komise o použití pravidel Evropské unie v oblasti státní podpory na vyrovnávací platbu udělenou za poskytování služeb obecného hospodářského zájmu (2012/C 8/02) (Úř. věst. C 8, 11.1.2012, s. 4). Viz rovněž rozhodnutí Komise 2012/21/EU ze dne 20. prosince 2011 o použití čl. 106 odst. 2 Smlouvy o fungování Evropské unie na státní podporu ve formě vyrovnávací platby za závazek veřejné služby udělené určitým podnikům pověřeným poskytováním služeb obecného hospodářského zájmu (Úř. věst. L 7, 11.1.2012, s. 3).

90

(91)  Viz také stanovisko generální advokátky Kokottové ve věci C-74/16, Congregación de Escuelas Pías Provincia Betania v. Ayuntamiento de Getafe, ECLI:EU:C:2017:135, bod 75.

91

(92)  Viz rozhodnutí Komise (EU) 2016/634 ze dne 21. ledna 2016 o opatření podpory SA.25338 (2014/C) (ex E 3/2008 a ex CP 115/2004), jež provedlo Nizozemsko – osvobození veřejných podniků od daně z příjmu právnických osob (Úř. věst. L 113, 27.4.2016, s. 148).

92

(93)  Viz parlamentní dokument, Komora č. 54 0672/001, s. 8–9.

93

(94)  Viz poznámka pod čarou č. 92.

94

---

| 14.12.2017 | CS | Úřední věstník Evropské unie | L 332/24 |
| --- | --- | --- | --- |

14.12.2017

CS

Úřední věstník Evropské unie

L 332/24

---

ROZHODNUTÍ KOMISE (EU) 2017/2116

ze dne 27. července 2017

o režimu podpor č. SA.38398 (2016/C, ex 2015/E), který zavedla Francie – zdanění přístavů ve Francii

(oznámeno pod číslem C(2017) 5176)

(Pouze francouzské znění je závazné)

(Text s významem pro EHP)

EVROPSKÁ KOMISE,

s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 108 odst. 2 první pododstavec této smlouvy,

s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru, a zejména na čl. 62 odst. 1 písm. a) této dohody,

poté, co vyzvala zúčastněné strany k podání připomínek v souladu s uvedenými články (1) a s ohledem na tyto připomínky,

vzhledem k těmto důvodům:

1.   POSTUP

POSTUP

| (1) | Dne 3. července 2013 zaslaly útvary Komise všem členským státům dotazník o fungování a zdanění jejich přístavů s cílem získat celkový přehled o jejich stavu a objasnit situaci přístavů z hlediska pravidel Evropské unie pro státní podpory. Francouzské orgány odpověděly dopisem ze dne 25. října 2013. Útvary Komise požádaly dopisem ze dne 3. února 2014 o doplňující informace o pravidlech týkajících se francouzské daně z příjmů právnických osob, která se vztahují na přístavy. Francouzské orgány poskytly odpověď v dopise ze dne 1. dubna 2014. |
| --- | --- |

(1)

Dne 3. července 2013 zaslaly útvary Komise všem členským státům dotazník o fungování a zdanění jejich přístavů s cílem získat celkový přehled o jejich stavu a objasnit situaci přístavů z hlediska pravidel Evropské unie pro státní podpory. Francouzské orgány odpověděly dopisem ze dne 25. října 2013. Útvary Komise požádaly dopisem ze dne 3. února 2014 o doplňující informace o pravidlech týkajících se francouzské daně z příjmů právnických osob, která se vztahují na přístavy. Francouzské orgány poskytly odpověď v dopise ze dne 1. dubna 2014.

| (2) | Komise informovala dopisem ze dne 9. července 2014 francouzské orgány v souladu s článkem 21 nařízení Rady (EU) 2015/1589 (2) (dále jen „jednací řád“) o svém předběžném posouzení francouzských pravidel týkajících se zdanění přístavů. Tento dopis uváděl, že Komise označuje tato pravidla za existující státní podpory, a vysvětloval důvody, proč je považuje za neslučitelné s vnitřním trhem. Komise poskytla francouzským orgánům možnost, aby k tomuto předběžnému posouzení předložily své připomínky. Francouzské orgány předložily své připomínky dopisem ze dne 7. listopadu 2014.12. prosince 2014 se konalo jednání mezi útvary Komise a francouzskými orgány. 15. ledna 2015 zaslaly francouzské orgány Komisi doplňující připomínky. Útvary Komise informovaly dopisem ze dne 1. června 2015 francouzské orgány, že v této fázi i nadále zastávají předběžné stanovisko vyjádřené v dopise ze dne 9. července 2014. |
| --- | --- |

(2)

Komise informovala dopisem ze dne 9. července 2014 francouzské orgány v souladu s článkem 21 nařízení Rady (EU) 2015/1589 (2) (dále jen „jednací řád“) o svém předběžném posouzení francouzských pravidel týkajících se zdanění přístavů. Tento dopis uváděl, že Komise označuje tato pravidla za existující státní podpory, a vysvětloval důvody, proč je považuje za neslučitelné s vnitřním trhem. Komise poskytla francouzským orgánům možnost, aby k tomuto předběžnému posouzení předložily své připomínky. Francouzské orgány předložily své připomínky dopisem ze dne 7. listopadu 2014.12. prosince 2014 se konalo jednání mezi útvary Komise a francouzskými orgány. 15. ledna 2015 zaslaly francouzské orgány Komisi doplňující připomínky. Útvary Komise informovaly dopisem ze dne 1. června 2015 francouzské orgány, že v této fázi i nadále zastávají předběžné stanovisko vyjádřené v dopise ze dne 9. července 2014.

2

| (3) | Komise potvrdila dopisem ze dne 21. ledna 2016 své stanovisko a navrhla francouzským orgánům v souladu s čl. 108 odst. 1 Smlouvy o fungování Evropské unie (dále jen „SFEU“) a s článkem 22 jednacího řádu jako vhodné opatření, aby bylo zrušeno osvobození přístavů od daně z příjmů právnických osob (dále jen „daň z příjmů právnických osob“) do výše příjmů z jejich hospodářských činností od počátku daňového roku 2017. Francouzské orgány byly vyzvány, aby se k návrhu Komise bezpodmínečně a jednoznačně vyjádřily ve lhůtě dvou měsíců v souladu s čl. 23 odst. 1 jednacího řádu. |
| --- | --- |

(3)

Komise potvrdila dopisem ze dne 21. ledna 2016 své stanovisko a navrhla francouzským orgánům v souladu s čl. 108 odst. 1 Smlouvy o fungování Evropské unie (dále jen „SFEU“) a s článkem 22 jednacího řádu jako vhodné opatření, aby bylo zrušeno osvobození přístavů od daně z příjmů právnických osob (dále jen „daň z příjmů právnických osob“) do výše příjmů z jejich hospodářských činností od počátku daňového roku 2017. Francouzské orgány byly vyzvány, aby se k návrhu Komise bezpodmínečně a jednoznačně vyjádřily ve lhůtě dvou měsíců v souladu s čl. 23 odst. 1 jednacího řádu.

| (4) | Dopisem ze dne 11. dubna 2016 předaly francouzské orgány Komisi své připomínky, Dne 27. června 2016 se konalo jednání mezi francouzskými orgány a útvary Komise. |
| --- | --- |

(4)

Dopisem ze dne 11. dubna 2016 předaly francouzské orgány Komisi své připomínky, Dne 27. června 2016 se konalo jednání mezi francouzskými orgány a útvary Komise.

| (5) | Vzhledem k tomu, že odpověď francouzských orgánů nepředstavovala bezpodmínečné a jednoznačné přijetí navrhovaných vhodných opatření, rozhodla Komise dopisem ze dne 8. července 2016 o zahájení řízení v souladu s čl. 108 odst. 2 SFEU v souladu s čl. 23 odst. 2 jednacího řádu. Rozhodnutí Komise o zahájení řízení bylo zveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie (3). Komise vyzvala Francii, aby předložila své připomínky k obsahu tohoto rozhodnutí. Vyzvala rovněž zúčastněné strany, aby předložily své připomínky k předmětnému opatření. |
| --- | --- |

(5)

Vzhledem k tomu, že odpověď francouzských orgánů nepředstavovala bezpodmínečné a jednoznačné přijetí navrhovaných vhodných opatření, rozhodla Komise dopisem ze dne 8. července 2016 o zahájení řízení v souladu s čl. 108 odst. 2 SFEU v souladu s čl. 23 odst. 2 jednacího řádu. Rozhodnutí Komise o zahájení řízení bylo zveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie (3). Komise vyzvala Francii, aby předložila své připomínky k obsahu tohoto rozhodnutí. Vyzvala rovněž zúčastněné strany, aby předložily své připomínky k předmětnému opatření.

Úředním věstníku Evropské unie

3

| (6) | Připomínky Francie obdržela Komise dopisem ze dne 19. září 2016. |
| --- | --- |

(6)

Připomínky Francie obdržela Komise dopisem ze dne 19. září 2016.

| (7) | Komise v této věci obdržela připomínky od následujících zúčastněných stran: velké námořní přístavy v metropolitní Francii (Le Havre, Rouen, Dunkerque) a v zámoří (Guyana, Guadeloupe), obchodní a průmyslové komory, řídící orgány přístavů (obchodní a průmyslová komora Brest, obchodní a průmyslová komora Bayonne, Baskicko), profesní sdružení nebo zástupci přístavů a mořského světa obecně – Association française des ports intérieurs (francouzský svaz vnitrozemských přístavů, dále jen „AFPI“), styčný výbor pro podporu vodních cest/Provoideau, l'Union des ports de France (Unie francouzských přístavů, dále jen „UPF“), Institut français de la mer (Francouzský námořní institut), územní samosprávné celky (departement Guadeloupe, region Guadeloupe, region Bretaň) a přístav Rotterdam, který jedná jménem pěti nizozemských státních námořních přístavů. |
| --- | --- |

(7)

Komise v této věci obdržela připomínky od následujících zúčastněných stran: velké námořní přístavy v metropolitní Francii (Le Havre, Rouen, Dunkerque) a v zámoří (Guyana, Guadeloupe), obchodní a průmyslové komory, řídící orgány přístavů (obchodní a průmyslová komora Brest, obchodní a průmyslová komora Bayonne, Baskicko), profesní sdružení nebo zástupci přístavů a mořského světa obecně – Association française des ports intérieurs (francouzský svaz vnitrozemských přístavů, dále jen „AFPI“), styčný výbor pro podporu vodních cest/Provoideau, l'Union des ports de France (Unie francouzských přístavů, dále jen „UPF“), Institut français de la mer (Francouzský námořní institut), územní samosprávné celky (departement Guadeloupe, region Guadeloupe, region Bretaň) a přístav Rotterdam, který jedná jménem pěti nizozemských státních námořních přístavů.

| (8) | Komise předala tyto připomínky Francii a poskytla jí možnost se k nim vyjádřit. Komise obdržela připomínky Francie v dopise ze dne 3. listopadu 2016. Dne 16. listopadu 2016 se konalo jednání mezi francouzskými orgány a útvary Komise. |
| --- | --- |

(8)

Komise předala tyto připomínky Francii a poskytla jí možnost se k nim vyjádřit. Komise obdržela připomínky Francie v dopise ze dne 3. listopadu 2016. Dne 16. listopadu 2016 se konalo jednání mezi francouzskými orgány a útvary Komise.

2.   POPIS OPATŘENÍ A JEHO SOUVISLOSTI

POPIS OPATŘENÍ A JEHO SOUVISLOSTI

2.1.   Vlastnictví a provoz přístavů ve Francii

Vlastnictví a provoz přístavů ve Francii

| (9) | Systém francouzských přístavů (rybářské přístavy, obchodní přístavy a přístaviště pro rekreační lodě) se skládá z přístavů ve vlastnictví státu (na jedné straně velké námořní přístavy, dříve nazývané „samostatné přístavy“; na straně druhé velké říční přístavy, zejména samostatné přístavy Paříž a Štrasburk) a z přístavů, které patří územním samosprávným celkům. Francie sice uvádí, že sporné opatření je zaměřeno na rybářské a obchodní přístavy, avšak i přístaviště pro rekreační lodě mohou být provozována subjekty, na které se vztahuje osvobození od daně z příjmů právnických osob (například obchodními a průmyslovými komorami), a proto se řízení vztahuje i na ně. |
| --- | --- |

(9)

Systém francouzských přístavů (rybářské přístavy, obchodní přístavy a přístaviště pro rekreační lodě) se skládá z přístavů ve vlastnictví státu (na jedné straně velké námořní přístavy, dříve nazývané „samostatné přístavy“; na straně druhé velké říční přístavy, zejména samostatné přístavy Paříž a Štrasburk) a z přístavů, které patří územním samosprávným celkům. Francie sice uvádí, že sporné opatření je zaměřeno na rybářské a obchodní přístavy, avšak i přístaviště pro rekreační lodě mohou být provozována subjekty, na které se vztahuje osvobození od daně z příjmů právnických osob (například obchodními a průmyslovými komorami), a proto se řízení vztahuje i na ně.

| (10) | Velké námořní přístavy, které byly až do reformy z roku 2008 (4) nazývány „samostatnými přístavy“, jsou státními veřejnoprávními subjekty. Zajišťují více než 80 % francouzské námořní nákladní dopravy. Podle Francie vykonávají velké námořní přístavy následující úkoly: regulace a policejní služby související s námořní dopravou v přístavních oblastech a přístupových cestách k nim prostřednictvím kapitanátů, výstavba a údržba přístavních infrastruktur, řízení a rozvoj přístavního sektoru, celková propagace daného přístavu a rozvoj nabídky přístavních služeb a pozemní, železniční a říční dopravní obslužnosti. Mají finanční autonomii. |
| --- | --- |

(10)

Velké námořní přístavy, které byly až do reformy z roku 2008 (4) nazývány „samostatnými přístavy“, jsou státními veřejnoprávními subjekty. Zajišťují více než 80 % francouzské námořní nákladní dopravy. Podle Francie vykonávají velké námořní přístavy následující úkoly: regulace a policejní služby související s námořní dopravou v přístavních oblastech a přístupových cestách k nim prostřednictvím kapitanátů, výstavba a údržba přístavních infrastruktur, řízení a rozvoj přístavního sektoru, celková propagace daného přístavu a rozvoj nabídky přístavních služeb a pozemní, železniční a říční dopravní obslužnosti. Mají finanční autonomii.

4

| (11) | Provoz velkých námořních přístavů je záležitostí státu. Je jim přidělen veřejný účetní a jsou ovládány zástupci státu. Francie uvádí, že od reformy v roce 2008, která převedla manipulační činnosti na soukromý sektor, se velké námořní přístavy zaměřily na zajištění ochrany, bezpečnosti a aktivity přístavní policie na jedné straně a na straně druhé na funkce spojené s územním plánováním přístavní oblasti. Přístavy jsou nyní vlastníky svých pozemků. |
| --- | --- |

(11)

Provoz velkých námořních přístavů je záležitostí státu. Je jim přidělen veřejný účetní a jsou ovládány zástupci státu. Francie uvádí, že od reformy v roce 2008, která převedla manipulační činnosti na soukromý sektor, se velké námořní přístavy zaměřily na zajištění ochrany, bezpečnosti a aktivity přístavní policie na jedné straně a na straně druhé na funkce spojené s územním plánováním přístavní oblasti. Přístavy jsou nyní vlastníky svých pozemků.

| (12) | Samostatné říční přístavy, tj. samostatný přístav Paříž a samostatný přístav Štrasburk, jsou provozovány státními veřejnoprávními subjekty. Ostatní říční přístavy jsou spravovány koncesionáři (zpravidla obchodními a průmyslovými komorami). |
| --- | --- |

(12)

Samostatné říční přístavy, tj. samostatný přístav Paříž a samostatný přístav Štrasburk, jsou provozovány státními veřejnoprávními subjekty. Ostatní říční přístavy jsou spravovány koncesionáři (zpravidla obchodními a průmyslovými komorami).

| (13) | Přístavy, které patří územním samosprávným celkům, nazývané „decentralizované přístavy“, jsou řízeny územními celky a jejich provoz je zpravidla svěřen obchodním a průmyslovým komorám nebo námořním obchodním komorám (5). Podle Francie jsou tyto přístavy zpravidla poměrně malé a jejich význam se projevuje spíše na místní úrovni. |
| --- | --- |

(13)

Přístavy, které patří územním samosprávným celkům, nazývané „decentralizované přístavy“, jsou řízeny územními celky a jejich provoz je zpravidla svěřen obchodním a průmyslovým komorám nebo námořním obchodním komorám (5). Podle Francie jsou tyto přístavy zpravidla poměrně malé a jejich význam se projevuje spíše na místní úrovni.

5

2.2.   Pravidla týkající se daně z příjmů právnických osob, která se vztahují na přístavy

Pravidla týkající se daně z příjmů právnických osob, která se vztahují na přístavy

| (14) | V souladu s ustanoveními článku 205, čl. 206 odst. 1 a článku 1654 francouzského všeobecného daňového zákoníku („code général des impôts“) se na právnické osoby, které se řídí soukromým nebo veřejným právem a které provozují podnikání nebo vykonávají činnosti výdělečné povahy, vztahuje daň z příjmů právnických osob. Za druhé, podle článku 165 přílohy 4 všeobecného daňového zákoníku podléhají veřejnoprávní subjekty průmyslového nebo obchodního charakteru všem přímým daním a poplatkům podobným daním, které se vztahují na podobné soukromé podniky. Článek 167 přílohy 4 téhož zákoníku stanoví, že tato ustanovení se vztahují zejména na „obchodní a průmyslové komory“ a na „samostatné přístavy“ (které se od roku 2008 staly velkými námořními přístavy s výjimkou některých přístavů, jako je například samostatný říční přístav Paříž a Štrasburk). |
| --- | --- |

(14)

V souladu s ustanoveními článku 205, čl. 206 odst. 1 a článku 1654 francouzského všeobecného daňového zákoníku („code général des impôts“) se na právnické osoby, které se řídí soukromým nebo veřejným právem a které provozují podnikání nebo vykonávají činnosti výdělečné povahy, vztahuje daň z příjmů právnických osob. Za druhé, podle článku 165 přílohy 4 všeobecného daňového zákoníku podléhají veřejnoprávní subjekty průmyslového nebo obchodního charakteru všem přímým daním a poplatkům podobným daním, které se vztahují na podobné soukromé podniky. Článek 167 přílohy 4 téhož zákoníku stanoví, že tato ustanovení se vztahují zejména na „obchodní a průmyslové komory“ a na „samostatné přístavy“ (které se od roku 2008 staly velkými námořními přístavy s výjimkou některých přístavů, jako je například samostatný říční přístav Paříž a Štrasburk).

| (15) | Ministerská rozhodnutí ze dne 11. srpna 1942 a ze dne 27. dubna 1943 (6) však osvobodila od daně z příjmů právnických osob „samostatné přístavy, námořní obchodní komory, obchodní a průmyslové komory, které spravují přístavní zařízení, obce, které jsou koncesionáři veřejných zařízení ve vlastnictví státu v námořních přístavech, a rovněž podniky, které je nahradily jako provozovatelé těchto zařízení“. Tato výjimka platí obecně pro všechny „budovy a služby potřebné pro provoz přístavů nebo na tomto provozu přímo závislé“. Daňová dokumentace upřesňuje, „že výše uvedené rozhodnutí [rozhodnutí ze dne 11. srpna 1942] by mělo být uplatňováno liberálně a že osvobození od daně by mělo být zachováno nejen ve vztahu ke službám, jejichž námořní charakter je nesporný, ale i ve vztahu k zařízením námořních obchodních komor, která, ačkoli nejsou přístavními zařízeními v pravém slova smyslu, přesto souvisejí s provozem přístavu, bez něhož by neměla důvod existovat“, a že „finanční výnosy získané samostatnými přístavy a námořními obchodními a průmyslovými komorami v souvislosti s investicemi prostředků pocházejících z provozu námořních průmyslových a obchodních zařízení“ jsou rovněž osvobozeny od daně z příjmů právnických osob. |
| --- | --- |

(15)

Ministerská rozhodnutí ze dne 11. srpna 1942 a ze dne 27. dubna 1943 (6) však osvobodila od daně z příjmů právnických osob „samostatné přístavy, námořní obchodní komory, obchodní a průmyslové komory, které spravují přístavní zařízení, obce, které jsou koncesionáři veřejných zařízení ve vlastnictví státu v námořních přístavech, a rovněž podniky, které je nahradily jako provozovatelé těchto zařízení“. Tato výjimka platí obecně pro všechny „budovy a služby potřebné pro provoz přístavů nebo na tomto provozu přímo závislé“. Daňová dokumentace upřesňuje, „že výše uvedené rozhodnutí [rozhodnutí ze dne 11. srpna 1942] by mělo být uplatňováno liberálně a že osvobození od daně by mělo být zachováno nejen ve vztahu ke službám, jejichž námořní charakter je nesporný, ale i ve vztahu k zařízením námořních obchodních komor, která, ačkoli nejsou přístavními zařízeními v pravém slova smyslu, přesto souvisejí s provozem přístavu, bez něhož by neměla důvod existovat“, a že „finanční výnosy získané samostatnými přístavy a námořními obchodními a průmyslovými komorami v souvislosti s investicemi prostředků pocházejících z provozu námořních průmyslových a obchodních zařízení“ jsou rovněž osvobozeny od daně z příjmů právnických osob.

6

3.   DŮVODY, KTERÉ VEDLY K ZAHÁJENÍ FORMÁLNÍHO VYŠETŘOVACÍHO ŘÍZENÍ

DŮVODY, KTERÉ VEDLY K ZAHÁJENÍ FORMÁLNÍHO VYŠETŘOVACÍHO ŘÍZENÍ

| (16) | Ve svém dopise ze dne 8. července 2016 Komise poznamenala, že francouzské orgány nepřijaly harmonogram provádění vhodných opatření uvedených v jejím dopise ze dne 21. ledna 2016, a že ačkoli v preambuli uvedly, že v zásadě opatření navrhovaná Komisí nezpochybňují, jevilo se, že ve skutečnosti zpochybňují fakt, že Komise hovořila o státní podpoře i ve vztahu k malým přístavům. Komise dospěla k závěru, že francouzské orgány nepřijaly bezpodmínečně, jednoznačně a v plném rozsahu vhodná opatření navržená Komisí dne 21. ledna 2016. |
| --- | --- |

(16)

Ve svém dopise ze dne 8. července 2016 Komise poznamenala, že francouzské orgány nepřijaly harmonogram provádění vhodných opatření uvedených v jejím dopise ze dne 21. ledna 2016, a že ačkoli v preambuli uvedly, že v zásadě opatření navrhovaná Komisí nezpochybňují, jevilo se, že ve skutečnosti zpochybňují fakt, že Komise hovořila o státní podpoře i ve vztahu k malým přístavům. Komise dospěla k závěru, že francouzské orgány nepřijaly bezpodmínečně, jednoznačně a v plném rozsahu vhodná opatření navržená Komisí dne 21. ledna 2016.

| (17) | Vzhledem k tomu, že Komise měla i nadále za to, že osvobození přístavů od daně z příjmů právnických osob v důsledku jejich hospodářských činností představuje existující režim státních podpor, a že měla pochybnosti ohledně slučitelnosti tohoto režimu podpor s vnitřním trhem, rozhodla se zahájit řízení v souladu s čl. 108 odst. 2 SFEU podle čl. 23 odst. 2 jednacího řádu. |
| --- | --- |

(17)

Vzhledem k tomu, že Komise měla i nadále za to, že osvobození přístavů od daně z příjmů právnických osob v důsledku jejich hospodářských činností představuje existující režim státních podpor, a že měla pochybnosti ohledně slučitelnosti tohoto režimu podpor s vnitřním trhem, rozhodla se zahájit řízení v souladu s čl. 108 odst. 2 SFEU podle čl. 23 odst. 2 jednacího řádu.

4.   PŘIPOMÍNKY FRANCOUZSKÝCH ORGÁNŮ A ZÚČASTNĚNÝCH STRAN PO ZAHÁJENÍ FORMÁLNÍHO VYŠETŘOVACÍHO ŘÍZENÍ

PŘIPOMÍNKY FRANCOUZSKÝCH ORGÁNŮ A ZÚČASTNĚNÝCH STRAN PO ZAHÁJENÍ FORMÁLNÍHO VYŠETŘOVACÍHO ŘÍZENÍ

4.1.   Podniky/hospodářské činnosti

Podniky/hospodářské činnosti

| (18) | Někteří provozovatelé francouzských námořních přístavů a zástupci správců přístavů, zejména velký námořní přístav Le Havre, obchodní a průmyslová komora Brest a UPF, se domnívají, že přístavy nejsou „podniky“ ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU. Francouzské orgány toto stanovisko sdílejí a dodávají, že přístavy „nejsou podniky jako ostatní“, ale že se jedná o „subjekty ve službách jiných podniků“ a že „skutečnost, že Smlouva o fungování Evropské unie stanovila článek ad hoc [článek 93] s cílem řešit státní podpory v oblasti dopravy, je důkazem toho, že evropský normotvůrce si přál tuto zvláštnost zohlednit“. |
| --- | --- |

(18)

Někteří provozovatelé francouzských námořních přístavů a zástupci správců přístavů, zejména velký námořní přístav Le Havre, obchodní a průmyslová komora Brest a UPF, se domnívají, že přístavy nejsou „podniky“ ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU. Francouzské orgány toto stanovisko sdílejí a dodávají, že přístavy „nejsou podniky jako ostatní“, ale že se jedná o „subjekty ve službách jiných podniků“ a že „skutečnost, že Smlouva o fungování Evropské unie stanovila článek ad hoc [článek 93] s cílem řešit státní podpory v oblasti dopravy, je důkazem toho, že evropský normotvůrce si přál tuto zvláštnost zohlednit“.

4.1.1.   Činnosti obecného zájmu nebo činnosti, které vyplývají ze základních funkcí státu

Činnosti obecného zájmu nebo činnosti, které vyplývají ze základních funkcí státu

| (19) | Podle obchodní a průmyslové komory Brest představuje činnost přístavů službu obecného zájmu (SOZ) nehospodářské povahy, a rozsah činností obecného zájmu je oprávněn definovat pouze veřejný orgán. Ustanovení čl. 107 odst. 1 SFEU se nepoužije, pokud stát jedná „výkonem veřejné moci“, což je případ přístavů, které jsou výkonem svých činností ze zákona pověřeny státem. Podle obchodní a průmyslové komory Brest uplatňují ministerská rozhodnutí ze dne 11. srpna 1942 a 27. dubna 1943 článek 165 přílohy 4 všeobecného daňového zákoníku a uznávají, že činnosti přístavů nejsou činnosti výdělečné povahy. |
| --- | --- |

(19)

Podle obchodní a průmyslové komory Brest představuje činnost přístavů službu obecného zájmu (SOZ) nehospodářské povahy, a rozsah činností obecného zájmu je oprávněn definovat pouze veřejný orgán. Ustanovení čl. 107 odst. 1 SFEU se nepoužije, pokud stát jedná „výkonem veřejné moci“, což je případ přístavů, které jsou výkonem svých činností ze zákona pověřeny státem. Podle obchodní a průmyslové komory Brest uplatňují ministerská rozhodnutí ze dne 11. srpna 1942 a 27. dubna 1943 článek 165 přílohy 4 všeobecného daňového zákoníku a uznávají, že činnosti přístavů nejsou činnosti výdělečné povahy.

| (20) | UPF a velký námořní přístav Le Havre dodávají, že některé francouzské přístavy jsou zařízeními zásadního významu, „jejichž nedostupnost by mohla výrazně snížit válečný nebo ekonomický potenciál, bezpečnost nebo schopnost přežití národa“ ve smyslu článku L. 1332-1 kodexu obrany, takže se jedná o infrastruktury určené pro činnosti vyplývající ze základních funkcí státu. |
| --- | --- |

(20)

UPF a velký námořní přístav Le Havre dodávají, že některé francouzské přístavy jsou zařízeními zásadního významu, „jejichž nedostupnost by mohla výrazně snížit válečný nebo ekonomický potenciál, bezpečnost nebo schopnost přežití národa“ ve smyslu článku L. 1332-1 kodexu obrany, takže se jedná o infrastruktury určené pro činnosti vyplývající ze základních funkcí státu.

| (21) | Velký námořní přístav Le Havre s odkazem na věc C-276/97 zdůrazňuje, že velké námořní přístavy jsou veřejnoprávní subjekty působící v rámci zvláštního režimu z hlediska tvorby, kontroly, správy a příjmů. Jako „veřejnoprávní subjekty“, které svou činnost vykonávají jako „orgány veřejné moci“ by velké námořní přístavy splňovaly podmínky pro osvobození od DPH stanovené v čl. 4 odst. 5 šesté směrnice o DPH. |
| --- | --- |

(21)

Velký námořní přístav Le Havre s odkazem na věc C-276/97 zdůrazňuje, že velké námořní přístavy jsou veřejnoprávní subjekty působící v rámci zvláštního režimu z hlediska tvorby, kontroly, správy a příjmů. Jako „veřejnoprávní subjekty“, které svou činnost vykonávají jako „orgány veřejné moci“ by velké námořní přístavy splňovaly podmínky pro osvobození od DPH stanovené v čl. 4 odst. 5 šesté směrnice o DPH.

| (22) | A konečně se francouzské orgány a někteří správci přístavů domnívají, že bagrování, ať už probíhá uvnitř přístavů, nebo mimo ně, není hospodářskou činností, a že to Komise uvedla v rozhodnutí z 20. října 2004 ve věci N 520/200[3] (***) (7) (dále jen „rozhodnutí ze dne 20. října 2004“). Vysvětlují, že tato činnost umožňuje obsluhovat všechny terminály a je nezbytná k zajištění bezpečného přístupu k plavebním kanálům a vodním plochám v přístavu každému hospodářskému subjektu, který by měl potřebu tohoto přístupu, a tak umožňuje volný pohyb všech plavidel. Z bagrování dle nich mají prospěch všechny hospodářské subjekty obsluhované oblasti bez rozdílu, a tudíž i námořní společenství jako celek. |
| --- | --- |

(22)

A konečně se francouzské orgány a někteří správci přístavů domnívají, že bagrování, ať už probíhá uvnitř přístavů, nebo mimo ně, není hospodářskou činností, a že to Komise uvedla v rozhodnutí z 20. října 2004 ve věci N 520/200[3] (***) (7) (dále jen „rozhodnutí ze dne 20. října 2004“). Vysvětlují, že tato činnost umožňuje obsluhovat všechny terminály a je nezbytná k zajištění bezpečného přístupu k plavebním kanálům a vodním plochám v přístavu každému hospodářskému subjektu, který by měl potřebu tohoto přístupu, a tak umožňuje volný pohyb všech plavidel. Z bagrování dle nich mají prospěch všechny hospodářské subjekty obsluhované oblasti bez rozdílu, a tudíž i námořní společenství jako celek.

***

7

4.1.2.   Činnosti, které nejsou činnostmi hospodářskými

Činnosti, které nejsou činnostmi hospodářskými

| (23) | Velký námořní přístav Le Havre poukazuje na to, že struktura přístavních poplatků se stanovuje na vnitrostátní úrovni a že Soudní dvůr ve věci C-343/95 přikládá význam skutečnosti, že poplatky jsou schvalovány veřejným orgánem. Domnívá se, že všechny úkoly svěřené velkým námořním přístavům podle článku L. 5312-2 zákona o dopravě jsou nehospodářské povahy v souladu s rozhodovací praxí Komise, zejména rozhodnutí ze dne 20. října 2004 a rozhodnutí uvedených v bodě 17 písm. a) až f) sdělení Komise ze dne 19. července 2016 o pojmu státní podpora (8) (dále jen „sdělení ze dne 19. července 2016“). Domnívá se, že od reformy v roce 2008 mohou velké námořní přístavy provozovat veřejná zařízení jen výjimečně, přičemž se jednalo o jedinou činnost, která by mohla být případně považována za činnost hospodářskou. |
| --- | --- |

(23)

Velký námořní přístav Le Havre poukazuje na to, že struktura přístavních poplatků se stanovuje na vnitrostátní úrovni a že Soudní dvůr ve věci C-343/95 přikládá význam skutečnosti, že poplatky jsou schvalovány veřejným orgánem. Domnívá se, že všechny úkoly svěřené velkým námořním přístavům podle článku L. 5312-2 zákona o dopravě jsou nehospodářské povahy v souladu s rozhodovací praxí Komise, zejména rozhodnutí ze dne 20. října 2004 a rozhodnutí uvedených v bodě 17 písm. a) až f) sdělení Komise ze dne 19. července 2016 o pojmu státní podpora (8) (dále jen „sdělení ze dne 19. července 2016“). Domnívá se, že od reformy v roce 2008 mohou velké námořní přístavy provozovat veřejná zařízení jen výjimečně, přičemž se jednalo o jedinou činnost, která by mohla být případně považována za činnost hospodářskou.

8

| (24) | Velké námořní přístavy Le Havre a obchodní a průmyslová komora Brest se domnívají, že jakákoli zbytková hospodářská činnost přístavů by byla v každém případě klasifikována jako vedlejší, takže by taková činnost neměla být považována za činnost hospodářskou podle bodů 18 a 207 sdělení ze dne 19. července 2016. |
| --- | --- |

(24)

Velké námořní přístavy Le Havre a obchodní a průmyslová komora Brest se domnívají, že jakákoli zbytková hospodářská činnost přístavů by byla v každém případě klasifikována jako vedlejší, takže by taková činnost neměla být považována za činnost hospodářskou podle bodů 18 a 207 sdělení ze dne 19. července 2016.

| (25) | AFPI uvádí, že pro přístavy je zajišťování návratnosti investic, které je u klasického podniku při přijímání investičních rozhodnutí určujícím cílem, odsunuto do pozadí ve prospěch obecného zájmu. AFPI se domnívá, že samotná Komise ve svém rozhodnutí ze dne 20. října 2004 uznala, že projekty přístavní infrastruktury „by se nikdy neuskutečnily na výlučně komerčním základě“. Dodává, že právo hospodářské soutěže by se mělo vztahovat pouze na podniky usilující o dosažení zisku nebo na podniky obchodní povahy a že zisky vnitrozemských přístavů (říčních přístavů), které nemají akcionáře, jsou systematicky reinvestovány. |
| --- | --- |

(25)

AFPI uvádí, že pro přístavy je zajišťování návratnosti investic, které je u klasického podniku při přijímání investičních rozhodnutí určujícím cílem, odsunuto do pozadí ve prospěch obecného zájmu. AFPI se domnívá, že samotná Komise ve svém rozhodnutí ze dne 20. října 2004 uznala, že projekty přístavní infrastruktury „by se nikdy neuskutečnily na výlučně komerčním základě“. Dodává, že právo hospodářské soutěže by se mělo vztahovat pouze na podniky usilující o dosažení zisku nebo na podniky obchodní povahy a že zisky vnitrozemských přístavů (říčních přístavů), které nemají akcionáře, jsou systematicky reinvestovány.

4.2.   Hospodářské zvýhodnění

Hospodářské zvýhodnění

| (26) | Několik provozovatelů francouzských námořních přístavů a zástupců provozovatelů vnitrozemských přístavů se domnívá, že dotčené opatření kompenzuje úkoly, které byly přístavům svěřeny orgány veřejné moci. Velký námořní přístav Dunkerque tvrdí, že náklady na tyto úkoly systematicky překračují teoretické zatížení daní z příjmů právnických osob. Osvobození od daně by proto přístavům nepřineslo žádné hospodářské zvýhodnění. |
| --- | --- |

(26)

Několik provozovatelů francouzských námořních přístavů a zástupců provozovatelů vnitrozemských přístavů se domnívá, že dotčené opatření kompenzuje úkoly, které byly přístavům svěřeny orgány veřejné moci. Velký námořní přístav Dunkerque tvrdí, že náklady na tyto úkoly systematicky překračují teoretické zatížení daní z příjmů právnických osob. Osvobození od daně by proto přístavům nepřineslo žádné hospodářské zvýhodnění.

4.3.   Selektivita

Selektivita

| (27) | Francouzské orgány a někteří provozovatelé francouzských námořních přístavů se domnívají, že toto opatření není selektivní, protože se vztahuje na všechny francouzské přístavy a tvoří nedílnou součást francouzského daňového systému již více než 70 let. |
| --- | --- |

(27)

Francouzské orgány a někteří provozovatelé francouzských námořních přístavů se domnívají, že toto opatření není selektivní, protože se vztahuje na všechny francouzské přístavy a tvoří nedílnou součást francouzského daňového systému již více než 70 let.

| (28) | Dodávají, že Komise neprokázala, v jakém smyslu se přístavy nacházejí ve srovnatelné skutkové a právní situaci s ostatními společnostmi, a poukazují na to, že přístavy na základě vnitrostátního práva poskytují provozovatelům dopravy nezbytné podmínky k plnění jejich úkolů, aniž by s nimi soutěžily nebo je nahrazovaly, a že musí zajišťovat úkoly, které představují veřejná plnění nebo spadají do výkonu veřejných pravomocí. Velký námořní přístav Le Havre uvádí, že vysoký podíl přístavních poplatků v rozpočtu přístavů, rozsah státní kontroly nad velkými námořními přístavy a skutečnost, že neexistují „provozovatelé působící za běžných hospodářských podmínek [...] vzhledem k právnímu monopolu uplatňovanému velkými námořními přístavy v oblasti správy přístavů“ je odlišuje od ostatních provozovatelů. Podle regionu Bretaň by ze skutečnosti, že některé malé přístavy jsou spravovány obchodními a průmyslovými komorami, vyplývalo, že se nacházejí v odlišné situaci. |
| --- | --- |

(28)

Dodávají, že Komise neprokázala, v jakém smyslu se přístavy nacházejí ve srovnatelné skutkové a právní situaci s ostatními společnostmi, a poukazují na to, že přístavy na základě vnitrostátního práva poskytují provozovatelům dopravy nezbytné podmínky k plnění jejich úkolů, aniž by s nimi soutěžily nebo je nahrazovaly, a že musí zajišťovat úkoly, které představují veřejná plnění nebo spadají do výkonu veřejných pravomocí. Velký námořní přístav Le Havre uvádí, že vysoký podíl přístavních poplatků v rozpočtu přístavů, rozsah státní kontroly nad velkými námořními přístavy a skutečnost, že neexistují „provozovatelé působící za běžných hospodářských podmínek [...] vzhledem k právnímu monopolu uplatňovanému velkými námořními přístavy v oblasti správy přístavů“ je odlišuje od ostatních provozovatelů. Podle regionu Bretaň by ze skutečnosti, že některé malé přístavy jsou spravovány obchodními a průmyslovými komorami, vyplývalo, že se nacházejí v odlišné situaci.

| (29) | Obchodní a průmyslová komora Brest, která spravuje přístav Brest, a velký námořní přístav Le Havre uvádějí, že základem pro osvobození přístavů od daně z příjmů právnických osob by byl článek 165 přílohy 4 všeobecného daňového zákoníku do té míry, do níž přístavy nevykonávají výdělečné činnosti, na které by se mohla vztahovat daň z příjmů právnických osob. Ministerská rozhodnutí ze dne 11. srpna 1942 a 27. dubna 1943 tak pouze potvrdila uplatnění obecných ustanovení článku 165 přílohy 4 a článků 205 a 206 všeobecného daňového zákoníku na přístavy. |
| --- | --- |

(29)

Obchodní a průmyslová komora Brest, která spravuje přístav Brest, a velký námořní přístav Le Havre uvádějí, že základem pro osvobození přístavů od daně z příjmů právnických osob by byl článek 165 přílohy 4 všeobecného daňového zákoníku do té míry, do níž přístavy nevykonávají výdělečné činnosti, na které by se mohla vztahovat daň z příjmů právnických osob. Ministerská rozhodnutí ze dne 11. srpna 1942 a 27. dubna 1943 tak pouze potvrdila uplatnění obecných ustanovení článku 165 přílohy 4 a článků 205 a 206 všeobecného daňového zákoníku na přístavy.

| (30) | Někteří provozovatelé francouzských námořních přístavů rovněž s odvoláním na francouzskou Ústavní radu (Conseil constitutionnel), která se domnívá, že od zásady rovnosti v oblasti daní se lze odchýlit za předpokladu, že zákonodárce založí rozdílné zacházení na objektivních a racionálních kritériích v souladu s cíli sledovanými daným opatřením a za podmínky, že to nepovede k výraznému narušení rovnosti v daňové oblasti (rozhodnutí č. 2012-238 QPC ze dne 20. dubna 2012) (9), tvrdí, že dotčené opatření nevede k žádnému výraznému narušení rovnosti v daňové oblasti. |
| --- | --- |

(30)

Někteří provozovatelé francouzských námořních přístavů rovněž s odvoláním na francouzskou Ústavní radu (Conseil constitutionnel), která se domnívá, že od zásady rovnosti v oblasti daní se lze odchýlit za předpokladu, že zákonodárce založí rozdílné zacházení na objektivních a racionálních kritériích v souladu s cíli sledovanými daným opatřením a za podmínky, že to nepovede k výraznému narušení rovnosti v daňové oblasti (rozhodnutí č. 2012-238 QPC ze dne 20. dubna 2012) (9), tvrdí, že dotčené opatření nevede k žádnému výraznému narušení rovnosti v daňové oblasti.

9

4.4.   Narušení hospodářské soutěže a ovlivnění obchodu

Narušení hospodářské soutěže a ovlivnění obchodu

| (31) | Francouzské orgány a někteří provozovatelé francouzských námořních přístavů naznačují, že Komise nepředložila důkaz o narušení hospodářské soutěže vzhledem k tomu, že objem konkurenční dopravy je nízký a atraktivita přístavu se poměřuje velkým množstvím parametrů (výkonnost ostatních článků logistického řetězce), na které nebude mít žádný vliv, zda budou přístavy podléhat dani z příjmů právnických osob. AFPI se domnívá, že vnitrozemské přístavy na rozdíl od námořních přístavů mezi sebou vzájemně nesoutěží, neboť jejich zázemí je mnohem menší a rozdílné. |
| --- | --- |

(31)

Francouzské orgány a někteří provozovatelé francouzských námořních přístavů naznačují, že Komise nepředložila důkaz o narušení hospodářské soutěže vzhledem k tomu, že objem konkurenční dopravy je nízký a atraktivita přístavu se poměřuje velkým množstvím parametrů (výkonnost ostatních článků logistického řetězce), na které nebude mít žádný vliv, zda budou přístavy podléhat dani z příjmů právnických osob. AFPI se domnívá, že vnitrozemské přístavy na rozdíl od námořních přístavů mezi sebou vzájemně nesoutěží, neboť jejich zázemí je mnohem menší a rozdílné.

| (32) | Francouzské orgány a někteří provozovatelé francouzských námořních přístavů se domnívají, že činnost malých přístavů (přístavů, které netvoří součást transevropských dopravních sítí) neovlivňuje hospodářskou soutěž s ohledem na rozsah jejich činností a na převážně místní povahu jejich dopadu, a to zejména vzhledem k tomu, že činnost všech malých francouzských přístavů dohromady představuje pouze 1 % celkového objemu dopravy v Unii. Sama Komise uznala, že „podle zavedené praxe nevytváří podpora infrastruktur v přístavech, jejichž podíl na relevantním trhu činí méně než 5 % osobní nebo nákladní dopravy, negativní účinky na hospodářskou soutěž a obchod mezi členskými státy“ (rozhodnutí ze dne 11. dubna 2016 ve věci SA.43975, přístav Funchal) (10). |
| --- | --- |

(32)

Francouzské orgány a někteří provozovatelé francouzských námořních přístavů se domnívají, že činnost malých přístavů (přístavů, které netvoří součást transevropských dopravních sítí) neovlivňuje hospodářskou soutěž s ohledem na rozsah jejich činností a na převážně místní povahu jejich dopadu, a to zejména vzhledem k tomu, že činnost všech malých francouzských přístavů dohromady představuje pouze 1 % celkového objemu dopravy v Unii. Sama Komise uznala, že „podle zavedené praxe nevytváří podpora infrastruktur v přístavech, jejichž podíl na relevantním trhu činí méně než 5 % osobní nebo nákladní dopravy, negativní účinky na hospodářskou soutěž a obchod mezi členskými státy“ (rozhodnutí ze dne 11. dubna 2016 ve věci SA.43975, přístav Funchal) (10).

10

| (33) | Některé zúčastněné strany se domnívají, že zámořské přístavy nejsou schopny soutěžit s přístavy ostatních členských států. |
| --- | --- |

(33)

Některé zúčastněné strany se domnívají, že zámořské přístavy nejsou schopny soutěžit s přístavy ostatních členských států.

| (34) | Podle názoru francouzských orgánů a některých zúčastněných stran by skutečnost, že by se na francouzské přístavy nyní začala vztahovat daň z příjmů právnických osob, vedla de facto k narušení hospodářské soutěže mezi evropskými přístavy, neboť každý z těchto států uplatňuje jinou daňovou sazbu. Dodávají, že značné množství států poskytuje svým přístavům finanční podporu celou řadou daňových i nedaňových způsobů. |
| --- | --- |

(34)

Podle názoru francouzských orgánů a některých zúčastněných stran by skutečnost, že by se na francouzské přístavy nyní začala vztahovat daň z příjmů právnických osob, vedla de facto k narušení hospodářské soutěže mezi evropskými přístavy, neboť každý z těchto států uplatňuje jinou daňovou sazbu. Dodávají, že značné množství států poskytuje svým přístavům finanční podporu celou řadou daňových i nedaňových způsobů.

| (35) | Podle názoru přístavu Rotterdam bude daň z příjmů právnických osob v roce 2017 znamenat pro nizozemské přístavy značné náklady, které jejich konkurenti, zejména přístavy Dunkerque a Le Havre, hradit nemusí. |
| --- | --- |

(35)

Podle názoru přístavu Rotterdam bude daň z příjmů právnických osob v roce 2017 znamenat pro nizozemské přístavy značné náklady, které jejich konkurenti, zejména přístavy Dunkerque a Le Havre, hradit nemusí.

4.5.   Slučitelnost

Slučitelnost

| (36) | Pro francouzské orgány a některé provozovatele francouzských přístavů by bylo toto osvobození od daně v každém případě slučitelné s vnitřním trhem, neboť umožňuje poskytovat vyrovnání za některé úkoly financované přístavy, které spadají do výkonu veřejných pravomocí (úkoly související s kapitanáty, s bagrováním přístupů do přístavu, s údržbou obranných struktur, s pozemními přístupy, s ochranou životního prostředí a s bezpečností či ochranou). Pokud by výše daně z příjmů právnických osob, od nichž jsou jednotlivé přístavy osvobozeny, nepřekročila částku nákladů spadajících do výkonu veřejných pravomocí, případně pokud by byla mnohem nižší než tato částka, byla by tato výjimka slučitelná s vnitřním trhem. |
| --- | --- |

(36)

Pro francouzské orgány a některé provozovatele francouzských přístavů by bylo toto osvobození od daně v každém případě slučitelné s vnitřním trhem, neboť umožňuje poskytovat vyrovnání za některé úkoly financované přístavy, které spadají do výkonu veřejných pravomocí (úkoly související s kapitanáty, s bagrováním přístupů do přístavu, s údržbou obranných struktur, s pozemními přístupy, s ochranou životního prostředí a s bezpečností či ochranou). Pokud by výše daně z příjmů právnických osob, od nichž jsou jednotlivé přístavy osvobozeny, nepřekročila částku nákladů spadajících do výkonu veřejných pravomocí, případně pokud by byla mnohem nižší než tato částka, byla by tato výjimka slučitelná s vnitřním trhem.

| (37) | Zástupci správců vnitrozemských přístavů zdůrazňují, že vnitrozemské přístavy hrají důležitou roli při rozvoji multimodální dopravy, že investice přístavů spadají do působnosti článku 93 SFEU (koordinace dopravy) a že osvobození od daně z příjmů právnických osob spadá rovněž do oblasti působnosti čl. 107 odst. 3 písm. b) SFEU týkající se významných projektů evropského zájmu, jako je například projekt Seine Nord Europe a transevropské dopravní koridory. AFPI poukazuje na to, že by mohl být použitelný článek 93 SFEU, který stanoví „náhradu za určitá plnění související s pojmem veřejné služby“. |
| --- | --- |

(37)

Zástupci správců vnitrozemských přístavů zdůrazňují, že vnitrozemské přístavy hrají důležitou roli při rozvoji multimodální dopravy, že investice přístavů spadají do působnosti článku 93 SFEU (koordinace dopravy) a že osvobození od daně z příjmů právnických osob spadá rovněž do oblasti působnosti čl. 107 odst. 3 písm. b) SFEU týkající se významných projektů evropského zájmu, jako je například projekt Seine Nord Europe a transevropské dopravní koridory. AFPI poukazuje na to, že by mohl být použitelný článek 93 SFEU, který stanoví „náhradu za určitá plnění související s pojmem veřejné služby“.

| (38) | Podle názoru francouzských orgánů a některých zúčastněných stran ze zámoří by měla být slučitelnost tohoto opatření pro zámořské přístavy zvláště přezkoumána s ohledem na článek 349 SFEU. Vzhledem k omezenosti trhů, ostrovnímu nebo izolovanému charakteru těchto území a odlehlosti jakéhokoli jiného evropského přístavu se jeví, že dotčené opatření nemá dopad na hospodářskou soutěž. Velký námořní přístav Guadeloupe se zmiňuje o návrhu na začlenění provozních podpor pro zámořskou dopravu do nařízení Komise (EU) č. 651/2014 (11) (dále jen „obecné nařízení o blokových výjimkách“). Velký námořní přístav Guyana se domnívá, že plní poslání v obecném zájmu (veřejná bezpečnost, národní obrana, zásobování), aniž by měnil podmínky obchodu v rozsahu, v němž je přístav výhradním zprostředkovatelem zásobování. Letecká nákladní doprava na dané území by totiž vzhledem ke svým nákladům představovala pouze 1 % celkové nákladní dopravy. Zúčastněné strany se domnívají, že zrušení osvobození od daně z příjmů právnických osob by vedlo ke zvýšení ceny zásobování daného území, které by se odrazilo v cenách zboží pro konečné zákazníky a ve snížení investiční kapacity. Zdůrazňují, že takové zrušení by bylo v rozporu s jinými odchylujícími se daňovými ustanoveními přijatými Komisí, jako jsou například daňová opatření na podporu investic nebo nulová sazba DPH, která umožňuje snížit náklady na toky spotřeby. |
| --- | --- |

(38)

Podle názoru francouzských orgánů a některých zúčastněných stran ze zámoří by měla být slučitelnost tohoto opatření pro zámořské přístavy zvláště přezkoumána s ohledem na článek 349 SFEU. Vzhledem k omezenosti trhů, ostrovnímu nebo izolovanému charakteru těchto území a odlehlosti jakéhokoli jiného evropského přístavu se jeví, že dotčené opatření nemá dopad na hospodářskou soutěž. Velký námořní přístav Guadeloupe se zmiňuje o návrhu na začlenění provozních podpor pro zámořskou dopravu do nařízení Komise (EU) č. 651/2014 (11) (dále jen „obecné nařízení o blokových výjimkách“). Velký námořní přístav Guyana se domnívá, že plní poslání v obecném zájmu (veřejná bezpečnost, národní obrana, zásobování), aniž by měnil podmínky obchodu v rozsahu, v němž je přístav výhradním zprostředkovatelem zásobování. Letecká nákladní doprava na dané území by totiž vzhledem ke svým nákladům představovala pouze 1 % celkové nákladní dopravy. Zúčastněné strany se domnívají, že zrušení osvobození od daně z příjmů právnických osob by vedlo ke zvýšení ceny zásobování daného území, které by se odrazilo v cenách zboží pro konečné zákazníky a ve snížení investiční kapacity. Zdůrazňují, že takové zrušení by bylo v rozporu s jinými odchylujícími se daňovými ustanoveními přijatými Komisí, jako jsou například daňová opatření na podporu investic nebo nulová sazba DPH, která umožňuje snížit náklady na toky spotřeby.

11

4.6.   Časový harmonogram řízení

Časový harmonogram řízení

| (39) | Někteří provozovatelé francouzských námořních přístavů žádají Komisi o pozastavení stávajícího řízení, dokud nebude dokončena současná evropská agenda v oblasti přístavů, zejména revize obecného nařízení o blokových výjimkách a návrh nařízení, kterým se zřizuje rámec pro přístup na trh přístavních služeb a finanční transparentnost přístavů (dále jen „návrh nařízení o přístavních službách“) (12). Byli překvapeni rychlostí řízení proti Francii, vzhledem k tomu, že jednání Komise s Nizozemskem před přijetím konečného rozhodnutí trvala zhruba 20 let. |
| --- | --- |

(39)

Někteří provozovatelé francouzských námořních přístavů žádají Komisi o pozastavení stávajícího řízení, dokud nebude dokončena současná evropská agenda v oblasti přístavů, zejména revize obecného nařízení o blokových výjimkách a návrh nařízení, kterým se zřizuje rámec pro přístup na trh přístavních služeb a finanční transparentnost přístavů (dále jen „návrh nařízení o přístavních službách“) (12). Byli překvapeni rychlostí řízení proti Francii, vzhledem k tomu, že jednání Komise s Nizozemskem před přijetím konečného rozhodnutí trvala zhruba 20 let.

12

| (40) | Přístav Rotterdam žádá Komisi, aby odložila povinnost nizozemských přístavů k dani z příjmů právnických osob až do doby, dokud nebude provedeno odvětvové šetření, a aby uvalila tuto daň na všechny námořní přístavy nacházející se v severomořském pásmu (přístavy na jižním pobřeží Severního moře) současně, nebo aby alespoň uvalila daň z příjmů právnických osob rychle a současně na belgické i francouzské přístavy. |
| --- | --- |

(40)

Přístav Rotterdam žádá Komisi, aby odložila povinnost nizozemských přístavů k dani z příjmů právnických osob až do doby, dokud nebude provedeno odvětvové šetření, a aby uvalila tuto daň na všechny námořní přístavy nacházející se v severomořském pásmu (přístavy na jižním pobřeží Severního moře) současně, nebo aby alespoň uvalila daň z příjmů právnických osob rychle a současně na belgické i francouzské přístavy.

5.   POSOUZENÍ OPATŘENÍ

POSOUZENÍ OPATŘENÍ

5.1.   Existence státní podpory ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU

Existence státní podpory ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU

| (41) | Podle čl. 107 odst. 1 SFEU podpory poskytované v jakékoli formě státem nebo ze státních prostředků, které narušují nebo mohou narušit hospodářskou soutěž tím, že zvýhodňují určité podniky nebo určitá odvětví výroby, jsou, pokud ovlivňují obchod mezi členskými státy, neslučitelné s vnitřním trhem. |
| --- | --- |

(41)

Podle čl. 107 odst. 1 SFEU podpory poskytované v jakékoli formě státem nebo ze státních prostředků, které narušují nebo mohou narušit hospodářskou soutěž tím, že zvýhodňují určité podniky nebo určitá odvětví výroby, jsou, pokud ovlivňují obchod mezi členskými státy, neslučitelné s vnitřním trhem.

5.1.1.   Podniky/hospodářské činnosti

Podniky/hospodářské činnosti

5.1.1.1.   Všeobecná ustanovení

Všeobecná ustanovení

| (42) | Podle ustálené judikatury označuje „pojem ‚podnik‘ jakýkoliv subjekt vykonávající hospodářskou činnost, a to nezávisle na právním postavení tohoto subjektu a způsobu jeho financování“ (13). Podle Soudního dvora Evropské unie „představuje hospodářskou činnost jakákoli činnost spočívající v nabízení zboží a služeb na daném trhu“ (14). |
| --- | --- |

(42)

Podle ustálené judikatury označuje „pojem ‚podnik‘ jakýkoliv subjekt vykonávající hospodářskou činnost, a to nezávisle na právním postavení tohoto subjektu a způsobu jeho financování“ (13). Podle Soudního dvora Evropské unie „představuje hospodářskou činnost jakákoli činnost spočívající v nabízení zboží a služeb na daném trhu“ (14).

13

14

| (43) | Komise v souladu s judikaturou (15) v celé řadě rozhodnutí stanovila, že obchodní využívání a výstavba přístavních infrastruktur představují hospodářské činnosti (16). Například obchodní využívání přístavního terminálu poskytovaného uživatelům na základě úhrady poplatku představuje hospodářskou činnost (17). Soudní dvůr rovněž již implicitně, avšak nepochybně uznal hospodářskou povahu některých přístavních operací, zejména „nakládky, vykládky, překládky, skladování a pohybu zboží obecně nebo jakéhokoli materiálu v přístavu“ (18). Tato pravidla platí nejen pro námořní přístavy, ale také na přístavy vnitrozemské (19). |
| --- | --- |

(43)

Komise v souladu s judikaturou (15) v celé řadě rozhodnutí stanovila, že obchodní využívání a výstavba přístavních infrastruktur představují hospodářské činnosti (16). Například obchodní využívání přístavního terminálu poskytovaného uživatelům na základě úhrady poplatku představuje hospodářskou činnost (17). Soudní dvůr rovněž již implicitně, avšak nepochybně uznal hospodářskou povahu některých přístavních operací, zejména „nakládky, vykládky, překládky, skladování a pohybu zboží obecně nebo jakéhokoli materiálu v přístavu“ (18). Tato pravidla platí nejen pro námořní přístavy, ale také na přístavy vnitrozemské (19).

15

16

17

nakládky, vykládky, překládky, skladování a pohybu zboží obecně nebo jakéhokoli materiálu v přístavu

18

19

| (44) | Komise nezpochybňuje, že přístavy mohou delegovat výkon některých úkolů veřejných pravomocí nebo úkolů nehospodářské povahy, jako je kontrola a bezpečnost námořní dopravy (20) nebo kontrola znečištění (21), ani to, že přístavy nejsou při výkonu těchto úkolů podniky ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU. V tomto ohledu Komise zdůrazňuje, že osvobození od daně z příjmů právnických osob, na které se vztahuje toto řízení, tedy může představovat státní podporu pouze tehdy, pokud se týká příjmů pocházejících z hospodářské činnosti. Naproti tomu skutečnost, že subjekt vykonává jednu nebo více činností v obecném zájmu nebo činností nehospodářské povahy, není zpravidla dostačující k tomu, aby ho bylo možno přestat považovat za „podnik“. Přístav bude tedy považován za „podnik“, pokud – a do té míry, do níž – skutečně vykonává jednu nebo více hospodářských činností. |
| --- | --- |

(44)

Komise nezpochybňuje, že přístavy mohou delegovat výkon některých úkolů veřejných pravomocí nebo úkolů nehospodářské povahy, jako je kontrola a bezpečnost námořní dopravy (20) nebo kontrola znečištění (21), ani to, že přístavy nejsou při výkonu těchto úkolů podniky ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU. V tomto ohledu Komise zdůrazňuje, že osvobození od daně z příjmů právnických osob, na které se vztahuje toto řízení, tedy může představovat státní podporu pouze tehdy, pokud se týká příjmů pocházejících z hospodářské činnosti. Naproti tomu skutečnost, že subjekt vykonává jednu nebo více činností v obecném zájmu nebo činností nehospodářské povahy, není zpravidla dostačující k tomu, aby ho bylo možno přestat považovat za „podnik“. Přístav bude tedy považován za „podnik“, pokud – a do té míry, do níž – skutečně vykonává jednu nebo více hospodářských činností.

20

21

| (45) | Francouzské přístavy mohou provádět několik typů hospodářských činností, které odpovídají poskytování různých služeb na různých trzích (22). Za prvé, přístavy poskytují plavidlům obecnou službu tím, že jim umožňují přístup k přístavní infrastruktuře za odměnu. Za druhé, některé přístavy poskytují plavidlům rovněž za odměnu specifičtější služby, zejména služby lodivoda, zvedání, manipulaci a kotvení. V prvních dvou uvedených případech se odměna přístavu zpravidla označuje jako „přístavní poplatek“ (23). Za třetí, přístavy poskytují určité infrastruktury nebo pozemky za odměnu podnikům, které tyto prostory využívají buď pro své vlastní potřeby, nebo pro poskytování některých výše uvedených přístavních služeb plavidlům (24). |
| --- | --- |

(45)

Francouzské přístavy mohou provádět několik typů hospodářských činností, které odpovídají poskytování různých služeb na různých trzích (22). Za prvé, přístavy poskytují plavidlům obecnou službu tím, že jim umožňují přístup k přístavní infrastruktuře za odměnu. Za druhé, některé přístavy poskytují plavidlům rovněž za odměnu specifičtější služby, zejména služby lodivoda, zvedání, manipulaci a kotvení. V prvních dvou uvedených případech se odměna přístavu zpravidla označuje jako „přístavní poplatek“ (23). Za třetí, přístavy poskytují určité infrastruktury nebo pozemky za odměnu podnikům, které tyto prostory využívají buď pro své vlastní potřeby, nebo pro poskytování některých výše uvedených přístavních služeb plavidlům (24).

22

23

24

| (46) | Ne všechny francouzské přístavy nutně provádějí všechny výše uvedené činnosti. Obzvláště, jak na to některé z nich upozorňují, velké námořní přístavy již nemohou v zásadě provozovat „nástroje používané pro nakládku, vykládku, manipulaci a skladování spojené s loděmi“ (článek L. 5312-4 francouzského zákona o dopravě). Jeví se však, že některé velké námořní přístavy tyto nástroje i nadále provozují a poskytují příslušné služby (25). |
| --- | --- |

(46)

Ne všechny francouzské přístavy nutně provádějí všechny výše uvedené činnosti. Obzvláště, jak na to některé z nich upozorňují, velké námořní přístavy již nemohou v zásadě provozovat „nástroje používané pro nakládku, vykládku, manipulaci a skladování spojené s loděmi“ (článek L. 5312-4 francouzského zákona o dopravě). Jeví se však, že některé velké námořní přístavy tyto nástroje i nadále provozují a poskytují příslušné služby (25).

v zásadě

25

| (47) | Veřejný orgán má sice široký prostor pro uvážení, aby v rámci hospodářských činností definoval ty, které by mohly představovat služby obecného hospodářského zájmu (dále jen „SOHZ“), nevylučuje to však, že tyto činnosti jsou hospodářské povahy. Z ustálené judikatury vyplývá, že samotný pojem „hospodářská činnost“ vychází ze skutkových okolností, zejména z existence trhu pro dotčené služby, a nezávisí na rozhodování nebo posuzování daného státu. Skutečnost, že činnosti přístavů nejsou výdělečné ve smyslu ustanovení všeobecného daňového zákoníku, by proto i za předpokladu, že by tomu tak skutečně bylo, nepostačovala k tomu, aby tyto činnosti přestaly být považovány za činnosti hospodářské povahy ve smyslu pravidel o státní podpoře. Stejně tak samotná skutečnost, že úkoly, které přístavy vykonávají, na ně byly delegovány státem, nestačí k tomu, aby bylo možno dotčené činnosti považovat za činnosti nehospodářské. Veškeré SOHZ jsou totiž úkoly delegované státem na podniky. SOHZ však zjevně zahrnují výkon hospodářských činností. |
| --- | --- |

(47)

Veřejný orgán má sice široký prostor pro uvážení, aby v rámci hospodářských činností definoval ty, které by mohly představovat služby obecného hospodářského zájmu (dále jen „SOHZ“), nevylučuje to však, že tyto činnosti jsou hospodářské povahy. Z ustálené judikatury vyplývá, že samotný pojem „hospodářská činnost“ vychází ze skutkových okolností, zejména z existence trhu pro dotčené služby, a nezávisí na rozhodování nebo posuzování daného státu. Skutečnost, že činnosti přístavů nejsou výdělečné ve smyslu ustanovení všeobecného daňového zákoníku, by proto i za předpokladu, že by tomu tak skutečně bylo, nepostačovala k tomu, aby tyto činnosti přestaly být považovány za činnosti hospodářské povahy ve smyslu pravidel o státní podpoře. Stejně tak samotná skutečnost, že úkoly, které přístavy vykonávají, na ně byly delegovány státem, nestačí k tomu, aby bylo možno dotčené činnosti považovat za činnosti nehospodářské. Veškeré SOHZ jsou totiž úkoly delegované státem na podniky. SOHZ však zjevně zahrnují výkon hospodářských činností.

| (48) | Navíc skutečnost, že některé přístavy mohou být považovány za zařízení zásadního významu ve smyslu článku L. 1332-1 francouzského kodexu obrany, neopravňuje mít za to, že přístavní činnosti spadají do základních funkcí státu ve smyslu pravidel o státní podpoře. U mnoha hospodářských činností v oblasti energetiky, telekomunikací a dopravy se může rovněž prokázat, že mají zásadní význam pro státní existenci, aniž by tím pozbyly své hospodářské povahy. Komise dále konstatuje, že kodex obrany (článek L. 1332-4, L. 1332-5 a L. 1332-6) výslovně zmiňuje, že alespoň někteří uvedení provozovatelé jsou „podniky“. |
| --- | --- |

(48)

Navíc skutečnost, že některé přístavy mohou být považovány za zařízení zásadního významu ve smyslu článku L. 1332-1 francouzského kodexu obrany, neopravňuje mít za to, že přístavní činnosti spadají do základních funkcí státu ve smyslu pravidel o státní podpoře. U mnoha hospodářských činností v oblasti energetiky, telekomunikací a dopravy se může rovněž prokázat, že mají zásadní význam pro státní existenci, aniž by tím pozbyly své hospodářské povahy. Komise dále konstatuje, že kodex obrany (článek L. 1332-4, L. 1332-5 a L. 1332-6) výslovně zmiňuje, že alespoň někteří uvedení provozovatelé jsou „podniky“.

| (49) | Zadruhé, skutečnost, že velké námořní přístavy údajně splňují kritéria stanovená v čl. 4 odst. 5 šesté směrnice o DPH (26) a přezkoumaná Soudním dvorem ve věci C-276/97, není v tomto případě relevantní. Zmíněný článek směrnice o DPH stanoví, že „Státy, kraje, obce a jiné veřejnoprávní subjekty se nepovažují za osoby povinné k dani v souvislosti s činnostmi nebo plněními, při nichž vystupují jako orgány veřejné moci, a to i tehdy, vybírají-li v souvislosti s těmito činnostmi nebo plněními poplatky, příspěvky či platby“, a Soudní dvůr se domnívá, že „činnosti vykonávané v roli orgánů veřejné moci ve smyslu čl. 4 odst. 5 prvního pododstavce šesté směrnice jsou činnosti vykonávané veřejnoprávními subjekty v rámci jejich zvláštního právního režimu“ (27). Přestože lze předpokládat, že přístavy fungují v rámci svého zvláštního právního režimu, tato vlastnost by je sama o sobě nezprostila povinnosti platit DPH (28). Osvobození od daně nejen že není v rozporu s hospodářskou povahou vykonávaných činností, ale potvrzuje, že vykonávané činnosti jsou činnostmi hospodářskými, protože osvobození od daně (které přímo ovlivňuje to, zda se jedná o osobu povinnou k dani) má smysl pouze tehdy, jsou-li vykonávané činnosti činnostmi hospodářskými (29). Toto kritérium (výkon činnosti v rámci zvláštního právního režimu pro veřejné subjekty) vytvořil Soudní dvůr s ohledem na čl. 4 odst. 5 směrnice o DPH, a v oblasti pravidel o státní podpoře nemá žádný ekvivalent. Právě naopak, v souladu s judikaturou uvedenou v 43. bodě odůvodnění právní režim, kterému provozovatelé podléhají, nepostačuje k vyloučení existence hospodářské činnosti ve smyslu článku 107 SFEU. |
| --- | --- |

(49)

Zadruhé, skutečnost, že velké námořní přístavy údajně splňují kritéria stanovená v čl. 4 odst. 5 šesté směrnice o DPH (26) a přezkoumaná Soudním dvorem ve věci C-276/97, není v tomto případě relevantní. Zmíněný článek směrnice o DPH stanoví, že „Státy, kraje, obce a jiné veřejnoprávní subjekty se nepovažují za osoby povinné k dani v souvislosti s činnostmi nebo plněními, při nichž vystupují jako orgány veřejné moci, a to i tehdy, vybírají-li v souvislosti s těmito činnostmi nebo plněními poplatky, příspěvky či platby“, a Soudní dvůr se domnívá, že „činnosti vykonávané v roli orgánů veřejné moci ve smyslu čl. 4 odst. 5 prvního pododstavce šesté směrnice jsou činnosti vykonávané veřejnoprávními subjekty v rámci jejich zvláštního právního režimu“ (27). Přestože lze předpokládat, že přístavy fungují v rámci svého zvláštního právního režimu, tato vlastnost by je sama o sobě nezprostila povinnosti platit DPH (28). Osvobození od daně nejen že není v rozporu s hospodářskou povahou vykonávaných činností, ale potvrzuje, že vykonávané činnosti jsou činnostmi hospodářskými, protože osvobození od daně (které přímo ovlivňuje to, zda se jedná o osobu povinnou k dani) má smysl pouze tehdy, jsou-li vykonávané činnosti činnostmi hospodářskými (29). Toto kritérium (výkon činnosti v rámci zvláštního právního režimu pro veřejné subjekty) vytvořil Soudní dvůr s ohledem na čl. 4 odst. 5 směrnice o DPH, a v oblasti pravidel o státní podpoře nemá žádný ekvivalent. Právě naopak, v souladu s judikaturou uvedenou v 43. bodě odůvodnění právní režim, kterému provozovatelé podléhají, nepostačuje k vyloučení existence hospodářské činnosti ve smyslu článku 107 SFEU.

26

27

28

29

| (50) | Obdobně bez ohledu na to, zda přístavy fungují na čistě komerčním základě maximalizace zisku, zda preferují obecný zájem před návratností investice, zda mají výdělečný cíl a zda systematicky reinvestují své zisky či nikoli, není to rovněž postačující k vyloučení hospodářské povahy činnosti spočívající v nabízení zboží nebo služeb na trhu (30). Komise dále poznamenává, že některé francouzské přístavy sice dosahují zisků, ale vyplácejí dividendy státu (31), a proto systematicky neinvestují zisk do infrastruktury. |
| --- | --- |

(50)

Obdobně bez ohledu na to, zda přístavy fungují na čistě komerčním základě maximalizace zisku, zda preferují obecný zájem před návratností investice, zda mají výdělečný cíl a zda systematicky reinvestují své zisky či nikoli, není to rovněž postačující k vyloučení hospodářské povahy činnosti spočívající v nabízení zboží nebo služeb na trhu (30). Komise dále poznamenává, že některé francouzské přístavy sice dosahují zisků, ale vyplácejí dividendy státu (31), a proto systematicky neinvestují zisk do infrastruktury.

30

31

| (51) | A konečně argument francouzských orgánů, podle kterého SFEU obsahuje zvláštní článek (článek 93) upravující státní podpory v oblasti dopravy, pouze potvrzuje, že dopravní činnosti jsou činnostmi hospodářskými (v opačném případě by se nejednalo o státní podpory). |
| --- | --- |

(51)

A konečně argument francouzských orgánů, podle kterého SFEU obsahuje zvláštní článek (článek 93) upravující státní podpory v oblasti dopravy, pouze potvrzuje, že dopravní činnosti jsou činnostmi hospodářskými (v opačném případě by se nejednalo o státní podpory).

5.1.1.2.   O přístupu k přístavní infrastruktuře obecně

O přístupu k přístavní infrastruktuře obecně

| (52) | Pokud jde konkrétněji o služby, které poskytují přístavy výměnou za úhradu přístavních poplatků, není skutečnost, že struktura přístavních poplatků se stanovuje na vnitrostátní úrovni a že poplatky jsou schvalovány veřejným orgánem, sama o sobě dostačující k tomu, aby tyto služby pozbyly své hospodářské povahy (32). Zejména ve věci C-343/95 zmiňované velkým námořním přístavem Le Havre Soudní dvůr vycházel především z povahy prováděných činností s cílem posoudit jejich hospodářskou povahu (viz 18. a 23. body odůvodnění) a podpůrně rovněž ze schvalování sazeb na vnitrostátní úrovni. Navíc podle francouzského zákona o dopravě (33) odpovídají za určování svých sazeb samotné přístavy. |
| --- | --- |

(52)

Pokud jde konkrétněji o služby, které poskytují přístavy výměnou za úhradu přístavních poplatků, není skutečnost, že struktura přístavních poplatků se stanovuje na vnitrostátní úrovni a že poplatky jsou schvalovány veřejným orgánem, sama o sobě dostačující k tomu, aby tyto služby pozbyly své hospodářské povahy (32). Zejména ve věci C-343/95 zmiňované velkým námořním přístavem Le Havre Soudní dvůr vycházel především z povahy prováděných činností s cílem posoudit jejich hospodářskou povahu (viz 18. a 23. body odůvodnění) a podpůrně rovněž ze schvalování sazeb na vnitrostátní úrovni. Navíc podle francouzského zákona o dopravě (33) odpovídají za určování svých sazeb samotné přístavy.

32

33

| (53) | Pokud jde o odkaz velkého námořního přístavu Le Havre na rozhodnutí Komise ze dne 20. října 2004 ve věci N 520/200[3] (***), Komise uvádí, že její rozhodovací praxe se od roku 2004 vyvíjela v závislosti na vývoji judikatury Soudního dvora. Výstavba a údržba infrastruktury pro přístup do přístavů je v případě, že je taková infrastruktura k dispozici všem uživatelům k využití bez diskriminace a bez protihodnoty, zpravidla považována za obecné opatření zajišťované státem v rámci jeho odpovědnosti v oblasti rozvoje námořní dopravy. Pokud některé zvláštnosti případu nevedou k opačnému závěru, Komise se v zásadě domnívá, že přístupové infrastruktury umístěné mimo přístav jsou přínosem pro námořní společenství jako celek a že jejich veřejné financování nepředstavuje státní podporu. A naopak veřejné financování přístupových infrastruktur nacházejících se v přístavu má být v zásadě přínosem zvláště pro provoz samotného přístavu a představuje státní podporu (34). |
| --- | --- |

(53)

Pokud jde o odkaz velkého námořního přístavu Le Havre na rozhodnutí Komise ze dne 20. října 2004 ve věci N 520/200[3] (***), Komise uvádí, že její rozhodovací praxe se od roku 2004 vyvíjela v závislosti na vývoji judikatury Soudního dvora. Výstavba a údržba infrastruktury pro přístup do přístavů je v případě, že je taková infrastruktura k dispozici všem uživatelům k využití bez diskriminace a bez protihodnoty, zpravidla považována za obecné opatření zajišťované státem v rámci jeho odpovědnosti v oblasti rozvoje námořní dopravy. Pokud některé zvláštnosti případu nevedou k opačnému závěru, Komise se v zásadě domnívá, že přístupové infrastruktury umístěné mimo přístav jsou přínosem pro námořní společenství jako celek a že jejich veřejné financování nepředstavuje státní podporu. A naopak veřejné financování přístupových infrastruktur nacházejících se v přístavu má být v zásadě přínosem zvláště pro provoz samotného přístavu a představuje státní podporu (34).

34

5.1.1.3.   O poskytování konkrétních pozemků a infrastruktur podnikům za odměnu

O poskytování konkrétních pozemků a infrastruktur podnikům za odměnu

| (54) | Z rozhodnutí Komise ve věci SA.36346 (35), uvedeného v bodě 17 písm. f) sdělení ze dne 19. července 2016, nelze odvodit, že správa nebo údržba přístavní oblasti a zejména pronájem nebo zpřístupnění konkrétních pozemků a infrastruktur za odměnu je nehospodářská činnost. Věc SA.36346 se totiž týkala podpory revitalizace veřejných pozemků a nikoliv pronájmu půdy za úplatu. |
| --- | --- |

(54)

Z rozhodnutí Komise ve věci SA.36346 (35), uvedeného v bodě 17 písm. f) sdělení ze dne 19. července 2016, nelze odvodit, že správa nebo údržba přístavní oblasti a zejména pronájem nebo zpřístupnění konkrétních pozemků a infrastruktur za odměnu je nehospodářská činnost. Věc SA.36346 se totiž týkala podpory revitalizace veřejných pozemků a nikoliv pronájmu půdy za úplatu.

35

| (55) | Obecně platí, že pronájem veřejného majetku za úplatu představuje hospodářskou činnost, zejména pokud smluvní partner přístavu poskytuje svým zákazníkům přístavní služby (36). Kromě toho samy francouzské orgány dospěly již dříve k závěru, že příjmy z pronájmu pozemků (státní poplatky) by měly i podle samotných vnitrostátních právních předpisů podléhat dani z příjmů právnických osob (37). Z připomínek k daňovým právním předpisům zveřejněných Generálním ředitelstvím veřejných financí (oficiální doktrína francouzských daňových orgánů) (38) rovněž vyplývá, že koncesní poplatky pro celý přístav nebo jeho část (např. koncese veřejného zařízení) podléhají DPH, což je dalším znakem jejich hospodářské povahy. |
| --- | --- |

(55)

Obecně platí, že pronájem veřejného majetku za úplatu představuje hospodářskou činnost, zejména pokud smluvní partner přístavu poskytuje svým zákazníkům přístavní služby (36). Kromě toho samy francouzské orgány dospěly již dříve k závěru, že příjmy z pronájmu pozemků (státní poplatky) by měly i podle samotných vnitrostátních právních předpisů podléhat dani z příjmů právnických osob (37). Z připomínek k daňovým právním předpisům zveřejněných Generálním ředitelstvím veřejných financí (oficiální doktrína francouzských daňových orgánů) (38) rovněž vyplývá, že koncesní poplatky pro celý přístav nebo jeho část (např. koncese veřejného zařízení) podléhají DPH, což je dalším znakem jejich hospodářské povahy.

36

37

38

5.1.1.4.   O bagrovacích činnostech

O bagrovacích činnostech

| (56) | Výstavba a údržba přístupové infrastruktury přístavů, zejména bagrování řek, přístupových cest a kanálů je v případě, že je taková infrastruktura k dispozici všem uživatelům k využití bez diskriminace a bez protihodnoty, zpravidla považována za obecné opatření zajišťované státem v rámci jeho odpovědnosti v oblasti rozvoje námořní dopravy. Obecně platí, že Komise rozlišuje podle toho, zda je přístupová infrastruktura umístěna uvnitř, nebo vně přístavu a zda je přístupná široké veřejnosti. Pokud některé zvláštnosti případu nevedou k opačnému závěru, Komise se v zásadě domnívá, že přístupové infrastruktury umístěné mimo přístav jsou přínosem pro námořní společenství jako celek a že jejich veřejné financování nepředstavuje státní podporu. A naopak veřejné financování přístupových infrastruktur nacházejících se v přístavu má být v zásadě přínosem zvláště pro provoz samotného přístavu a představuje státní podporu (39). |
| --- | --- |

(56)

Výstavba a údržba přístupové infrastruktury přístavů, zejména bagrování řek, přístupových cest a kanálů je v případě, že je taková infrastruktura k dispozici všem uživatelům k využití bez diskriminace a bez protihodnoty, zpravidla považována za obecné opatření zajišťované státem v rámci jeho odpovědnosti v oblasti rozvoje námořní dopravy. Obecně platí, že Komise rozlišuje podle toho, zda je přístupová infrastruktura umístěna uvnitř, nebo vně přístavu a zda je přístupná široké veřejnosti. Pokud některé zvláštnosti případu nevedou k opačnému závěru, Komise se v zásadě domnívá, že přístupové infrastruktury umístěné mimo přístav jsou přínosem pro námořní společenství jako celek a že jejich veřejné financování nepředstavuje státní podporu. A naopak veřejné financování přístupových infrastruktur nacházejících se v přístavu má být v zásadě přínosem zvláště pro provoz samotného přístavu a představuje státní podporu (39).

39

| (57) | Komise například uvedla, že bagrování v ústí řek, které by zlepšilo přístup k dané řece a které by prospělo všem hospodářským subjektům v ústí řek a podél vnitrozemských vodních cest bez rozdílu, představuje obecné opatření, které je prospěšné pro námořní společenství jako celek. Komise proto v tomto případě byla toho názoru, že bagrování není hospodářskou činností (40). |
| --- | --- |

(57)

Komise například uvedla, že bagrování v ústí řek, které by zlepšilo přístup k dané řece a které by prospělo všem hospodářským subjektům v ústí řek a podél vnitrozemských vodních cest bez rozdílu, představuje obecné opatření, které je prospěšné pro námořní společenství jako celek. Komise proto v tomto případě byla toho názoru, že bagrování není hospodářskou činností (40).

40

5.1.1.5.   O vedlejší nebo hlavní povaze hospodářských činností

O vedlejší nebo hlavní povaze hospodářských činností

| (58) | Skutečnost, že hospodářské činnosti určitého subjektu jsou menšinové nebo okrajové ve vztahu k jeho činnostem nehospodářským, v zásadě neumožňuje vyloučit tyto hospodářské činnosti z pravidel o státní podpoře. |
| --- | --- |

(58)

Skutečnost, že hospodářské činnosti určitého subjektu jsou menšinové nebo okrajové ve vztahu k jeho činnostem nehospodářským, v zásadě neumožňuje vyloučit tyto hospodářské činnosti z pravidel o státní podpoře.

| (59) | Kromě toho, a aniž by bylo nutno posuzovat u každého přístavu poměr jeho jednotlivých hospodářských činností, je z předchozího vývoje zřejmé, že velmi důležitou část činností, které některé zúčastněné strany a francouzské orgány považují za nehospodářské, jsou ve skutečnosti činnostmi hospodářské povahy. Přístavní a koncesní poplatky navíc představují převážnou část příjmů velkých námořních přístavů (41) a významně přispívají k tomu, že přístavy vytvářejí pozitivní daňový základ pro daň z příjmů právnických osob. |
| --- | --- |

(59)

Kromě toho, a aniž by bylo nutno posuzovat u každého přístavu poměr jeho jednotlivých hospodářských činností, je z předchozího vývoje zřejmé, že velmi důležitou část činností, které některé zúčastněné strany a francouzské orgány považují za nehospodářské, jsou ve skutečnosti činnostmi hospodářské povahy. Přístavní a koncesní poplatky navíc představují převážnou část příjmů velkých námořních přístavů (41) a významně přispívají k tomu, že přístavy vytvářejí pozitivní daňový základ pro daň z příjmů právnických osob.

41

| (60) | A konečně Komise připouští, že celé financování infrastruktury může být vyloučeno z působnosti pravidel o státní podpoře, pokud se tato infrastruktura používá téměř výhradně pro účely nehospodářské činnosti a její hospodářské využití je čistě vedlejší (42). Skutečnost, že přístavy vykonávají v oblasti, kde jsou usazeny, nehospodářské činnosti, však neznamená, že samotná přístavní infrastruktura je využívána téměř výhradně pro účely nehospodářské činnosti, ani že hospodářské činnosti představují vedlejší činnosti k činnostem nehospodářským. |
| --- | --- |

(60)

A konečně Komise připouští, že celé financování infrastruktury může být vyloučeno z působnosti pravidel o státní podpoře, pokud se tato infrastruktura používá téměř výhradně pro účely nehospodářské činnosti a její hospodářské využití je čistě vedlejší (42). Skutečnost, že přístavy vykonávají v oblasti, kde jsou usazeny, nehospodářské činnosti, však neznamená, že samotná přístavní infrastruktura je využívána téměř výhradně pro účely nehospodářské činnosti, ani že hospodářské činnosti představují vedlejší činnosti k činnostem nehospodářským.

42

5.1.1.6.   Závěr

Závěr

| (61) | Samostatné přístavy (z nichž většina se stala velkými námořními přístavy s výjimkou zejména samostatných říčních přístavů Paříž a Štrasburk), námořní obchodní komory, obchodní a průmyslové komory, které spravují přístavní zařízení, obce, které jsou koncesionáři veřejných zařízení ve vlastnictví státu v námořních přístavech a rovněž podniky, které je nahradily jako provozovatelé těchto zařízení a které přímo využívají tyto infrastruktury nebo poskytují služby v přístavu, jsou z hlediska svých hospodářských činností (zejména těch, které jsou uvedeny v 45. bodě odůvodnění) „podniky“ ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU. |
| --- | --- |

(61)

Samostatné přístavy (z nichž většina se stala velkými námořními přístavy s výjimkou zejména samostatných říčních přístavů Paříž a Štrasburk), námořní obchodní komory, obchodní a průmyslové komory, které spravují přístavní zařízení, obce, které jsou koncesionáři veřejných zařízení ve vlastnictví státu v námořních přístavech a rovněž podniky, které je nahradily jako provozovatelé těchto zařízení a které přímo využívají tyto infrastruktury nebo poskytují služby v přístavu, jsou z hlediska svých hospodářských činností (zejména těch, které jsou uvedeny v 45. bodě odůvodnění) „podniky“ ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU.

5.1.2.   Státní prostředky a přičitatelnost opatření státu

Státní prostředky a přičitatelnost opatření státu

| (62) | Podle čl. 107 odst. 1 SFEU mohou státní podporu představovat pouze opatření poskytovaná státem nebo ze státních prostředků. Podle ustálené judikatury představuje vzdání se prostředků, které měly být v zásadě navráceny do státního rozpočtu, převod státních prostředků ve smyslu tohoto ustanovení (43). |
| --- | --- |

(62)

Podle čl. 107 odst. 1 SFEU mohou státní podporu představovat pouze opatření poskytovaná státem nebo ze státních prostředků. Podle ustálené judikatury představuje vzdání se prostředků, které měly být v zásadě navráceny do státního rozpočtu, převod státních prostředků ve smyslu tohoto ustanovení (43).

43

| (63) | Osvobozením provozovatelů francouzských přístavů od daně se francouzský stát vzdává daňových příjmů, a z tohoto důvodu toto osvobození od daně znamená převod státních prostředků ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU. Vzhledem k tomu, že toto osvobození od daně vyplývá ze série rozhodnutí ministrů, je rovněž přičitatelné Francii. |
| --- | --- |

(63)

Osvobozením provozovatelů francouzských přístavů od daně se francouzský stát vzdává daňových příjmů, a z tohoto důvodu toto osvobození od daně znamená převod státních prostředků ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU. Vzhledem k tomu, že toto osvobození od daně vyplývá ze série rozhodnutí ministrů, je rovněž přičitatelné Francii.

5.1.3.   Hospodářské zvýhodnění

Hospodářské zvýhodnění

| (64) | Aby dotčené opatření představovalo státní podporu, musí pro příjemce znamenat finanční zvýhodnění. Pod pojmem „zvýhodnění“ je nutno chápat nejen pozitivní přínos, ale také zásahy, které v různé formě snižují zátěž, jež by podnik musel za obvyklých okolností nést (44). |
| --- | --- |

(64)

Aby dotčené opatření představovalo státní podporu, musí pro příjemce znamenat finanční zvýhodnění. Pod pojmem „zvýhodnění“ je nutno chápat nejen pozitivní přínos, ale také zásahy, které v různé formě snižují zátěž, jež by podnik musel za obvyklých okolností nést (44).

44

| (65) | Jak je uvedeno výše, podle francouzského daňového práva by se na „samostatné přístavy, námořní obchodní komory, obchodní a průmyslové komory, které spravují přístavní zařízení, obce, které jsou koncesionáři veřejných zařízení ve vlastnictví státu v námořních přístavech a rovněž na podniky, které je nahradily jako provozovatelé těchto zařízení“ (45) měla vztahovat daň z příjmů právnických osob v důsledku jejich hospodářských činností, jsou však od ní osvobozeny. V důsledku toho nemusí tyto subjekty nést náklady na daně z příjmů právnických osob, které obvykle nesou francouzské podniky ve vztahu ke svým hospodářským činnostem. Je jim tedy poskytováno hospodářské zvýhodnění ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU. |
| --- | --- |

(65)

Jak je uvedeno výše, podle francouzského daňového práva by se na „samostatné přístavy, námořní obchodní komory, obchodní a průmyslové komory, které spravují přístavní zařízení, obce, které jsou koncesionáři veřejných zařízení ve vlastnictví státu v námořních přístavech a rovněž na podniky, které je nahradily jako provozovatelé těchto zařízení“ (45) měla vztahovat daň z příjmů právnických osob v důsledku jejich hospodářských činností, jsou však od ní osvobozeny. V důsledku toho nemusí tyto subjekty nést náklady na daně z příjmů právnických osob, které obvykle nesou francouzské podniky ve vztahu ke svým hospodářským činnostem. Je jim tedy poskytováno hospodářské zvýhodnění ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU.

45

| (66) | Kromě toho tvrzená skutečnost, že osvobození od daně z příjmů kompenzuje dodatečné náklady vyplývající z plnění úkolů obecného zájmu, které byly přístavům svěřeny orgány veřejné moci, by mohla zpochybnit, že se jedná o zvýhodnění, pouze tehdy, pokud by na jedné straně částka zvýhodnění vyplývajícího z osvobození od daně byla skutečně určena na vyrovnání dodatečných nákladů spojených s plněním úkolů v obecném zájmu, a na straně druhé by tato částka byla omezena na čisté dodatečné náklady související s plněním těchto úkolů (předcházení nadměrným náhradám) (46). Tak tomu ovšem v projednávané věci není. Ve vnitrostátním právním řádu totiž neexistuje žádné ustanovení, které by zakládalo jakoukoli vazbu mezi osvobozením od daně z příjmů právnických osob a případnými úkoly veřejné služby, svěřenými přístavům (47). Vnitrostátní právní řád nezaručuje ani to, že výše náhrady, (tj. neuhrazená částka daně z příjmů právnických osob) bude omezena jen na výšinezbytnou k pokrytí všech nákladů vynaložených k plnění povinností veřejné služby nebo jejich části. Osvobození od daně z příjmů právnických osob, jejíž výše je úměrná dosaženému zisku, není limitována žádnou horní hranicí, a může tedy přinést zvýhodnění nesouměřitelné s dodatečnými náklady vyplývajícími z povinností veřejné služby. A konečně tvrzení velkého námořního přístavu Dunkerque, že náklady na úkoly veřejné služby systematicky překračují teoretické zatížení daní z příjmů právnických osob, není doloženo žádnými číselnými ani historickými údaji; pokud neexistuje právní záruka (platná i pro budoucnost), že nedojde k nadměrnému vyrovnání, i pokud bylo toto tvrzení ověřeno v minulosti, není to dostačující ke splnění podmínky předcházení nadměrným náhradám. |
| --- | --- |

(66)

Kromě toho tvrzená skutečnost, že osvobození od daně z příjmů kompenzuje dodatečné náklady vyplývající z plnění úkolů obecného zájmu, které byly přístavům svěřeny orgány veřejné moci, by mohla zpochybnit, že se jedná o zvýhodnění, pouze tehdy, pokud by na jedné straně částka zvýhodnění vyplývajícího z osvobození od daně byla skutečně určena na vyrovnání dodatečných nákladů spojených s plněním úkolů v obecném zájmu, a na straně druhé by tato částka byla omezena na čisté dodatečné náklady související s plněním těchto úkolů (předcházení nadměrným náhradám) (46). Tak tomu ovšem v projednávané věci není. Ve vnitrostátním právním řádu totiž neexistuje žádné ustanovení, které by zakládalo jakoukoli vazbu mezi osvobozením od daně z příjmů právnických osob a případnými úkoly veřejné služby, svěřenými přístavům (47). Vnitrostátní právní řád nezaručuje ani to, že výše náhrady, (tj. neuhrazená částka daně z příjmů právnických osob) bude omezena jen na výšinezbytnou k pokrytí všech nákladů vynaložených k plnění povinností veřejné služby nebo jejich části. Osvobození od daně z příjmů právnických osob, jejíž výše je úměrná dosaženému zisku, není limitována žádnou horní hranicí, a může tedy přinést zvýhodnění nesouměřitelné s dodatečnými náklady vyplývajícími z povinností veřejné služby. A konečně tvrzení velkého námořního přístavu Dunkerque, že náklady na úkoly veřejné služby systematicky překračují teoretické zatížení daní z příjmů právnických osob, není doloženo žádnými číselnými ani historickými údaji; pokud neexistuje právní záruka (platná i pro budoucnost), že nedojde k nadměrnému vyrovnání, i pokud bylo toto tvrzení ověřeno v minulosti, není to dostačující ke splnění podmínky předcházení nadměrným náhradám.

46

47

5.1.4.   Selektivita

Selektivita

| (67) | Aby bylo opatření považováno za státní podporu, musí být selektivní, tj. musí zvýhodňovat určité podniky nebo určitá odvětví výroby ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU (48). |
| --- | --- |

(67)

Aby bylo opatření považováno za státní podporu, musí být selektivní, tj. musí zvýhodňovat určité podniky nebo určitá odvětví výroby ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU (48).

48

| (68) | Podle ustálené judikatury (49) zahrnuje posouzení věcné selektivity daňového opatření snižujícího náklady, které obvykle zatěžují rozpočet podniku, tři fáze: v prvé řadě je nezbytné určit obecný nebo „obvyklý“ daňový režim (tzv. „referenční systém“) platný v dotčeném členském státě. Za druhé je nutno stanovit, zda se předmětné opatření od tohoto referenčního systému odchyluje v rozsahu, v němž zavádí rozlišování mezi hospodářskými subjekty, které se nacházejí s ohledem na cíl uvedeného režimu, ve srovnatelné skutkové a právní situaci. V takovém případě je dané opatření a priori selektivní. Za třetí je třeba určit, zda je odchylující se opatření odůvodněno povahou nebo obecnou systematikou referenčního systému. Pokud jde o tuto třetí fázi, je na daném členském státu, aby prokázal, že odlišné daňové zacházení vyplývá přímo ze základních nebo řídících principů daňového režimu (50), který byl určen jako referenční systém. |
| --- | --- |

(68)

Podle ustálené judikatury (49) zahrnuje posouzení věcné selektivity daňového opatření snižujícího náklady, které obvykle zatěžují rozpočet podniku, tři fáze: v prvé řadě je nezbytné určit obecný nebo „obvyklý“ daňový režim (tzv. „referenční systém“) platný v dotčeném členském státě. Za druhé je nutno stanovit, zda se předmětné opatření od tohoto referenčního systému odchyluje v rozsahu, v němž zavádí rozlišování mezi hospodářskými subjekty, které se nacházejí s ohledem na cíl uvedeného režimu, ve srovnatelné skutkové a právní situaci. V takovém případě je dané opatření a priori selektivní. Za třetí je třeba určit, zda je odchylující se opatření odůvodněno povahou nebo obecnou systematikou referenčního systému. Pokud jde o tuto třetí fázi, je na daném členském státu, aby prokázal, že odlišné daňové zacházení vyplývá přímo ze základních nebo řídících principů daňového režimu (50), který byl určen jako referenční systém.

49

a priori

50

Referenční systém

Referenční systém

| (69) | Referenční systém představuje francouzská daň z příjmů právnických osob, která je v zásadě vybírána z veškerých zisků nebo příjmů společností a jiných právnických osob (článek 205 francouzského všeobecného daňového zákoníku). V souladu s ustanoveními čl. 206 odst. 1 a článku 1654 všeobecného daňového zákoníku se na právnické osoby, které se řídí soukromým nebo veřejným právem a které provozují podnikání nebo činnosti ziskové povahy, vztahuje daň z příjmů právnických osob. Podle článku 165 přílohy 4 všeobecného daňového zákoníku jsou veřejné podniky průmyslové nebo obchodní povahy povinny odvádět všechny přímé daně a poplatky podobné daním, které se vztahují na obdobné soukromé podniky. Ustanovení čl. 167 přílohy 4 uvedeného zákoníku stanoví, že tato ustanovení se vztahují zejména na obchodní a průmyslové komory a na samostatné přístavy. Ani francouzské orgány, ani zúčastněné třetí strany nevznesly po rozhodnutí o zahájení řízení k tomuto bodu žádné připomínky. |
| --- | --- |

(69)

Referenční systém představuje francouzská daň z příjmů právnických osob, která je v zásadě vybírána z veškerých zisků nebo příjmů společností a jiných právnických osob (článek 205 francouzského všeobecného daňového zákoníku). V souladu s ustanoveními čl. 206 odst. 1 a článku 1654 všeobecného daňového zákoníku se na právnické osoby, které se řídí soukromým nebo veřejným právem a které provozují podnikání nebo činnosti ziskové povahy, vztahuje daň z příjmů právnických osob. Podle článku 165 přílohy 4 všeobecného daňového zákoníku jsou veřejné podniky průmyslové nebo obchodní povahy povinny odvádět všechny přímé daně a poplatky podobné daním, které se vztahují na obdobné soukromé podniky. Ustanovení čl. 167 přílohy 4 uvedeného zákoníku stanoví, že tato ustanovení se vztahují zejména na obchodní a průmyslové komory a na samostatné přístavy. Ani francouzské orgány, ani zúčastněné třetí strany nevznesly po rozhodnutí o zahájení řízení k tomuto bodu žádné připomínky.

Odchylka od referenčního systému

Odchylka od referenčního systému

| (70) | Podle již zmíněných ministerských rozhodnutí z let 1942 a 1943 platí, že „samostatné přístavy, námořní obchodní komory, obchodní a průmyslové komory, které spravují přístavní zařízení, obce, které jsou koncesionáři veřejných zařízení ve vlastnictví státu v námořních přístavech a rovněž podniky, které je nahradily jako provozovatelé těchto zařízení“ jsou osvobozeny od daně z příjmů právnických osob. V rozporu s tím, co tvrdí některé francouzské přístavy, nevyplývá osvobození přístavů od daně z příjmů právnických osob z obecných ustanovení všeobecného daňového zákoníku (zejména článku 165 přílohy 4 všeobecného daňového zákoníku) ani z nevýdělečné povahy činnosti přístavů, ale z ministerských rozhodnutí z let 1942 a 1943, která se výslovně odchylují od těchto obecných ustanovení a implicitně mají za to, že se přístavy věnují výdělečné činnosti (51). To je potvrzeno rozhodnutím Státní rady (Conseil d'État), které citují zúčastněné strany (52). |
| --- | --- |

(70)

Podle již zmíněných ministerských rozhodnutí z let 1942 a 1943 platí, že „samostatné přístavy, námořní obchodní komory, obchodní a průmyslové komory, které spravují přístavní zařízení, obce, které jsou koncesionáři veřejných zařízení ve vlastnictví státu v námořních přístavech a rovněž podniky, které je nahradily jako provozovatelé těchto zařízení“ jsou osvobozeny od daně z příjmů právnických osob. V rozporu s tím, co tvrdí některé francouzské přístavy, nevyplývá osvobození přístavů od daně z příjmů právnických osob z obecných ustanovení všeobecného daňového zákoníku (zejména článku 165 přílohy 4 všeobecného daňového zákoníku) ani z nevýdělečné povahy činnosti přístavů, ale z ministerských rozhodnutí z let 1942 a 1943, která se výslovně odchylují od těchto obecných ustanovení a implicitně mají za to, že se přístavy věnují výdělečné činnosti (51). To je potvrzeno rozhodnutím Státní rady (Conseil d'État), které citují zúčastněné strany (52).

51

52

| (71) | S ohledem na cíl referenčního systému, kterým je zdanění zisků společností a právnických osob, se však subjekty, na které se vztahují ministerská rozhodnutí z let 1942 a 1943, nacházejí ve srovnatelné skutkové a právní situaci jako jiné společnosti nebo právnické osoby podléhající této dani v tom rozsahu, v němž všechny tyto podniky vytvářejí zisk. Dotčené osvobození tedy představuje odchylku od pravidel stanovených referenčním daňovým systémem. |
| --- | --- |

(71)

S ohledem na cíl referenčního systému, kterým je zdanění zisků společností a právnických osob, se však subjekty, na které se vztahují ministerská rozhodnutí z let 1942 a 1943, nacházejí ve srovnatelné skutkové a právní situaci jako jiné společnosti nebo právnické osoby podléhající této dani v tom rozsahu, v němž všechny tyto podniky vytvářejí zisk. Dotčené osvobození tedy představuje odchylku od pravidel stanovených referenčním daňovým systémem.

| (72) | Komise se proto domnívá, že osvobození výše uvedených subjektů od daně je prima facie selektivní. |
| --- | --- |

(72)

Komise se proto domnívá, že osvobození výše uvedených subjektů od daně je prima facie selektivní.

prima facie

| (73) | I pokud by byla prokázána skutečnost, že se toto opatření vztahuje na všechny francouzské přístavy (53), tento závěr by to nijak nezpochybňovalo. Dotčené opatření totiž není obecné ve vztahu k referenčnímu systému, neboť se vztahuje pouze na některé podniky (provozovatele přístavů), které se nicméně nacházejí ve skutkové a právní situaci srovnatelné s jinými společnostmi nebo právnickými osobami podléhajícími této dani, tj. se všemi podniky, které vytvářejí zisk. Toto opatření by bylo obecné pouze ve vztahu k referenčnímu systému, který by byl omezen pouze na samotné přístavy (referenční systém vytvořený ministerskými rozhodnutími z let 1942 a 1943), vzhledem k tomu, že výše bylo prokázáno, že referenční systém představovala obecná ustanovení týkající se daně z příjmů právnických osob, která se vztahují na podniky ze všech odvětví. |
| --- | --- |

(73)

I pokud by byla prokázána skutečnost, že se toto opatření vztahuje na všechny francouzské přístavy (53), tento závěr by to nijak nezpochybňovalo. Dotčené opatření totiž není obecné ve vztahu k referenčnímu systému, neboť se vztahuje pouze na některé podniky (provozovatele přístavů), které se nicméně nacházejí ve skutkové a právní situaci srovnatelné s jinými společnostmi nebo právnickými osobami podléhajícími této dani, tj. se všemi podniky, které vytvářejí zisk. Toto opatření by bylo obecné pouze ve vztahu k referenčnímu systému, který by byl omezen pouze na samotné přístavy (referenční systém vytvořený ministerskými rozhodnutími z let 1942 a 1943), vzhledem k tomu, že výše bylo prokázáno, že referenční systém představovala obecná ustanovení týkající se daně z příjmů právnických osob, která se vztahují na podniky ze všech odvětví.

53

| (74) | Kromě toho vzhledem k cíli referenčního systému, kterým je uvalit daň z příjmů na zisky všech právnických osob, nepostačují vlastnosti uváděné francouzskými orgány a zúčastněnými stranami (úkoly uložené přístavům ve službách jiných podniků, zvláštní plnění, provozování obchodními a průmyslovými komorami, neexistence hospodářské soutěže, financování přístavními poplatky a využívání výkonu veřejných pravomocí) na prokázání toho, že se jedná o odlišnou faktickou a právní situaci. Tyto okolnosti sice mohou případně vysvětlit, proč provozovatelé přístavů pověření posláním v obecném zájmu, vykazují nižší ziskovost a tudíž nižší zdanitelné zisky, nemohou však být důvodem pro to, aby dosažené zisky – nehledě na výdaje spojené s plněním tohoto poslání v obecném zájmu – byly osvobozeny od daně z příjmů právnických osob. |
| --- | --- |

(74)

Kromě toho vzhledem k cíli referenčního systému, kterým je uvalit daň z příjmů na zisky všech právnických osob, nepostačují vlastnosti uváděné francouzskými orgány a zúčastněnými stranami (úkoly uložené přístavům ve službách jiných podniků, zvláštní plnění, provozování obchodními a průmyslovými komorami, neexistence hospodářské soutěže, financování přístavními poplatky a využívání výkonu veřejných pravomocí) na prokázání toho, že se jedná o odlišnou faktickou a právní situaci. Tyto okolnosti sice mohou případně vysvětlit, proč provozovatelé přístavů pověření posláním v obecném zájmu, vykazují nižší ziskovost a tudíž nižší zdanitelné zisky, nemohou však být důvodem pro to, aby dosažené zisky – nehledě na výdaje spojené s plněním tohoto poslání v obecném zájmu – byly osvobozeny od daně z příjmů právnických osob.

| (75) | Kromě toho francouzské orgány již v případě žádosti o vytvoření odchylného daňového režimu ve prospěch samostatných orgánů spravujících přístaviště pro rekreační lodě uznaly, že „evropské předpisy o pravidlech hospodářské soutěže vylučují možnost poskytnout odchylná daňová opatření ve prospěch určitých činností“ (54). |
| --- | --- |

(75)

Kromě toho francouzské orgány již v případě žádosti o vytvoření odchylného daňového režimu ve prospěch samostatných orgánů spravujících přístaviště pro rekreační lodě uznaly, že „evropské předpisy o pravidlech hospodářské soutěže vylučují možnost poskytnout odchylná daňová opatření ve prospěch určitých činností“ (54).

54

Opodstatněnost na základě povahy a systematiky daňového systému

Opodstatněnost na základě povahy a systematiky daňového systému

| (76) | Francouzské úřady uvádějí, že toto opatření tvoří nedílnou součást francouzského daňového systému již více než 70 let, ale plynutí času nemůže postačovat k tomu, aby byla výjimka z běžných pravidel tohoto systému považována za odůvodněnou povahou nebo systematikou tohoto systému. Uplynulý čas však naproti tomu může odůvodnit využívání tohoto postupu pro stávající podpory (viz níže). Komise se ostatně domnívá, že vnitřní logikou referenčního systému v tomto případě je zdanění zisků. Osvobození od daně založené výlučně na příslušnosti k určité kategorii podniků nebo přiznávané pouze některým subjektům stanoveným v zákoně tudíž do této logiky nespadá. |
| --- | --- |

(76)

Francouzské úřady uvádějí, že toto opatření tvoří nedílnou součást francouzského daňového systému již více než 70 let, ale plynutí času nemůže postačovat k tomu, aby byla výjimka z běžných pravidel tohoto systému považována za odůvodněnou povahou nebo systematikou tohoto systému. Uplynulý čas však naproti tomu může odůvodnit využívání tohoto postupu pro stávající podpory (viz níže). Komise se ostatně domnívá, že vnitřní logikou referenčního systému v tomto případě je zdanění zisků. Osvobození od daně založené výlučně na příslušnosti k určité kategorii podniků nebo přiznávané pouze některým subjektům stanoveným v zákoně tudíž do této logiky nespadá.

| (77) | A konečně, pokud jde o tvrzení některých zúčastněných stran, podle něhož by dotčené opatření nezpůsobilo „závažné narušení zásady rovnosti“, Komise uvádí, že skutečnost, že by určité opatření nezpůsobilo „závažné narušení zásady rovnosti“ dle francouzského práva, neznamená, že „vyplývá přímo ze základních nebo řídících principů referenčního systému nebo že [...] je důsledkem mechanismů, které jsou tomuto systému vlastní a jsou nezbytné pro jeho fungování a pro jeho účinnost“ (***) (55) ve smyslu pravidel o státní podpoře. Jak proto vyplývá z rozhodnutí Ústavní rady (56), zohledňuje posuzování zásady rovnosti ve francouzském právu cíle, kteréodchylující se opatření sleduje, tj. cíle obecného zájmu, které nejsou danému daňovému systému vlastní a které nelze využít k odůvodnění povahou a systematikou tohoto daňového systému. Cíle, které nejsou danému systému vlastní, je sice možno případně zohlednit při posuzování slučitelnosti podpory, neumožňují však ospravedlnit selektivitu výjimky, a tudíž ani prokázat neexistenci státní podpory. Rozhodnutí Ústavní rady zmíněné zúčastněnými stranami se navíc nevztahuje na ministerská rozhodnutí, která osvobozují přístavy od daně z příjmů právnických osob, ale na legislativní dokument, který osvobozuje od daně některé sportovní akce, jejichž vnitřní logika je odlišná od logiky daně z příjmů právnických osob. |
| --- | --- |

(77)

A konečně, pokud jde o tvrzení některých zúčastněných stran, podle něhož by dotčené opatření nezpůsobilo „závažné narušení zásady rovnosti“, Komise uvádí, že skutečnost, že by určité opatření nezpůsobilo „závažné narušení zásady rovnosti“ dle francouzského práva, neznamená, že „vyplývá přímo ze základních nebo řídících principů referenčního systému nebo že [...] je důsledkem mechanismů, které jsou tomuto systému vlastní a jsou nezbytné pro jeho fungování a pro jeho účinnost“ (***) (55) ve smyslu pravidel o státní podpoře. Jak proto vyplývá z rozhodnutí Ústavní rady (56), zohledňuje posuzování zásady rovnosti ve francouzském právu cíle, kteréodchylující se opatření sleduje, tj. cíle obecného zájmu, které nejsou danému daňovému systému vlastní a které nelze využít k odůvodnění povahou a systematikou tohoto daňového systému. Cíle, které nejsou danému systému vlastní, je sice možno případně zohlednit při posuzování slučitelnosti podpory, neumožňují však ospravedlnit selektivitu výjimky, a tudíž ani prokázat neexistenci státní podpory. Rozhodnutí Ústavní rady zmíněné zúčastněnými stranami se navíc nevztahuje na ministerská rozhodnutí, která osvobozují přístavy od daně z příjmů právnických osob, ale na legislativní dokument, který osvobozuje od daně některé sportovní akce, jejichž vnitřní logika je odlišná od logiky daně z příjmů právnických osob.

55

56

| (78) | Komise se proto domnívá, že osvobození od daně z příjmů právnických osob není odůvodněno povahou a systematikou francouzského daňového systému. |
| --- | --- |

(78)

Komise se proto domnívá, že osvobození od daně z příjmů právnických osob není odůvodněno povahou a systematikou francouzského daňového systému.

5.1.5.   Narušení hospodářské soutěže a ovlivnění obchodu

Narušení hospodářské soutěže a ovlivnění obchodu

| (79) | Aby bylo opatření považováno za státní podporu, musí ovlivňovat obchod mezi členskými státy Unie a narušovat nebo hrozit narušením hospodářské soutěže. Tato dvě kritéria spolu úzce souvisejí. |
| --- | --- |

(79)

Aby bylo opatření považováno za státní podporu, musí ovlivňovat obchod mezi členskými státy Unie a narušovat nebo hrozit narušením hospodářské soutěže. Tato dvě kritéria spolu úzce souvisejí.

| (80) | Jak Soudní dvůr upozornil zejména v rozsudku ve věci Eventech (57),






  „65 | [...] podle ustálené judikatury Soudního dvora není za účelem kvalifikace vnitrostátního opatření jako státní podpory třeba prokazovat skutečný dopad dotčené podpory na obchod mezi členskými státy a skutečné narušení hospodářské soutěže, ale pouze zkoumat, zda tato podpora může tento obchod ovlivnit a narušit hospodářskou soutěž (rozsudek Libert a další, C-197/11 a C-203/11, EU:C:2013:288, bod 76, a citovaná judikatura). |
| --- | --- | --- |

(80)

Jak Soudní dvůr upozornil zejména v rozsudku ve věci Eventech (57),

Eventech

57

„65

[...] podle ustálené judikatury Soudního dvora není za účelem kvalifikace vnitrostátního opatření jako státní podpory třeba prokazovat skutečný dopad dotčené podpory na obchod mezi členskými státy a skutečné narušení hospodářské soutěže, ale pouze zkoumat, zda tato podpora může tento obchod ovlivnit a narušit hospodářskou soutěž (rozsudek Libert a další, C-197/11 a C-203/11, EU:C:2013:288, bod 76, a citovaná judikatura).

| 66 | Pokud podpora poskytnutá členským státem posiluje zejména postavení určitých podniků oproti jiným konkurenčním podnikům v rámci obchodu uvnitř Společenství, je třeba mít za to, že tento obchod je podporou ovlivněn (v tomto smyslu viz rozsudek Libert a další, EU:C:2013:288, bod 77 a citovaná judikatura). |
| --- | --- |

66

Pokud podpora poskytnutá členským státem posiluje zejména postavení určitých podniků oproti jiným konkurenčním podnikům v rámci obchodu uvnitř Společenství, je třeba mít za to, že tento obchod je podporou ovlivněn (v tomto smyslu viz rozsudek Libert a další, EU:C:2013:288, bod 77 a citovaná judikatura).

| 67 | V tomto ohledu není nezbytné, aby se podniky-příjemci samy o sobě podílely na obchodu uvnitř Společenství. Pokud totiž členský stát podnikům poskytne podporu, může zůstat vnitrostátní činnost zachována nebo může vzrůst s tím důsledkem, že se sníží vyhlídky podniků usazených v jiných členských státech na proniknutí na trh tohoto členského státu (v tomto smyslu viz rozsudek Libert a další, EU:C:2013:288, bod 78 a citovaná judikatura). |
| --- | --- |

67

V tomto ohledu není nezbytné, aby se podniky-příjemci samy o sobě podílely na obchodu uvnitř Společenství. Pokud totiž členský stát podnikům poskytne podporu, může zůstat vnitrostátní činnost zachována nebo může vzrůst s tím důsledkem, že se sníží vyhlídky podniků usazených v jiných členských státech na proniknutí na trh tohoto členského státu (v tomto smyslu viz rozsudek Libert a další, EU:C:2013:288, bod 78 a citovaná judikatura).

| 68 | Mimoto podle judikatury Soudního dvora neexistuje práh nebo procentní podíl, při jejichž nedosažení lze mít za to, že obchod mezi členskými státy není ovlivněn. Poměrně malá výše podpory nebo poměrně malá velikost podniku, který je příjemcem podpory, totiž a priori nevylučují možnost, že bude ovlivněn obchod mezi členskými státy (rozsudek Altmark Trans a Regierungspräsidium Magdeburg, C-280/00, EU:C:2003:415, bod 81). |
| --- | --- |

68

Mimoto podle judikatury Soudního dvora neexistuje práh nebo procentní podíl, při jejichž nedosažení lze mít za to, že obchod mezi členskými státy není ovlivněn. Poměrně malá výše podpory nebo poměrně malá velikost podniku, který je příjemcem podpory, totiž a priori nevylučují možnost, že bude ovlivněn obchod mezi členskými státy (rozsudek Altmark Trans a Regierungspräsidium Magdeburg, C-280/00, EU:C:2003:415, bod 81).

| 69 | Podmínka, podle níž musí být podpora způsobilá ovlivnit obchod mezi členskými státy, tedy nezávisí na místní či regionální povaze poskytovaných dopravních služeb nebo na významu dotčené oblasti činnosti (rozsudek Altmark Trans a Regierungspräsidium Magdeburg, EU:C:2003:415, bod 82)“. |
| --- | --- |

69

Podmínka, podle níž musí být podpora způsobilá ovlivnit obchod mezi členskými státy, tedy nezávisí na místní či regionální povaze poskytovaných dopravních služeb nebo na významu dotčené oblasti činnosti (rozsudek Altmark Trans a Regierungspräsidium Magdeburg, EU:C:2003:415, bod 82)“.

| (81) | V rozsudku ve věci Wam (58) rovněž zdůraznila zejména následující:






  „53 | [...] může okolnost, že bylo hospodářské odvětví předmětem liberalizace na úrovni Společenství, charakterizovat skutečný nebo možný dopad podpor na hospodářskou soutěž, jakož i jejich účinek na obchod mezi členskými státy (výše uvedený rozsudek Cassa di Risparmio di Firenze a další, bod 142 a citovaná judikatura). |
| --- | --- | --- |

(81)

V rozsudku ve věci Wam (58) rovněž zdůraznila zejména následující:

Wam

58

„53

[...] může okolnost, že bylo hospodářské odvětví předmětem liberalizace na úrovni Společenství, charakterizovat skutečný nebo možný dopad podpor na hospodářskou soutěž, jakož i jejich účinek na obchod mezi členskými státy (výše uvedený rozsudek Cassa di Risparmio di Firenze a další, bod 142 a citovaná judikatura).

| 54 | Ohledně podmínky narušení hospodářské soutěže je třeba připomenout, že podpory, které směřují k osvobození podniku od nákladů, které by obvykle musel vynaložit v rámci svého běžného hospodaření nebo běžných činností, v zásadě narušují podmínky hospodářské soutěže (rozsudek ze dne 19. září 2000, Německo v. Komise, C-156/98, Recueil, s. I-6857, bod 30, a výše uvedený rozsudek Heiser, bod 55).“ |
| --- | --- |

54

Ohledně podmínky narušení hospodářské soutěže je třeba připomenout, že podpory, které směřují k osvobození podniku od nákladů, které by obvykle musel vynaložit v rámci svého běžného hospodaření nebo běžných činností, v zásadě narušují podmínky hospodářské soutěže (rozsudek ze dne 19. září 2000, Německo v. Komise, C-156/98, Recueil, s. I-6857, bod 30, a výše uvedený rozsudek Heiser, bod 55).“

| (82) | V projednávaném případě však daňové zvýhodnění osvobozuje dotčené přístavy od běžného poplatku, který by obvykle musely vynaložit. Je takové povahy, že je zvýhodňuje ve srovnání s francouzskými přístavy a zahraničními přístavy Evropské unie, kterým nebylo poskytnuto. Může tak ovlivnit obchod uvnitř Společenství a narušit hospodářskou soutěž. |
| --- | --- |

(82)

V projednávaném případě však daňové zvýhodnění osvobozuje dotčené přístavy od běžného poplatku, který by obvykle musely vynaložit. Je takové povahy, že je zvýhodňuje ve srovnání s francouzskými přístavy a zahraničními přístavy Evropské unie, kterým nebylo poskytnuto. Může tak ovlivnit obchod uvnitř Společenství a narušit hospodářskou soutěž.

| (83) | V odvětví přístavů totiž existuje hospodářská soutěž, která je ještě posílena povahou a charakteristikami dopravy, zejména dopravy námořní a vnitrozemské. I pokud lze mít za to, že přístavy mají zákonný monopol na poskytování přístavních služeb v rámci přístavu, který provozují, soutěží jimi nabízené dopravní služby přinejmenším do určité míry se službami nabízenými jinými přístavy nebo v jiných přístavech, jakož i jinými poskytovateli dopravy jak ve Francii (59), tak v jiných členských státech. |
| --- | --- |

(83)

V odvětví přístavů totiž existuje hospodářská soutěž, která je ještě posílena povahou a charakteristikami dopravy, zejména dopravy námořní a vnitrozemské. I pokud lze mít za to, že přístavy mají zákonný monopol na poskytování přístavních služeb v rámci přístavu, který provozují, soutěží jimi nabízené dopravní služby přinejmenším do určité míry se službami nabízenými jinými přístavy nebo v jiných přístavech, jakož i jinými poskytovateli dopravy jak ve Francii (59), tak v jiných členských státech.

59

| (84) | V rámci veřejných konzultací se zúčastněnými stranami ohledně návrhu nařízení v přístavní oblasti „všechny zúčastněné strany zdůraznily potřebu stabilních a rovných podmínek [...] v oblasti hospodářské soutěže v Unii mezi přístavy navzájem [...]“ (60). Obdobně přístavy, zejména přístavy vnitrozemské a obecněji i vodní doprava, jejíž jsou součástí, soutěží s jinými formami dopravy. V té míře, v níž existují nebo by mohla existovat jiná řešení přepravy zboží do zámořských regionů, může toto opatření vést k narušení hospodářské soutěže a mít dopad na obchod mezi členskými státy také pro tyto přístavy, které se nacházejí daleko od metropolitní oblasti nebo od jiných evropských přístavů. |
| --- | --- |

(84)

V rámci veřejných konzultací se zúčastněnými stranami ohledně návrhu nařízení v přístavní oblasti „všechny zúčastněné strany zdůraznily potřebu stabilních a rovných podmínek [...] v oblasti hospodářské soutěže v Unii mezi přístavy navzájem [...]“ (60). Obdobně přístavy, zejména přístavy vnitrozemské a obecněji i vodní doprava, jejíž jsou součástí, soutěží s jinými formami dopravy. V té míře, v níž existují nebo by mohla existovat jiná řešení přepravy zboží do zámořských regionů, může toto opatření vést k narušení hospodářské soutěže a mít dopad na obchod mezi členskými státy také pro tyto přístavy, které se nacházejí daleko od metropolitní oblasti nebo od jiných evropských přístavů.

60

| (85) | Ačkoli je pravdou, že atraktivita přístavu se poměřuje podle více parametrů, zejména podle jejich spojení s vnitrozemím (61), cena služeb poskytovaných přístavy (přístavní poplatky a jiné poplatky hrazené majiteli plavidel) je důkazem relativní konkurenceschopnosti přístavů (62). V rozporu s tím, co uvádějí francouzské úřady a některé zúčastněné strany, neumožňuje skutečnost, že tento důkaz je více či méně důležitý s ohledem na ostatní důkazy konkurenceschopnosti přístavů, dospět k závěru, že dotčené opatření nemá žádný účinek na hospodářskou soutěž, protože toto opatření může ovlivnit ceny, které přístavy účtují, a pokud by všechny ostatní okolnosti byly stejné, bude tato cena pro majitele lodí rozhodující při výběru cesty nebo logistického řešení, z něhož vyplyne preference určitého přístavu před přístavem jiným. |
| --- | --- |

(85)

Ačkoli je pravdou, že atraktivita přístavu se poměřuje podle více parametrů, zejména podle jejich spojení s vnitrozemím (61), cena služeb poskytovaných přístavy (přístavní poplatky a jiné poplatky hrazené majiteli plavidel) je důkazem relativní konkurenceschopnosti přístavů (62). V rozporu s tím, co uvádějí francouzské úřady a některé zúčastněné strany, neumožňuje skutečnost, že tento důkaz je více či méně důležitý s ohledem na ostatní důkazy konkurenceschopnosti přístavů, dospět k závěru, že dotčené opatření nemá žádný účinek na hospodářskou soutěž, protože toto opatření může ovlivnit ceny, které přístavy účtují, a pokud by všechny ostatní okolnosti byly stejné, bude tato cena pro majitele lodí rozhodující při výběru cesty nebo logistického řešení, z něhož vyplyne preference určitého přístavu před přístavem jiným.

61

62

| (86) | Kromě toho je třeba uvést, že evropské přístavy mezi sebou soutěží také o přilákání provozovatelů (nebo koncesionářů), kteří poskytují majitelům plavidel určité přístavní služby v případech, kdy přístavní orgán tyto služby neposkytuje přímo. Výše poplatku, který přístavy požadují za poskytování pozemků a infrastruktur (přístavních zařízení) koncesionářům hraje rovněž svou úlohu při rozhodování koncesionářů, zda se usadí právě v tomto a ne v jiném přístavu, a při volbě prostředků, které tam vynaloží. Obecněji lze říci, že přístavy soutěží s jinými hospodářskými subjekty na finančním a investičním trhu; pokud všechny ostatní okolnosti budou stejné, bude toto opatření přístavy zvýhodňovat u investorů v porovnání s jinými hospodářskými subjekty, kterým toto opatření poskytnuto nebylo (představují atraktivnější investici). |
| --- | --- |

(86)

Kromě toho je třeba uvést, že evropské přístavy mezi sebou soutěží také o přilákání provozovatelů (nebo koncesionářů), kteří poskytují majitelům plavidel určité přístavní služby v případech, kdy přístavní orgán tyto služby neposkytuje přímo. Výše poplatku, který přístavy požadují za poskytování pozemků a infrastruktur (přístavních zařízení) koncesionářům hraje rovněž svou úlohu při rozhodování koncesionářů, zda se usadí právě v tomto a ne v jiném přístavu, a při volbě prostředků, které tam vynaloží. Obecněji lze říci, že přístavy soutěží s jinými hospodářskými subjekty na finančním a investičním trhu; pokud všechny ostatní okolnosti budou stejné, bude toto opatření přístavy zvýhodňovat u investorů v porovnání s jinými hospodářskými subjekty, kterým toto opatření poskytnuto nebylo (představují atraktivnější investici).

| (87) | Navíc jelikož dotyčné opatření představuje režim podpory, který se vztahuje na velmi rozdílné přístavy, pokud jde o velikost, zeměpisnou polohu, typ (vnitrozemský přístav, námořní přístav) nebo činnost, není k prokázání toho, že zkoumané opatření představuje státní podporu, nezbytné u každého jednotlivého přístavu individuálně prokazovat, že toto opatření vede k narušení hospodářské soutěže a k ovlivnění obchodu. |
| --- | --- |

(87)

Navíc jelikož dotyčné opatření představuje režim podpory, který se vztahuje na velmi rozdílné přístavy, pokud jde o velikost, zeměpisnou polohu, typ (vnitrozemský přístav, námořní přístav) nebo činnost, není k prokázání toho, že zkoumané opatření představuje státní podporu, nezbytné u každého jednotlivého přístavu individuálně prokazovat, že toto opatření vede k narušení hospodářské soutěže a k ovlivnění obchodu.

| (88) | V tomto ohledu stačí uvést, že francouzské orgány a zúčastněné strany připouštějí, že některé velké přístavy, jako jsou přístavy Le Havre, Rouen a Marseille, soutěží s jinými přístavy v Evropské unii, a proto má toto opatření účinek na obchod a ovlivňuje jej. V tomto smyslu vyznívají i připomínky přístavu Rotterdam. |
| --- | --- |

(88)

V tomto ohledu stačí uvést, že francouzské orgány a zúčastněné strany připouštějí, že některé velké přístavy, jako jsou přístavy Le Havre, Rouen a Marseille, soutěží s jinými přístavy v Evropské unii, a proto má toto opatření účinek na obchod a ovlivňuje jej. V tomto smyslu vyznívají i připomínky přístavu Rotterdam.

| (89) | Kromě toho údajná skutečnost, že obdobná opatření státní podpory existují i v jiných členských státech, ani jednání Komise v souvislosti s těmito údajnými opatřeními nemá žádný vliv na to, zda lze dotčené opatření považovat za státní podporu (63) vzhledem k tomu, že osvobození francouzských přístavů od daně z příjmů právnických osob skutečně mělo za následek posílení jejich konkurenceschopnosti oproti referenčnímu scénáři, kdy by podléhaly dani za obvyklých podmínek systému daně z příjmů právnických osob (64). Stejně tak existence různých sazeb daně z příjmů právnických osob v členských státech je pouze důsledkem neexistence harmonizace přímých daní mezi členskými státy a odráží jen suverénní rozhodnutí členských států ohledně financování určitých služeb nebo určité úrovně služeb poskytovaných daňovým poplatníkům prostřednictvím předmětné daně. |
| --- | --- |

(89)

Kromě toho údajná skutečnost, že obdobná opatření státní podpory existují i v jiných členských státech, ani jednání Komise v souvislosti s těmito údajnými opatřeními nemá žádný vliv na to, zda lze dotčené opatření považovat za státní podporu (63) vzhledem k tomu, že osvobození francouzských přístavů od daně z příjmů právnických osob skutečně mělo za následek posílení jejich konkurenceschopnosti oproti referenčnímu scénáři, kdy by podléhaly dani za obvyklých podmínek systému daně z příjmů právnických osob (64). Stejně tak existence různých sazeb daně z příjmů právnických osob v členských státech je pouze důsledkem neexistence harmonizace přímých daní mezi členskými státy a odráží jen suverénní rozhodnutí členských států ohledně financování určitých služeb nebo určité úrovně služeb poskytovaných daňovým poplatníkům prostřednictvím předmětné daně.

63

64

| (90) | Není ostatně nutné, aby bylo narušení hospodářské soutěže nebo ovlivnění obchodu významné nebo podstatné. Údajná skutečnost, že objem konkurenční dopravy bude nízký, proto nejen že neprokazuje neexistenci narušení hospodářské soutěže, ale naopak svědčí o tom, že skutečně existuje více či méně intenzivní konkurenční vztah mezi francouzskými přístavy a jinými přístavy v Unii. Stejně tak skutečnost, že činnosti všech malých francouzských přístavů dohromady představují pouze 1 % celkové dopravy v Unii, neznamená, že jejich podíl na jednom nebo více relevantních trzích je z hlediska analýzy narušení hospodářské soutěže na stejné úrovni. Kromě toho rozhodnutí ze dne 11. dubna 2016, na které se odvolávají francouzské orgány a zúčastněné strany, se týká slučitelnosti opatření investiční podpory, což znamená, že dotčené opatření je uznáno za státní podporu, která má dopad na hospodářskou soutěž a na obchod mezi členskými státy. |
| --- | --- |

(90)

Není ostatně nutné, aby bylo narušení hospodářské soutěže nebo ovlivnění obchodu významné nebo podstatné. Údajná skutečnost, že objem konkurenční dopravy bude nízký, proto nejen že neprokazuje neexistenci narušení hospodářské soutěže, ale naopak svědčí o tom, že skutečně existuje více či méně intenzivní konkurenční vztah mezi francouzskými přístavy a jinými přístavy v Unii. Stejně tak skutečnost, že činnosti všech malých francouzských přístavů dohromady představují pouze 1 % celkové dopravy v Unii, neznamená, že jejich podíl na jednom nebo více relevantních trzích je z hlediska analýzy narušení hospodářské soutěže na stejné úrovni. Kromě toho rozhodnutí ze dne 11. dubna 2016, na které se odvolávají francouzské orgány a zúčastněné strany, se týká slučitelnosti opatření investiční podpory, což znamená, že dotčené opatření je uznáno za státní podporu, která má dopad na hospodářskou soutěž a na obchod mezi členskými státy.

| (91) | Navíc, přestože „malé přístavy“ dle definice Francie (65) představují pouze omezenou část dopravy v Unii, skutečnost, že podnik, který je příjemcem podpory, je malý, sama o sobě nevylučuje narušení hospodářské soutěže na vnitřním trhu nebo možnost tohoto narušení, zejména pokud činnost příjemců probíhá v pohraničních oblastech. Připomínky obchodní a průmyslové komory Bayonne Baskicko, která je koncesionářem obchodního přístavu Bayonne a rybářského přístavu Saint-Jean-de-Luz/Ciboure, které jsou podle definice navrhované Francií „malými přístavy“, ostatně ilustrují to, jak tyto přístavy nacházející se poblíž hranic vnímají existenci účinné přeshraniční hospodářské soutěže (66). Komise sice v některých případech (67) uznává, že výhodné opatření nemusí mít vliv na obchod mezi členskými státy, nespoléhá se však přitom výhradně na velikost podniku přijímajícího podporu, ale na individuální posouzení více kritérií (68). |
| --- | --- |

(91)

Navíc, přestože „malé přístavy“ dle definice Francie (65) představují pouze omezenou část dopravy v Unii, skutečnost, že podnik, který je příjemcem podpory, je malý, sama o sobě nevylučuje narušení hospodářské soutěže na vnitřním trhu nebo možnost tohoto narušení, zejména pokud činnost příjemců probíhá v pohraničních oblastech. Připomínky obchodní a průmyslové komory Bayonne Baskicko, která je koncesionářem obchodního přístavu Bayonne a rybářského přístavu Saint-Jean-de-Luz/Ciboure, které jsou podle definice navrhované Francií „malými přístavy“, ostatně ilustrují to, jak tyto přístavy nacházející se poblíž hranic vnímají existenci účinné přeshraniční hospodářské soutěže (66). Komise sice v některých případech (67) uznává, že výhodné opatření nemusí mít vliv na obchod mezi členskými státy, nespoléhá se však přitom výhradně na velikost podniku přijímajícího podporu, ale na individuální posouzení více kritérií (68).

65

66

67

68

| (92) | Komise nevylučuje, že v konkrétním případě některých přístavů – zejména těch, které splňují podmínky stanovené její rozhodovací praxí – lze mít za to, že dotčené opatření nemá vliv na obchod. |
| --- | --- |

(92)

Komise nevylučuje, že v konkrétním případě některých přístavů – zejména těch, které splňují podmínky stanovené její rozhodovací praxí – lze mít za to, že dotčené opatření nemá vliv na obchod.

| (93) | Z výše popsaných systematičtějších důvodů však zkoumané opatření jakožto režim obecného osvobození všech příjemců podpory uvedených v ministerských rozhodnutích z let 1942 a 1943 od daně z příjmů právnických osob ovlivňuje obchod uvnitř Unie a narušuje nebo může narušit hospodářskou soutěž. |
| --- | --- |

(93)

Z výše popsaných systematičtějších důvodů však zkoumané opatření jakožto režim obecného osvobození všech příjemců podpory uvedených v ministerských rozhodnutích z let 1942 a 1943 od daně z příjmů právnických osob ovlivňuje obchod uvnitř Unie a narušuje nebo může narušit hospodářskou soutěž.

5.1.6.   Závěr

Závěr

| (94) | Z tohoto důvodu dospěla Komise k závěru, že osvobození od daně poskytnuté samostatným přístavům (které se nyní zčásti staly velkými námořními přístavy), námořním obchodním komorám, obchodním a průmyslovým komorám, které spravují přístavní zařízení, obcím, které jsou koncesionáři veřejných zařízení ve vlastnictví státu v námořních přístavech a rovněž podnikům, které je nahradily jako provozovatelé těchto zařízení, představuje státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU. |
| --- | --- |

(94)

Z tohoto důvodu dospěla Komise k závěru, že osvobození od daně poskytnuté samostatným přístavům (které se nyní zčásti staly velkými námořními přístavy), námořním obchodním komorám, obchodním a průmyslovým komorám, které spravují přístavní zařízení, obcím, které jsou koncesionáři veřejných zařízení ve vlastnictví státu v námořních přístavech a rovněž podnikům, které je nahradily jako provozovatelé těchto zařízení, představuje státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU.

5.2.   Slučitelnost opatření s vnitřním trhem

Slučitelnost opatření s vnitřním trhem

| (95) | Je na dotyčném členském státu, aby prokázal, že opatření státní podpory lze považovat za slučitelná s vnitřním trhem. Francouzské orgány sice jako základ pro slučitelnost opatření uvádějí na jedné straně pouze vyrovnání za některé úkoly zajišťované přístavy, což odkazuje na čl. 106 odst. 2 SFEU, a na druhé straně čl. 107 odst. 3 písm. a) SFEU, některé zúčastněné strany se však odvolávají rovněž na článek 93 (koordinace dopravy) a čl. 107 odst. 3 písm. b) SFEU (významné projekty evropského zájmu). |
| --- | --- |

(95)

Je na dotyčném členském státu, aby prokázal, že opatření státní podpory lze považovat za slučitelná s vnitřním trhem. Francouzské orgány sice jako základ pro slučitelnost opatření uvádějí na jedné straně pouze vyrovnání za některé úkoly zajišťované přístavy, což odkazuje na čl. 106 odst. 2 SFEU, a na druhé straně čl. 107 odst. 3 písm. a) SFEU, některé zúčastněné strany se však odvolávají rovněž na článek 93 (koordinace dopravy) a čl. 107 odst. 3 písm. b) SFEU (významné projekty evropského zájmu).

| (96) | Zaprvé čl. 106 odst. 2 SFEU stanoví, že vyrovnávací platba za plnění úkolu veřejné služby může být prohlášena za slučitelnou s vnitřním trhem, pokud splňuje určité podmínky (69). V tomto ohledu se francouzské orgány a některé zúčastněné strany domnívají, že dotčené opatření je slučitelné s vnitřním trhem, neboť umožňuje vyrovnávat některé úkoly financované přístavy, které spadají do výkonu veřejných pravomocí. Komise nicméně poznamenává, že dotčené opatření, které spojuje výši podpory s dosaženým ziskem, není spojeno s čistými náklady na plnění veřejných služeb, ani na ně není omezeno (70). Nevyplývá ani z jasného mandátu k zajišťování těchto plnění poskytnutého příjemcům daného opatření (71). V důsledku toho nelze toto opatření považovat za vyrovnávací platbu za závazek veřejné služby slučitelnou s vnitřním trhem, a není slučitelné na základě čl. 106 odst. 2 SFEU. |
| --- | --- |

(96)

Zaprvé čl. 106 odst. 2 SFEU stanoví, že vyrovnávací platba za plnění úkolu veřejné služby může být prohlášena za slučitelnou s vnitřním trhem, pokud splňuje určité podmínky (69). V tomto ohledu se francouzské orgány a některé zúčastněné strany domnívají, že dotčené opatření je slučitelné s vnitřním trhem, neboť umožňuje vyrovnávat některé úkoly financované přístavy, které spadají do výkonu veřejných pravomocí. Komise nicméně poznamenává, že dotčené opatření, které spojuje výši podpory s dosaženým ziskem, není spojeno s čistými náklady na plnění veřejných služeb, ani na ně není omezeno (70). Nevyplývá ani z jasného mandátu k zajišťování těchto plnění poskytnutého příjemcům daného opatření (71). V důsledku toho nelze toto opatření považovat za vyrovnávací platbu za závazek veřejné služby slučitelnou s vnitřním trhem, a není slučitelné na základě čl. 106 odst. 2 SFEU.

69

70

71

| (97) | Za druhé, článek 93 SFEU uvádí, že za slučitelné s vnitřním trhem mohou být prohlášeny rovněž podpory, které odpovídají potřebě koordinovat dopravu nebo které představují náhradu za určitá plnění související s pojmem veřejné služby. Přístavy sice hrají důležitou roli při rozvoji multimodální dopravy, jak to zdůrazňují zástupci správců francouzských vnitrozemských přístavů, avšak ne všechny investice do přístavů spadají do působnosti článku 93 SFEU, který je omezen na podpory odpovídající potřebě koordinovat dopravu. Osvobození od daně z příjmu právnických osob navíc nepředstavuje investiční podporu, nýbrž podporu provozní, která není zaměřena na investice. Dané opatření zvýhodňuje podniky, které jsou nejvýnosnější a mají tudíž i vyšší kapacitu pro akumulaci zisku a tedy i pro financování investic. Toto opatření není zaměřeno ani na náhradu za určitá plnění související s pojmem veřejné služby, jak bylo uvedeno výše. Kromě toho není zvýhodnění vyplývající z prostého osvobození od daně omezeno na částku nezbytnou k zajištění koordinace dopravy, ani na náhradu za určitá plnění související s pojmem veřejné služby, a proto nezaručuje dodržování zásady proporcionality. Nemá ani jednoznačně identifikovaný motivační účinek, zejména z toho důvodu, že osvobození od daně představuje větší výhodu pro nejziskovější přístavy, které tedy mají nejvíce zdrojů a nejmenší potřebu motivace. Proto není možné článek 93 SFEU uplatnit. |
| --- | --- |

(97)

Za druhé, článek 93 SFEU uvádí, že za slučitelné s vnitřním trhem mohou být prohlášeny rovněž podpory, které odpovídají potřebě koordinovat dopravu nebo které představují náhradu za určitá plnění související s pojmem veřejné služby. Přístavy sice hrají důležitou roli při rozvoji multimodální dopravy, jak to zdůrazňují zástupci správců francouzských vnitrozemských přístavů, avšak ne všechny investice do přístavů spadají do působnosti článku 93 SFEU, který je omezen na podpory odpovídající potřebě koordinovat dopravu. Osvobození od daně z příjmu právnických osob navíc nepředstavuje investiční podporu, nýbrž podporu provozní, která není zaměřena na investice. Dané opatření zvýhodňuje podniky, které jsou nejvýnosnější a mají tudíž i vyšší kapacitu pro akumulaci zisku a tedy i pro financování investic. Toto opatření není zaměřeno ani na náhradu za určitá plnění související s pojmem veřejné služby, jak bylo uvedeno výše. Kromě toho není zvýhodnění vyplývající z prostého osvobození od daně omezeno na částku nezbytnou k zajištění koordinace dopravy, ani na náhradu za určitá plnění související s pojmem veřejné služby, a proto nezaručuje dodržování zásady proporcionality. Nemá ani jednoznačně identifikovaný motivační účinek, zejména z toho důvodu, že osvobození od daně představuje větší výhodu pro nejziskovější přístavy, které tedy mají nejvíce zdrojů a nejmenší potřebu motivace. Proto není možné článek 93 SFEU uplatnit.

| (98) | Za třetí, podle čl. 107 odst. 3 písm. b) SFEU mohou být za slučitelné s vnitřním trhem prohlášeny rovněž podpory, které mají napomoci uskutečnění některého významného projektu společného evropského zájmu. V tomto ohledu se zástupci správců francouzských vnitrozemských přístavů obecně domnívají, že osvobození od daně z příjmů právnických osob spadá do oblasti působnosti tohoto článku. Toto zdůvodnění však nelze akceptovat ze stejných důvodů, které byly uvedeny výše. Toto opatření není zaměřeno na uskutečnění některého významného projektu evropského zájmu a není úměrné nákladům na takový projekt. Jedná se o zvýhodnění přístavů vyplývající z prostého důvodu, že vytvářejí zisk, a skutečnost, že přispívají k uskutečnění významného projektu společného evropského zájmu, není v tomto ohledu relevantní. |
| --- | --- |

(98)

Za třetí, podle čl. 107 odst. 3 písm. b) SFEU mohou být za slučitelné s vnitřním trhem prohlášeny rovněž podpory, které mají napomoci uskutečnění některého významného projektu společného evropského zájmu. V tomto ohledu se zástupci správců francouzských vnitrozemských přístavů obecně domnívají, že osvobození od daně z příjmů právnických osob spadá do oblasti působnosti tohoto článku. Toto zdůvodnění však nelze akceptovat ze stejných důvodů, které byly uvedeny výše. Toto opatření není zaměřeno na uskutečnění některého významného projektu evropského zájmu a není úměrné nákladům na takový projekt. Jedná se o zvýhodnění přístavů vyplývající z prostého důvodu, že vytvářejí zisk, a skutečnost, že přispívají k uskutečnění významného projektu společného evropského zájmu, není v tomto ohledu relevantní.

| (99) | Za čtvrté v souladu s čl. 107 odst. 3 písm. a) SFEU mohou být za slučitelné s vnitřním trhem považovány podpory, které mají napomáhat „hospodářskému rozvoji [...]regionů uvedených v článku 349 SFEU s ohledem na jejich strukturální, hospodářskou a sociální situaci“. Tohoto ustanovení se dovolávají francouzské orgány a některé zúčastněné strany ze zámoří s ohledem na přístavy nacházející se v zámoří. Toto opatření však není zaměřeno na dotčené regiony. |
| --- | --- |

(99)

Za čtvrté v souladu s čl. 107 odst. 3 písm. a) SFEU mohou být za slučitelné s vnitřním trhem považovány podpory, které mají napomáhat „hospodářskému rozvoji [...]regionů uvedených v článku 349 SFEU s ohledem na jejich strukturální, hospodářskou a sociální situaci“. Tohoto ustanovení se dovolávají francouzské orgány a některé zúčastněné strany ze zámoří s ohledem na přístavy nacházející se v zámoří. Toto opatření však není zaměřeno na dotčené regiony.

| (100) | I kdyby toto opatření přinášelo prospěch pouze přístavům v regionech uvedených v článku 349 SFEU, není jeho cílem hospodářský rozvoj těchto regionů ani vyrovnání jejich strukturálně nepříznivé situace, neboť se omezuje pouze na poskytnutí odvětvové výhody určitému typu podniků z odvětví dopravy bez ohledu na to, jakými činnostmi se tyto podniky zabývají. Francie neprokázala, že by toto opatření mělo dopad na náklady na dovážené zboží, a lze k tomu uvést, že některé zámořské přístavy vytvářejí zisk, vyplácejí dividendy státu (72), a proto by měly a priori prostor pro snížení výše přístavních poplatků, pokud by byly tyto poplatky vnímány jako handicap pro hospodářský rozvoj dotčených regionů; proto může mít osvobození od daně z příjmů právnických osob dopad na různé finanční toky (zejména dividendy), avšak nikoli nezbytně na cenu dováženého zboží. Francie v tomto ohledu netvrdí, že jsou přístavy ve zvláště nepříznivé situaci ve srovnání s jinými podniky nacházejícími se v regionech uvedených v článku 349. Samotná povaha tohoto opatření a jeho fungování (zvýhodnění vyhrazené pro některé společnosti bez ohledu na jejich činnost, které je úměrné spíše dosaženému zisku než potřebám a není omezeno přesně vymezeným cílem, jehož dosažení by předpokládalo finanční pobídku) jej staví do zřejmého protikladu k daňovým režimům provozní podpory, o kterých se zmiňovaly zúčastněné strany a které Komise přijala. Opatření daňové podpory investic nebo nulová sazba DPH jsou totiž obecná opatření, jejichž oblast působnosti se vztahuje na podniky nacházející se v regionech uvedených v článku 349 SFEU bez jakékoli diskriminace. |
| --- | --- |

(100)

I kdyby toto opatření přinášelo prospěch pouze přístavům v regionech uvedených v článku 349 SFEU, není jeho cílem hospodářský rozvoj těchto regionů ani vyrovnání jejich strukturálně nepříznivé situace, neboť se omezuje pouze na poskytnutí odvětvové výhody určitému typu podniků z odvětví dopravy bez ohledu na to, jakými činnostmi se tyto podniky zabývají. Francie neprokázala, že by toto opatření mělo dopad na náklady na dovážené zboží, a lze k tomu uvést, že některé zámořské přístavy vytvářejí zisk, vyplácejí dividendy státu (72), a proto by měly a priori prostor pro snížení výše přístavních poplatků, pokud by byly tyto poplatky vnímány jako handicap pro hospodářský rozvoj dotčených regionů; proto může mít osvobození od daně z příjmů právnických osob dopad na různé finanční toky (zejména dividendy), avšak nikoli nezbytně na cenu dováženého zboží. Francie v tomto ohledu netvrdí, že jsou přístavy ve zvláště nepříznivé situaci ve srovnání s jinými podniky nacházejícími se v regionech uvedených v článku 349. Samotná povaha tohoto opatření a jeho fungování (zvýhodnění vyhrazené pro některé společnosti bez ohledu na jejich činnost, které je úměrné spíše dosaženému zisku než potřebám a není omezeno přesně vymezeným cílem, jehož dosažení by předpokládalo finanční pobídku) jej staví do zřejmého protikladu k daňovým režimům provozní podpory, o kterých se zmiňovaly zúčastněné strany a které Komise přijala. Opatření daňové podpory investic nebo nulová sazba DPH jsou totiž obecná opatření, jejichž oblast působnosti se vztahuje na podniky nacházející se v regionech uvedených v článku 349 SFEU bez jakékoli diskriminace.

72

a priori

| (101) | Navíc v rozporu s tím, co tvrdí velký námořní přístav Guadeloupe, se revidované obecné nařízení o blokových výjimkách (73), které do určité míry upravuje provozní podporu zámořské dopravy, na předmětné opatření nevztahuje. Ustanovení čl. 15 odst. 4 uvedeného nařízení se vztahuje pouze na opatření, jejichž výše je omezena na základě určitých ukazatelů (hrubá přidaná hodnota, náklady na pracovní sílu, obrat), což se netýká osvobození od daně z příjmů právnických osob. |
| --- | --- |

(101)

Navíc v rozporu s tím, co tvrdí velký námořní přístav Guadeloupe, se revidované obecné nařízení o blokových výjimkách (73), které do určité míry upravuje provozní podporu zámořské dopravy, na předmětné opatření nevztahuje. Ustanovení čl. 15 odst. 4 uvedeného nařízení se vztahuje pouze na opatření, jejichž výše je omezena na základě určitých ukazatelů (hrubá přidaná hodnota, náklady na pracovní sílu, obrat), což se netýká osvobození od daně z příjmů právnických osob.

73

| (102) | Z tohoto důvodu nelze zkoumané opatření prohlásit za slučitelné s vnitřním trhem na základě čl. 107 odst. 3 písm. a) SFEU. |
| --- | --- |

(102)

Z tohoto důvodu nelze zkoumané opatření prohlásit za slučitelné s vnitřním trhem na základě čl. 107 odst. 3 písm. a) SFEU.

| (103) | Za páté, ačkoli se Francie ani zúčastněné strany nedovolávaly čl. 107 odst. 3 písm. c) SFEU, Komise zkoumá, zda je dotčené opatření takové povahy, aby „usnadňovalo rozvoj určitých hospodářských činností nebo hospodářských oblastí“, aniž by měnilo podmínky obchodu v takové míře, jež by byla v rozporu se společným zájmem. Z výše uvedených důvodů (neexistence proporcionality, motivačního účinku a souvislosti s určeným cílem obecného zájmu) se však Komise domnívá, že není možné uplatnit čl. 107 odst. 3 písm. c) SFEU. |
| --- | --- |

(103)

Za páté, ačkoli se Francie ani zúčastněné strany nedovolávaly čl. 107 odst. 3 písm. c) SFEU, Komise zkoumá, zda je dotčené opatření takové povahy, aby „usnadňovalo rozvoj určitých hospodářských činností nebo hospodářských oblastí“, aniž by měnilo podmínky obchodu v takové míře, jež by byla v rozporu se společným zájmem. Z výše uvedených důvodů (neexistence proporcionality, motivačního účinku a souvislosti s určeným cílem obecného zájmu) se však Komise domnívá, že není možné uplatnit čl. 107 odst. 3 písm. c) SFEU.

| (104) | A konečně, i když se některé zúčastněné strany domnívají, že odstranění uvedeného opatření bude mít dopad na investiční kapacitu přístavů, Komise zdůrazňuje, že dotčené opatření není zaměřeno na investice (74). |
| --- | --- |

(104)

A konečně, i když se některé zúčastněné strany domnívají, že odstranění uvedeného opatření bude mít dopad na investiční kapacitu přístavů, Komise zdůrazňuje, že dotčené opatření není zaměřeno na investice (74).

74

5.3.   Stávající podpora nebo nová podpora

Stávající podpora nebo nová podpora

| (105) | V souladu s čl. 1 písm. b) bodem i) jednacího řádu představují režimy podpory zavedené před vstupem Smlouvy v platnost existující režimy podpor. |
| --- | --- |

(105)

V souladu s čl. 1 písm. b) bodem i) jednacího řádu představují režimy podpory zavedené před vstupem Smlouvy v platnost existující režimy podpor.

| (106) | Vzhledem k tomu, že dotčené osvobození od daně vstoupilo v platnost v roce 1942 a od té doby nebylo podstatně změněno, Komise se domnívá, že toto opatření představuje stávající režim podpor. |
| --- | --- |

(106)

Vzhledem k tomu, že dotčené osvobození od daně vstoupilo v platnost v roce 1942 a od té doby nebylo podstatně změněno, Komise se domnívá, že toto opatření představuje stávající režim podpor.

6.   OHLEDNĚ ŽÁDOSTÍ O PŘERUŠENÍ ŘÍZENÍ

OHLEDNĚ ŽÁDOSTÍ O PŘERUŠENÍ ŘÍZENÍ

| (107) | V souladu s naléhavou úlohou, kterou jí ukládají články 107 a 108 SFEU, musí Komise urychleně ukončit poskytování státních podpor, které jsou považovány za neslučitelné s vnitřním trhem, a obnovit podmínky spravedlivé hospodářské soutěže. |
| --- | --- |

(107)

V souladu s naléhavou úlohou, kterou jí ukládají články 107 a 108 SFEU, musí Komise urychleně ukončit poskytování státních podpor, které jsou považovány za neslučitelné s vnitřním trhem, a obnovit podmínky spravedlivé hospodářské soutěže.

| (108) | V souladu s čl. 9 odst. 6 jednacího řádu musí Komise přijmout konečné rozhodnutí neprodleně po odstranění pochybností uvedených v rozhodnutí o zahájení řízení. Pokud se Komise v této fázi řízení domnívá, že určitým podnikům je poskytována neslučitelná podpora, nemůže v zásadě pozastavit dotyčné řízení o státní podpoře ani poskytnout přechodné období. Navíc by to vedlo k tomu, že poskytování podpory neslučitelné s vnitřním trhem by bylo povoleno na delší dobu, což by bylo nespravedlivé rovněž z hlediska konkurentů, kteří podporu neobdrželi vůbec nebo ji obdrželi v menší výši. Komise v tomto ohledu konstatuje, že nizozemské přístavy, na které se od 1. ledna 2017 vztahuje daň z příjmů právnických osob, ji žádají, aby urychleně uvalila daň z příjmů právnických osob i na přístavy francouzské. |
| --- | --- |

(108)

V souladu s čl. 9 odst. 6 jednacího řádu musí Komise přijmout konečné rozhodnutí neprodleně po odstranění pochybností uvedených v rozhodnutí o zahájení řízení. Pokud se Komise v této fázi řízení domnívá, že určitým podnikům je poskytována neslučitelná podpora, nemůže v zásadě pozastavit dotyčné řízení o státní podpoře ani poskytnout přechodné období. Navíc by to vedlo k tomu, že poskytování podpory neslučitelné s vnitřním trhem by bylo povoleno na delší dobu, což by bylo nespravedlivé rovněž z hlediska konkurentů, kteří podporu neobdrželi vůbec nebo ji obdrželi v menší výši. Komise v tomto ohledu konstatuje, že nizozemské přístavy, na které se od 1. ledna 2017 vztahuje daň z příjmů právnických osob, ji žádají, aby urychleně uvalila daň z příjmů právnických osob i na přístavy francouzské.

| (109) | Jak bylo uvedeno výše, případná existence jiných státních podpor poskytovaných jiným přístavům v jiných členských státech neopravňuje k pozastavení řízení, v jehož průběhu by byla nadále poskytována neslučitelná podpora. Je třeba zdůraznit, že „dopad více narušení hospodářské soutěže na obchod mezi členskými státy není takový, že by se vzájemně vyrušily, ale naopak mají kumulativní charakter, což zesiluje jejich škodlivé důsledky pro společný trh“ (75). Pozastavení řízení, které ruší osvobození francouzských přístavů od daně, by navíc mělo za následek prodloužení stávající nerovnosti mezi přístavy v severní Evropě, protože nizozemské přístavy tyto daňové výhody od 1. ledna 2017 zrušily. |
| --- | --- |

(109)

Jak bylo uvedeno výše, případná existence jiných státních podpor poskytovaných jiným přístavům v jiných členských státech neopravňuje k pozastavení řízení, v jehož průběhu by byla nadále poskytována neslučitelná podpora. Je třeba zdůraznit, že „dopad více narušení hospodářské soutěže na obchod mezi členskými státy není takový, že by se vzájemně vyrušily, ale naopak mají kumulativní charakter, což zesiluje jejich škodlivé důsledky pro společný trh“ (75). Pozastavení řízení, které ruší osvobození francouzských přístavů od daně, by navíc mělo za následek prodloužení stávající nerovnosti mezi přístavy v severní Evropě, protože nizozemské přístavy tyto daňové výhody od 1. ledna 2017 zrušily.

75

| (110) | Rovněž skutečnost, že řízení zahájené Komisí v případě daňového režimu nizozemských přístavů (76) trvalo déle než řízení v případě přístavů francouzských, nepostačuje k tomu, aby podpořila žádost o přechodné období v tomto případě. Komise má ke všem případům rovný přístup a každou věc řeší s ohledem na její konkrétní vlastnosti. Komise proto usiluje o stanovení lhůty na provedení svých rozhodnutí tak, aby daný členský stát mohl dané rozhodnutí provést v přiměřené lhůtě a s ohledem na okolnosti, a nikoli proto, aby dotčeným podnikům umožnila déle využívat podpory, které byly prohlášeny za neslučitelné. |
| --- | --- |

(110)

Rovněž skutečnost, že řízení zahájené Komisí v případě daňového režimu nizozemských přístavů (76) trvalo déle než řízení v případě přístavů francouzských, nepostačuje k tomu, aby podpořila žádost o přechodné období v tomto případě. Komise má ke všem případům rovný přístup a každou věc řeší s ohledem na její konkrétní vlastnosti. Komise proto usiluje o stanovení lhůty na provedení svých rozhodnutí tak, aby daný členský stát mohl dané rozhodnutí provést v přiměřené lhůtě a s ohledem na okolnosti, a nikoli proto, aby dotčeným podnikům umožnila déle využívat podpory, které byly prohlášeny za neslučitelné.

76

| (111) | A konečně Francie neupřesňuje, jak by revize obecného nařízení o blokových výjimkách a návrh nařízení o přístavních službách ukládaly pozastavení řízení. V každém případě byla dne 17. května 2017 přijata revidovaná verze obecného nařízení o blokových výjimkách, která se netýká opatření zahrnujících obecné osvobození od daně z příjmů právnických osob. Pokud jde o nařízení o přístavních službách, které bylo přijato dne 15. února 2017 (77), není jeho cílem ani účinkem ovlivnit jednání Komise na základě článků 107 a 108 SFEU. |
| --- | --- |

(111)

A konečně Francie neupřesňuje, jak by revize obecného nařízení o blokových výjimkách a návrh nařízení o přístavních službách ukládaly pozastavení řízení. V každém případě byla dne 17. května 2017 přijata revidovaná verze obecného nařízení o blokových výjimkách, která se netýká opatření zahrnujících obecné osvobození od daně z příjmů právnických osob. Pokud jde o nařízení o přístavních službách, které bylo přijato dne 15. února 2017 (77), není jeho cílem ani účinkem ovlivnit jednání Komise na základě článků 107 a 108 SFEU.

77

| (112) | Proto není nutné toto řízení pozastavit. |
| --- | --- |

(112)

Proto není nutné toto řízení pozastavit.

7.   OHLEDNĚ ŽÁDOSTÍ NIZOZEMSKÝCH PŘÍSTAVŮ

OHLEDNĚ ŽÁDOSTÍ NIZOZEMSKÝCH PŘÍSTAVŮ

| (113) | Pokud jde o žádost nizozemských přístavů, aby jim byla odložena povinnost hradit daň z příjmu právnických osob, Komise připomíná, že toto řízení se netýká nizozemských přístavů, nýbrž přístavů [francouzských] (***). Ve svém konečném rozhodnutí v případě SA.25338, které se týkalo nizozemských přístavů (78), Komise navíc odmítla odložit povinnost nizozemských přístavů hradit daň z příjmů právnických osob ze stejných principiálních důvodů, jako jsou důvody uvedené v tomto rozhodnutí. Podrobení nizozemských přístavů dani z příjmů právnických osob navíc vyplývá z nizozemského vnitrostátního práva a Komise v žádném případě není podle článku 107 SFEU oprávněna uložit členskému státu, aby změnil své právní předpisy za účelem poskytnutí státní podpory určitým hospodářským subjektům. |
| --- | --- |

(113)

Pokud jde o žádost nizozemských přístavů, aby jim byla odložena povinnost hradit daň z příjmu právnických osob, Komise připomíná, že toto řízení se netýká nizozemských přístavů, nýbrž přístavů [francouzských] (***). Ve svém konečném rozhodnutí v případě SA.25338, které se týkalo nizozemských přístavů (78), Komise navíc odmítla odložit povinnost nizozemských přístavů hradit daň z příjmů právnických osob ze stejných principiálních důvodů, jako jsou důvody uvedené v tomto rozhodnutí. Podrobení nizozemských přístavů dani z příjmů právnických osob navíc vyplývá z nizozemského vnitrostátního práva a Komise v žádném případě není podle článku 107 SFEU oprávněna uložit členskému státu, aby změnil své právní předpisy za účelem poskytnutí státní podpory určitým hospodářským subjektům.

78

8.   ZÁVĚR

ZÁVĚR

| (114) | Osvobození subjektů uvedených v ministerských rozhodnutích ze dne 11. srpna 1942 a 27. dubna 1943 od daně (samostatné přístavy, které se zčásti staly velkými námořními přístavy, námořní obchodní komory, obchodní a průmyslové komory, které spravují přístavní zařízení, obce, které jsou koncesionáři veřejných zařízení ve vlastnictví státu v námořních přístavech a rovněž podniky, které je nahradily jako provozovatelé těchto zařízení) představuje existující režim státních podpor neslučitelný s vnitřním trhem. |
| --- | --- |

(114)

Osvobození subjektů uvedených v ministerských rozhodnutích ze dne 11. srpna 1942 a 27. dubna 1943 od daně (samostatné přístavy, které se zčásti staly velkými námořními přístavy, námořní obchodní komory, obchodní a průmyslové komory, které spravují přístavní zařízení, obce, které jsou koncesionáři veřejných zařízení ve vlastnictví státu v námořních přístavech a rovněž podniky, které je nahradily jako provozovatelé těchto zařízení) představuje existující režim státních podpor neslučitelný s vnitřním trhem.

| (115) | Francouzské orgány by proto měly předmětné osvobození od daně z příjmů právnických osob zrušit a dotčeným společnostem uložit povinnost odvádět daň z příjmů právnických osob. Toto opatření by mělo být přijato před koncem kalendářního roku, v němž nastane datum přijetí tohoto rozhodnutí, a uplatní se nejpozději na příjmy plynoucí z hospodářských činností od začátku daňového roku následujícího po jeho přijetí, |
| --- | --- |

(115)

Francouzské orgány by proto měly předmětné osvobození od daně z příjmů právnických osob zrušit a dotčeným společnostem uložit povinnost odvádět daň z příjmů právnických osob. Toto opatření by mělo být přijato před koncem kalendářního roku, v němž nastane datum přijetí tohoto rozhodnutí, a uplatní se nejpozději na příjmy plynoucí z hospodářských činností od začátku daňového roku následujícího po jeho přijetí,

PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:

Článek 1

Osvobození samostatných přístavů (které se zčásti staly velkými námořními přístavy), námořních obchodních komor, obchodních a průmyslových komor, které provozují přístavní zařízení, obcí, které jsou koncesionáři veřejných zařízení ve vlastnictví státu v námořních přístavech a rovněž podniků, které je nahradily jako provozovatelé těchto zařízení, od daně představuje existující režim státních podpor neslučitelný s vnitřním trhem.

Článek 2

1.   Francie je povinna zrušit osvobození od daně z příjmů právnických osob uvedené v článku 1 a uložit subjektům, v jejichž prospěch se toto osvobození uplatňuje, povinnost hradit daň z příjmů právnických osob.

2.   Opatření, kterým Francie plní své povinnosti vyplývající z odstavce 1, musí být přijato před koncem kalendářního roku, v němž nastane datum oznámení tohoto rozhodnutí. Toto opatření se musí uplatnit nejpozději na příjmy z hospodářských činností vytvořené od začátku daňového roku následujícího po jeho přijetí.

Článek 3

Francie bude informovat Komisi do dvou měsíců po oznámení tohoto rozhodnutí o opatřeních, která provedla, aby mu vyhověla.

Článek 4

Toto rozhodnutí je určeno Francouzské republice.

V Bruselu dne 27. července 2017.

Za Komisi

Margrethe VESTAGER

členka Komise

---

(1)  
  Úř. věst. C 302, 19.8.2016, s. 23.

1

(2)  Nařízení Rady (EU) 2015/1589 ze dne 13. července 2015, kterým se stanoví prováděcí pravidla v souladu s článkem 108 Smlouvy o fungování Evropské unie (Úř. věst. L 248, 24.9.2015, s. 9).

2

(3)  
  Úř. věst. C 302, 19.8.2016, s. 23.

3

(4)  Viz rozhodnutí Komise ze dne 29. června 2011 týkající se opatření SA.27106 (C 13/09 – ex N 614/08), které Francie hodlá zavést na podporu přístavního sektoru (Úř. věst. L 221, 27.8.2011, s. 8).

4

(5)  Obchodní komory, jejichž sídlo se nachází v některém z přístavních měst, a obchodní komory, které jsou bez ohledu na svou zeměpisnou polohu koncesionáři veřejných zařízení v námořním přístavu.

5

(6)  Viz francouzská daňová dokumentace BOI-IS-CHAMP-30-60, odstavce 230 a násl.

6

(***)  Oprava chyby v psaní.

***

(7)  Rozhodnutí Komise ze dne 20. října 2004 ve věci státní podpory N 520/2003 – Belgie – Finanční podpora prací na infrastruktuře vlámských přístavů, bod 35 (Úř. věst. C 176, 16.7.2005, s. 11).

7

(8)  
  Úř. věst. C 262, 19.7.2016, s. 1.

8

(9)  
  Vládní věstník Francouzské republiky, 21. dubna 2012, s. 7198.

9

Vládní věstník Francouzské republiky

(10)  Rozhodnutí Komise ze dne 11. dubna 2016 o státní podpoře SA.43975 (2016/NN) – Portugalsko – Investiční podpora pro přístav Funchal (Úř. věst. C 183, 11.5.2016, s. 1).

10

(11)  Nařízení Komise (EU) č. 651/2014 ze dne 17. června 2014, kterým se v souladu s články 107 a 108 Smlouvy prohlašují určité kategorie podpory za slučitelné s vnitřním trhem (Úř. věst. L 187, 26.6.2014, s. 1).

11

(12)  COM(2013) 296 final — 2013/0157 (COD), Úř. věst. C 327, 12.11.2013, s. 111. Mezitím byl přijat tento akt: Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/352 ze dne 15. února 2017, kterým se zřizuje rámec pro poskytování přístavních služeb a stanoví společná pravidla pro finanční transparentnost přístavů (Úř. věst. L 57, 3.3.2017, s. 1).

12

(13)  Rozsudek Soudního dvora ze dne 12. září 2000, Pavlov a další, spojené věci C-180/98 až C-184/98, ECLI:EU:C:2000:428, bod 74.

13

(14)  Viz rozsudek Soudního dvora ze dne 16. června 1987, Komise v. Itálie, C-118/85, ECLI:EU:C:1987:283, bod 7 a rozsudek Soudního dvora ze dne 18. června 1998, Komise v. Itálie, C-35/96, ECLI:EU:C:1998:303, bod 36.

14

(15)  Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 12. prosince 2000, Aéroports de Paris v. Komise, T-128/98, ECLI:EU:[T] (***):2000:290, bod 125; potvrzeno v řízení o kasačním opravném prostředku v rozsudku Soudního dvora ze dne 24. října 2002, Aéroports de Paris v. Komise, C-82/01 P, ECLI:EU:C:2002:617. Viz rovněž rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 17. prosince 2008, Ryanair v. Komise, T-196/04, ECLI:EU:T:2008:585, bod 88. Rozsudek Tribunálu ze dne 24. března 2011, Freistaat Sachsen a Land Sachsen-Anhalt a další v. Komise, spojené věci T-443/08 a T-455/08, ECLI:EU:T:2011:117, zejména body 93 a 94, potvrzeno v řízení o kasačním opravném prostředku v rozsudku Soudního dvora ze dne 19. prosince 2012, Mitteldeutsche Flughafen AG a Flughafen Leipzig-Halle GmbH v. Komise, C-288/11 P, ECLI:EU:C:2012:821, zejména body 40–43 a bod 47.

15

(16)  Viz například rozhodnutí Komise ze dne 15. prosince 2009 ve věci státní podpory N 385/2009 – Francie – Veřejné financování přístavní infrastruktury v přístavu Ventspils (Úř. věst. C 62, 13.3.2010, s. 7); rozhodnutí Komise ze dne 15. června 2011 ve věci státní podpory SA.30381 (N 44/2010) – Lotyšsko – Veřejné financování přístavní infrastruktury v Krievu salā (Úř. věst. C 215, 21.7.2011, s. 21); rozhodnutí Komise ze dne 22. února 2012 o státní podpoře SA.30742 (N/2010) – Litva – Vybudování infrastruktury k terminálu pro trajekty osobní a nákladní dopravy v Klaipedě, Úř. věst. C 121, 26.4.2012, s. 1; rozhodnutí Komise ze dne 2. července 2013 o státní podpoře SA.35418 (2012/N) – Řecko – rozšíření přístavu Pireus, (Úř. věst. C 256, 5.9.2013, s. 2); rozhodnutí Komise ze dne 18. září 2013 o státní podpoře SA.36953 (2013/N) – Španělsko – přístavní orgán Bahía de Cádiz, (Úř. věst. C 335, 16.11.2013, s. 1).

16

(17)  Viz například rozhodnutí Komise ze dne 18. září 2013 ve věci státní podpory SA.36953 (2013/N) – Španělsko – přístavní orgán Bahía de Cádiz (Úř. věst. C 335, 16.11.2013, s. 1);

17

(18)  Rozsudek Soudního dvora ze dne 10. prosince 1991, Merci Convenzionali Porto di Genova, C-179/90, ECLI:EU:C:1991:464, body 3 až 27, rozsudek Soudního dvora ze dne 17. července 1997 ve věci C-242/95 GT-Link A/S v. de Danske Statsbaner, ECLI:EU:C:1997:376, bod 52 „Z toho však nevyplývá, že by provoz jakéhokoli komerčního přístavu spadal pod poskytování služby obecného hospodářského zájmu, a zejména z toho nevyplývá ani to, že by pod tento úkol spadal souhrn služeb poskytovaných v takovém přístavu.“

18

(19)  Viz například rozhodnutí Komise ze dne 18. prosince 2013 ve věci státní podpory SA.37402 – Svobodný přístav Budapešť (Úř. věst. C 141, 9.5.2014, s. 1); rozhodnutí Komise ze dne 17. října 2012 ve věci státní podpory SA.34501 – vnitrozemský přístav Königs Wusterhausen/Wildau, (Úř. věst. C 176, 21.6.2013, s. 1); rozhodnutí Komise ze dne 1. října 2014 ve věci státní podpory SA.38478 – přístav Győr-Gőnyű (Úř. věst. C 418 ze dne 21.11.2014, s. 1).

19

(20)  Rozhodnutí Komise ze dne 16. října 2002 ve věci státní podpory N 438/02 – Belgie – Podpora přístavním orgánům za účelem provádění úkolů spadajících do výkonu veřejných pravomocí (Úř. věst. C 284, 21.11.2002, s. 2).

20

(21)  Rozsudek Soudního dvora ze dne 18. března 1997, Calì & Figli, C-343/95, ECLI:EU:C:1997:160, bod 22.

21

(22)  Tyto činnosti se týkají budov a služeb potřebných k provozu přístavů, a jsou proto osvobozeny od daně z příjmů právnických osob.

22

(23)  Článek L. 5321-1 francouzského zákona o dopravě stanoví, že „přístavní poplatek lze vybírat v námořních přístavech spadajících pod jurisdikci státu, územních samosprávných celků nebo jejich seskupení, za obchodní operace nebo pobyty plavidel, které se v nich uskutečňují“, a že tento poplatek „může obsahovat několik prvků“ nebo dílčích poplatků„(podle článku L. 5321-3 uvedeného zákona). Tato ustanovení se vztahují také na říční přístavy podle článku L. 4323-1 uvedeného zákona. V rozhodnutí č. 76-92 L ze dne 6. října 1976 uvádí francouzská Ústavní rada, že dotčená ustanovení zavádějí při příležitosti pobytu lodí v přístavech a operací, které se tam uskutečňují, poplatky, které jsou v plné výši určeny na financování nákladů přístavů [...], přičemž protihodnotou za ně je využívání veřejných staveb a služeb, které jsou při této příležitosti poskytovány, [a že tyto poplatky] mají povahu poplatků za poskytnutou službu“.

23

(24)  Podle čl. L. 5312-2 zákona o dopravě jsou velké námořní přístavy pověřeny zejména „správou a údržbou oblasti, kterou buď vlastní nebo která jim je přidělena“. Viz též článek L. 5313-2 pro samostatné přístavy a článek L. 4322-1 pro samostatný přístav Paříž.

24

(25)  Viz Účetní dvůr, Přezkum reformy velkých námořních přístavů, Veřejná výroční zpráva 2017 – únor 2017, francouzská dokumentace: „Zachování manipulačních činností v některých přístavech“.

25

(26)  
  „Státy, kraje, obce a jiné veřejnoprávní subjekty se nepovažují za osoby povinné k dani v souvislosti s činnostmi nebo plněními, při nichž vystupují jako orgány veřejné moci, a to i tehdy, vybírají-li v souvislosti s těmito činnostmi nebo plněními poplatky, příspěvky či platby.“ Ustanovení, které bylo dnes v zásadě převzato z článku 13 směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (Úř. věst. L 347, 11.12.2006, s. 1).

26

(27)  Rozsudek Soudního dvora ze dne 12. září 2000, Komise Evropských společenství proti Francouzské republice, C-276/97, ECLI:EU:C:2000:424, bod 40.

27

(28)  Kromě ustanovení, které souvisí s neexistencí „výrazného narušení hospodářské soutěže“, čl. 4 odst. 5 stanoví, že „veřejnoprávní subjekty se vždy považují za osoby povinné k dani, pokud uskutečňují činnosti uvedené v příloze I, nejsou-li tyto činnosti uskutečňovány v zanedbatelné míře“. Poskytování přístavních služeb je však v příloze I uvedeno.

28

(29)  Ve věci C-276/97 Soudní dvůr jasně stanovil, že dotčená činnost (poskytování silniční infrastruktury uživatelům silniční dopravy za odměnu) je činností hospodářskou (bod 32), a teprve poté zkoumal, zda se na ni vztahuje výjimka stanovená v čl. 4 odst. 5 (bod 37).

29

(30)  Viz rozsudek Soudního dvora ze dne 10. ledna 2006, Cassa di Risparmio di Firenze SpA a další, C-222/04, ECLI:EU:C:2006:8, body 122 a 123.

30

(31)  Samostatný přístav Paříž tak za zdaňovací období 2014 vyplatil 8 miliónů EUR a za zdaňovací období 2016 11 miliónů EUR.: Velký námořní přístav Dunkerque zase za zdaňovací období 2014 vyplatil 5 miliónů EUR a za zdaňovací období 2016 4 milióny EUR Viz rozsudky ze dne 18. února 2016 a 23. února 2017, kterými se stanoví výše dividend vyplácených státu samostatným přístavem Paříž a velkými námořními přístavy, Vládní věstník Francouzské republiky č. 0048 ze dne 26. února 2016 a Vládní věstník Francouzské republiky č. 53 ze dne 3. března 2017. Vyplácené dividendy v průběhu času dosti značně kolísají úměrně podílu čistého zisku (14 % až 33 % u velkého námořního přístavu Le Havre v období 2008–2013 a 22 % až 35 % u velkého námořního přístavu Marseille v období 2009–2014).

31

Vládní věstník Francouzské republiky

Vládní věstník Francouzské republiky

(32)  Viz rozhodnutí Komise ze dne 22. února 2012 ve věci státní podpory SA.30742 (N/2010) – Litva – přístav Klaipėda, bod 9 (Úř. věst. C 121, 26.4.2012, s. 1.)

32

(33)  Viz zejména články R. 5321-2 a R. 5321-11.

33

(34)  Viz body 5 a 7 analytického přehledu přístavních infrastruktur (http://ec.europa.eu/competition/state_aid/modernisation/grid_ports_en.pdf) a rozhodnutí Komise ze dne 30. dubna 2015 o státní podpoře SA.39608 – rozšíření přístavu Wismar, bod 31 (Úř. věst. C 203, 19.6.2015, s. 3).

34

(35)  Rozhodnutí Komise ze dne 27. března 2014 o státní podpoře SA.36346 (2013/N) – společný program pro zlepšení regionální hospodářské struktury (GRW) pro průmyslové a obchodní využití (Úř. věst. C 141, 9.5.2014, s. 1).

35

(36)  Viz rozhodnutí Komise ve věci státní podpory SA.36953 (2013/N) přístav Bahía de Cádiz, bod 29 (Úř. věst. C 335, 16.11.2013, s. 1), rozhodnutí Komise ve věci státní podpory č. SA.30742 (N/2010) Klaipėda, bod 8 a 9 (Úř. věst. C 121, 26.4.2012, s. 1), rozhodnutí Komise ve věci státní podpory N 44/2010, přístav Krievu Sala, bod 67 (Úř. věst. C 215, 21.7.2011, s. 21), rozhodnutí Komise ve věci státní podpory č. C 39/2009 (ex N 385/2009), přístav Ventspils, body 30, 57 a 58 (Úř. věst. C 62, 13.3.2010, s. 7).

36

(37)  Viz zpráva Generální inspekce financí (Inspection générale des finances) (č. 2007-M-031-01) a Generální rady mostů a silnic (Conseil général des ponts et chaussées) (č. 005126 - 01) o modernizaci samostatných přístavů, červenec 2008, strana 53 („Stávající poplatky za zařízení spadají do oblasti zdanitelných výdělečných činností, ale ve střednědobém horizontu mají jako zdroje přístavů zaniknout v důsledku navrhované reformy. Za těchto okolností představují státní poplatky ve střednědobém horizontu základní a trvalý zdroj zdanitelné činnosti“). (http://www.ladocumentationfrancaise.fr/var/storage/rapports-publics/084000035.pdf).

37

(38)  Viz BOI-TVA-BASE-10-20-40-10 §§230 až 270 (http://bofip.impots.gouv.fr/bofip/1474-PGP.html). Viz také odpověď na písemnou otázku č. 17487, kterou položil pan Jean Arthuis, zveřejněnou v Úředním věstníku francouzského Senátu dne 10. března 2011 – strana 573; http://www.senat.fr/questions/base/2011/qSEQ110317487.html.

38

(39)  Viz body 5 a 7 analytického přehledu přístavních infrastruktur (http://ec.europa.eu/competition/state_aid/modernisation/grid_ports_en.pdf).

39

(40)  Viz rozhodnutí Komise ze dne 11. března 2014 o státní podpoře SA.35720 (2014/NN) – Spojené království – Liverpool City Council Cruise Liner Terminal, body 64–69 (Úř. věst. C 120, 23.4.2014, s. 4).

40

(41)  Přístavní poplatky například představují u velkého námořního přístavu Bordeaux 42 % z obratu a státní příjmy 34 % (a dohromady 55 % provozních výdajů) (rok 2013, viz Účetní dvůr, zvláštní zpráva zveřejněná dne 8. března 2016, s. 60 a 64) a u velkého námořního přístavu Le Havre je to 62 % (přístavní poplatky) a 18 % (státní příjmy) (dohromady 76 % provozních nákladů) (v roce 2013, viz Účetní dvůr, zvláštní zpráva zveřejněná dne 30. března 2016, s. 112–113).

41

(42)  Viz bod 207 sdělení ze dne 19. července 2016.

42

(43)  Rozsudek Soudního dvora ze dne 16. května 2000, Francie v. Ladbroke Racing Ltd a Komise, C-83/98 [P] (***), ECLI:EU:C:2000:248, body 48 až 51.

43

(44)  Viz rozsudek Soudního dvora ze dne 8. listopadu 2001, Adria-Wien Pipeline, C-143/99, ECLI:EU:C:2001:598, bod 38.

44

(45)  A jejich nástupci (zejména velké námořní přístavy), u nichž se má za to, že je daňové orgány osvobodily od daně z příjmů právnických osob na stejném základě.

45

(46)  Viz bod 206 sdělení ze dne 19. července 2016 a v oblasti SOHZ rozsudek Soudního dvora ze dne 24. července 2003, Altmark Trans, C-280/00, ECLI:EU:C:2003:415, body 87 až 95.

46

(47)  Historicky bylo účelem osvobození od daně poskytnutého v roce 1942 urychlit rekonstrukci přístavů zničených v důsledku války, a nemělo sloužit jako jakákoli náhrada za plnění úkolů veřejné služby.

47

(48)  Rozsudek Soudního dvora ze dne 15. prosince 2005, Itálie v. Komise, C-66/02, EU:C:2005:768, bod 94.

48

(49)  Viz rozsudek Soudního dvora ze dne 8. září 2011, Paint Graphos a další, spojené věci C-78/08 až C-80/08, ECLI:EU:C:2011:550, bod 49; rozsudek Soudního dvora ze dne 6. září 2006, Portugalsko v. Komise, C-88/03, ECLI:EU:C:2006:511, bod 56.

49

(50)  Viz rozsudek Soudního dvora ze dne 8. září 2011, Paint Graphos a další, spojené věci C-78/08 až C-80/08, ECLI:EU:C:2011:550, bod 65; rozsudek Soudního dvora ze dne 6. září 2006, Portugalsko v. Komise, C-88/03, ECLI:EU:C:2006:511, bod 81.

50

(51)  Viz Úřední věstník veřejných financí – Daně – BOI-IS-CHAMP-30-60, II (odstavec 240): „[...] po sobě jdoucí ministerská rozhodnutí osvobodila přístavy od přímých daní[...]“.

51

Úřední věstník veřejných financí

(52)  Státní rada, 2. července 2014, ministr odpovědný za rozpočet, č. 374807, ECLI:FR:CESSR:2014:374807.20140702.

52

(53)  Některé přístavy jsou provozovány právnickými osobami, na něž se rozhodnutí z roku 1942 a 1943 nevztahují, například obchodní a rybářský přístav Sète (provozovaný regionální veřejnou institucí – viz rozsudek správního odvolacího soudu v Marseille z 19. ledna 2016 č. 13MA03445), přístav Lorient (spravovaný smíšeným hospodářským sdružením, viz parlamentní otázka č. 23815 zveřejněná ve Vládním věstníku Francouzské republiky dne 9. dubna 2013, s. 3694), nebo přístaviště Saint-Cyprien (provozované veřejnou institucí přístavu Saint-Cyprien, která je obecním podnikem s právní subjektivitou – viz rozsudek správního odvolacího soudu v Marseille ze dne 27. listopadu 2012, č.12MA01312).

53

(54)  Reakce na parlamentní otázku č. 18664 zveřejněná ve Vládním věstníku Francouzské republiky ze dne 3. března 2009, s. 2040.

54

Vládním věstníku Francouzské republiky

(55)  Viz například rozsudek Soudního dvora ze dne 8. září 2011, Paint Graphos a další, spojené věci C-78/08 až C-80/08, ECLI:EU:C:2011:550, bod 69.

55

(56)  Rozhodnutí č. 2012-238 QPC ze dne 20. dubna 2012, Vládní věstník Francouzské republiky ze dne 21. dubna 2012, s. 7198.

56

Vládní věstník Francouzské republiky

(57)  Rozsudek Soudního dvora ze dne 14. ledna 2015, Eventech, věc C-518/13, ECLI:EU:C:2015:9, body 65 až 69.

57

(58)  Rozsudek Soudního dvora ze dne 30. dubna 2009, Komise v. Itálie a Wam, věc C-494/06, ECLI:EU:C:2009:272, body 53 a 54.

58

(59)  Zejména francouzské přístavy nepodléhající osvobození od daně z příjmů právnických osob. Viz poznámka pod čarou č. 51 tohoto rozhodnutí.

59

(60)  Viz bod 2.1. návrhu nařízení o přístavních službách. Viz také sdělení Komise o evropské přístavní politice, KOM/2007/0616 v konečném znění, bod II.4.2.

60

(61)  Viz také sdělení Komise o evropské přístavní politice KOM/2007/0616 v konečném znění, bod II.1.

61

(62)  Náklady na dopravní služby poskytované přístavy jsou často významnou součástí celkových nákladů na dopravu. Viz Evropské námořní přístavy v roce 2030: náročné úkoly na obzoru, zpráva Evropské komise ze dne 23. května 2013: „[n]áklady na přístavní služby a jejich kvalita jsou pro evropské podniky významným faktorem. Přístavní náklady mohou představovat významnou část celkových nákladů v logistickém řetězci. Manipulace s nákladem, přístavní poplatky a přístavní námořní služby mohou pro podniky využívající pobřežní plavbu k dopravě zboží představovat 40 % až 60 % celkových přímých nákladů“.

62

(63)  Rozsudek Soudního dvora ze dne 10. prosince 1969, Komise v. Francie, spojené věci 6/69 a 11/69, ECLI:EU:C:1969:68, bod 21; Rozsudek Soudního dvora ze dne 19. května 1999, Itálie v. Komise, C-6/97, ECLI:EU:C:1999:251, bod 21;

63

(64)  Rozsudek Soudního dvora ze dne 2. července 1974, Itálie v. Komise 173/73, ECLI:EU:C:1974:71, bod 36.

64

(65)  Přístavy, jejichž provoz nedosahuje úrovně definované v čl. 20 odst. 2 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1315/2013 ze dne 11. prosince 2013 o hlavních směrech Unie pro rozvoj transevropské dopravní sítě a o zrušení rozhodnutí č. 661/2010/EU (Úř. věst. L 348, 20.12.2013, s. 1) (tj. 0,1 % celkového ročního objemu nákladu odbaveného ve všech námořních přístavech Unie).

65

(66)  Uvedená obchodní a průmyslová komora uvádí, že pokud by se na ni vztahovala povinnost hradit daň z příjmů právnických osob, ohrozilo by to přístavy, které spravuje, vzhledem k jejich zeměpisné poloze při hranicích se Španělskem a blízkosti španělských přístavů.

66

(67)  Viz zejména rozhodnutí Evropské komise ze dne 29. dubna 2015 ve věci SA.37432 Česká republika – veřejné nemocnice v Královéhradeckém kraji, (Úř. věst. C 203, 19.6.2015, s. 1), SA.37904 Německo – zdravotnické středisko v Durmersheimu, (Úř. věst. C 188, 26.6.2015, s. 1), SA.33149 Německo – Städtische Projektgesellschaft „Wirtschaftsbüro Gaarden – Kiel“, (Úř. věst. C 188, 5.6.2015, s. 1).

67

(68)  Na jednu stranu je potřeba, aby činnost přístavu, který je příjemcem podpory, měla čistě místní rozměr, například když přístav poskytuje zboží nebo služby na omezeném území v rámci daného státu a není pravděpodobné, že přiláká zákazníky z jiných členských států. Na druhou stranu je třeba, aby toto opatření nemělo žádný – nebo nanejvýš okrajový – předvídatelný dopad na přeshraniční investice v daném odvětví či na vznik nových podniků v rámci jednotného trhu.

68

(69)  Viz sdělení Komise o použití pravidel Evropské unie v oblasti státní podpory na vyrovnávací platbu udělenou za poskytování služeb obecného hospodářského zájmu – 2012/C 8/02, (Úř. věst. C 8, 11.1.2012, s. 4). Viz rovněž rozhodnutí Komise 2012/21/EU ze dne 20. prosince 2011 o použití čl. 106 odst. 2 Smlouvy o fungování Evropské unie na státní podporu ve formě vyrovnávací platby za závazek veřejné služby udělené určitým podnikům pověřeným poskytováním služeb obecného hospodářského zájmu (Úř. věst. L 7, 11.1.2012, s. 3).

69

(70)  Viz také stanovisko generální advokátky Kokottové ve věci C-74/16, Congregación de Escuelas Pías Provincia Betania v. Ayuntamiento de Getafe, ECLI:EU:C:2017:135, bod 75.

70

(71)  Článek L. 5312-2 zákona o dopravě, který uvádí seznam úkolů, jimiž jsou pověřeny přístavy, se týká pouze velkých námořních přístavů. Neurčuje parametry výpočtu vyrovnávací platby ani ochranná opatření bránící vzniku nadměrných náhrad.

71

(72)  1,196 milionu EUR, které má v roce 2016 vyplatit velký námořní přístav Guadeloupe (viz rozsudek ze dne 18. února 2016 zveřejněný ve Vládním věstníku Francouzské republiky č. 0048 ze dne 26. února 2016).

72

(73)  Přezkum tohoto nařízení byl zveřejněn dne 20. června 2017, viz nařízení Komise (EU) 2017/1084 ze dne 14. června 2017, kterým se mění nařízení (EU) č. 651/2014, pokud jde o podporu na přístavní a letištní infrastrukturu, prahové hodnoty oznamovací povinnosti pro podporu na kulturu a zachování kulturního dědictví a pro podporu na sportovní a multifunkční rekreační infrastrukturu a režimy regionální provozní podpory pro nejvzdálenější regiony, a mění se nařízení (EU) č. 702/2014, pokud jde o výpočet způsobilých nákladů (Úř. věst. L 156, 20.6.2017, s. 1).

73

(74)  Na druhou stranu by mohla být za určitých podmínek za slučitelná s vnitřním trhem prohlášena jiná opatření zaměřená na investice a splňující kritéria slučitelnosti (zejména existenci obecného zájmu, relevanci a přiměřenost daného opatření).

74

(75)  Rozsudek Soudního dvora ze dne 22. března 1977 ve věci 78/76, Steinike & Weinlig v. Spolková republika Německo, ECLI:EU:C:1977:52, bod 24.

75

(76)  Viz konečné rozhodnutí ve věci státní podpory SA.25338 (Úř. věst. L 113, 27.4.2016, s. 148).

76

(77)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/352 ze dne 15. února 2017, kterým se zřizuje rámec pro poskytování přístavních služeb a stanoví společná pravidla pro finanční transparentnost přístavů (Úř. věst. L 57, 3.3.2017, s. 1).

77

(78)  Rozhodnutí Komise ze dne 21. ledna 2016 o podpoře SA.25338 (2014/C ex E 3/2008 ex CP 115/2004) – Nizozemsko – osvobození veřejných podniků od daně z příjmu právnických osob (Úř. věst. L 113, 27.4.2016, s. 148).

78

---