# Eiropas Savienības L 339/2017

| | ISSN 1977-0715 |
| --- | --- |
| Eiropas Savienības
  Oficiālais Vēstnesis | L 339 |
| | |
| Izdevums latviešu valodā | Tiesību akti | 60. gadagājums2017. gada 19. decembris |

ISSN 1977-0715

Eiropas Savienības

Oficiālais Vēstnesis

L 339

Izdevums latviešu valodā

Tiesību akti

60. gadagājums2017. gada 19. decembris

---

| Saturs | | II   Neleģislatīvi akti | Lappuse |
| --- | --- | --- | --- |
| | | LĒMUMI |
| | * | Komisijas Lēmums (ES) 2017/2336 (2017. gada 7. februāris) SA.21877 (C 24/2007), SA.27585 (2012/C) un SA.31149 (2012/C) – Vācija Iespējamais valsts atbalsts Lībekas lidostai (Flughafen Lübeck GmbH), uzņēmumam Infratil Limited un aviosabiedrībām, kuras izmanto šo lidostu (Ryanair u. c.)
  (izziņots ar dokumenta numuru C(2017) 602)

   (
  1
  ) | 1 |
| | * | Komisijas Lēmums (ES) 2017/2337 (2017. gada 29. maijs) par summām, kas saskaņā ar valsts atbalstu SA.35484 (2013/C) (ex SA.35484 (2012/NN)) piešķirtas tehniskās palīdzības sniegšanai lauksaimniecības nozarē, kā arī kvalitatīvu lauksaimniecības produktu ražošanai un tirdzniecībai atbilstoši Likumam par pienu un taukiem
  (izziņots ar dokumenta numuru C(2017) 3487) | 50 |
| | | IETEIKUMI |
| | * | Komisijas Ieteikums (ES) 2017/2338 (2017. gada 16. novembris), ar kuru izveido kopīgu Rokasgrāmatu atgriešanas jautājumos dalībvalstu kompetentajām iestādēm izmantošanai ar atgriešanu saistītu uzdevumu veikšanā | 83 |

Saturs

II   Neleģislatīvi akti

Lappuse

LĒMUMI

*

Komisijas Lēmums (ES) 2017/2336 (2017. gada 7. februāris) SA.21877 (C 24/2007), SA.27585 (2012/C) un SA.31149 (2012/C) – Vācija Iespējamais valsts atbalsts Lībekas lidostai (Flughafen Lübeck GmbH), uzņēmumam Infratil Limited un aviosabiedrībām, kuras izmanto šo lidostu (Ryanair u. c.)
  (izziņots ar dokumenta numuru C(2017) 602)

   (
  1
  )

Flughafen Lübeck GmbH

Infratil Limited

Ryanair

(izziņots ar dokumenta numuru C(2017) 602)

1

1

*

Komisijas Lēmums (ES) 2017/2337 (2017. gada 29. maijs) par summām, kas saskaņā ar valsts atbalstu SA.35484 (2013/C) (ex SA.35484 (2012/NN)) piešķirtas tehniskās palīdzības sniegšanai lauksaimniecības nozarē, kā arī kvalitatīvu lauksaimniecības produktu ražošanai un tirdzniecībai atbilstoši Likumam par pienu un taukiem
  (izziņots ar dokumenta numuru C(2017) 3487)

(izziņots ar dokumenta numuru C(2017) 3487)

50

IETEIKUMI

*

Komisijas Ieteikums (ES) 2017/2338 (2017. gada 16. novembris), ar kuru izveido kopīgu Rokasgrāmatu atgriešanas jautājumos dalībvalstu kompetentajām iestādēm izmantošanai ar atgriešanu saistītu uzdevumu veikšanā

83

| | |
| --- | --- |
| | (1)   Dokuments attiecas uz EEZ. |

---

(1)   Dokuments attiecas uz EEZ.

1

| LV | Tiesību akti, kuru virsraksti ir gaišajā drukā, attiecas uz kārtējiem jautājumiem lauksaimniecības jomā un parasti ir spēkā tikai ierobežotu laika posmu.
  Visu citu tiesību aktu virsraksti ir tumšajā drukā, un pirms tiem ir zvaigznīte. |
| --- | --- |

LV

Tiesību akti, kuru virsraksti ir gaišajā drukā, attiecas uz kārtējiem jautājumiem lauksaimniecības jomā un parasti ir spēkā tikai ierobežotu laika posmu.

Visu citu tiesību aktu virsraksti ir tumšajā drukā, un pirms tiem ir zvaigznīte.

---

II Neleģislatīvi akti

LĒMUMI

| 19.12.2017 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | L 339/1 |
| --- | --- | --- | --- |

19.12.2017

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

L 339/1

---

KOMISIJAS LĒMUMS (ES) 2017/2336

(2017. gada 7. februāris)

SA.21877 (C 24/2007), SA.27585 (2012/C) un SA.31149 (2012/C) – Vācija Iespējamais valsts atbalsts Lībekas lidostai (Flughafen Lübeck GmbH), uzņēmumam Infratil Limited un aviosabiedrībām, kuras izmanto šo lidostu (Ryanair u. c.)

(izziņots ar dokumenta numuru C(2017) 602)

(Autentisks ir tikai teksts vācu valodā)

(Dokuments attiecas uz EEZ)

EIROPAS KOMISIJA,

ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 108. panta 2. punkta pirmo daļu,

pēc uzaicinājuma ieinteresētajām personām iesniegt savas piezīmes saskaņā ar iepriekš minētajiem noteikumiem (1) un ņemot vērā to piezīmes,

pēc uzaicinājuma ieinteresētajām personām iesniegt savas piezīmes saskaņā ar iepriekš minētajiem noteikumiem (2) un ņemot vērā to piezīmes,

tā kā:

1.   PROCEDŪRA

PROCEDŪRA

1.1.   PROCEDŪRA SA.21877

PROCEDŪRA SA.21877

| (1) | Komisija 2002., 2003., 2004., 2005. un 2006. gadā saņēma vairākas sūdzības no aviokompānijas Air Berlin, vides aizsardzības NVO (Bund Umwelt und Naturschutz) un privātpersonām par iespējamu valsts atbalstu Flughafen Lübeck GmbH (turpmāk tekstā “FLG”), Infratil Limited (turpmāk tekstā “Infratil”) (3) un aviokompānijai Ryanair (4). |
| --- | --- |

(1)

Komisija 2002., 2003., 2004., 2005. un 2006. gadā saņēma vairākas sūdzības no aviokompānijas Air Berlin, vides aizsardzības NVO (Bund Umwelt und Naturschutz) un privātpersonām par iespējamu valsts atbalstu Flughafen Lübeck GmbH (turpmāk tekstā “FLG”), Infratil Limited (turpmāk tekstā “Infratil”) (3) un aviokompānijai Ryanair (4).

Air Berlin

Bund Umwelt und Naturschutz

Flughafen Lübeck GmbH

FLG

Infratil Limited

Infratil

3

Ryanair

4

| (2) | Komisija 2005. gada 7. novembrī lūdza Vāciju sniegt informāciju, un Vācija to iesniedza 2006. gada 7. februārī. Papildu informācija tika pieprasīta 2006. gada 22. marta vēstulē, uz kuru Vācija atbildēja 2006. gada 12. jūnijā. Tika organizētas sanāksmes ar Komisijas dienestu, Infratil kā lidostas operatora kontrolpaketes īpašnieka un Hanzas pilsētas Lībekas (“Hansestadt Lübeck”) pārstāvju piedalīšanos – 2006. gada 14. oktobrī un 4. decembrī. Pēc šīm sanāksmēm Infratil iesniedza papildu informāciju e-pasta vēstulēs un faksa sūtījumos – 2006. gada 16. un 31. oktobrī, 6. novembrī un 4., 6. un 21. decembrī. |
| --- | --- |

(2)

Komisija 2005. gada 7. novembrī lūdza Vāciju sniegt informāciju, un Vācija to iesniedza 2006. gada 7. februārī. Papildu informācija tika pieprasīta 2006. gada 22. marta vēstulē, uz kuru Vācija atbildēja 2006. gada 12. jūnijā. Tika organizētas sanāksmes ar Komisijas dienestu, Infratil kā lidostas operatora kontrolpaketes īpašnieka un Hanzas pilsētas Lībekas (“Hansestadt Lübeck”) pārstāvju piedalīšanos – 2006. gada 14. oktobrī un 4. decembrī. Pēc šīm sanāksmēm Infratil iesniedza papildu informāciju e-pasta vēstulēs un faksa sūtījumos – 2006. gada 16. un 31. oktobrī, 6. novembrī un 4., 6. un 21. decembrī.

Infratil

Hansestadt Lübeck

Infratil

| (3) | Vācija 2007. gada 18. janvāra vēstulē lūdza Komisiju apturēt sākotnējo lietas izmeklēšanu. Komisija 2007. gada 2. maija vēstulē noraidīja šo lūgumu. |
| --- | --- |

(3)

Vācija 2007. gada 18. janvāra vēstulē lūdza Komisiju apturēt sākotnējo lietas izmeklēšanu. Komisija 2007. gada 2. maija vēstulē noraidīja šo lūgumu.

| (4) | Vācija 2007. gada 24. aprīlī nosūtīja Komisijai papildu piezīmes. Vācijas un Komisijas dienestu sanāksme notika 2007. gada 21. jūnijā. |
| --- | --- |

(4)

Vācija 2007. gada 24. aprīlī nosūtīja Komisijai papildu piezīmes. Vācijas un Komisijas dienestu sanāksme notika 2007. gada 21. jūnijā.

| (5) | Komisija 2007. gada 10. jūlija vēstulē informēja Vāciju, ka tā ir nolēmusi uzsākt LESD 108. panta 2. punktā paredzēto procedūru attiecībā uz Lībekas lidostas finansēšanu, Hansestadt Lübeck un Infratil finansiālajām attiecībām, kā arī lidostas finansiālajām attiecībām ar Ryanair (“2007. gada lēmums par procedūras sākšanu”). Oficiālā izmeklēšanas procedūra tika reģistrēta ar lietas numuru SA.21877 (C 24/2007). |
| --- | --- |

(5)

Komisija 2007. gada 10. jūlija vēstulē informēja Vāciju, ka tā ir nolēmusi uzsākt LESD 108. panta 2. punktā paredzēto procedūru attiecībā uz Lībekas lidostas finansēšanu, Hansestadt Lübeck un Infratil finansiālajām attiecībām, kā arī lidostas finansiālajām attiecībām ar Ryanair (“2007. gada lēmums par procedūras sākšanu”). Oficiālā izmeklēšanas procedūra tika reģistrēta ar lietas numuru SA.21877 (C 24/2007).

Hansestadt Lübeck

Infratil

Ryanair

| (6) | Pēc tam, 2007. gada 24. oktobrī, tika apstiprināti 2007. gada lēmuma par procedūras sākšanu labojumi. |
| --- | --- |

(6)

Pēc tam, 2007. gada 24. oktobrī, tika apstiprināti 2007. gada lēmuma par procedūras sākšanu labojumi.

| (7) | 2007. gada lēmums par procedūras sākšanu tika publicēts Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī (5)2007. gada 29. novembrī. Labojumi tika publicēti 2007. gada 7. decembrī (6). Komisija aicināja ieinteresētās personas iesniegt piezīmes par attiecīgajiem pasākumiem viena mēneša laikā no šīs publikācijas dienas. |
| --- | --- |

(7)

2007. gada lēmums par procedūras sākšanu tika publicēts Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī (5)2007. gada 29. novembrī. Labojumi tika publicēti 2007. gada 7. decembrī (6). Komisija aicināja ieinteresētās personas iesniegt piezīmes par attiecīgajiem pasākumiem viena mēneša laikā no šīs publikācijas dienas.

Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī

5

6

| (8) | Komisija saņēma piezīmes no Ryanair, Air Berlin, Infratil, FLG, divām NVO (7), Lībekas Rūpniecības un tirdzniecības palātas (“IHK Lübeck”) (8), Vācijas Aviokompāniju apvienības (Bundesverband der Deutschen Fluggesellschaften, “BDF”) un fiziskām personām (9). Vācija iesniedza komentārus par šīm piezīmēm 2008. gada 17. aprīlī. |
| --- | --- |

(8)

Komisija saņēma piezīmes no Ryanair, Air Berlin, Infratil, FLG, divām NVO (7), Lībekas Rūpniecības un tirdzniecības palātas (“IHK Lübeck”) (8), Vācijas Aviokompāniju apvienības (Bundesverband der Deutschen Fluggesellschaften, “BDF”) un fiziskām personām (9). Vācija iesniedza komentārus par šīm piezīmēm 2008. gada 17. aprīlī.

Ryanair

Air Berlin

Infratil

FLG

7

IHK Lübeck

8

Bundesverband der Deutschen Fluggesellschaften

BDF

9

| (9) | Komisijas neatkarīgais konsultants – uzņēmums Ecorys –2008. gada 24. jūlijā pieprasīja informāciju no Vācijas, lai sagatavotu ziņojumu par šo lietu. Vācija 2008. gada 1. augustā vērsās pie Komisijas, lai apstrīdētu Ecorys tiesības saņemt informāciju un dokumentus. Komisija 2008. gada 8. augusta atbildē apstiprināja, ka Komisijas pilnvaras šajā lietā attiecas arī uz Ecorys. Tā rezultātā pieprasītā informācija tika saņemta 2008. gada 18. septembrī. |
| --- | --- |

(9)

Komisijas neatkarīgais konsultants – uzņēmums Ecorys –2008. gada 24. jūlijā pieprasīja informāciju no Vācijas, lai sagatavotu ziņojumu par šo lietu. Vācija 2008. gada 1. augustā vērsās pie Komisijas, lai apstrīdētu Ecorys tiesības saņemt informāciju un dokumentus. Komisija 2008. gada 8. augusta atbildē apstiprināja, ka Komisijas pilnvaras šajā lietā attiecas arī uz Ecorys. Tā rezultātā pieprasītā informācija tika saņemta 2008. gada 18. septembrī.

Ecorys –

Ecorys

Ecorys

| (10) | Komisija 2009. gada 16. aprīlī no Vācijas pieprasīja papildu informāciju. Vācija lūdza pagarināt termiņu 2009. gada 21. aprīlī un vēlreiz – 2009. gada 7. jūlijā. Pieprasītā informācija tika nosūtīta 2009. gada 30. oktobrī. Komisija 2009. gada 29. oktobrī pieprasīja papildu informāciju, kuru Vācija nosūtīja 2009. gada 16. decembrī. |
| --- | --- |

(10)

Komisija 2009. gada 16. aprīlī no Vācijas pieprasīja papildu informāciju. Vācija lūdza pagarināt termiņu 2009. gada 21. aprīlī un vēlreiz – 2009. gada 7. jūlijā. Pieprasītā informācija tika nosūtīta 2009. gada 30. oktobrī. Komisija 2009. gada 29. oktobrī pieprasīja papildu informāciju, kuru Vācija nosūtīja 2009. gada 16. decembrī.

| (11) | Komisija 2010. gada 17. oktobrī saņēma informāciju no Air Berlin. |
| --- | --- |

(11)

Komisija 2010. gada 17. oktobrī saņēma informāciju no Air Berlin.

Air Berlin

| (12) | Komisija 2011. gada 28. marta vēstulē no Vācijas pieprasīja papildu informāciju. Vācija 2011. gada 15. aprīlī lūdza pagarināt termiņu. Atbildot uz šo lūgumu, Komisija 2011. gada 20. aprīlī piešķīra Vācijai termiņa pagarinājumu. Vācija 2011. gada 21. aprīlī lūdza vēlreiz pagarināt termiņu, un Komisija tam piekrita 2011. gada 27. aprīlī. Vācija 2011. gada 16. maijā iesniedza pirmo pieprasītās informācijas daļu. Komisija 2011. gada 20. maija vēstulē norādīja, ka iesniegtā informācija ir nepilnīga, un lūdza iesniegt pārējo informāciju. Vācija pret to iebilda 2011. gada 7. jūnija vēstulē. Komisija atbildēja 2011. gada 15. jūnijā, pieprasot trūkstošo informāciju. |
| --- | --- |

(12)

Komisija 2011. gada 28. marta vēstulē no Vācijas pieprasīja papildu informāciju. Vācija 2011. gada 15. aprīlī lūdza pagarināt termiņu. Atbildot uz šo lūgumu, Komisija 2011. gada 20. aprīlī piešķīra Vācijai termiņa pagarinājumu. Vācija 2011. gada 21. aprīlī lūdza vēlreiz pagarināt termiņu, un Komisija tam piekrita 2011. gada 27. aprīlī. Vācija 2011. gada 16. maijā iesniedza pirmo pieprasītās informācijas daļu. Komisija 2011. gada 20. maija vēstulē norādīja, ka iesniegtā informācija ir nepilnīga, un lūdza iesniegt pārējo informāciju. Vācija pret to iebilda 2011. gada 7. jūnija vēstulē. Komisija atbildēja 2011. gada 15. jūnijā, pieprasot trūkstošo informāciju.

| (13) | Komisija 2011. gada 8. aprīlī nosūtīja Ryanair aptaujas anketu. Atbildes Komisijai tika nosūtītas 2011. gada 4. jūlijā. Komisija šo sniegto informāciju 2011. gada 18. jūlijā pārsūtīja Vācijai, aicinot to sniegt piezīmes līdz 2011. gada 18. augustam. Komisija 2011. gada 8. augustā nosūtīja Vācijai Ryanair sniegtās informācijas tulkojumu, nosakot, ka Vācija var sniegt atbildi līdz 2011. gada 9. septembrim. Vācijas piezīmes beidzot tika nosūtītas Komisijai 2011. gada 8. septembrī. Komisija 2012. gada 7. februārī pieprasīja no Ryanair papildu informāciju par Oxera pētījumu, ko Ryanair iesniedza 2011. gada 4. jūlijā. Ryanair2012. gada 13. februārī lūdza pagarināt atbildes sniegšanas termiņu. Oxera2012. gada 16. februārī lūdza Komisijai skaidrojumu par vienu no uzdotajiem jautājumiem. Komisija šo skaidrojumu nosūtīja 2012. gada 17. februārī. Ryanair nosūtīja savas piezīmes 2012. gada 13. aprīlī. Šīs piezīmes Komisija nosūtīja Vācijai 2012. gada 27. jūnijā. Vācija 2012. gada 10. septembra vēstulē iesniedza piezīmes par Ryanair sniegto informāciju. |
| --- | --- |

(13)

Komisija 2011. gada 8. aprīlī nosūtīja Ryanair aptaujas anketu. Atbildes Komisijai tika nosūtītas 2011. gada 4. jūlijā. Komisija šo sniegto informāciju 2011. gada 18. jūlijā pārsūtīja Vācijai, aicinot to sniegt piezīmes līdz 2011. gada 18. augustam. Komisija 2011. gada 8. augustā nosūtīja Vācijai Ryanair sniegtās informācijas tulkojumu, nosakot, ka Vācija var sniegt atbildi līdz 2011. gada 9. septembrim. Vācijas piezīmes beidzot tika nosūtītas Komisijai 2011. gada 8. septembrī. Komisija 2012. gada 7. februārī pieprasīja no Ryanair papildu informāciju par Oxera pētījumu, ko Ryanair iesniedza 2011. gada 4. jūlijā. Ryanair2012. gada 13. februārī lūdza pagarināt atbildes sniegšanas termiņu. Oxera2012. gada 16. februārī lūdza Komisijai skaidrojumu par vienu no uzdotajiem jautājumiem. Komisija šo skaidrojumu nosūtīja 2012. gada 17. februārī. Ryanair nosūtīja savas piezīmes 2012. gada 13. aprīlī. Šīs piezīmes Komisija nosūtīja Vācijai 2012. gada 27. jūnijā. Vācija 2012. gada 10. septembra vēstulē iesniedza piezīmes par Ryanair sniegto informāciju.

Ryanair

Ryanair

Ryanair

Oxera

Ryanair

Ryanair

Oxera

Ryanair

Ryanair

| (14) | Ecorys nobeiguma ziņojums, kas Komisijai tika iesniegts 2011. gada 29. martā, Vācijai tika nosūtīts 2011. gada 29. jūnijā, aicinot Vāciju sniegt piezīmes. Minētā ziņojuma tulkojums Vācijai tika nosūtīts 2011. gada 24. augustā, aicinot Vāciju iesniegt piezīmes līdz 2011. gada 26. septembrim. Vācija nosūtīja savas piezīmes 2011. gada 10. oktobrī. |
| --- | --- |

(14)

Ecorys nobeiguma ziņojums, kas Komisijai tika iesniegts 2011. gada 29. martā, Vācijai tika nosūtīts 2011. gada 29. jūnijā, aicinot Vāciju sniegt piezīmes. Minētā ziņojuma tulkojums Vācijai tika nosūtīts 2011. gada 24. augustā, aicinot Vāciju iesniegt piezīmes līdz 2011. gada 26. septembrim. Vācija nosūtīja savas piezīmes 2011. gada 10. oktobrī.

Ecorys

| (15) | Vācija 2011. gada 30. jūnijā nosūtīja Komisijas pieprasītās informācijas otro daļu. Uz Komisijas 2011. gada 15. jūnija vēstuli Vācija atbildēja 2011. gada 29. jūnijā. Komisija 2011. gada 5. jūlijā lūdza Vāciju nosūtīt trūkstošo informāciju. Vācija 2011. gada 15. jūlijā nosūtīja trūkstošo informāciju. |
| --- | --- |

(15)

Vācija 2011. gada 30. jūnijā nosūtīja Komisijas pieprasītās informācijas otro daļu. Uz Komisijas 2011. gada 15. jūnija vēstuli Vācija atbildēja 2011. gada 29. jūnijā. Komisija 2011. gada 5. jūlijā lūdza Vāciju nosūtīt trūkstošo informāciju. Vācija 2011. gada 15. jūlijā nosūtīja trūkstošo informāciju.

| (16) | Ryanair2011. gada 4. jūlijā nosūtīja Komisijai piezīmes, kas 2011. gada 8. augustā tika pārsūtītas Vācijai. Vācija 2011. gada 8. oktobrī iesniedza komentārus par šīm piezīmēm. |
| --- | --- |

(16)

Ryanair2011. gada 4. jūlijā nosūtīja Komisijai piezīmes, kas 2011. gada 8. augustā tika pārsūtītas Vācijai. Vācija 2011. gada 8. oktobrī iesniedza komentārus par šīm piezīmēm.

Ryanair

| (17) | Komisija 2012. gada 20. februārī lūdza Vāciju sniegt papildu informāciju. Vācija 2012. gada 19. martā lūdza pagarināt informācijas sniegšanas termiņu līdz 2012. gada 17. aprīlim. Komisija tam piekrita 2012. gada 21. martā. Vācija 2012. gada 17. aprīļa vēstulē atbildēja uz Komisijas jautājumiem, kas tika nosūtīti 2012. gada 24. februārī. Komisija 2012. gada 18. aprīlī lūdza Vāciju nosūtīt trūkstošo informāciju līdz 2012. gada 28. aprīlim bez tiesībām pagarināt termiņu. Komisija arī norādīja, ka gadījumā, ja šī prasība netiks ievērota, tiks izdots rīkojums sniegt informāciju saskaņā ar Padomes Regulas (EK) Nr. 659/1999 10. panta 3. punktu (10). Sanāksme, kurā piedalījās Komisijas un Vācijas pārstāvji, notika 2012. gada 2. maijā. Komisija 2012. gada 3. maijā piekrita pagarināt termiņu līdz 2012. gada 11. maijam. Vācija 2012. gada 7. maija vēstulē norādīja uz Komisijas pieļautajām procesuālajām kļūdām un atteicās sniegt papildu informāciju. |
| --- | --- |

(17)

Komisija 2012. gada 20. februārī lūdza Vāciju sniegt papildu informāciju. Vācija 2012. gada 19. martā lūdza pagarināt informācijas sniegšanas termiņu līdz 2012. gada 17. aprīlim. Komisija tam piekrita 2012. gada 21. martā. Vācija 2012. gada 17. aprīļa vēstulē atbildēja uz Komisijas jautājumiem, kas tika nosūtīti 2012. gada 24. februārī. Komisija 2012. gada 18. aprīlī lūdza Vāciju nosūtīt trūkstošo informāciju līdz 2012. gada 28. aprīlim bez tiesībām pagarināt termiņu. Komisija arī norādīja, ka gadījumā, ja šī prasība netiks ievērota, tiks izdots rīkojums sniegt informāciju saskaņā ar Padomes Regulas (EK) Nr. 659/1999 10. panta 3. punktu (10). Sanāksme, kurā piedalījās Komisijas un Vācijas pārstāvji, notika 2012. gada 2. maijā. Komisija 2012. gada 3. maijā piekrita pagarināt termiņu līdz 2012. gada 11. maijam. Vācija 2012. gada 7. maija vēstulē norādīja uz Komisijas pieļautajām procesuālajām kļūdām un atteicās sniegt papildu informāciju.

10

| (18) | Ryanair2013. gada 10. aprīļa vēstulē nosūtīja Komisijai ziņojumu par Oxera pieeju attiecībā uz tirgus ekonomikas dalībnieka principu (“TED princips”). Ziņojums tika nosūtīts Vācijai 2013. gada 3. maijā. Papildu informācija no Ryanair Komisijai tika nosūtīta 2013. gada 20. decembrī. |
| --- | --- |

(18)

Ryanair2013. gada 10. aprīļa vēstulē nosūtīja Komisijai ziņojumu par Oxera pieeju attiecībā uz tirgus ekonomikas dalībnieka principu (“TED princips”). Ziņojums tika nosūtīts Vācijai 2013. gada 3. maijā. Papildu informācija no Ryanair Komisijai tika nosūtīta 2013. gada 20. decembrī.

Ryanair

Oxera

Ryanair

| (19) | Komisija 2014. gada 24. februāra vēstulē aicināja Ryanair iesniegt piezīmes par 2014. gada Aviācijas pamatnostādņu (11) piemērošanu. Komisija 2014. gada 21. martā aicināja Infratil iesniegt piezīmes par 2014. gada Aviācijas pamatnostādnēm. Oficiāls uzaicinājums visām ieinteresētajām personām iesniegt piezīmes par 2014. gada Aviācijas pamatnostādnēm (12) tika publicēts Oficiālajā Vēstnesī2014. gada 15. aprīlī. Vācija nosūtīja savas piezīmes 2014. gada 12. maijā. Papildu piezīmes iesniedza Air Berlin, Infratil un Schutzgemeinschaft gegen Fluglärm Lübeck und Umgebung eV (“SGF”) (13). |
| --- | --- |

(19)

Komisija 2014. gada 24. februāra vēstulē aicināja Ryanair iesniegt piezīmes par 2014. gada Aviācijas pamatnostādņu (11) piemērošanu. Komisija 2014. gada 21. martā aicināja Infratil iesniegt piezīmes par 2014. gada Aviācijas pamatnostādnēm. Oficiāls uzaicinājums visām ieinteresētajām personām iesniegt piezīmes par 2014. gada Aviācijas pamatnostādnēm (12) tika publicēts Oficiālajā Vēstnesī2014. gada 15. aprīlī. Vācija nosūtīja savas piezīmes 2014. gada 12. maijā. Papildu piezīmes iesniedza Air Berlin, Infratil un Schutzgemeinschaft gegen Fluglärm Lübeck und Umgebung eV (“SGF”) (13).

Ryanair

11

Infratil

12

Oficiālajā Vēstnesī

Air Berlin

Infratil

Schutzgemeinschaft gegen Fluglärm Lübeck und Umgebung eV

SGF

13

1.2.   PROCEDŪRAS SA.27585 UN SA.31149

PROCEDŪRAS SA.27585 UN SA.31149

| (20) | SGF2009. gada 28. janvārī iesniedza sūdzību attiecībā uz lietu SA.21877. Tā tika reģistrēta kā valsts atbalsta lieta ar numuru CP 31/2009 (SA.27585). |
| --- | --- |

(20)

SGF2009. gada 28. janvārī iesniedza sūdzību attiecībā uz lietu SA.21877. Tā tika reģistrēta kā valsts atbalsta lieta ar numuru CP 31/2009 (SA.27585).

SGF

| (21) | Komisija 2009. gada 5. februāra vēstulē pieprasīja informāciju no Vācijas par ziņojumiem presē saistībā ar Lībekas lidostu. Vācija sniedza atbildes 2009. gada 5. marta un 12. marta vēstulē. |
| --- | --- |

(21)

Komisija 2009. gada 5. februāra vēstulē pieprasīja informāciju no Vācijas par ziņojumiem presē saistībā ar Lībekas lidostu. Vācija sniedza atbildes 2009. gada 5. marta un 12. marta vēstulē.

| (22) | Komisija 2009. gada 16. aprīļa vēstulē pieprasīja no Vācijas papildu informāciju. Vācija atbildēja 2009. gada 9. jūlijā. |
| --- | --- |

(22)

Komisija 2009. gada 16. aprīļa vēstulē pieprasīja no Vācijas papildu informāciju. Vācija atbildēja 2009. gada 9. jūlijā.

| (23) | SGF2010. gada 22. jūnijā un 30. jūnijā iesniedza nākamo sūdzību, kurā apgalvoja, ka Vācija ir sniegusi papildu nelikumīgu valsts atbalstu FLG un Infratil. Šī sūdzība tika reģistrēta kā valsts atbalsta lieta ar numuru CP 162/2010 (SA.31149). |
| --- | --- |

(23)

SGF2010. gada 22. jūnijā un 30. jūnijā iesniedza nākamo sūdzību, kurā apgalvoja, ka Vācija ir sniegusi papildu nelikumīgu valsts atbalstu FLG un Infratil. Šī sūdzība tika reģistrēta kā valsts atbalsta lieta ar numuru CP 162/2010 (SA.31149).

SGF

FLG

Infratil

| (24) | Komisija 2010. gada 7. jūlija vēstulē nosūtīja šo sūdzību Vācijai un pieprasīja informāciju. Vācija 2010. gada 13. jūlija vēstulē lūdza termiņa pagarinājumu. Atbildot uz to, Komisija 2010. gada 14. oktobra vēstulē šo pagarinājumu piešķīra. |
| --- | --- |

(24)

Komisija 2010. gada 7. jūlija vēstulē nosūtīja šo sūdzību Vācijai un pieprasīja informāciju. Vācija 2010. gada 13. jūlija vēstulē lūdza termiņa pagarinājumu. Atbildot uz to, Komisija 2010. gada 14. oktobra vēstulē šo pagarinājumu piešķīra.

| (25) | Komisija 2011. gada 28. marta vēstulē pieprasīja no Vācijas papildu informāciju. Komisija 2011. gada 8. aprīļa vēstulē pieprasīja no Ryanair informāciju par tā līgumiem ar FLG. |
| --- | --- |

(25)

Komisija 2011. gada 28. marta vēstulē pieprasīja no Vācijas papildu informāciju. Komisija 2011. gada 8. aprīļa vēstulē pieprasīja no Ryanair informāciju par tā līgumiem ar FLG.

Ryanair

FLG

| (26) | Vācija lūdza pagarināt termiņu līdz 2011. gada 15. jūlijam. Komisija 2011. gada 20. aprīļa vēstulē aicināja Vāciju līdz 2011. gada 28. aprīlim atbildēt uz jautājumiem par sūdzībām. Vācija 2011. gada 21. aprīļa vēstulē vēlreiz lūdza pagarināt termiņu. Komisija 2011. gada 27. aprīļa vēstulē piekrita pagarināt termiņu līdz 2011. gada 16. maijam. Vācija nosūtīja informāciju 2011. gada 16. maijā. |
| --- | --- |

(26)

Vācija lūdza pagarināt termiņu līdz 2011. gada 15. jūlijam. Komisija 2011. gada 20. aprīļa vēstulē aicināja Vāciju līdz 2011. gada 28. aprīlim atbildēt uz jautājumiem par sūdzībām. Vācija 2011. gada 21. aprīļa vēstulē vēlreiz lūdza pagarināt termiņu. Komisija 2011. gada 27. aprīļa vēstulē piekrita pagarināt termiņu līdz 2011. gada 16. maijam. Vācija nosūtīja informāciju 2011. gada 16. maijā.

| (27) | Komisija 2011. gada 20. maijā nosūtīja atgādinājumu saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 659/1999 10. panta 3. punktu, norādot, ka nosūtītā informācija bija nepilnīga. Atbilžu iesniegšanas termiņš bija 2011. gada 7. jūnijs. Vācija sniedza atbildi 2011. gada 7. jūnija vēstulē, noliedzot, ka 2011. gada 20. maija vēstule būtu bijusi atgādinājums Regulas (EK) Nr. 659/1999 izpratnē, jo divi no jautājumiem likās pārfrāzēti un, viņuprāt, viens no jautājumiem bija jauns. |
| --- | --- |

(27)

Komisija 2011. gada 20. maijā nosūtīja atgādinājumu saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 659/1999 10. panta 3. punktu, norādot, ka nosūtītā informācija bija nepilnīga. Atbilžu iesniegšanas termiņš bija 2011. gada 7. jūnijs. Vācija sniedza atbildi 2011. gada 7. jūnija vēstulē, noliedzot, ka 2011. gada 20. maija vēstule būtu bijusi atgādinājums Regulas (EK) Nr. 659/1999 izpratnē, jo divi no jautājumiem likās pārfrāzēti un, viņuprāt, viens no jautājumiem bija jauns.

| (28) | Komisija 2011. gada 15. jūnija vēstulē nosūtīja Vācijai otro atgādinājumu saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 659/1999 10. panta 3. punktu, ļaujot sniegt informāciju līdz 2011. gada 29. jūnijam. Ja šis atgādinājums netiktu ievērots, Komisija apsvērtu iespēju izdot rīkojumu sniegt informāciju. Vācija 2011. gada 29. jūnija vēstulē atbildēja uz dažiem jautājumiem un informēja Komisiju, ka atbildes uz pārējiem jautājumiem tiks sniegtas 2011. gada jūlijā. |
| --- | --- |

(28)

Komisija 2011. gada 15. jūnija vēstulē nosūtīja Vācijai otro atgādinājumu saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 659/1999 10. panta 3. punktu, ļaujot sniegt informāciju līdz 2011. gada 29. jūnijam. Ja šis atgādinājums netiktu ievērots, Komisija apsvērtu iespēju izdot rīkojumu sniegt informāciju. Vācija 2011. gada 29. jūnija vēstulē atbildēja uz dažiem jautājumiem un informēja Komisiju, ka atbildes uz pārējiem jautājumiem tiks sniegtas 2011. gada jūlijā.

| (29) | Komisija 2011. gada 4. jūlija vēstulē saņēma papildu informāciju no Ryanair. |
| --- | --- |

(29)

Komisija 2011. gada 4. jūlija vēstulē saņēma papildu informāciju no Ryanair.

Ryanair

| (30) | Komisija 2011. gada 5. jūlija vēstulē nosūtīja Vācijai trešo atgādinājumu saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 659/1999 10. panta 3. punktu, dodot tai iespēju sniegt informāciju par pārējiem jautājumiem līdz 2011. gada 15. jūlijam. Vācija sniedza atbildi 2011. gada 15. jūlija vēstulē. |
| --- | --- |

(30)

Komisija 2011. gada 5. jūlija vēstulē nosūtīja Vācijai trešo atgādinājumu saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 659/1999 10. panta 3. punktu, dodot tai iespēju sniegt informāciju par pārējiem jautājumiem līdz 2011. gada 15. jūlijam. Vācija sniedza atbildi 2011. gada 15. jūlija vēstulē.

| (31) | Komisija 2011. gada 18. jūlija vēstulē pārsūtīja Ryanair2011. gada 4. jūlijā sniegto informāciju Vācijai, aicinot sniegt piezīmes par to. Vācija lūdza Ryanair sniegto informāciju pārtulkot vācu valodā. Komisija 2011. gada 8. augusta vēstulē nosūtīja Vācijai minētās informācijas tulkojumu vācu valodā. |
| --- | --- |

(31)

Komisija 2011. gada 18. jūlija vēstulē pārsūtīja Ryanair2011. gada 4. jūlijā sniegto informāciju Vācijai, aicinot sniegt piezīmes par to. Vācija lūdza Ryanair sniegto informāciju pārtulkot vācu valodā. Komisija 2011. gada 8. augusta vēstulē nosūtīja Vācijai minētās informācijas tulkojumu vācu valodā.

Ryanair

Ryanair

| (32) | Vācija 2011. gada 8. septembra vēstulē iesniedza piezīmes par Ryanair sniegto informāciju. Komisija 2012. gada 7. februārī pieprasīja no Ryanair papildu informāciju par Oxera pētījumu. Ryanair2012. gada 13. februārī lūdza pagarināt atbildes sniegšanas termiņu. Ryanair2012. gada 16. februārī lūdza skaidrojumu par vienu no Komisijas uzdotajiem jautājumiem. Komisija šo skaidrojumu sniedza 2012. gada 17. februārī. |
| --- | --- |

(32)

Vācija 2011. gada 8. septembra vēstulē iesniedza piezīmes par Ryanair sniegto informāciju. Komisija 2012. gada 7. februārī pieprasīja no Ryanair papildu informāciju par Oxera pētījumu. Ryanair2012. gada 13. februārī lūdza pagarināt atbildes sniegšanas termiņu. Ryanair2012. gada 16. februārī lūdza skaidrojumu par vienu no Komisijas uzdotajiem jautājumiem. Komisija šo skaidrojumu sniedza 2012. gada 17. februārī.

Ryanair

Ryanair

Oxera

Ryanair

Ryanair

| (33) | Komisija 2012. gada 22. februāra vēstulē informēja Vāciju par savu lēmumu uzsākt LESD 108. panta 2. punktā paredzēto procedūru attiecībā uz iespējamo valsts atbalstu Infratil, FLG, Ryanair, kā arī citām aviokompānijām, kuras sniedz pakalpojumus no Lībekas lidostas (“2012. gada lēmums par procedūras sākšanu”) (14). Atbildot uz šo vēstuli, Vācija 2012. gada 14. marta vēstulē lūdza Komisiju aizsegt noteiktu informāciju, kas bija ietverta 2012. gada lēmumā par procedūras sākšanu. Komisija 2012. gada 20. marta vēstulē daļēji akceptēja šo lūgumu, paskaidrojot, ka tā nevar piekrist noteiktas informācijas aizsegšanai. Vācija 2012. gada 3. aprīļa vēstulē vēlreiz apstrīdēja Komisijas nostāju konfidencialitātes jautājumā. Komisija 2012. gada 25. aprīlī nosūtīja Vācijai vēstuli šajā sakarā, kurai pievienoja citu 2012. gada lēmuma par procedūras sākšanu redakciju un papildu argumentus. |
| --- | --- |

(33)

Komisija 2012. gada 22. februāra vēstulē informēja Vāciju par savu lēmumu uzsākt LESD 108. panta 2. punktā paredzēto procedūru attiecībā uz iespējamo valsts atbalstu Infratil, FLG, Ryanair, kā arī citām aviokompānijām, kuras sniedz pakalpojumus no Lībekas lidostas (“2012. gada lēmums par procedūras sākšanu”) (14). Atbildot uz šo vēstuli, Vācija 2012. gada 14. marta vēstulē lūdza Komisiju aizsegt noteiktu informāciju, kas bija ietverta 2012. gada lēmumā par procedūras sākšanu. Komisija 2012. gada 20. marta vēstulē daļēji akceptēja šo lūgumu, paskaidrojot, ka tā nevar piekrist noteiktas informācijas aizsegšanai. Vācija 2012. gada 3. aprīļa vēstulē vēlreiz apstrīdēja Komisijas nostāju konfidencialitātes jautājumā. Komisija 2012. gada 25. aprīlī nosūtīja Vācijai vēstuli šajā sakarā, kurai pievienoja citu 2012. gada lēmuma par procedūras sākšanu redakciju un papildu argumentus.

Infratil

FLG

Ryanair

14

| (34) | Ryanair2012. gada 2. martā nosūtīja Komisijai lūgumu sniegt iespēju iepazīties ar 2012. gada lēmumu sākt procedūru pirms tā publicēšanas, lai novērstu to, ka tiek publicēta konfidenciāla informācija. Komisija atbildēja 2012. gada 6. martā, norādot, ka dalībvalsts ir tā, kurai šī informācija ir jānosūta Ryanair. Pēc vairākkārtējas viedokļu apmaiņas starp Ryanair, Komisijas un Vācijas pārstāvjiem Ryanair2012. gada 27. aprīlī iesniedza sarakstu, lūdzot dzēst tajā uzskaitīto konfidenciālo informāciju, kā arī kritizēja procesuālos jautājumus. Turklāt Vācija 2012. gada 30. aprīlī iesniedza Komisijai Ryanair izteiktos papildu lūgumus aizsegt konkrētu informāciju. Minētā 2012. gada lēmuma par procedūras sākšanu aizsegtā versija tika nosūtīta Ryanair2012. gada 29. jūnijā. |
| --- | --- |

(34)

Ryanair2012. gada 2. martā nosūtīja Komisijai lūgumu sniegt iespēju iepazīties ar 2012. gada lēmumu sākt procedūru pirms tā publicēšanas, lai novērstu to, ka tiek publicēta konfidenciāla informācija. Komisija atbildēja 2012. gada 6. martā, norādot, ka dalībvalsts ir tā, kurai šī informācija ir jānosūta Ryanair. Pēc vairākkārtējas viedokļu apmaiņas starp Ryanair, Komisijas un Vācijas pārstāvjiem Ryanair2012. gada 27. aprīlī iesniedza sarakstu, lūdzot dzēst tajā uzskaitīto konfidenciālo informāciju, kā arī kritizēja procesuālos jautājumus. Turklāt Vācija 2012. gada 30. aprīlī iesniedza Komisijai Ryanair izteiktos papildu lūgumus aizsegt konkrētu informāciju. Minētā 2012. gada lēmuma par procedūras sākšanu aizsegtā versija tika nosūtīta Ryanair2012. gada 29. jūnijā.

Ryanair

Ryanair

Ryanair

Ryanair

Ryanair

Ryanair

| (35) | Kā Komisija to bija pieprasījusi 2012. gada 7. februārī, Ryanair iesniedza piezīmes 2012. gada 13. aprīļa vēstulē. Šīs piezīmes Komisija pārsūtīja Vācijai 2012. gada 27. jūnijā. Vācija 2012. gada 10. septembra vēstulē iesniedza piezīmes par Ryanair sniegto informāciju. |
| --- | --- |

(35)

Kā Komisija to bija pieprasījusi 2012. gada 7. februārī, Ryanair iesniedza piezīmes 2012. gada 13. aprīļa vēstulē. Šīs piezīmes Komisija pārsūtīja Vācijai 2012. gada 27. jūnijā. Vācija 2012. gada 10. septembra vēstulē iesniedza piezīmes par Ryanair sniegto informāciju.

Ryanair

Ryanair

| (36) | Komisija 2012. gada 24. februāra vēstulē lūdza Vāciju 20 dienās sniegt papildu informāciju saistībā ar lietām. Vācija 2012. gada 19. martā lūdza pagarināt termiņu līdz 2012. gada 20. aprīlim. Komisija 2012. gada 21. marta vēstulē piekrita pagarināt minēto termiņu līdz 2012. gada 17. aprīlim. Vācija iesniedza pieprasīto informāciju 2012. gada 17. aprīlī. Komisija 2012. gada 18. aprīļa vēstulē norādīja, ka Vācijas iesniegtā informācija ir nepilnīga, un pieprasīja, lai trūkstošā informācija tiktu iesniegta līdz 2012. gada 28. aprīlim. Komisija arī norādīja, ka gadījumā, ja šī prasība netiks ievērota, tiks izdots rīkojums sniegt informāciju saskaņā ar Padomes Regulas (EK) Nr. 659/1999 10. panta 3. punktu. Komisija 2012. gada 3. maijā nosūtīja Vācijai vēl vienu vēstuli, mudinot to iesniegt trūkstošo informāciju līdz 2012. gada 11. maijam. |
| --- | --- |

(36)

Komisija 2012. gada 24. februāra vēstulē lūdza Vāciju 20 dienās sniegt papildu informāciju saistībā ar lietām. Vācija 2012. gada 19. martā lūdza pagarināt termiņu līdz 2012. gada 20. aprīlim. Komisija 2012. gada 21. marta vēstulē piekrita pagarināt minēto termiņu līdz 2012. gada 17. aprīlim. Vācija iesniedza pieprasīto informāciju 2012. gada 17. aprīlī. Komisija 2012. gada 18. aprīļa vēstulē norādīja, ka Vācijas iesniegtā informācija ir nepilnīga, un pieprasīja, lai trūkstošā informācija tiktu iesniegta līdz 2012. gada 28. aprīlim. Komisija arī norādīja, ka gadījumā, ja šī prasība netiks ievērota, tiks izdots rīkojums sniegt informāciju saskaņā ar Padomes Regulas (EK) Nr. 659/1999 10. panta 3. punktu. Komisija 2012. gada 3. maijā nosūtīja Vācijai vēl vienu vēstuli, mudinot to iesniegt trūkstošo informāciju līdz 2012. gada 11. maijam.

| (37) | Vācija 2012. gada 14. maijā iesniedza Komisijai piezīmes par 2012. gada lēmumu par procedūras sākšanu. |
| --- | --- |

(37)

Vācija 2012. gada 14. maijā iesniedza Komisijai piezīmes par 2012. gada lēmumu par procedūras sākšanu.

| (38) | 2012. gada lēmums par procedūras sākšanu tika publicēts Oficiālajā Vēstnesī (15)2012. gada 10. augustā. Visām ieinteresētajām personām tika dota iespēja viena mēneša laikā iesniegt piezīmes par lēmumu. Ryanair divās vēstulēs – 2012. gada 16. augustā un 22. augustā – lūdza pagarināt minēto termiņu līdz 2012. gada 24. septembrim. Wizz Air2012. gada 24. augustā lūdza pagarināt termiņu līdz 2012. gada 24. septembrim. Infratil2012. gada 31. augustā lūdza pagarināt termiņu līdz 2012. gada 10. oktobrim. Hansestadt Lübeck un FLG2012. gada 5. septembrī lūdza Komisiju pagarināt termiņu līdz 2012. gada 10. oktobrim. Bundesverband der deutschen Verkehrsflughäfen (“ADV”) (16)2012. gada 7. septembrī lūdza pagarināt termiņu līdz 2012. gada 10. oktobrim. Tajā pašā dienā Komisija piešķīra termiņa pagarinājumus, kurus bija lūguši Ryanair, Wizz Air, ADV, Hansestadt Lübeck, FLG un Infratil. |
| --- | --- |

(38)

2012. gada lēmums par procedūras sākšanu tika publicēts Oficiālajā Vēstnesī (15)2012. gada 10. augustā. Visām ieinteresētajām personām tika dota iespēja viena mēneša laikā iesniegt piezīmes par lēmumu. Ryanair divās vēstulēs – 2012. gada 16. augustā un 22. augustā – lūdza pagarināt minēto termiņu līdz 2012. gada 24. septembrim. Wizz Air2012. gada 24. augustā lūdza pagarināt termiņu līdz 2012. gada 24. septembrim. Infratil2012. gada 31. augustā lūdza pagarināt termiņu līdz 2012. gada 10. oktobrim. Hansestadt Lübeck un FLG2012. gada 5. septembrī lūdza Komisiju pagarināt termiņu līdz 2012. gada 10. oktobrim. Bundesverband der deutschen Verkehrsflughäfen (“ADV”) (16)2012. gada 7. septembrī lūdza pagarināt termiņu līdz 2012. gada 10. oktobrim. Tajā pašā dienā Komisija piešķīra termiņa pagarinājumus, kurus bija lūguši Ryanair, Wizz Air, ADV, Hansestadt Lübeck, FLG un Infratil.

Oficiālajā Vēstnesī

15

Ryanair

Wizz Air

Infratil

Hansestadt Lübeck

FLG

Bundesverband der deutschen Verkehrsflughäfen

ADV

16

Ryanair

Wizz Air

ADV

Hansestadt Lübeck

FLG

Infratil

| (39) | Pro Airport Lübeck e.V.2012. gada 9. septembrī iesniedza savus apsvērumus. |
| --- | --- |

(39)

Pro Airport Lübeck e.V.2012. gada 9. septembrī iesniedza savus apsvērumus.

Pro Airport Lübeck e.V.

| (40) | Flughafen Hamburg GmbH (“Hamburgas lidosta”) un Šlēsvigas-Holšteinas federālās zemes valdība 2012. gada 10. septembrī lūdza Komisiju pagarināt piezīmju iesniegšanas termiņu līdz 2012. gada 10. oktobrim. Komisija nākamajā dienā piekrita piešķirt pagarinājumu. SGF nosūtīja Komisijai savas piezīmes 2012. gada 10. septembrī. |
| --- | --- |

(40)

Flughafen Hamburg GmbH (“Hamburgas lidosta”) un Šlēsvigas-Holšteinas federālās zemes valdība 2012. gada 10. septembrī lūdza Komisiju pagarināt piezīmju iesniegšanas termiņu līdz 2012. gada 10. oktobrim. Komisija nākamajā dienā piekrita piešķirt pagarinājumu. SGF nosūtīja Komisijai savas piezīmes 2012. gada 10. septembrī.

Flughafen Hamburg GmbH

SGF

| (41) | Ryanair savas piezīmes iesniedza Komisijai 2012. gada 24. septembrī, pievienojot arī Oxera izstrādātu ziņojumu. Hansestadt Lübeck savas piezīmes Komisijai iesniedza 2012. gada 8. oktobra vēstulē. ADV, FLG, Infratil un Wizz Air savas piezīmes Komisijai iesniedza 2012. gada 10. oktobrī, tostarp arī Oxera ziņojumu. Tajā pašā dienā Ryanair pievienoja tās sniegtajai informācijai vairākus Oxera izstrādātus ziņojumus. |
| --- | --- |

(41)

Ryanair savas piezīmes iesniedza Komisijai 2012. gada 24. septembrī, pievienojot arī Oxera izstrādātu ziņojumu. Hansestadt Lübeck savas piezīmes Komisijai iesniedza 2012. gada 8. oktobra vēstulē. ADV, FLG, Infratil un Wizz Air savas piezīmes Komisijai iesniedza 2012. gada 10. oktobrī, tostarp arī Oxera ziņojumu. Tajā pašā dienā Ryanair pievienoja tās sniegtajai informācijai vairākus Oxera izstrādātus ziņojumus.

Ryanair

Oxera

Hansestadt Lübeck

ADV

FLG

Infratil

Wizz Air

Oxera

Ryanair

Oxera

| (42) | Komisija 2014. gada 3. maijā pārsūtīja Vācijai Oxera ziņojumu nekonfidenciālās versijas, aicinot Vāciju iesniegt piezīmes. |
| --- | --- |

(42)

Komisija 2014. gada 3. maijā pārsūtīja Vācijai Oxera ziņojumu nekonfidenciālās versijas, aicinot Vāciju iesniegt piezīmes.

Oxera

| (43) | Ryanair2013. gada 15. maijā, 2014. gada 17. janvārī un 31. janvārī iesniedza papildu informāciju. |
| --- | --- |

(43)

Ryanair2013. gada 15. maijā, 2014. gada 17. janvārī un 31. janvārī iesniedza papildu informāciju.

Ryanair

| (44) | Komisija 2013. gada 11. februāra vēstulē lūdza Vāciju 20 dienās iesniegt visus ar Lībekas lidostas privatizāciju saistītos līgumus. Šāda informācijas izpaušana Komisijai tika liegta 2014. gada 28. februāra vēstulē, jo Lībekas lidostas privatizācija neietilpa izskatāmās procedūras tvērumā. Pēc Komisijas un Vācijas apspriešanās Vācija 2014. gada 13. marta vēstulē nosūtīja informāciju par Lībekas lidostas privatizāciju. |
| --- | --- |

(44)

Komisija 2013. gada 11. februāra vēstulē lūdza Vāciju 20 dienās iesniegt visus ar Lībekas lidostas privatizāciju saistītos līgumus. Šāda informācijas izpaušana Komisijai tika liegta 2014. gada 28. februāra vēstulē, jo Lībekas lidostas privatizācija neietilpa izskatāmās procedūras tvērumā. Pēc Komisijas un Vācijas apspriešanās Vācija 2014. gada 13. marta vēstulē nosūtīja informāciju par Lībekas lidostas privatizāciju.

| (45) | Komisija 2013. gada 24. februārī un 2014. gada 17. martā informēja Vāciju par 2014. gada Aviācijas pamatnostādņu ieviešanu un to nozīmi izskatāmās lietas kontekstā, aicinot Vāciju iesniegt piezīmes. Atbildot uz šo aicinājumu, Vācija iesniedza informāciju 2014. gada 27. martā. Papildu piezīmes iesniedza Wizz Air – 2014. gada 30. aprīļa vēstulē – un Vācija – 2014. gada 12. maijā. |
| --- | --- |

(45)

Komisija 2013. gada 24. februārī un 2014. gada 17. martā informēja Vāciju par 2014. gada Aviācijas pamatnostādņu ieviešanu un to nozīmi izskatāmās lietas kontekstā, aicinot Vāciju iesniegt piezīmes. Atbildot uz šo aicinājumu, Vācija iesniedza informāciju 2014. gada 27. martā. Papildu piezīmes iesniedza Wizz Air – 2014. gada 30. aprīļa vēstulē – un Vācija – 2014. gada 12. maijā.

Wizz Air

| (46) | Ryanair2014. gada 2. septembra, 12. septembra un 26. septembra vēstulē iesniedza Oxera izstrādātos papildu ziņojumus saistībā ar Komisijas neseno pieeju attiecībā uz TED principu. |
| --- | --- |

(46)

Ryanair2014. gada 2. septembra, 12. septembra un 26. septembra vēstulē iesniedza Oxera izstrādātos papildu ziņojumus saistībā ar Komisijas neseno pieeju attiecībā uz TED principu.

Ryanair

Oxera

1.3.   KOPĪGA PROCEDŪRA ATTIECĪBĀ UZ SA.21877, SA.27585 UN SA.31149

KOPĪGA PROCEDŪRA ATTIECĪBĀ UZ SA.21877, SA.27585 UN SA.31149

| (47) | Komisija 2014. gadā apvienoja procedūras SA.21877, SA.27585 un SA.31149. |
| --- | --- |

(47)

Komisija 2014. gadā apvienoja procedūras SA.21877, SA.27585 un SA.31149.

| (48) | Komisija 2014. gada 30. septembra vēstulē no Vācijas pieprasīja papildu informāciju. |
| --- | --- |

(48)

Komisija 2014. gada 30. septembra vēstulē no Vācijas pieprasīja papildu informāciju.

| (49) | Vācija 2014. gada 6. oktobrī lūdza Komisiju pagarināt pieprasītās informācijas sniegšanas termiņu līdz 2014. gada 30. novembrim. Komisija pagarināja minēto termiņu līdz 2014. gada 17. novembrim. Komisija 2014. gada 21. novembrī nosūtīja Vācijai atgādinājumu, ka pieprasītā informācija ir jāiesniedz līdz 2014. gada 3. decembrim. Komisija norādīja, ka šā atgādinājuma neievērošanas gadījumā saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 659/1999 10. panta 3. punktu tiks izdots rīkojums sniegt informāciju. Vācija iesniedza pieprasīto informāciju 2014. gada 3. decembrī. Pēc telekonferences, kas notika 2014. gada 18. decembrī, Vācija iesniedza papildu informāciju 2015. gada 12. janvārī un 14. janvārī. |
| --- | --- |

(49)

Vācija 2014. gada 6. oktobrī lūdza Komisiju pagarināt pieprasītās informācijas sniegšanas termiņu līdz 2014. gada 30. novembrim. Komisija pagarināja minēto termiņu līdz 2014. gada 17. novembrim. Komisija 2014. gada 21. novembrī nosūtīja Vācijai atgādinājumu, ka pieprasītā informācija ir jāiesniedz līdz 2014. gada 3. decembrim. Komisija norādīja, ka šā atgādinājuma neievērošanas gadījumā saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 659/1999 10. panta 3. punktu tiks izdots rīkojums sniegt informāciju. Vācija iesniedza pieprasīto informāciju 2014. gada 3. decembrī. Pēc telekonferences, kas notika 2014. gada 18. decembrī, Vācija iesniedza papildu informāciju 2015. gada 12. janvārī un 14. janvārī.

| (50) | Komisija saņēma informāciju no Ryanair2015. gada 26. janvāra, 9. februāra un 27. februāra e-pasta vēstulē. |
| --- | --- |

(50)

Komisija saņēma informāciju no Ryanair2015. gada 26. janvāra, 9. februāra un 27. februāra e-pasta vēstulē.

Ryanair

| (51) | Air Berlin2015. gada 30. janvārī paziņoja par savu ieinteresētību saistībā ar Komisijas Lēmumu par iespējamo valsts atbalstu Ryanair. |
| --- | --- |

(51)

Air Berlin2015. gada 30. janvārī paziņoja par savu ieinteresētību saistībā ar Komisijas Lēmumu par iespējamo valsts atbalstu Ryanair.

Air Berlin

Ryanair

| (52) | Komisija 2015. gada 23. marta vēstulē nosūtīja Vācijai no trešām personām saņemtās papildu piezīmes, aicinot Vāciju sniegt piezīmes par tām. Vācija atbildēja 2015. gada 9. aprīlī, nosūtot savas piezīmes par trešo personu sniegto informāciju. |
| --- | --- |

(52)

Komisija 2015. gada 23. marta vēstulē nosūtīja Vācijai no trešām personām saņemtās papildu piezīmes, aicinot Vāciju sniegt piezīmes par tām. Vācija atbildēja 2015. gada 9. aprīlī, nosūtot savas piezīmes par trešo personu sniegto informāciju.

| (53) | Komisija 2015. gada 20. aprīļa e-pasta vēstulē pieprasīja papildu informāciju par uzņēmumu Yasmina Flughafenmanagement GmbH (turpmāk tekstā “Yasmina”) (17), kas bija Lībekas lidostas operators 2013. un 2014. gadā. Papildu jautājumi par Infratil samaksāto pārdošanas iespējas cenu Vācijai tika nosūtīti 2015. gada 4. maijā. |
| --- | --- |

(53)

Komisija 2015. gada 20. aprīļa e-pasta vēstulē pieprasīja papildu informāciju par uzņēmumu Yasmina Flughafenmanagement GmbH (turpmāk tekstā “Yasmina”) (17), kas bija Lībekas lidostas operators 2013. un 2014. gadā. Papildu jautājumi par Infratil samaksāto pārdošanas iespējas cenu Vācijai tika nosūtīti 2015. gada 4. maijā.

Yasmina Flughafenmanagement GmbH

Yasmina

17

Infratil

| (54) | Hansestadt Lübeck2015. gada 5. maijā atbildēja uz jautājumiem par uzņēmumu Yasmina. Vācija 2015. gada 11. maija vēstulē atbildēja uz Komisijas pieprasījumu sniegt papildu informāciju par pārdošanas iespējas cenu. |
| --- | --- |

(54)

Hansestadt Lübeck2015. gada 5. maijā atbildēja uz jautājumiem par uzņēmumu Yasmina. Vācija 2015. gada 11. maija vēstulē atbildēja uz Komisijas pieprasījumu sniegt papildu informāciju par pārdošanas iespējas cenu.

Hansestadt Lübeck

Yasmina

| (55) | Komisija 2015. gada 13. maijā uzdeva Oxera jautājumu par iespējamo valsts atbalstu attiecībā uz atledošanas pakalpojumu cenām. Oxera2015. gada 18. maijā kā atbildi iesniedza ziņojumu par atledošanu. |
| --- | --- |

(55)

Komisija 2015. gada 13. maijā uzdeva Oxera jautājumu par iespējamo valsts atbalstu attiecībā uz atledošanas pakalpojumu cenām. Oxera2015. gada 18. maijā kā atbildi iesniedza ziņojumu par atledošanu.

Oxera

Oxera

| (56) | Komisija 2015. gada 22. maija e-pasta vēstulē lūdza Oxera skaidrojumu par tā 2014. gada septembra un 2015. gada februāra ziņojumiem saistībā ar to līguma papildinājumu rentabilitāti, kurus Ryanair un FLG parakstīja 2010. gadā. Komisija saņēma atbildi 2015. gada 28. maijā. |
| --- | --- |

(56)

Komisija 2015. gada 22. maija e-pasta vēstulē lūdza Oxera skaidrojumu par tā 2014. gada septembra un 2015. gada februāra ziņojumiem saistībā ar to līguma papildinājumu rentabilitāti, kurus Ryanair un FLG parakstīja 2010. gadā. Komisija saņēma atbildi 2015. gada 28. maijā.

Oxera

Ryanair

FLG

| (57) | Komisija 2015. gada 23. jūnijā uzdeva Vācijai papildu jautājumus. Atbildes tika saņemtas 2015. gada 25. jūnijā un 3. jūlijā. Komisija 2015. gada 29. jūnijā nosūtīja Vācijai papildu jautājumus, uz kuriem atbildes tika saņemtas 2015. gada 24. jūlija vēstulē. |
| --- | --- |

(57)

Komisija 2015. gada 23. jūnijā uzdeva Vācijai papildu jautājumus. Atbildes tika saņemtas 2015. gada 25. jūnijā un 3. jūlijā. Komisija 2015. gada 29. jūnijā nosūtīja Vācijai papildu jautājumus, uz kuriem atbildes tika saņemtas 2015. gada 24. jūlija vēstulē.

| (58) | Ryanair2015. gada 3. jūlijā nosūtīja Komisijai Oxera paskaidrojošo piezīmi. |
| --- | --- |

(58)

Ryanair2015. gada 3. jūlijā nosūtīja Komisijai Oxera paskaidrojošo piezīmi.

Ryanair

Oxera

| (59) | Komisija 2015. gada 4. augustā uzdeva Vācijai papildu jautājumus. Atbildes tika saņemtas 2015. gada 10. septembrī. |
| --- | --- |

(59)

Komisija 2015. gada 4. augustā uzdeva Vācijai papildu jautājumus. Atbildes tika saņemtas 2015. gada 10. septembrī.

| (60) | Ryanair2015. gada 30. novembrī iesniedza Komisijai vēl vienu Oxera piezīmi attiecībā uz TED kritērija izvērtēšanu lidostu un aviokompāniju līgumos lidostas kopējās rentabilitātes kontekstā. Papildu informāciju iesniedza Hansestadt Lübeck – 2016. gada 20. janvārī – un Vācija – 2016. gada 19. februārī. |
| --- | --- |

(60)

Ryanair2015. gada 30. novembrī iesniedza Komisijai vēl vienu Oxera piezīmi attiecībā uz TED kritērija izvērtēšanu lidostu un aviokompāniju līgumos lidostas kopējās rentabilitātes kontekstā. Papildu informāciju iesniedza Hansestadt Lübeck – 2016. gada 20. janvārī – un Vācija – 2016. gada 19. februārī.

Ryanair

Oxera

Hansestadt Lübeck

1.4.   2012. GADA LĒMUMA PAR PROCEDŪRAS SĀKŠANU PĀRSŪDZĪBA ATTIECĪBĀ UZ LIDOSTAS MAKSĀJUMU KĀRTĪBU

2012. GADA LĒMUMA PAR PROCEDŪRAS SĀKŠANU PĀRSŪDZĪBA ATTIECĪBĀ UZ LIDOSTAS MAKSĀJUMU KĀRTĪBU

| (61) | Hansestadt Lübeck iesniedza pieteikumu par 2012. gada lēmuma par procedūras sākšanu daļēju atcelšanu. Vispārējā tiesa atcēla 2012. gada lēmumu par procedūras sākšanu attiecībā uz 2006. gadā pieņemto Lībekas lidostas maksājumu kārtību (“2006. gada maksājumu kārtība”) (18). Komisija šo spriedumu pārsūdzēja Eiropas Savienības Tiesā, kas atstāja spēkā Vispārējās tiesas spriedumu (19). Tādēļ 2012. gada lēmums par procedūras sākšanu tika galīgi anulēts attiecībā uz 2006. gada maksājumu kārtību. Tādēļ 2006. gada maksājumu kārtība šajā lēmumā netiks izvērtēta. |
| --- | --- |

(61)

Hansestadt Lübeck iesniedza pieteikumu par 2012. gada lēmuma par procedūras sākšanu daļēju atcelšanu. Vispārējā tiesa atcēla 2012. gada lēmumu par procedūras sākšanu attiecībā uz 2006. gadā pieņemto Lībekas lidostas maksājumu kārtību (“2006. gada maksājumu kārtība”) (18). Komisija šo spriedumu pārsūdzēja Eiropas Savienības Tiesā, kas atstāja spēkā Vispārējās tiesas spriedumu (19). Tādēļ 2012. gada lēmums par procedūras sākšanu tika galīgi anulēts attiecībā uz 2006. gada maksājumu kārtību. Tādēļ 2006. gada maksājumu kārtība šajā lēmumā netiks izvērtēta.

Hansestadt Lübeck

18

19

2.   SĪKS PASĀKUMU APRAKSTS

SĪKS PASĀKUMU APRAKSTS

2.1.   IZMEKLĒŠANAS PRIEKŠVĒSTURE UN PASĀKUMU KONTEKSTS

IZMEKLĒŠANAS PRIEKŠVĒSTURE UN PASĀKUMU KONTEKSTS

2.1.1.   
  Aptvēruma teritorija, pasažieru skaita dinamika un aviokompānijas, kas apkalpo lidostu

Aptvēruma teritorija, pasažieru skaita dinamika un aviokompānijas, kas apkalpo lidostu

| (62) | Lībekas lidosta atrodas Šlēsvigas-Holšteinas federālajā zemē Vācijā, aptuveni 73 km no Hamburgas. |
| --- | --- |

(62)

Lībekas lidosta atrodas Šlēsvigas-Holšteinas federālajā zemē Vācijā, aptuveni 73 km no Hamburgas.

| (63) | Pati lidosta par savu aptvēruma teritoriju uzskata Hamburgas metropoles un Ēresundas apgabalu (Kopenhāgenas/Malmes aglomerācija). Šo reģionu var apkalpot šādas lidostas:






  — | Hamburgas lidosta (atrodas ~ 78 km no Lībekas lidostas, ceļā pavadītais laiks, braucot ar automobili, ~ 65 minūtes), |
| --- | --- | --- |

(63)

Pati lidosta par savu aptvēruma teritoriju uzskata Hamburgas metropoles un Ēresundas apgabalu (Kopenhāgenas/Malmes aglomerācija). Šo reģionu var apkalpot šādas lidostas:

—

Hamburgas lidosta (atrodas ~ 78 km no Lībekas lidostas, ceļā pavadītais laiks, braucot ar automobili, ~ 65 minūtes),

| — | Rostokas lidosta (atrodas ~ 134 km no Lībekas lidostas, ceļā pavadītais laiks, braucot ar automobili, ~ 1 stunda un 19 minūtes), |
| --- | --- |

—

Rostokas lidosta (atrodas ~ 134 km no Lībekas lidostas, ceļā pavadītais laiks, braucot ar automobili, ~ 1 stunda un 19 minūtes),

| — | Brēmenes lidosta (atrodas ~ 185 km no Lībekas lidostas, ceļā pavadītais laiks, braucot ar automobili, ~ 1 stunda un 56 minūtes), |
| --- | --- |

—

Brēmenes lidosta (atrodas ~ 185 km no Lībekas lidostas, ceļā pavadītais laiks, braucot ar automobili, ~ 1 stunda un 56 minūtes),

| — | Hannoveres lidosta (atrodas ~ 208 km no Lībekas lidostas, ceļā pavadītais laiks, braucot ar automobili, ~ 2 stundas un 8 minūtes) un |
| --- | --- |

—

Hannoveres lidosta (atrodas ~ 208 km no Lībekas lidostas, ceļā pavadītais laiks, braucot ar automobili, ~ 2 stundas un 8 minūtes) un

| — | Kopenhāgenas lidosta (atrodas ~ 280 km no Lībekas lidostas, ceļā pavadītais laiks, braucot ar automobili un prāmi, ~ 3 stundas). |
| --- | --- |

—

Kopenhāgenas lidosta (atrodas ~ 280 km no Lībekas lidostas, ceļā pavadītais laiks, braucot ar automobili un prāmi, ~ 3 stundas).

| (64) | Saskaņā ar tirgus pētījumu, ko lidosta veica 2009. gadā, lielākā daļa (izceļojošo) pasažieru Lībekas lidostā ieradās no Hamburgas (t. i., 47,20 %). Lidosta sagaidīja, ka pēc tam, kad tiks pabeigts Fēmarnbelta fiksētais savienojums starp Vāciju un Dāniju, pieaugs to izceļojošo pasažieru skaits, kuri nāk no Dānijas. Tālāk 1. attēlā atspoguļoti kopējie dati par Lībekas lidostas pasažieru izcelsmi.

  1. attēls


  No Lībekas lidostas izceļojošo pasažieru izcelsme (2009. gada tirgus pētījums)




  Šlēsviga-Holšteina; 33 %
  Brēmene; 14 %
  Hamburga; 47 %
  Dānija; 5 % |
| --- | --- |

(64)

Saskaņā ar tirgus pētījumu, ko lidosta veica 2009. gadā, lielākā daļa (izceļojošo) pasažieru Lībekas lidostā ieradās no Hamburgas (t. i., 47,20 %). Lidosta sagaidīja, ka pēc tam, kad tiks pabeigts Fēmarnbelta fiksētais savienojums starp Vāciju un Dāniju, pieaugs to izceļojošo pasažieru skaits, kuri nāk no Dānijas. Tālāk 1. attēlā atspoguļoti kopējie dati par Lībekas lidostas pasažieru izcelsmi.

1. attēls

1. attēls

No Lībekas lidostas izceļojošo pasažieru izcelsme (2009. gada tirgus pētījums)

No Lībekas lidostas izceļojošo pasažieru izcelsme (2009. gada tirgus pētījums)

Šlēsviga-Holšteina; 33 %

Brēmene; 14 %

Hamburga; 47 %

Dānija; 5 %

| (65) | Pasažieru plūsma lidostā palielinājās no 48 652 pasažieriem 1999. gadā līdz 546 146 pasažieriem 2010. gadā (sk. 1. tabulu). Lidosta prognozēja, ka līdz 2015. gadam tās apkalpoto pasažieru skaits palielināsies līdz 2,2 miljoniem. Tomēr šis attīstības scenārijs nepiepildījās.

  1. tabula


  Pasažieru skaita dinamika Lībekas lidostā no 1999. līdz 2013. gadam
   (20)







  Gads | Pasažieru skaits |
| --- | --- | --- |
| 1999 | 48 652 |
| 2000 | 142 586 |
| 2001 | 192 726 |
| 2002 | 244 768 |
| 2003 | 514 560 |
| 2004 | 578 475 |
| 2005 | 710 788 |
| 2006 | 677 638 |
| 2007 | 612 858 |
| 2008 | 544 339 |
| 2009 | 697 559 |
| 2010 | 546 146 |
| 2011 | 344 068 |
| 2012 | 359 974 |
| 2013 | 367 252 |

(65)

Pasažieru plūsma lidostā palielinājās no 48 652 pasažieriem 1999. gadā līdz 546 146 pasažieriem 2010. gadā (sk. 1. tabulu). Lidosta prognozēja, ka līdz 2015. gadam tās apkalpoto pasažieru skaits palielināsies līdz 2,2 miljoniem. Tomēr šis attīstības scenārijs nepiepildījās.

1. tabula

1. tabula

Pasažieru skaita dinamika Lībekas lidostā no 1999. līdz 2013. gadam
   (20)

Pasažieru skaita dinamika Lībekas lidostā no 1999. līdz 2013. gadam

20

Gads

Pasažieru skaits

1999

48 652

2000

142 586

2001

192 726

2002

244 768

2003

514 560

2004

578 475

2005

710 788

2006

677 638

2007

612 858

2008

544 339

2009

697 559

2010

546 146

2011

344 068

2012

359 974

2013

367 252

| (66) | Šā lēmuma pieņemšanas laikā neviena aviokompānija neveic darbību no Lībekas lidostas. Netiek piedāvāti ne regulārie, ne čārterlidojumi. |
| --- | --- |

(66)

Šā lēmuma pieņemšanas laikā neviena aviokompānija neveic darbību no Lībekas lidostas. Netiek piedāvāti ne regulārie, ne čārterlidojumi.

2.1.2.   
  Lidostas īpašumtiesības

Lidostas īpašumtiesības

| (67) | Lībekas lidostu sākotnēji ekspluatēja sabiedrība ar ierobežotu atbildību Flughafen Lübeck GmbH (FLG). Daļa lidostas infrastruktūras un zemes joprojām piederēja Hansestadt Lübeck. FLG varēja izmantot lidostas infrastruktūru saskaņā ar nomas līgumu. FLG īpašumtiesības pēdējos gados vairākkārt mainījās. Līdz 2005. gada 30. novembrim vienīgais FLG akcionārs bija Hansestadt Lübeck, kam piederēja 100 % akciju. Saskaņā ar “2005. gada dalības līgumu” (Beteiligungsvertrag) Hansestadt Lübeck2005. gada 1. decembrī 90 % savu FLG akciju pārdeva Infratil. Atlikušo 10 % akciju turētāja joprojām bija Hansestadt Lübeck kā mazākuma akcionārs. 2005. gada dalības līgumā bija ietverti vairāki nosacījumi, tostarp par pārdošanas vai pirkšanas iespējām abām pusēm (sīkāk sk. 2.3.1. iedaļu). |
| --- | --- |

(67)

Lībekas lidostu sākotnēji ekspluatēja sabiedrība ar ierobežotu atbildību Flughafen Lübeck GmbH (FLG). Daļa lidostas infrastruktūras un zemes joprojām piederēja Hansestadt Lübeck. FLG varēja izmantot lidostas infrastruktūru saskaņā ar nomas līgumu. FLG īpašumtiesības pēdējos gados vairākkārt mainījās. Līdz 2005. gada 30. novembrim vienīgais FLG akcionārs bija Hansestadt Lübeck, kam piederēja 100 % akciju. Saskaņā ar “2005. gada dalības līgumu” (Beteiligungsvertrag) Hansestadt Lübeck2005. gada 1. decembrī 90 % savu FLG akciju pārdeva Infratil. Atlikušo 10 % akciju turētāja joprojām bija Hansestadt Lübeck kā mazākuma akcionārs. 2005. gada dalības līgumā bija ietverti vairāki nosacījumi, tostarp par pārdošanas vai pirkšanas iespējām abām pusēm (sīkāk sk. 2.3.1. iedaļu).

Flughafen Lübeck GmbH

FLG

Hansestadt Lübeck

FLG

FLG

FLG

Hansestadt Lübeck

Beteiligungsvertrag

Hansestadt Lübeck

FLG

Infratil

Hansestadt Lübeck

| (68) | Lai novērstu to, ka Infratil izmanto savu pārdošanas iespēju, 2009. gadā starp Hansestadt Lübeck un Infratil tika parakstīta papildvienošanās (Ergänzungsvereinbarung 2009). Saskaņā ar 2009. gada papildvienošanos Infratil bija jāturpina lidostas darbība līdz 2009. gada oktobrim un uzņēmumam par to tika kompensētas noteiktas izmaksas (sk. 3. tabulu). |
| --- | --- |

(68)

Lai novērstu to, ka Infratil izmanto savu pārdošanas iespēju, 2009. gadā starp Hansestadt Lübeck un Infratil tika parakstīta papildvienošanās (Ergänzungsvereinbarung 2009). Saskaņā ar 2009. gada papildvienošanos Infratil bija jāturpina lidostas darbība līdz 2009. gada oktobrim un uzņēmumam par to tika kompensētas noteiktas izmaksas (sk. 3. tabulu).

Infratil

Hansestadt Lübeck

Infratil

Ergänzungsvereinbarung 2009

Infratil

| (69) | 2009. gada nogalē Infratil izmantoja savu pārdošanas iespēju un atpakaļpārdeva savas akcijas Hansestadt Lübeck. |
| --- | --- |

(69)

2009. gada nogalē Infratil izmantoja savu pārdošanas iespēju un atpakaļpārdeva savas akcijas Hansestadt Lübeck.

Infratil

Hansestadt Lübeck

| (70) | No 2009. gada novembra Hansestadt Lübeck atkal bija vienīgais FLG īpašnieks (tam piederēja 100 % akciju). Lībekas pilsētas dome (“Bürgerschaft”) (21) 2009. gada novembrī nolēma, ka līdz 2010. gada februāra beigām ir jāatrod jauns privātais investors FLG un lidosta turpmāk nav jāfinansē. |
| --- | --- |

(70)

No 2009. gada novembra Hansestadt Lübeck atkal bija vienīgais FLG īpašnieks (tam piederēja 100 % akciju). Lībekas pilsētas dome (“Bürgerschaft”) (21) 2009. gada novembrī nolēma, ka līdz 2010. gada februāra beigām ir jāatrod jauns privātais investors FLG un lidosta turpmāk nav jāfinansē.

Hansestadt Lübeck

FLG

Bürgerschaft

21

FLG

| (71) | Hansestadt Lübeck iedzīvotāji 2010. gada 25. aprīlī referendumā nobalsoja par to, lai tiktu nodrošināta Lībekas lidostas dzīvotspēja. Hansestadt Lübeck uzskatīja, ka ir nepieciešami papildu ieguldījumi lidostas infrastruktūras uzlabošanā, lai lidostu varētu privatizēt. |
| --- | --- |

(71)

Hansestadt Lübeck iedzīvotāji 2010. gada 25. aprīlī referendumā nobalsoja par to, lai tiktu nodrošināta Lībekas lidostas dzīvotspēja. Hansestadt Lübeck uzskatīja, ka ir nepieciešami papildu ieguldījumi lidostas infrastruktūras uzlabošanā, lai lidostu varētu privatizēt.

Hansestadt Lübeck

Hansestadt Lübeck

| (72) | Hansestadt Lübeck2012. gada 16. augustāEiropas Savienības Oficiālā Vēstneša papildinājumā publicēja uzaicinājumu iesniegt piedāvājumus (22) attiecībā uz Lībekas lidostas pārdošanu. Līdz 2012. gada 24. septembrim tika iesniegtas septiņas vēstules par ieinteresētību. Līdz 2012. gada 15. oktobrim piecas personas iesniedza sākotnējosnesaistošos piedāvājumus. Līdz 2012. gada 20. novembrim trīs personas iesniedza saistošus galīgos piedāvājumus. Visi trīs piedāvājumi tika salīdzināti. Salīdzināšanai punkti tika piešķirti pēc noteiktas sistēmas, ņemot vērā gan finansiālo piedāvājumu, gan attiecīgos darījumdarbības un attīstības plānus. Visizdevīgākais nepārprotami bija uzņēmuma 3Y Logistic und Projektbetreuung GmbH, Frankfurt (“3Y”) piedāvājums, kurā bija paredzēts, kas tiks noslēgts aktīvu cesijas līgums. 3Y ir Lībekas lidostas pirkšanas un darbības vajadzībām izveidotās sabiedrības ar ierobežotu atbildību Yasmina pārvaldītājsabiedrība. Lībekas Bürgerschaft2012. gada 29. novembrī piekrita noteikumiem un pārdošanai. Pārdošanas līgums tika noslēgts 2012. gada 14. decembrī un stājās spēkā 2013. gada 1. janvārī. Yasmina ieguva daļu no FLG aktīviem. Aktīvi, kas nebija pārdoti uzņēmumam Yasmina, tika nodoti Hansestadt Lübeck, noslēdzot līgumu, ar kuru FLG tika pievienota Hansestadt Lübeck (vācu valodā – “Verschmelzung”). Līdz ar to FLG pārstāja eksistēt kā neatkarīga juridiska persona. |
| --- | --- |

(72)

Hansestadt Lübeck2012. gada 16. augustāEiropas Savienības Oficiālā Vēstneša papildinājumā publicēja uzaicinājumu iesniegt piedāvājumus (22) attiecībā uz Lībekas lidostas pārdošanu. Līdz 2012. gada 24. septembrim tika iesniegtas septiņas vēstules par ieinteresētību. Līdz 2012. gada 15. oktobrim piecas personas iesniedza sākotnējosnesaistošos piedāvājumus. Līdz 2012. gada 20. novembrim trīs personas iesniedza saistošus galīgos piedāvājumus. Visi trīs piedāvājumi tika salīdzināti. Salīdzināšanai punkti tika piešķirti pēc noteiktas sistēmas, ņemot vērā gan finansiālo piedāvājumu, gan attiecīgos darījumdarbības un attīstības plānus. Visizdevīgākais nepārprotami bija uzņēmuma 3Y Logistic und Projektbetreuung GmbH, Frankfurt (“3Y”) piedāvājums, kurā bija paredzēts, kas tiks noslēgts aktīvu cesijas līgums. 3Y ir Lībekas lidostas pirkšanas un darbības vajadzībām izveidotās sabiedrības ar ierobežotu atbildību Yasmina pārvaldītājsabiedrība. Lībekas Bürgerschaft2012. gada 29. novembrī piekrita noteikumiem un pārdošanai. Pārdošanas līgums tika noslēgts 2012. gada 14. decembrī un stājās spēkā 2013. gada 1. janvārī. Yasmina ieguva daļu no FLG aktīviem. Aktīvi, kas nebija pārdoti uzņēmumam Yasmina, tika nodoti Hansestadt Lübeck, noslēdzot līgumu, ar kuru FLG tika pievienota Hansestadt Lübeck (vācu valodā – “Verschmelzung”). Līdz ar to FLG pārstāja eksistēt kā neatkarīga juridiska persona.

Hansestadt Lübeck

Eiropas Savienības Oficiālā Vēstneša

22

3Y Logistic und Projektbetreuung GmbH, Frankfurt

3Y

aktīvu cesijas līgums

3Y

Yasmina

Bürgerschaft

Yasmina

FLG

Yasmina

Hansestadt Lübeck

FLG

Hansestadt Lübeck

Verschmelzung

FLG

| (73) | Lidostas ilgstošo zaudējumu dēļ Yasmina 2014. gada aprīlī paziņoja par maksātnespēju, un tā rezultātā 2014. gada 23. aprīlī tika ierosināta maksātnespējas procedūra. Lībekas lidostu 2014. gada 1. augustā pārņēma Ķīnas investors PuRen Germany GmbH (“PuRen”). PuRen 2015. gada septembrī paziņoja par maksātnespēju, un tā rezultātā 2015. gada 30. septembrī tika ierosināta maksātnespējas procedūra. 2016. gada 1. jūlijā Lībekas lidostu pārņēma Stöcker Flughafen GmbH & Co. KG (“Stöcker”). |
| --- | --- |

(73)

Lidostas ilgstošo zaudējumu dēļ Yasmina 2014. gada aprīlī paziņoja par maksātnespēju, un tā rezultātā 2014. gada 23. aprīlī tika ierosināta maksātnespējas procedūra. Lībekas lidostu 2014. gada 1. augustā pārņēma Ķīnas investors PuRen Germany GmbH (“PuRen”). PuRen 2015. gada septembrī paziņoja par maksātnespēju, un tā rezultātā 2015. gada 30. septembrī tika ierosināta maksātnespējas procedūra. 2016. gada 1. jūlijā Lībekas lidostu pārņēma Stöcker Flughafen GmbH & Co. KG (“Stöcker”).

Yasmina

PuRen Germany GmbH

PuRen

PuRen

Stöcker Flughafen GmbH & Co. KG

Stöcker

| (74) | Komisija izmeklēja tālāk uzskaitītos pasākumus, kas, iespējams, veidoja valsts atbalstu FLG, Infratil un Ryanair, kā arī citām aviokompānijām, kas izmantoja lidostu. |
| --- | --- |

(74)

Komisija izmeklēja tālāk uzskaitītos pasākumus, kas, iespējams, veidoja valsts atbalstu FLG, Infratil un Ryanair, kā arī citām aviokompānijām, kas izmantoja lidostu.

FLG

Infratil

Ryanair

2.2.   IESPĒJAMAIS VALSTS ATBALSTS FLG

IESPĒJAMAIS VALSTS ATBALSTS FLG

| (75) | Komisija ir sākusi oficiālo izmeklēšanas procedūru par šādiem pasākumiem par labu FLG:






  — | visu to zaudējumu pārņemšana, kas radās laikposmā no 1978. gada līdz 2004. gadam, |
| --- | --- | --- |

(75)

Komisija ir sākusi oficiālo izmeklēšanas procedūru par šādiem pasākumiem par labu FLG:

FLG

—

visu to zaudējumu pārņemšana, kas radās laikposmā no 1978. gada līdz 2004. gadam,

| — | zemes un lidostas infrastruktūras nomas līgums (pirms 2006. gada 1. janvāra) par cenu, kas ir zemāka par tirgus cenu, |
| --- | --- |

—

zemes un lidostas infrastruktūras nomas līgums (pirms 2006. gada 1. janvāra) par cenu, kas ir zemāka par tirgus cenu,

| — | to nenokārtoto saistību pārņemšana, kas izriet no vairākiem aizdevuma līgumiem, kuri tika noslēgti starp FLG un komercbankām, |
| --- | --- |

—

to nenokārtoto saistību pārņemšana, kas izriet no vairākiem aizdevuma līgumiem, kuri tika noslēgti starp FLG un komercbankām,

FLG

| — | ieguldījumu atbalsts FLG saistībā ar 2005. gada lēmumu par reģionālajām lidostām (23) un šā lēmuma nosacījumu pārkāpšana, kā tika apgalvots, |
| --- | --- |

—

ieguldījumu atbalsts FLG saistībā ar 2005. gada lēmumu par reģionālajām lidostām (23) un šā lēmuma nosacījumu pārkāpšana, kā tika apgalvots,

FLG

23

| — | kompensācija par FLG zaudējumiem kopš 2009. gada novembra, |
| --- | --- |

—

kompensācija par FLG zaudējumiem kopš 2009. gada novembra,

FLG

| — | infrastruktūras ieguldījumu finansēšana, ko veica Hansestadt Lübeck un Šlēsvigas-Holšteinas federālā zeme 2010.–2015. gadā, |
| --- | --- |

—

infrastruktūras ieguldījumu finansēšana, ko veica Hansestadt Lübeck un Šlēsvigas-Holšteinas federālā zeme 2010.–2015. gadā,

Hansestadt Lübeck

| — | to akcionāra aizdevumu subordinācija, kurus Hansestadt Lübeck bija piešķīris FLG. |
| --- | --- |

—

to akcionāra aizdevumu subordinācija, kurus Hansestadt Lübeck bija piešķīris FLG.

Hansestadt Lübeck

FLG

2.3.   IESPĒJAMAIS VALSTS ATBALSTS INFRATIL

IESPĒJAMAIS VALSTS ATBALSTS INFRATIL

2.3.1.   
  FLG akciju pārdošana

FLG akciju pārdošana

| (76) | Ņemot vērā FLG ilgstošos darbības zaudējumus, Hansestadt Lübeck nolēma pārdot savas FLG akcijas. Lai noteiktu labāko pircēju, Hansestadt Lübeck izsludināja uzaicinājumu iesniegt piedāvājumus, kas 2003. gada 21. martā tika publicēts Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī. |
| --- | --- |

(76)

Ņemot vērā FLG ilgstošos darbības zaudējumus, Hansestadt Lübeck nolēma pārdot savas FLG akcijas. Lai noteiktu labāko pircēju, Hansestadt Lübeck izsludināja uzaicinājumu iesniegt piedāvājumus, kas 2003. gada 21. martā tika publicēts Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.

FLG

Hansestadt Lübeck

FLG

Hansestadt Lübeck

Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī

| (77) | Hansestadt Lübeck saņēma norādes par interesi no pieciem uzņēmumiem. Hansestadt Lübeck pirmajiem četriem uzņēmumiem nosūtīja dokumentu kopumu ar detalizētāku informāciju. Viens uzņēmums savu sākotnējo piedāvājumu bija iesniedzis pēc termiņa beigām – 2003. gada 17. jūnijā. |
| --- | --- |

(77)

Hansestadt Lübeck saņēma norādes par interesi no pieciem uzņēmumiem. Hansestadt Lübeck pirmajiem četriem uzņēmumiem nosūtīja dokumentu kopumu ar detalizētāku informāciju. Viens uzņēmums savu sākotnējo piedāvājumu bija iesniedzis pēc termiņa beigām – 2003. gada 17. jūnijā.

Hansestadt Lübeck

Hansestadt Lübeck

| (78) | Oficiālu piedāvājumu iesniedza tikai viens uzņēmums, proti, Infratil. Tāpēc Hansestadt Lübeck sāka sarunas ar Infratil. Pirmais pārdošanas līgums tika noslēgts 2005. gada martā. Tomēr saistībā ar to bija paredzēts nosacījums, ka noteiktā termiņā ir jāsaņem lidostas skrejceļa pagarināšanas projekta galīgais plānojuma apstiprinājums (Planfeststellungsbeschluss). Pēc Šlēsvigas Augstākās administratīvās tiesas (Oberverwaltungsgericht – “OVG”) 2005. gada 18. jūlija nolēmuma (24) šo nosacījumu vairs nebija iespējams izpildīt. |
| --- | --- |

(78)

Oficiālu piedāvājumu iesniedza tikai viens uzņēmums, proti, Infratil. Tāpēc Hansestadt Lübeck sāka sarunas ar Infratil. Pirmais pārdošanas līgums tika noslēgts 2005. gada martā. Tomēr saistībā ar to bija paredzēts nosacījums, ka noteiktā termiņā ir jāsaņem lidostas skrejceļa pagarināšanas projekta galīgais plānojuma apstiprinājums (Planfeststellungsbeschluss). Pēc Šlēsvigas Augstākās administratīvās tiesas (Oberverwaltungsgericht – “OVG”) 2005. gada 18. jūlija nolēmuma (24) šo nosacījumu vairs nebija iespējams izpildīt.

Infratil

Hansestadt Lübeck

Infratil

Planfeststellungsbeschluss

Oberverwaltungsgericht

OVG

24

| (79) | Spriedums būtiski mainīja abu pušu sarunu pozīcijas. Tā kā iepriekšējās konkursa procedūras rezultātā tika saņemts tikai viens oficiāls piedāvājums, Hansestadt Lübeck uzskatīja, ka ir maz ticams, ka pēc lidostas paplašināšanas apturēšanas ieinteresēto personu būs vairāk. Tāpēc Hansestadt Lübeck izlēma neizsludināt vēl vienu konkursu. Tā vietā Hansestadt Lübeck un Infratil atsāka sarunas, pamatojoties uz jauno informāciju, un vienojās par privatizācijas līgumu ar nosacījumu. 2005. gada 24. oktobrī tika noslēgts dalības līgums (“2005. gada dalības līgums”). Tas stājās spēkā 2005. gada 1. decembrī. |
| --- | --- |

(79)

Spriedums būtiski mainīja abu pušu sarunu pozīcijas. Tā kā iepriekšējās konkursa procedūras rezultātā tika saņemts tikai viens oficiāls piedāvājums, Hansestadt Lübeck uzskatīja, ka ir maz ticams, ka pēc lidostas paplašināšanas apturēšanas ieinteresēto personu būs vairāk. Tāpēc Hansestadt Lübeck izlēma neizsludināt vēl vienu konkursu. Tā vietā Hansestadt Lübeck un Infratil atsāka sarunas, pamatojoties uz jauno informāciju, un vienojās par privatizācijas līgumu ar nosacījumu. 2005. gada 24. oktobrī tika noslēgts dalības līgums (“2005. gada dalības līgums”). Tas stājās spēkā 2005. gada 1. decembrī.

Hansestadt Lübeck

Hansestadt Lübeck

Hansestadt Lübeck

Infratil

| (80) | 2005. gada dalības līgumā bija noteikts, ka 90 % FLG akciju no Hansestadt Lübeck pāries Infratil īpašumā no 2005. gada 1. decembra. Par to Infratil samaksāja Hansestadt Lübeck tā dēvēto “Pirkuma cenu I” EUR [...] (*1) un papildu EUR [...], kas atbilst skaidras naudas aizdevumam, kuru Hansestadt Lübeck iepriekš bija piešķīrusi FLG, lai finansētu darbības izmaksas un jaunus ieguldījumus. Infratil nācās arī pārņemt lidostas darbības zaudējumus par 2005. gadu. |
| --- | --- |

(80)

2005. gada dalības līgumā bija noteikts, ka 90 % FLG akciju no Hansestadt Lübeck pāries Infratil īpašumā no 2005. gada 1. decembra. Par to Infratil samaksāja Hansestadt Lübeck tā dēvēto “Pirkuma cenu I” EUR [...] (*1) un papildu EUR [...], kas atbilst skaidras naudas aizdevumam, kuru Hansestadt Lübeck iepriekš bija piešķīrusi FLG, lai finansētu darbības izmaksas un jaunus ieguldījumus. Infratil nācās arī pārņemt lidostas darbības zaudējumus par 2005. gadu.

FLG

Hansestadt Lübeck

Infratil

Infratil

Hansestadt Lübeck

*1

Hansestadt Lübeck

FLG

Infratil

| (81) | Turklāt 2005. gada dalības līgumā bija noteikts, ka Infratil vēlāk būtu jāsamaksā “Pirkuma cena II” – EUR [...], ja tiktu izpildīti šādi divi nosacījumi:






  a) | lidosta saņem beznosacījumu un galīgu plānojuma apstiprinājumu, kas aptver līgumā noteiktu saturu (sk. 82. apsvērumu) un attiecībā uz FLG neparedz aktīvus trokšņu pārvaldības pasākumus, piemēram, aizliegumu lidot naktīs vai trokšņu kvotu (Lärmkontingent), vai FLG ir noslēgts līgums par būvdarbu veikšanu attiecībā uz līgumā noteiktiem noteiktas vērtības pasākumiem; |
| --- | --- | --- |

(81)

Turklāt 2005. gada dalības līgumā bija noteikts, ka Infratil vēlāk būtu jāsamaksā “Pirkuma cena II” – EUR [...], ja tiktu izpildīti šādi divi nosacījumi:

Infratil

a)

lidosta saņem beznosacījumu un galīgu plānojuma apstiprinājumu, kas aptver līgumā noteiktu saturu (sk. 82. apsvērumu) un attiecībā uz FLG neparedz aktīvus trokšņu pārvaldības pasākumus, piemēram, aizliegumu lidot naktīs vai trokšņu kvotu (Lärmkontingent), vai FLG ir noslēgts līgums par būvdarbu veikšanu attiecībā uz līgumā noteiktiem noteiktas vērtības pasākumiem;

FLG

Lärmkontingent

FLG

| b) | 2008. gadā tiek pārvadāti vismaz [...] pasažieri vai – ja pirmais nosacījums tiek izpildīts jau 2006. vai 2007. gadā – 2006. gadā tiek pārvadāti vismaz [...] pasažieri vai 2007. gadā tiek pārvadāti vismaz [...] pasažieri. |
| --- | --- |

b)

2008. gadā tiek pārvadāti vismaz [...] pasažieri vai – ja pirmais nosacījums tiek izpildīts jau 2006. vai 2007. gadā – 2006. gadā tiek pārvadāti vismaz [...] pasažieri vai 2007. gadā tiek pārvadāti vismaz [...] pasažieri.

| (82) | Līgumā noteiktais plānojuma apstiprinājuma saturs ietvēra šādus elementus:






  — | skrejceļu pagarināšana, |
| --- | --- | --- |

(82)

Līgumā noteiktais plānojuma apstiprinājuma saturs ietvēra šādus elementus:

—

skrejceļu pagarināšana,

| — | II vai III kategorijas instrumentālās nolaišanās sistēmas (“ILS CAT II” vai “ILS CAT III”) uzstādīšana, |
| --- | --- |

—

II vai III kategorijas instrumentālās nolaišanās sistēmas (“ILS CAT II” vai “ILS CAT III”) uzstādīšana,

| — | autostāvvietas paplašināšana, |
| --- | --- |

—

autostāvvietas paplašināšana,

| — | esošā lidostas teritorija, |
| --- | --- |

—

esošā lidostas teritorija,

| — | perona paplašināšana. |
| --- | --- |

—

perona paplašināšana.

| (83) | No Pirkuma cenas II bija jāatskaita šādas vienības:






  — | Pirkuma cena I (EUR [...]), |
| --- | --- | --- |

(83)

No Pirkuma cenas II bija jāatskaita šādas vienības:

—

Pirkuma cena I (EUR [...]),

| — | lidostas darbības zaudējumi par 2005.–2008. gadu, kuru maksimālā kopējā summa nepārsniedz EUR [...], |
| --- | --- |

—

lidostas darbības zaudējumi par 2005.–2008. gadu, kuru maksimālā kopējā summa nepārsniedz EUR [...],

| — | izmaksas saistībā ar tiesvedības procesu par valsts atbalstu, kuru Vācijas civillietu tiesās ierosināja uzņēmums Air Berlin, – Vācija lēš, ka tās varētu būt apmēram EUR [...], |
| --- | --- |

—

izmaksas saistībā ar tiesvedības procesu par valsts atbalstu, kuru Vācijas civillietu tiesās ierosināja uzņēmums Air Berlin, – Vācija lēš, ka tās varētu būt apmēram EUR [...],

Air Berlin

| — | ja tiek izdots plānojuma apstiprinājums ar līgumā paredzēto saturu (sk. 82. apsvērumu), – starpība starp plānojuma apstiprināšanas izmaksām, izņemot kompensējošo pasākumu izmaksas, un fiksētu summu EUR [...]; Vācija lēš, ka šī starpība ir EUR [...], |
| --- | --- |

—

ja tiek izdots plānojuma apstiprinājums ar līgumā paredzēto saturu (sk. 82. apsvērumu), – starpība starp plānojuma apstiprināšanas izmaksām, izņemot kompensējošo pasākumu izmaksas, un fiksētu summu EUR [...]; Vācija lēš, ka šī starpība ir EUR [...],

| — | ja netiek izdots plānojuma apstiprinājums ar līgumā paredzēto saturu (sk. 82. apsvērumu) – plānojuma apstiprinājuma izmaksas. |
| --- | --- |

—

ja netiek izdots plānojuma apstiprinājums ar līgumā paredzēto saturu (sk. 82. apsvērumu) – plānojuma apstiprinājuma izmaksas.

| (84) | Saskaņā ar 2005. gada dalības līgumu plānojuma apstiprinājuma izmaksas ietver visas izmaksas, kas ietekmē likviditāti (liquiditätswirksam). Minētais ietver izmaksas par kompensējošiem pasākumiem (Aufwendungen für Ausgleichsmaßnahmen) attiecībā uz plānojuma apstiprināšanas procedūru, kas radušās laikā no 2005. gada 1. oktobra līdz 2008. gada 31. decembrim. |
| --- | --- |

(84)

Saskaņā ar 2005. gada dalības līgumu plānojuma apstiprinājuma izmaksas ietver visas izmaksas, kas ietekmē likviditāti (liquiditätswirksam). Minētais ietver izmaksas par kompensējošiem pasākumiem (Aufwendungen für Ausgleichsmaßnahmen) attiecībā uz plānojuma apstiprināšanas procedūru, kas radušās laikā no 2005. gada 1. oktobra līdz 2008. gada 31. decembrim.

liquiditätswirksam

Aufwendungen für Ausgleichsmaßnahmen

| (85) | Turklāt 2005. gada dalības līgumā bija noteikta pārdošanas iespēja, kas ļāva Infratil atcelt sākotnējo FLG akciju pirkumu un atlīdzināt dažas norunātās izmaksas, ja:






  — | attiecībā uz 82. apsvērumā minētajiem pasākumiem līdz 2008. gada 31. decembrim netiktu apstiprināts plānojums vai nebūtu noslēgta vienošanās par būvdarbu veikšanu un |
| --- | --- | --- |

(85)

Turklāt 2005. gada dalības līgumā bija noteikta pārdošanas iespēja, kas ļāva Infratil atcelt sākotnējo FLG akciju pirkumu un atlīdzināt dažas norunātās izmaksas, ja:

Infratil

FLG

—

attiecībā uz 82. apsvērumā minētajiem pasākumiem līdz 2008. gada 31. decembrim netiktu apstiprināts plānojums vai nebūtu noslēgta vienošanās par būvdarbu veikšanu un

| — | netiktu sasniegts noteikts pasažieru skaits. |
| --- | --- |

—

netiktu sasniegts noteikts pasažieru skaits.

| (86) | Ja tiktu izmantota pārdošanas iespēja, Hansestadt Lübeck būtu pienākums atmaksāt Pirkuma cenu I un kompensēt noteiktus zaudējumus. Ja Infratil izmantotu pārdošanas iespēju, saskaņā ar 2005. gada dalības līgumu Hansestadt Lübeck būtu jāmaksā Infratil EUR [...]. Šī summa tika aprēķināta šādi:

  2. tabula


  Pārdošanas iespējas cena 2008. gada 31. decembrī, EUR







  Akcionāru aizdevumi 2005. gadā | [...] |
| --- | --- | --- |
| + to akcionāru aizdevumu bilance, kas piešķirti par: | |
| faktiskajiem apstiprinātajiem darbības zaudējumiem | [...] |
| faktiskajām apstiprinātajām ieguldījumu izmaksām | [...] |
| – publiskais finansējums | [...] |
| + plānojuma apstiprināšanas procesa izmaksas | [...] |
| izmaksas saistībā ar Air Berlin ierosināto tiesvedību | [...] |
| = piešķirto akcionāra aizdevumu bilance | [...] |
| + 5 % procentu likme gadā par akcionāru aizdevumiem | [...] |
| + Pirkuma cena I | [...] |
| Kopā | [...] |

(86)

Ja tiktu izmantota pārdošanas iespēja, Hansestadt Lübeck būtu pienākums atmaksāt Pirkuma cenu I un kompensēt noteiktus zaudējumus. Ja Infratil izmantotu pārdošanas iespēju, saskaņā ar 2005. gada dalības līgumu Hansestadt Lübeck būtu jāmaksā Infratil EUR [...]. Šī summa tika aprēķināta šādi:

Hansestadt Lübeck

Infratil

Hansestadt Lübeck

Infratil

2. tabula

2. tabula

Pārdošanas iespējas cena 2008. gada 31. decembrī, EUR

Pārdošanas iespējas cena 2008. gada 31. decembrī, EUR

Akcionāru aizdevumi 2005. gadā

[...]

- to akcionāru aizdevumu bilance, kas piešķirti par:

faktiskajiem apstiprinātajiem darbības zaudējumiem

[...]

faktiskajām apstiprinātajām ieguldījumu izmaksām

[...]

– publiskais finansējums

[...]

- plānojuma apstiprināšanas procesa izmaksas

[...]

izmaksas saistībā ar Air Berlin ierosināto tiesvedību

Air Berlin

[...]

= piešķirto akcionāra aizdevumu bilance

= piešķirto akcionāra aizdevumu bilance

[...]

[...]

- 5 % procentu likme gadā par akcionāru aizdevumiem

[...]

- Pirkuma cena I

[...]

Kopā

Kopā

[...]

[...]

2.3.2.   
  2009. gada papildvienošanās un pārdošanas iespējas pārskatīšana – turpmāko zaudējumu, ieguldījumu un citu izmaksu pārņemšana

2009. gada papildvienošanās un pārdošanas iespējas pārskatīšana – turpmāko zaudējumu, ieguldījumu un citu izmaksu pārņemšana

| (87) | Infratil 2008. gadā paziņoja, ka izmantos pārdošanas iespēju, jo plānojuma apstiprinājums nebija saņemts, klientu skaits nebija palielinājies līdz 2005. gada dalības līgumā noteiktajam un FLG darbības zaudējumi bija bijuši lielāki, nekā tika prognozēts. Lai saglabātu Infratil kā lidostas ekspluatantu, Hansestadt Lübeck piekrita no jauna apspriest atsevišķus 2005. gada dalības līguma noteikumus attiecībā uz pārdošanas iespēju. Tā rezultātā tapa 2009. gada papildvienošanās, kas tika parakstīta 2008. gada 12. novembrī un kurā tika noteikts, ka turpmākie zaudējumi, ieguldījumi un citas ar lidostas darbību saistītās izmaksas, kas radīsies 2009. gadā, tiks pieskaitītas pārdošanas iespējas cenai, kuru Hansestadt Lübeck būtu bijis jāmaksā uzņēmumam Infratil saskaņā ar 2005. gada dalības līgumu. |
| --- | --- |

(87)

Infratil 2008. gadā paziņoja, ka izmantos pārdošanas iespēju, jo plānojuma apstiprinājums nebija saņemts, klientu skaits nebija palielinājies līdz 2005. gada dalības līgumā noteiktajam un FLG darbības zaudējumi bija bijuši lielāki, nekā tika prognozēts. Lai saglabātu Infratil kā lidostas ekspluatantu, Hansestadt Lübeck piekrita no jauna apspriest atsevišķus 2005. gada dalības līguma noteikumus attiecībā uz pārdošanas iespēju. Tā rezultātā tapa 2009. gada papildvienošanās, kas tika parakstīta 2008. gada 12. novembrī un kurā tika noteikts, ka turpmākie zaudējumi, ieguldījumi un citas ar lidostas darbību saistītās izmaksas, kas radīsies 2009. gadā, tiks pieskaitītas pārdošanas iespējas cenai, kuru Hansestadt Lübeck būtu bijis jāmaksā uzņēmumam Infratil saskaņā ar 2005. gada dalības līgumu.

Infratil

FLG

Infratil

Hansestadt Lübeck

Hansestadt Lübeck

Infratil

| (88) | Saskaņā ar 2009. gada papildvienošanos jauno pārdošanas iespējas cenu aprēķināja šādi:

  3. tabula


  Pārdošanas iespējas cena 2009. gada oktobrī, EUR







  Pārdošanas iespējas cena (2008. gada 31. decembrī) | [...] |
| --- | --- | --- |
| + [...] % 2008. gada pārdošanas iespējas cenas procentu likme 2009. gadam | [...] |
| + to akcionāru aizdevumu bilance, kas piešķirti par: | |
| faktiski apstiprinātajiem darbības zaudējumiem 2009. gadā | [...] |
| faktiskajām apstiprinātajām ieguldījumu izmaksām 2009. gadā | [...] |
| plānojuma apstiprināšanas procesa izmaksas 2009. gadā | [...] |
| citi izdevumi 2009. gadā | [...] |
| izmaksas saistībā ar Air Berlin ierosināto tiesvedību 2009. gadā | [...] |
| = piešķirto akcionāra aizdevumu bilance | [...] |
| + [...] % 2009. gada procentu maksājumi par akcionāru aizdevumiem | [...] |
| – ar aizdevumiem nesegtie 2009. gada izdevumi | [...] |
| + grupas apdrošināšanas prēmiju ieskaits (t. i., uz FLG attiecināmā Infratil grupas apdrošināšanas prēmiju daļa) | [...] |
| Kopā | [...] |

(88)

Saskaņā ar 2009. gada papildvienošanos jauno pārdošanas iespējas cenu aprēķināja šādi:

3. tabula

3. tabula

Pārdošanas iespējas cena 2009. gada oktobrī, EUR

Pārdošanas iespējas cena 2009. gada oktobrī, EUR

Pārdošanas iespējas cena (2008. gada 31. decembrī)

[...]

- [...] % 2008. gada pārdošanas iespējas cenas procentu likme 2009. gadam

[...]

- to akcionāru aizdevumu bilance, kas piešķirti par:

faktiski apstiprinātajiem darbības zaudējumiem 2009. gadā

[...]

faktiskajām apstiprinātajām ieguldījumu izmaksām 2009. gadā

[...]

plānojuma apstiprināšanas procesa izmaksas 2009. gadā

[...]

citi izdevumi 2009. gadā

[...]

izmaksas saistībā ar Air Berlin ierosināto tiesvedību 2009. gadā

Air Berlin

[...]

= piešķirto akcionāra aizdevumu bilance

= piešķirto akcionāra aizdevumu bilance

[...]

[...]

- [...] % 2009. gada procentu maksājumi par akcionāru aizdevumiem

[...]

– ar aizdevumiem nesegtie 2009. gada izdevumi

[...]

- grupas apdrošināšanas prēmiju ieskaits (t. i., uz FLG attiecināmā Infratil grupas apdrošināšanas prēmiju daļa)

FLG

Infratil

[...]

Kopā

Kopā

[...]

[...]

| (89) | Hansestadt Lübeck bija pienākums maksāt grupas apdrošināšanas atlīdzības saistībā ar akcionāra aizdevumu, ko Infratil bija piešķīris uzņēmumam FLG. Apdrošināšanas polise attiecās uz visām Infratil pārvaldītajām lidostām. Uz FLG attiecināmo izmaksu summa bija EUR [...]. |
| --- | --- |

(89)

Hansestadt Lübeck bija pienākums maksāt grupas apdrošināšanas atlīdzības saistībā ar akcionāra aizdevumu, ko Infratil bija piešķīris uzņēmumam FLG. Apdrošināšanas polise attiecās uz visām Infratil pārvaldītajām lidostām. Uz FLG attiecināmo izmaksu summa bija EUR [...].

Hansestadt Lübeck

Infratil

FLG

Infratil

FLG

| (90) | Starpība starp pārdošanas iespējas cenu, kas tika samaksāta saskaņā ar 2009. gada papildvienošanos, un pārdošanas iespējas cenu, kas Hansestadt Lübeck būtu jāmaksā saskaņā ar 2005. gada dalības līgumu, tādējādi ir EUR [...]. |
| --- | --- |

(90)

Starpība starp pārdošanas iespējas cenu, kas tika samaksāta saskaņā ar 2009. gada papildvienošanos, un pārdošanas iespējas cenu, kas Hansestadt Lübeck būtu jāmaksā saskaņā ar 2005. gada dalības līgumu, tādējādi ir EUR [...].

Hansestadt Lübeck

| (91) | Savukārt Infratil tādēļ atteicās no savām tiesībām izmantot pārdošanas iespēju pirms 2009. gada 22. oktobra un piešķīra Hansestadt Lübeck papildu dalības tiesības. Infratil arī iesniedza Hansestadt Lübeck rakstisku nodomu vēstuli starp FLG un Ryanair, kurā abas puses apstiprināja nodomu palielināt pasažieru skaitu un sadarboties attiecībā uz Ryanair bāzes izveidošanu Lībekas lidostā. |
| --- | --- |

(91)

Savukārt Infratil tādēļ atteicās no savām tiesībām izmantot pārdošanas iespēju pirms 2009. gada 22. oktobra un piešķīra Hansestadt Lübeck papildu dalības tiesības. Infratil arī iesniedza Hansestadt Lübeck rakstisku nodomu vēstuli starp FLG un Ryanair, kurā abas puses apstiprināja nodomu palielināt pasažieru skaitu un sadarboties attiecībā uz Ryanair bāzes izveidošanu Lībekas lidostā.

Infratil

Hansestadt Lübeck

Infratil

Hansestadt Lübeck

FLG

Ryanair

Ryanair

2.4.   IESPĒJAMAIS VALSTS ATBALSTS RYANAIR

IESPĒJAMAIS VALSTS ATBALSTS RYANAIR

2.4.1.   
  2000. gada līgums

2000. gada līgums

| (92) | Līdz 2000. gadam FLG kā lidosta bija atkarīga no aviācijas ieņēmumiem no čārterlidojumiem un vispārējas nozīmes aviācijas. Lidosta 2000. gadā mainīja savu darījumdarbības modeli un kļuva par zemo cenu pārvadātāju lidostu, kas gūst ienākumus, apvienojot ar aviāciju saistītas un nesaistītas darbības. |
| --- | --- |

(92)

Līdz 2000. gadam FLG kā lidosta bija atkarīga no aviācijas ieņēmumiem no čārterlidojumiem un vispārējas nozīmes aviācijas. Lidosta 2000. gadā mainīja savu darījumdarbības modeli un kļuva par zemo cenu pārvadātāju lidostu, kas gūst ienākumus, apvienojot ar aviāciju saistītas un nesaistītas darbības.

FLG

| (93) | FLG2000. gada 29. maijā parakstīja gaisa satiksmes pakalpojumu līgumu ar Ryanair (“2000. gada līgums”). 2000. gada līgumā ar Ryanair bija noteiktas lidostas maksas, ko maksā Ryanair, kā arī mārketinga atbalsta stimuli, ko maksā lidosta. Bija plānots, ka 2000. gada līgums būs spēkā no 2000. gada 1. jūnija līdz 2010. gada 31. maijam. |
| --- | --- |

(93)

FLG2000. gada 29. maijā parakstīja gaisa satiksmes pakalpojumu līgumu ar Ryanair (“2000. gada līgums”). 2000. gada līgumā ar Ryanair bija noteiktas lidostas maksas, ko maksā Ryanair, kā arī mārketinga atbalsta stimuli, ko maksā lidosta. Bija plānots, ka 2000. gada līgums būs spēkā no 2000. gada 1. jūnija līdz 2010. gada 31. maijam.

FLG

Ryanair

Ryanair

Ryanair

| (94) | Attiecībā uz maršrutu uz Londonas lidostu Stanstedu lidosta bija aplēsusi šādas izmaksas un ieņēmumus:

  4. tabula


  Ar 2000. gada līgumu saistītās izmaksas un ieņēmumi no FLG viedokļa








  Ar Ryanair noslēgtā līguma elementi | < 18 lidojumi nedēļā | ≥ 18 lidojumi nedēļā |
| --- | --- | --- | --- |
| FLG izmaksas, EUR |
| Mārketinga atbalsts – izmaksas par katru ieceļojošo pasažieri | [...] | [...] |
| | Līdz 2005. gada 31. maijam | No 2005. gada 1. jūnija |
| FLG ieņēmumi, EUR |
| Nodevas, ko Ryanair maksā par katru lidmašīnu | [...] | [...] |
| Nodevas, ko Ryanair maksā par katru ieceļojošo pasažieri | [...] | [...] |
| Neto nodevas, ko Ryanair maksā par katru ieceļojošo pasažieri (nodevas mīnus mārketinga atbalsts) | [...] | [...] |
| Citi: |
| Apgrozījuma nodeva par katru FLG pārdoto biļeti | [...] % | [...] % |
| Komisija par FLG rezervēto nomas automobiļu apgrozījumu | [...] % | [...] % |
| Drošības nodeva (maksā Ryanair attiecīgajai valdības struktūrai), EUR | [...] | [...] |

(94)

Attiecībā uz maršrutu uz Londonas lidostu Stanstedu lidosta bija aplēsusi šādas izmaksas un ieņēmumus:

4. tabula

4. tabula

Ar 2000. gada līgumu saistītās izmaksas un ieņēmumi no FLG viedokļa

Ar 2000. gada līgumu saistītās izmaksas un ieņēmumi no FLG

Ar Ryanair noslēgtā līguma elementi

Ryanair

< 18 lidojumi nedēļā

≥ 18 lidojumi nedēļā

FLG izmaksas, EUR

FLG

Mārketinga atbalsts – izmaksas par katru ieceļojošo pasažieri

[...]

[...]

Līdz 2005. gada 31. maijam

No 2005. gada 1. jūnija

FLG ieņēmumi, EUR

FLG

Nodevas, ko Ryanair maksā par katru lidmašīnu

Ryanair

[...]

[...]

Nodevas, ko Ryanair maksā par katru ieceļojošo pasažieri

Ryanair

[...]

[...]

Neto nodevas, ko Ryanair maksā par katru ieceļojošo pasažieri (nodevas mīnus mārketinga atbalsts)

Neto nodevas, ko Ryanair maksā par katru ieceļojošo pasažieri (nodevas mīnus mārketinga atbalsts)

[...]

[...]

[...]

[...]

Citi:

Citi:

Apgrozījuma nodeva par katru FLG pārdoto biļeti

FLG

[...] %

[...] %

Komisija par FLG rezervēto nomas automobiļu apgrozījumu

FLG

[...] %

[...] %

Drošības nodeva (maksā Ryanair attiecīgajai valdības struktūrai), EUR

Ryanair

[...]

[...]

2.4.2.   
  2010. gada līgumi

2010. gada līgumi

| (95) | Ryanair un Lībekas lidosta 2010. gada 29. martā parakstīja 2000. gada līguma 1. papildinājumu, kas attiecās uz laikposmu no 2010. gada 28. marta līdz 2010. gada 30. oktobrim. Ar šo papildinājumu 2000. gada līgums tika pagarināts līdz 2010. gada 30. oktobrim un par katru pasažieri tika ieviests jauns stimula maksājums EUR [...] apmērā, ko FLG maksā Ryanair papildus 2000. gada līgumā noteiktajam maksājumam par mārketinga pakalpojumiem EUR [...] apmērā par katru pasažieri (ja nedēļā ir mazāk nekā 18 lidojumu) vai EUR [...] apmērā par katru pasažieri (ja nedēļā ir vismaz 18 lidojumi). Tā kā Ryanair nedēļā veica vairāk nekā 18 lidojumus, FLG pavisam bija Ryanair jāmaksā EUR [...] par katru pasažieri. Tā kā pārējie 2000. gada līguma nosacījumi palika spēkā, pasažieru pārvadājumu pakalpojuma nodevas par izceļojošiem pasažieriem, ko aviosabiedrība maksāja lidostai FLG, bija EUR [...], trapa izmantošanas nodevas par katru lidojumu bija EUR [...], maksa par apkalpošanu uz zemes par katru pasažieri bija EUR [...] un drošības maksa par katru pasažieri bija EUR [...]. |
| --- | --- |

(95)

Ryanair un Lībekas lidosta 2010. gada 29. martā parakstīja 2000. gada līguma 1. papildinājumu, kas attiecās uz laikposmu no 2010. gada 28. marta līdz 2010. gada 30. oktobrim. Ar šo papildinājumu 2000. gada līgums tika pagarināts līdz 2010. gada 30. oktobrim un par katru pasažieri tika ieviests jauns stimula maksājums EUR [...] apmērā, ko FLG maksā Ryanair papildus 2000. gada līgumā noteiktajam maksājumam par mārketinga pakalpojumiem EUR [...] apmērā par katru pasažieri (ja nedēļā ir mazāk nekā 18 lidojumu) vai EUR [...] apmērā par katru pasažieri (ja nedēļā ir vismaz 18 lidojumi). Tā kā Ryanair nedēļā veica vairāk nekā 18 lidojumus, FLG pavisam bija Ryanair jāmaksā EUR [...] par katru pasažieri. Tā kā pārējie 2000. gada līguma nosacījumi palika spēkā, pasažieru pārvadājumu pakalpojuma nodevas par izceļojošiem pasažieriem, ko aviosabiedrība maksāja lidostai FLG, bija EUR [...], trapa izmantošanas nodevas par katru lidojumu bija EUR [...], maksa par apkalpošanu uz zemes par katru pasažieri bija EUR [...] un drošības maksa par katru pasažieri bija EUR [...].

Ryanair

FLG

Ryanair

Ryanair

FLG

Ryanair

FLG

| (96) | 2010. gada oktobrī tika parakstīts 2. papildinājums, kas neatstāja spēkā 2010. gada marta papildinājuma nosacījumus, bet atjaunoja sākotnējā 2000. gada līgumā noteikto mārketinga maksājumu cenrādi. Ar 2010. gada oktobra papildinājumu 2000. gada līguma noteikumu darbības termiņš tika pagarināts par trim gadiem līdz 2013. gada 1. novembrim. |
| --- | --- |

(96)

2010. gada oktobrī tika parakstīts 2. papildinājums, kas neatstāja spēkā 2010. gada marta papildinājuma nosacījumus, bet atjaunoja sākotnējā 2000. gada līgumā noteikto mārketinga maksājumu cenrādi. Ar 2010. gada oktobra papildinājumu 2000. gada līguma noteikumu darbības termiņš tika pagarināts par trim gadiem līdz 2013. gada 1. novembrim.

| (97) | Dienā, kad tika noslēgts 1. papildinājums, proti, 2010. gada 29. martā, FLG arī parakstīja mārketinga pakalpojumu sniegšanas līgumu ar uzņēmumu Airport Marketing Services Limited (“AMS”), kas ir Ryanair pilnībā piederošs meitasuzņēmums. Šis mārketinga pakalpojumu līgums arī aptvēra laikposmu no 2010. gada 29. marta līdz 30. oktobrim, un tajā bija noteikts, kādi reklāmas pakalpojumi AMS ir jāsniedz tīmekļa vietnē www.ryanair.com par summu EUR [...], ko maksātu FLG. |
| --- | --- |

(97)

Dienā, kad tika noslēgts 1. papildinājums, proti, 2010. gada 29. martā, FLG arī parakstīja mārketinga pakalpojumu sniegšanas līgumu ar uzņēmumu Airport Marketing Services Limited (“AMS”), kas ir Ryanair pilnībā piederošs meitasuzņēmums. Šis mārketinga pakalpojumu līgums arī aptvēra laikposmu no 2010. gada 29. marta līdz 30. oktobrim, un tajā bija noteikts, kādi reklāmas pakalpojumi AMS ir jāsniedz tīmekļa vietnē www.ryanair.com par summu EUR [...], ko maksātu FLG.

FLG

Airport Marketing Services Limited

AMS

Ryanair

AMS

FLG

2.5.   LIDMAŠĪNU ATLEDOŠANAS PAKALPOJUMU CENAS LIDOSTĀ

LIDMAŠĪNU ATLEDOŠANAS PAKALPOJUMU CENAS LIDOSTĀ

| (98) | Atledošanas pakalpojumu cenas ir noteiktas īpašo cenu shēmā, ko piemēro visām aviokompānijām, kuras izmanto lidostu. Īpašo cenu shēma ir dokuments, kas pastāv atsevišķi no spēkā esošā vispārējā lidostas cenrāža. To regulāri aktualizē. Īpašo cenu shēmā tiek izdalītas vairākas kategorijas, proti, tādu lidmašīnu atledošana, kuru maksimālā pacelšanās masa nepārsniedz 10 tonnas, tādu lidmašīnu atledošana, kuru maksimālā pacelšanās masa pārsniedz 10 tonnas, atledošanas šķidrums un karstais ūdens, kā arī tiek noteikta maksa katrai no šīm kategorijām. |
| --- | --- |

(98)

Atledošanas pakalpojumu cenas ir noteiktas īpašo cenu shēmā, ko piemēro visām aviokompānijām, kuras izmanto lidostu. Īpašo cenu shēma ir dokuments, kas pastāv atsevišķi no spēkā esošā vispārējā lidostas cenrāža. To regulāri aktualizē. Īpašo cenu shēmā tiek izdalītas vairākas kategorijas, proti, tādu lidmašīnu atledošana, kuru maksimālā pacelšanās masa nepārsniedz 10 tonnas, tādu lidmašīnu atledošana, kuru maksimālā pacelšanās masa pārsniedz 10 tonnas, atledošanas šķidrums un karstais ūdens, kā arī tiek noteikta maksa katrai no šīm kategorijām.

3.   OFICIĀLAS IZMEKLĒŠANAS PROCEDŪRAS SĀKŠANAS PAMATOJUMS

OFICIĀLAS IZMEKLĒŠANAS PROCEDŪRAS SĀKŠANAS PAMATOJUMS

| (99) | Pieņemot 2007. un 2012. gada lēmumus par procedūras sākšanu, Komisija uzsāka izmeklēšanu par iespējamu valsts atbalstu FLG un Infratil, kā arī Ryanair, Wizz Air un citām čartera aviokompānijām, kas apkalpo Globalis Reisen. |
| --- | --- |

(99)

Pieņemot 2007. un 2012. gada lēmumus par procedūras sākšanu, Komisija uzsāka izmeklēšanu par iespējamu valsts atbalstu FLG un Infratil, kā arī Ryanair, Wizz Air un citām čartera aviokompānijām, kas apkalpo Globalis Reisen.

FLG

Infratil

Ryanair

Wizz Air

Globalis Reisen

3.1.   IESPĒJAMAIS VALSTS ATBALSTS FLG

IESPĒJAMAIS VALSTS ATBALSTS FLG

| (100) | Komisijai bija šaubas par 1978. gada 19. oktobra zaudējumu nodošanas līgumu (“zaudējumu nodošanas līgums”), saskaņā ar kuru FLG darbības zaudējumus laikposmā no 1978. gada līdz 2004. gadam, zemes un lidostas infrastruktūras nomas līgumu un nenokārtoto saistību pārņemšanu sedza Hansestadt Lübeck. Turklāt Komisijai bija šaubas par iespējamu ieguldījumu atbalstu saistībā ar 2005. gada lēmumu par reģionālajām lidostām un tā pārkāpšanu, kā tika apgalvots; par to zaudējumu kompensāciju, kas radušies kopš 2009. gada novembra; par infrastruktūras ieguldījumu finansēšanu, ko veica Hansestadt Lübeck un Šlēsvigas-Holšteinas federālā zeme; kā arī par to akcionāra aizdevumu subordināciju, kurus Hansestadt Lübeck tika piešķīris uzņēmumam FLG. Saistībā ar šiem pasākumiem Komisija izteica šaubas, vai normālos tirgus apstākļos tirgus ekonomikas dalībnieks tāpat būtu sniedzis līdzīgas priekšrocības FLG. |
| --- | --- |

(100)

Komisijai bija šaubas par 1978. gada 19. oktobra zaudējumu nodošanas līgumu (“zaudējumu nodošanas līgums”), saskaņā ar kuru FLG darbības zaudējumus laikposmā no 1978. gada līdz 2004. gadam, zemes un lidostas infrastruktūras nomas līgumu un nenokārtoto saistību pārņemšanu sedza Hansestadt Lübeck. Turklāt Komisijai bija šaubas par iespējamu ieguldījumu atbalstu saistībā ar 2005. gada lēmumu par reģionālajām lidostām un tā pārkāpšanu, kā tika apgalvots; par to zaudējumu kompensāciju, kas radušies kopš 2009. gada novembra; par infrastruktūras ieguldījumu finansēšanu, ko veica Hansestadt Lübeck un Šlēsvigas-Holšteinas federālā zeme; kā arī par to akcionāra aizdevumu subordināciju, kurus Hansestadt Lübeck tika piešķīris uzņēmumam FLG. Saistībā ar šiem pasākumiem Komisija izteica šaubas, vai normālos tirgus apstākļos tirgus ekonomikas dalībnieks tāpat būtu sniedzis līdzīgas priekšrocības FLG.

FLG

Hansestadt Lübeck

Hansestadt Lübeck

Hansestadt Lübeck

FLG

FLG

3.2.   IESPĒJAMAIS VALSTS ATBALSTS INFRATIL

IESPĒJAMAIS VALSTS ATBALSTS INFRATIL

| (101) | Kad 90 % FLG akciju tika pārdotas Infratil, Komisijai bija šaubas par privatizācijas procesa saderīgumu ar valsts atbalsta noteikumiem. Komisijai arī bija aizdomas par iespējamu valsts atbalstu 2008./2009. gadā, kad tika atkārtoti apspriesti pārdošanas iespējas nosacījumi. |
| --- | --- |

(101)

Kad 90 % FLG akciju tika pārdotas Infratil, Komisijai bija šaubas par privatizācijas procesa saderīgumu ar valsts atbalsta noteikumiem. Komisijai arī bija aizdomas par iespējamu valsts atbalstu 2008./2009. gadā, kad tika atkārtoti apspriesti pārdošanas iespējas nosacījumi.

FLG

Infratil

3.3.   IESPĒJAMAIS VALSTS ATBALSTS RYANAIR

IESPĒJAMAIS VALSTS ATBALSTS RYANAIR

| (102) | Attiecībā uz 2000. gada līgumu ar Ryanair un 2010. gada marta un oktobra papildinājumu Komisija apšaubīja to, ka tie neradīja selektīvu priekšrocību Ryanair un tādējādi nebija valsts atbalsts. |
| --- | --- |

(102)

Attiecībā uz 2000. gada līgumu ar Ryanair un 2010. gada marta un oktobra papildinājumu Komisija apšaubīja to, ka tie neradīja selektīvu priekšrocību Ryanair un tādējādi nebija valsts atbalsts.

Ryanair

Ryanair

3.4.   LIDMAŠĪNU ATLEDOŠANAS PAKALPOJUMU CENAS LIDOSTĀ

LIDMAŠĪNU ATLEDOŠANAS PAKALPOJUMU CENAS LIDOSTĀ

| (103) | Komisijai bija šaubas par to, vai kopš 2009. gada novembra noteiktās atledošanas pakalpojumu cenas bija saistītas ar valsts atbalstu, jo pastāvēja pazīmes, kas liecināja, ka par atledošanas pakalpojumiem piemērotās cenas bija zemākas par lidostas izmaksām. |
| --- | --- |

(103)

Komisijai bija šaubas par to, vai kopš 2009. gada novembra noteiktās atledošanas pakalpojumu cenas bija saistītas ar valsts atbalstu, jo pastāvēja pazīmes, kas liecināja, ka par atledošanas pakalpojumiem piemērotās cenas bija zemākas par lidostas izmaksām.

4.   VĀCIJAS PIEZĪMES

VĀCIJAS PIEZĪMES

4.1.   IESPĒJAMAIS VALSTS ATBALSTS FLG

IESPĒJAMAIS VALSTS ATBALSTS FLG

| (104) | Vācija norādīja, ka uzņēmums FLG vairs nepastāv. Lībekas lidostas privatizācijas gaitā FLG tika apvienots ar Hansestadt Lübeck. Tādējādi Hansestadt Lübeck kļuva par visu FLG tiesību pārņēmēju un visas Hansestadt Lübeck un FLG savstarpējās prasības zaudēja spēku. Tādēļ Vācija norāda, ka visi jautājumi par valsts atbalstu starp Hansestadt Lübeck un FLG ir zaudējuši priekšmetu. Vācija arī izteica piezīmes par konkrētiem pasākumiem, norādot, ka visi pasākumi atbilda valsts atbalsta noteikumiem, jo tie vai nu veido esošu atbalstu, vai atbilst TED kritērijam.






  — | Zaudējumu nodošanas līgums. Kā norāda Vācija, tā kā zaudējumu nodošanas līgums tika noslēgts 1978. gadā un tā darbība beidzās 2004. gada 31. decembrī, to nevar ietvert izmeklēšanā. Ja to klasificētu kā valsts atbalstu, tas būtu tikai jau esošs atbalsts. Vācija arī apgalvoja, ka zaudējumu nodošanas līgums bija vispārējs ekonomiskās politikas pasākums, ko nevar uzskatīt par valsts atbalstu. Kā norāda Vācija, zaudējumu nodošanas līgums arī atbilst TED kritērijam, jo attiecīgo pasākumu mērķis bija piesaistīt lidostai aviokompānijas un palielināt pasažieru skaitu. |
| --- | --- | --- |

(104)

Vācija norādīja, ka uzņēmums FLG vairs nepastāv. Lībekas lidostas privatizācijas gaitā FLG tika apvienots ar Hansestadt Lübeck. Tādējādi Hansestadt Lübeck kļuva par visu FLG tiesību pārņēmēju un visas Hansestadt Lübeck un FLG savstarpējās prasības zaudēja spēku. Tādēļ Vācija norāda, ka visi jautājumi par valsts atbalstu starp Hansestadt Lübeck un FLG ir zaudējuši priekšmetu. Vācija arī izteica piezīmes par konkrētiem pasākumiem, norādot, ka visi pasākumi atbilda valsts atbalsta noteikumiem, jo tie vai nu veido esošu atbalstu, vai atbilst TED kritērijam.

FLG

FLG

Hansestadt Lübeck

Hansestadt Lübeck

FLG

Hansestadt Lübeck

FLG

Hansestadt Lübeck

FLG

—

Zaudējumu nodošanas līgums. Kā norāda Vācija, tā kā zaudējumu nodošanas līgums tika noslēgts 1978. gadā un tā darbība beidzās 2004. gada 31. decembrī, to nevar ietvert izmeklēšanā. Ja to klasificētu kā valsts atbalstu, tas būtu tikai jau esošs atbalsts. Vācija arī apgalvoja, ka zaudējumu nodošanas līgums bija vispārējs ekonomiskās politikas pasākums, ko nevar uzskatīt par valsts atbalstu. Kā norāda Vācija, zaudējumu nodošanas līgums arī atbilst TED kritērijam, jo attiecīgo pasākumu mērķis bija piesaistīt lidostai aviokompānijas un palielināt pasažieru skaitu.

| — | Nomas līgums un aizdevumu pārņemšana. Kā norāda Vācija, jebkurš atbalsts saistībā ar šiem pasākumiem būtu esošs atbalsts. Turklāt Vācija apgalvoja, ka nomas maksa atbilda tirgus standartiem, kā apliecināts neatkarīgā pētījumā, ko veica uzņēmums Ernst & Young un kura veikšanu Hansestadt Lübeck pasūtīja pirms FLG pārdošanas Infratil. Vācija iesniedza šā pētījuma ziņojumu Komisijai. Attiecībā uz aizdevumu pārņemšanu Vācija norādīja, ka visas parādu garantijas tika sniegtas tikai tādu infrastruktūras ieguldījumu priekšfinansēšanas pasākumu ietvaros, kuri jebkurā gadījumā pēc tam tika finansēti no maksājumiem saskaņā ar zaudējumu nodošanas līgumu. |
| --- | --- |

—

Nomas līgums un aizdevumu pārņemšana. Kā norāda Vācija, jebkurš atbalsts saistībā ar šiem pasākumiem būtu esošs atbalsts. Turklāt Vācija apgalvoja, ka nomas maksa atbilda tirgus standartiem, kā apliecināts neatkarīgā pētījumā, ko veica uzņēmums Ernst & Young un kura veikšanu Hansestadt Lübeck pasūtīja pirms FLG pārdošanas Infratil. Vācija iesniedza šā pētījuma ziņojumu Komisijai. Attiecībā uz aizdevumu pārņemšanu Vācija norādīja, ka visas parādu garantijas tika sniegtas tikai tādu infrastruktūras ieguldījumu priekšfinansēšanas pasākumu ietvaros, kuri jebkurā gadījumā pēc tam tika finansēti no maksājumiem saskaņā ar zaudējumu nodošanas līgumu.

Ernst & Young

Hansestadt Lübeck

FLG

Infratil

| — | Ieguldījumu atbalsts FLG saistībā ar 2005. gada lēmumu par reģionālajām lidostām un šā lēmuma nosacījumu pārkāpšana, kā tika apgalvots. Vācija norādīja, ka visi attiecīgie pasākumi vai nu nekad netika īstenoti, vai arī attiecās uz sabiedrisko pakalpojumu jomu. |
| --- | --- |

—

Ieguldījumu atbalsts FLG saistībā ar 2005. gada lēmumu par reģionālajām lidostām un šā lēmuma nosacījumu pārkāpšana, kā tika apgalvots. Vācija norādīja, ka visi attiecīgie pasākumi vai nu nekad netika īstenoti, vai arī attiecās uz sabiedrisko pakalpojumu jomu.

FLG

| — | Kompensācija par FLG zaudējumiem kopš 2009. gada novembra. Vācija norādīja, ka tas, ka Hansestadt Lübeck kopš 2009. gada finansēja FLG, atbilda Savienības valsts atbalsta noteikumiem, jo FLG neveica saimniecisko darbību un sniedza pakalpojumus sabiedrisko pakalpojumu uzdevuma ietvaros vai kā vispārējas tautsaimnieciskas nozīmes pakalpojumus. |
| --- | --- |

—

Kompensācija par FLG zaudējumiem kopš 2009. gada novembra. Vācija norādīja, ka tas, ka Hansestadt Lübeck kopš 2009. gada finansēja FLG, atbilda Savienības valsts atbalsta noteikumiem, jo FLG neveica saimniecisko darbību un sniedza pakalpojumus sabiedrisko pakalpojumu uzdevuma ietvaros vai kā vispārējas tautsaimnieciskas nozīmes pakalpojumus.

FLG

Hansestadt Lübeck

FLG

FLG

| — | Infrastruktūras ieguldījumu finansēšana, ko veica Hansestadt Lübeck un Šlēsvigas-Holšteinas federālā zeme. Vācija apgalvoja, ka infrastruktūras ieguldījumu finansēšana attiecas uz vispārējas tautsaimnieciskas nozīmes vai sabiedriskajiem pakalpojumiem un tādēļ atbilst valsts atbalsta noteikumiem, kā noteikts 1994. gada Aviācijas pamatnostādnēs (25) (tas pats attiecas uz zaudējumu segšanu kopš 2009. gada). |
| --- | --- |

—

Infrastruktūras ieguldījumu finansēšana, ko veica Hansestadt Lübeck un Šlēsvigas-Holšteinas federālā zeme. Vācija apgalvoja, ka infrastruktūras ieguldījumu finansēšana attiecas uz vispārējas tautsaimnieciskas nozīmes vai sabiedriskajiem pakalpojumiem un tādēļ atbilst valsts atbalsta noteikumiem, kā noteikts 1994. gada Aviācijas pamatnostādnēs (25) (tas pats attiecas uz zaudējumu segšanu kopš 2009. gada).

25

| — | To akcionāra aizdevumu subordinācija, kurus Hansestadt Lübeck bija piešķīris FLG. Vācija norādīja, ka Hansestadt Lübeck subordinācijas līgums par labu FLG bija parasta tirgus prakse un neradīja FLG nekādas priekšrocības. |
| --- | --- |

—

To akcionāra aizdevumu subordinācija, kurus Hansestadt Lübeck bija piešķīris FLG. Vācija norādīja, ka Hansestadt Lübeck subordinācijas līgums par labu FLG bija parasta tirgus prakse un neradīja FLG nekādas priekšrocības.

FLG.

Hansestadt Lübeck

FLG

FLG

4.2.   IESPĒJAMAIS VALSTS ATBALSTS INFRATIL

IESPĒJAMAIS VALSTS ATBALSTS INFRATIL

4.2.1.   
  FLG akciju pārdošana

FLG akciju pārdošana

| (105) | Vācija apgalvoja, ka nolīgtā pirkuma cena atbilda tirgus standartiem. Vācija arī norādīja, ka konkursa procedūra par 90 % FLG akciju iegādi bija atklāta, pārredzama, nediskriminējoša un beznosacījumu. Vācija norādīja, ka līguma apspriešana no jauna, kas bija jāveic Šlēsvigas Augstākās administratīvās tiesas 2005. gada 18. jūlija nolēmuma dēļ (26), nemainīja piedāvājumu izteikšanas procedūras rezultātu, proti, Infratil piedāvājums bija vienīgais un augstākais piedāvājums. Kā norāda Vācija, jauns uzaicinājums iesniegt priekšlikumus pēc minētā sprieduma būtu bijis lieks un nerezultatīvs, jo situācija tolaik bija vēl mazāk pievilcīga iespējamajiem pretendentiem nekā pirms tam. |
| --- | --- |

(105)

Vācija apgalvoja, ka nolīgtā pirkuma cena atbilda tirgus standartiem. Vācija arī norādīja, ka konkursa procedūra par 90 % FLG akciju iegādi bija atklāta, pārredzama, nediskriminējoša un beznosacījumu. Vācija norādīja, ka līguma apspriešana no jauna, kas bija jāveic Šlēsvigas Augstākās administratīvās tiesas 2005. gada 18. jūlija nolēmuma dēļ (26), nemainīja piedāvājumu izteikšanas procedūras rezultātu, proti, Infratil piedāvājums bija vienīgais un augstākais piedāvājums. Kā norāda Vācija, jauns uzaicinājums iesniegt priekšlikumus pēc minētā sprieduma būtu bijis lieks un nerezultatīvs, jo situācija tolaik bija vēl mazāk pievilcīga iespējamajiem pretendentiem nekā pirms tam.

FLG

26

Infratil

| (106) | Vācija norādīja, ka nebija iemesla izsludināt jaunu uzaicinājumu iesniegt priekšlikumus, jo Šlēsvigas Augstākās administratīvās tiesas lēmums mainīja lidostas vērtību, bet ne faktisko konkursa procedūras priekšmetu. Turklāt Vācija uzskata, ka ir jābūt iespējai līgumus grozīt jebkurā laikā. Šie argumenti tika pamatoti ar norādi uz Vācijas tiesību aktiem publiskā iepirkuma jomā. |
| --- | --- |

(106)

Vācija norādīja, ka nebija iemesla izsludināt jaunu uzaicinājumu iesniegt priekšlikumus, jo Šlēsvigas Augstākās administratīvās tiesas lēmums mainīja lidostas vērtību, bet ne faktisko konkursa procedūras priekšmetu. Turklāt Vācija uzskata, ka ir jābūt iespējai līgumus grozīt jebkurā laikā. Šie argumenti tika pamatoti ar norādi uz Vācijas tiesību aktiem publiskā iepirkuma jomā.

| (107) | Turklāt Vācija norādīja, ka uzņēmuma Ernst & Young eksperta ziņojumā bija secināts, ka privatizācijas nosacījumi atspoguļoja FLG pašreizējo tirgus vērtību un ievērojami pārsniedza iespējamās likvidācijas ekonomiskos rezultātus. |
| --- | --- |

(107)

Turklāt Vācija norādīja, ka uzņēmuma Ernst & Young eksperta ziņojumā bija secināts, ka privatizācijas nosacījumi atspoguļoja FLG pašreizējo tirgus vērtību un ievērojami pārsniedza iespējamās likvidācijas ekonomiskos rezultātus.

Ernst & Young

FLG

4.2.2.   
  2009. gada papildvienošanās un pārdošanas iespējas pārskatīšana – turpmāko zaudējumu, ieguldījumu un citu izmaksu pārņemšana

2009. gada papildvienošanās un pārdošanas iespējas pārskatīšana – turpmāko zaudējumu, ieguldījumu un citu izmaksu pārņemšana

| (108) | Vācija norādīja, ka Infratil un Hansestadt Lübeck vienošanās jāvērtē, ņemot vērā Lībekas lidostas juridisko un ekonomisko situāciju 2009. gadā. Proti, ir jāņem vērā tādi aspekti kā gaidāmais plānojuma apstiprinājums, tiesvedībā esošās lietas par lidostu, kā arī ekonomiskā un finanšu krīze. |
| --- | --- |

(108)

Vācija norādīja, ka Infratil un Hansestadt Lübeck vienošanās jāvērtē, ņemot vērā Lībekas lidostas juridisko un ekonomisko situāciju 2009. gadā. Proti, ir jāņem vērā tādi aspekti kā gaidāmais plānojuma apstiprinājums, tiesvedībā esošās lietas par lidostu, kā arī ekonomiskā un finanšu krīze.

Infratil

Hansestadt Lübeck

| (109) | Vācija apstrīdēja apgalvojumu, ka Infratil ir pastāvējusi priekšrocība, jo pārdošanas iespējas cena bija apspriesta jau saistībā ar sākotnējo, 2005. gadā noslēgto līgumu ar Infratil publiskā, pārredzamā un nediskriminējošā konkursa procedūrā. Vācija apgalvoja, ka mērenais cenas pieaugums 2009. gadā, salīdzinot ar 2005. gadā nolīgto summu, jāuzskata par samērīgu ar Infratil pretizpildījumu. |
| --- | --- |

(109)

Vācija apstrīdēja apgalvojumu, ka Infratil ir pastāvējusi priekšrocība, jo pārdošanas iespējas cena bija apspriesta jau saistībā ar sākotnējo, 2005. gadā noslēgto līgumu ar Infratil publiskā, pārredzamā un nediskriminējošā konkursa procedūrā. Vācija apgalvoja, ka mērenais cenas pieaugums 2009. gadā, salīdzinot ar 2005. gadā nolīgto summu, jāuzskata par samērīgu ar Infratil pretizpildījumu.

Infratil

Infratil

Infratil

| (110) | Vācija norādīja, ka zaudējumu pārņemšana bija ekonomiski izdevīgāka nekā sekas, kas rastos tad, ja Infratil izmantotu savu pārdošanas iespēju. Pirmkārt, Vācija uzsvēra, ka slēgt lidostu nebija iespējams, jo lidostas pilna laika darbība bija noteikta sabiedrisko pakalpojumu saistībās. Otrkārt, saprātīgā termiņā nebūtu bijis iespējams atrast jaunu privāto ieguldītāju, jo būtu jārīko Savienības mēroga publiskā iepirkuma procedūra. Šādas procedūras rīkošana prasa laiku (aptuveni 12 mēnešus) un resursus. |
| --- | --- |

(110)

Vācija norādīja, ka zaudējumu pārņemšana bija ekonomiski izdevīgāka nekā sekas, kas rastos tad, ja Infratil izmantotu savu pārdošanas iespēju. Pirmkārt, Vācija uzsvēra, ka slēgt lidostu nebija iespējams, jo lidostas pilna laika darbība bija noteikta sabiedrisko pakalpojumu saistībās. Otrkārt, saprātīgā termiņā nebūtu bijis iespējams atrast jaunu privāto ieguldītāju, jo būtu jārīko Savienības mēroga publiskā iepirkuma procedūra. Šādas procedūras rīkošana prasa laiku (aptuveni 12 mēnešus) un resursus.

Infratil

4.3.   IESPĒJAMAIS VALSTS ATBALSTS RYANAIR

IESPĒJAMAIS VALSTS ATBALSTS RYANAIR

4.3.1.   
  2000. gada līgums

2000. gada līgums

| (111) | Kā norāda Vācija, Ryanair neguva ekonomisku priekšrocību. Vācija norādīja, ka ar FLG salīdzināms privātais investors būtu piekritis līgumam ar Ryanair ar līdzīgiem nosacījumiem. Kad tika noslēgts 2000. gada līgums, FLG īstenoja stratēģiju, kuras mērķis bija panākt rentabilitāti ilgtermiņā. Šajā sakarā Vācija apgalvoja, ka lidostu darījumdarbības stratēģija parasti bija balstīta uz aeronavigācijas darbībām un ar aeronavigāciju nesaistītām darbībām, tostarp veikalu, restorānu un stāvlaukumu darbību. Tādēļ Vācija uzskata, ka ir izdevīgi piedāvāt zemas aviācijas nodevas visām aviokompānijām, lai palielinātu pasažieru skaitu un panāktu būtisku izaugsmi ar aeronavigāciju nesaistītajā nozarē, kas var kompensēt mazākus ieņēmumus aeronavigācijas nozarē. |
| --- | --- |

(111)

Kā norāda Vācija, Ryanair neguva ekonomisku priekšrocību. Vācija norādīja, ka ar FLG salīdzināms privātais investors būtu piekritis līgumam ar Ryanair ar līdzīgiem nosacījumiem. Kad tika noslēgts 2000. gada līgums, FLG īstenoja stratēģiju, kuras mērķis bija panākt rentabilitāti ilgtermiņā. Šajā sakarā Vācija apgalvoja, ka lidostu darījumdarbības stratēģija parasti bija balstīta uz aeronavigācijas darbībām un ar aeronavigāciju nesaistītām darbībām, tostarp veikalu, restorānu un stāvlaukumu darbību. Tādēļ Vācija uzskata, ka ir izdevīgi piedāvāt zemas aviācijas nodevas visām aviokompānijām, lai palielinātu pasažieru skaitu un panāktu būtisku izaugsmi ar aeronavigāciju nesaistītajā nozarē, kas var kompensēt mazākus ieņēmumus aeronavigācijas nozarē.

Ryanair

FLG

Ryanair

FLG

| (112) | Vācija arī norādīja, ka tādu aviokompāniju piesaistīšanai, kuras piedāvā regulārus pakalpojumus, ir vairākas priekšrocības. Jo īpaši Vācija apgalvoja, ka lidosta varētu sagaidīt, ka attiecīgās aviokompānijas nākotnē nenoslēgs līgumu ar konkurējošām lidostām. Turklāt tika gaidīts, ka lidosta piesaistīs citas aviokompānijas. |
| --- | --- |

(112)

Vācija arī norādīja, ka tādu aviokompāniju piesaistīšanai, kuras piedāvā regulārus pakalpojumus, ir vairākas priekšrocības. Jo īpaši Vācija apgalvoja, ka lidosta varētu sagaidīt, ka attiecīgās aviokompānijas nākotnē nenoslēgs līgumu ar konkurējošām lidostām. Turklāt tika gaidīts, ka lidosta piesaistīs citas aviokompānijas.

| (113) | Vācija savu argumentu par atbilstību tirgus situācijai pamatoja ar Ernst & Young eksperta ziņojumu. Vācija arī norādīja, ka privātais vairākuma akcionārs Infratil arī turpināja atbalstīt 112. apsvērumā minēto stratēģiju pēc lidostas privatizācijas. |
| --- | --- |

(113)

Vācija savu argumentu par atbilstību tirgus situācijai pamatoja ar Ernst & Young eksperta ziņojumu. Vācija arī norādīja, ka privātais vairākuma akcionārs Infratil arī turpināja atbalstīt 112. apsvērumā minēto stratēģiju pēc lidostas privatizācijas.

Ernst & Young

Infratil

| (114) | Vācija apgalvoja, ka 2000. gada darījumdarbības stratēģija arī no ex post skatupunkta ir bijusi pamatota. Pasažieru skaits ievērojami pieauga, Ryanair ieviesa jaunus galamērķus un Lībekas lidosta spēja piesaistīt jaunas aviokompānijas, piemēram, Wizz Air. Vācija norādīja, ka līgums ar Ryanair bija būtisks privātā investora Infratil piesaistīšanai. |
| --- | --- |

(114)

Vācija apgalvoja, ka 2000. gada darījumdarbības stratēģija arī no ex post skatupunkta ir bijusi pamatota. Pasažieru skaits ievērojami pieauga, Ryanair ieviesa jaunus galamērķus un Lībekas lidosta spēja piesaistīt jaunas aviokompānijas, piemēram, Wizz Air. Vācija norādīja, ka līgums ar Ryanair bija būtisks privātā investora Infratil piesaistīšanai.

ex post

Ryanair

Wizz Air

Ryanair

Infratil

| (115) | Vācija arī norādīja, ka Ryanair nebija selektīvu priekšrocību, jo FLG tādus pašus noteikumus piedāvātu jebkurai citai ieinteresētai aviokompānijai. |
| --- | --- |

(115)

Vācija arī norādīja, ka Ryanair nebija selektīvu priekšrocību, jo FLG tādus pašus noteikumus piedāvātu jebkurai citai ieinteresētai aviokompānijai.

Ryanair

FLG

| (116) | Vācija arī uzskata, ka piedēvētās priekšrocības Ryanair nevar attiecināt uz valsti, jo tas izriet no nolēmuma Stardust Marine lietā (27). Kā norāda Vācija, FLG pirms 2000. gada līguma ar Ryanair noslēgšanas, tā darbības laikā un pēc tam rīkojās autonomi un bez jebkādas ietekmes no valsts puses. Vācija arī minēja, ka FLG nebija integrēts valsts pārvaldes struktūrās. Visbeidzot, Vācija norādīja, ka publisko iestāžu uzraudzība pār FLG vadību ietver tikai aviācijas un sabiedrisko pakalpojumu jautājumus, bet neattiecas uz darījumdarbības pārvaldību. Vācija arī apgalvoja, ka Hansestadt Lübeck un jo īpaši FLG uzraudzības padome nebija iesaistīta lēmuma pieņemšanā par 2000. gada līgumu ar Ryanair, un to apliecina uzraudzības padomes 2000. gada 11. jūlija sanāksmes protokols un bijušā FLG izpilddirektora rakstisks apliecinājums. |
| --- | --- |

(116)

Vācija arī uzskata, ka piedēvētās priekšrocības Ryanair nevar attiecināt uz valsti, jo tas izriet no nolēmuma Stardust Marine lietā (27). Kā norāda Vācija, FLG pirms 2000. gada līguma ar Ryanair noslēgšanas, tā darbības laikā un pēc tam rīkojās autonomi un bez jebkādas ietekmes no valsts puses. Vācija arī minēja, ka FLG nebija integrēts valsts pārvaldes struktūrās. Visbeidzot, Vācija norādīja, ka publisko iestāžu uzraudzība pār FLG vadību ietver tikai aviācijas un sabiedrisko pakalpojumu jautājumus, bet neattiecas uz darījumdarbības pārvaldību. Vācija arī apgalvoja, ka Hansestadt Lübeck un jo īpaši FLG uzraudzības padome nebija iesaistīta lēmuma pieņemšanā par 2000. gada līgumu ar Ryanair, un to apliecina uzraudzības padomes 2000. gada 11. jūlija sanāksmes protokols un bijušā FLG izpilddirektora rakstisks apliecinājums.

Ryanair

Stardust Marine

27

FLG

Ryanair

FLG

FLG

Hansestadt Lübeck

FLG

Ryanair

FLG

| (117) | Vācija arī norādīja, ka 2000. gada līgums nekropļo un nedraud izkropļot konkurenci, kā arī neietekmē tirdzniecību starp dalībvalstīm, jo starp Lībekas lidostu un citām lidostām nepastāv īstas konkurences attiecības. |
| --- | --- |

(117)

Vācija arī norādīja, ka 2000. gada līgums nekropļo un nedraud izkropļot konkurenci, kā arī neietekmē tirdzniecību starp dalībvalstīm, jo starp Lībekas lidostu un citām lidostām nepastāv īstas konkurences attiecības.

4.3.2.   
  2010. gada līgumi

2010. gada līgumi

| (118) | Vācija norādīja, ka 1. papildinājums atbilst tirgus prasībām un ar to netika piešķirtas priekšrocības Ryanair. Vācija, atsaucoties uz Helaba I (28) lietu, apgalvoja, ka priekšrocības nepastāv, ja citi reģionālo lidostu operatori Ryanair piedāvā līdzīgus nosacījumus. Vācija arī apgalvoja, ka tas ir pierādīts Ryanair salīdzinošajā analīzē. |
| --- | --- |

(118)

Vācija norādīja, ka 1. papildinājums atbilst tirgus prasībām un ar to netika piešķirtas priekšrocības Ryanair. Vācija, atsaucoties uz Helaba I (28) lietu, apgalvoja, ka priekšrocības nepastāv, ja citi reģionālo lidostu operatori Ryanair piedāvā līdzīgus nosacījumus. Vācija arī apgalvoja, ka tas ir pierādīts Ryanair salīdzinošajā analīzē.

Ryanair

Helaba I

28

Ryanair

Ryanair

| (119) | Vācija apgalvoja, ka tādiem zemo izmaksu pārvadātājiem kā Ryanair un Wizz Air ir mazāk prasību attiecībā uz apkalpošanu uz zemes un infrastruktūras pakalpojumiem. Pirmkārt, ir nepieciešams mazāk reģistrācijas punktu, jo reģistrācija Ryanair lidojumiem ir pieejama tiešsaistē un tiek pārvadāts mazāk bagāžas. Otrkārt, nav pasažieru pārvadāšanas autobusu. Treškārt, tā kā Lībekas lidostā ir mazāki attālumi, Ryanair lidmašīnas uz zemes pavada mazāk laika. Ceturtkārt, tā kā netiek veikti lidojumi ar pārsēšanos, nav vajadzīgas telpas pārsēšanās organizēšanai. Visbeidzot, tā kā lidojuma apkalpe bieži lidmašīnas iekšienes tīrīšanu uzņemas pati, ir mazāks pieprasījums pēc tīrīšanas pakalpojumiem uz zemes. |
| --- | --- |

(119)

Vācija apgalvoja, ka tādiem zemo izmaksu pārvadātājiem kā Ryanair un Wizz Air ir mazāk prasību attiecībā uz apkalpošanu uz zemes un infrastruktūras pakalpojumiem. Pirmkārt, ir nepieciešams mazāk reģistrācijas punktu, jo reģistrācija Ryanair lidojumiem ir pieejama tiešsaistē un tiek pārvadāts mazāk bagāžas. Otrkārt, nav pasažieru pārvadāšanas autobusu. Treškārt, tā kā Lībekas lidostā ir mazāki attālumi, Ryanair lidmašīnas uz zemes pavada mazāk laika. Ceturtkārt, tā kā netiek veikti lidojumi ar pārsēšanos, nav vajadzīgas telpas pārsēšanās organizēšanai. Visbeidzot, tā kā lidojuma apkalpe bieži lidmašīnas iekšienes tīrīšanu uzņemas pati, ir mazāks pieprasījums pēc tīrīšanas pakalpojumiem uz zemes.

Ryanair

Wizz Air

Ryanair

Ryanair

| (120) | Vācija apgalvoja, ka nepastāv attiecināmība uz valsti, izmantojot tos pašus argumentus, kurus tā izmantoja attiecībā uz 2000. gada līgumu. |
| --- | --- |

(120)

Vācija apgalvoja, ka nepastāv attiecināmība uz valsti, izmantojot tos pašus argumentus, kurus tā izmantoja attiecībā uz 2000. gada līgumu.

| (121) | Vācija norādīja, ka 2. papildinājums ir 2000. gada līguma pagarinājums un būtiski negrozīja 2000. gada līgumu. Tā kā 2000. gada līgums atbilst tirgus prasībām, tām atbilstu arī 2. papildinājums. |
| --- | --- |

(121)

Vācija norādīja, ka 2. papildinājums ir 2000. gada līguma pagarinājums un būtiski negrozīja 2000. gada līgumu. Tā kā 2000. gada līgums atbilst tirgus prasībām, tām atbilstu arī 2. papildinājums.

| (122) | Visbeidzot, Vācija norādīja, ka nepastāv negatīva ietekme uz konkurenci vai tirdzniecību, jo Lībekas lidosta ir neliela reģionālā lidosta un nekonkurē ar Hamburgas lidostu. |
| --- | --- |

(122)

Visbeidzot, Vācija norādīja, ka nepastāv negatīva ietekme uz konkurenci vai tirdzniecību, jo Lībekas lidosta ir neliela reģionālā lidosta un nekonkurē ar Hamburgas lidostu.

4.4.   LIDMAŠĪNU ATLEDOŠANAS PAKALPOJUMU CENAS LIDOSTĀ

LIDMAŠĪNU ATLEDOŠANAS PAKALPOJUMU CENAS LIDOSTĀ

| (123) | Vācija norādīja, ka par atledošanas pakalpojumu cenām nenotiek individuālas sarunas, bet tās tiek noteiktas, pamatojoties uz īpašo pakalpojumu shēmu, ko piemēro visām aviokompānijām. Vācija arī norādīja, ka valsts atbalsta nav, jo nebija šāda atbalsta pamatelementu. Pirmkārt, cenas nebija selektīvas. Otrkārt, cenas nebija attiecināmas uz valsti, un to pierāda fakts, ka divi privātie investori Infratil un Yasmina bija atbildīgi par šo cenu noteikšanu laikā, kad tie būtisku laika posmu veica darbību lidostā. Treškārt, netika radīta priekšrocība. Privātie investori Infratil un Yasmina izlēma nemainīt īpašo pakalpojumu shēmu, un tas liecina, ka atledošanas pakalpojumu cenas atbilda tirgus prasībām. |
| --- | --- |

(123)

Vācija norādīja, ka par atledošanas pakalpojumu cenām nenotiek individuālas sarunas, bet tās tiek noteiktas, pamatojoties uz īpašo pakalpojumu shēmu, ko piemēro visām aviokompānijām. Vācija arī norādīja, ka valsts atbalsta nav, jo nebija šāda atbalsta pamatelementu. Pirmkārt, cenas nebija selektīvas. Otrkārt, cenas nebija attiecināmas uz valsti, un to pierāda fakts, ka divi privātie investori Infratil un Yasmina bija atbildīgi par šo cenu noteikšanu laikā, kad tie būtisku laika posmu veica darbību lidostā. Treškārt, netika radīta priekšrocība. Privātie investori Infratil un Yasmina izlēma nemainīt īpašo pakalpojumu shēmu, un tas liecina, ka atledošanas pakalpojumu cenas atbilda tirgus prasībām.

Infratil

Yasmina

Infratil

Yasmina

5.   TREŠO PERSONU APSVĒRUMI

TREŠO PERSONU APSVĒRUMI

5.1.   IESPĒJAMAIS VALSTS ATBALSTS FLG

IESPĒJAMAIS VALSTS ATBALSTS FLG

| (124) | Attiecībā uz iespējamu valsts atbalstu FLG lielākā daļa piezīmju iesniedzēju piekrita Vācijas viedoklim. Jo īpaši Ryanair, FLG, IHK Lübeck un ADV. |
| --- | --- |

(124)

Attiecībā uz iespējamu valsts atbalstu FLG lielākā daļa piezīmju iesniedzēju piekrita Vācijas viedoklim. Jo īpaši Ryanair, FLG, IHK Lübeck un ADV.

FLG

Ryanair

FLG

IHK Lübeck

ADV

| (125) | Trešās personas, kas tam nepiekrita, bija SGF, BDF un divas privātpersonas – Peter C. Klanowski un Horst Conrad. Šīs personas apgalvoja, ka FLG saņēma valsts atbalstu no Hansestadt Lübeck.






  — | Zaudējumu nodošanas līgums. SGF norādīja, ka sabiedrisko pakalpojumu sniegšanas saistības lidostas darbībai attiecas tikai uz vispārējas nozīmes aviāciju, bet neietver komerciālo aviāciju. Pretēji Vācijas norādītajam, SGF uzskatīja, ka Vācijā lidostas var tikt slēgtas pēc lidostas operatora lūguma. SGF arī apgalvoja, ka gan nomas maksa, ko FLG maksāja līdz 2006. gadam, gan vēlāk maksātā nomas maksa ir pārāk zema. |
| --- | --- | --- |

(125)

Trešās personas, kas tam nepiekrita, bija SGF, BDF un divas privātpersonas – Peter C. Klanowski un Horst Conrad. Šīs personas apgalvoja, ka FLG saņēma valsts atbalstu no Hansestadt Lübeck.

SGF

BDF

Peter C. Klanowski

Horst Conrad

FLG

Hansestadt Lübeck

—

Zaudējumu nodošanas līgums. SGF norādīja, ka sabiedrisko pakalpojumu sniegšanas saistības lidostas darbībai attiecas tikai uz vispārējas nozīmes aviāciju, bet neietver komerciālo aviāciju. Pretēji Vācijas norādītajam, SGF uzskatīja, ka Vācijā lidostas var tikt slēgtas pēc lidostas operatora lūguma. SGF arī apgalvoja, ka gan nomas maksa, ko FLG maksāja līdz 2006. gadam, gan vēlāk maksātā nomas maksa ir pārāk zema.

SGF

SGF

SGF

FLG

| — | Nomas līgums un aizdevumu pārņemšana. Kā norāda BDF, tas, ka Vācija nesniedza Komisijai pietiekamu informāciju, liecina par atbalsta esību. |
| --- | --- |

—

Nomas līgums un aizdevumu pārņemšana. Kā norāda BDF, tas, ka Vācija nesniedza Komisijai pietiekamu informāciju, liecina par atbalsta esību.

BDF

| — | Iespējamais ieguldījumu atbalsts FLG saistībā ar 2005. gada lēmumu par reģionālajām lidostām un šā lēmuma nosacījumu pārkāpšana, kā tika apgalvots. Nepiekrītot lēmumā par procedūras sākšanu minētajam, SGF norādīja, ka atbalsts lidostai tika piešķirts priekšlaicīgi, jo vēl nebija pieņemts lēmums par plānojuma apstiprināšanu. Kā norāda SGF, šādi Lībekas lidostai, salīdzinot ar citām lidostām, tika radīta laika priekšrocība un tika apdraudēta konkurence tirgū. Attiecībā uz iespējamo atbalstu infrastruktūras pasākumiem SGF un C. Klanowski uzskata, ka daži pasākumi (proti, drošības nožogojumu, apgaismojuma un instrumentālās nolaišanās sistēmas finansēšana) ir uzskatāmi par darbības atbalstu. SGF arī norādīja, ka šie pasākumi neatbilst grāmatvedības un finanšu pārskatu kritērijiem, kurus Eiropas Savienības Tiesa definējusi spriedumā Altmark lietā (29). Turklāt SGF uzskata, ka pasākumi neatbilst skaidri definētam vispārējo interešu mērķim. Turklāt attiecībā uz infrastruktūras izmantošanu nav apmierinošas vidēja termiņa perspektīvas. Visbeidzot, SGF norādīja, ka piekļuve jaunajai infrastruktūrai nav vienlīdzīga un nediskriminējoša arī saskaņā ar jauno cenrādi, jo tikai Ryanair spēj izpildīt kritērijus, lai gūtu labumu no zemākajām nodevām. |
| --- | --- |

—

Iespējamais ieguldījumu atbalsts FLG saistībā ar 2005. gada lēmumu par reģionālajām lidostām un šā lēmuma nosacījumu pārkāpšana, kā tika apgalvots. Nepiekrītot lēmumā par procedūras sākšanu minētajam, SGF norādīja, ka atbalsts lidostai tika piešķirts priekšlaicīgi, jo vēl nebija pieņemts lēmums par plānojuma apstiprināšanu. Kā norāda SGF, šādi Lībekas lidostai, salīdzinot ar citām lidostām, tika radīta laika priekšrocība un tika apdraudēta konkurence tirgū. Attiecībā uz iespējamo atbalstu infrastruktūras pasākumiem SGF un C. Klanowski uzskata, ka daži pasākumi (proti, drošības nožogojumu, apgaismojuma un instrumentālās nolaišanās sistēmas finansēšana) ir uzskatāmi par darbības atbalstu. SGF arī norādīja, ka šie pasākumi neatbilst grāmatvedības un finanšu pārskatu kritērijiem, kurus Eiropas Savienības Tiesa definējusi spriedumā Altmark lietā (29). Turklāt SGF uzskata, ka pasākumi neatbilst skaidri definētam vispārējo interešu mērķim. Turklāt attiecībā uz infrastruktūras izmantošanu nav apmierinošas vidēja termiņa perspektīvas. Visbeidzot, SGF norādīja, ka piekļuve jaunajai infrastruktūrai nav vienlīdzīga un nediskriminējoša arī saskaņā ar jauno cenrādi, jo tikai Ryanair spēj izpildīt kritērijus, lai gūtu labumu no zemākajām nodevām.

FLG

SGF

SGF

SGF

C. Klanowski

SGF

Altmark

29

SGF

SGF

Ryanair

| — | Infrastruktūras ieguldījumu finansēšana, ko veica Hansestadt Lübeck un Šlēsvigas-Holšteinas federālā zeme. SGF arī apgalvoja, ka nākotnes ieguldījumi tika aprēķināti, pamatojoties uz nepareiziem pieņēmumiem, tādēļ tie bija pārmērīgi. Papildus tam, ka lidostai neizdevās piesaistīt vairāk pasažieru, SGF norādīja arī, ka lidosta nespēja ierobežot zaudējumus. Atsaucoties uz Ziemeļvācijas gaisa satiksmes koncepciju (“
  Norddeutsche Luftverkehrskonzept
  ”), SGF apgalvo, ka visām lielākajām Ziemeļvācijas lidostām (tostarp Hamburgai) ir liela jaudas rezerve. Tiek norādīts, ka attiecībā uz pieejamo jaudu vismaz līdz 2030. gadam nepastāv nekādi sarežģījumi. Turklāt ieguldījumus, jo īpaši instrumentālās nolaišanās sistēmu, nevar uzskatīt par kompensāciju par sabiedriskajiem pakalpojumiem. Kā norāda SGF, veikt ieguldījumus šajā sistēmā bija FLG ekonomiskajās interesēs, lai sasniegtu FLG vidēja termiņa ekonomiskos mērķus. |
| --- | --- |

—

Infrastruktūras ieguldījumu finansēšana, ko veica Hansestadt Lübeck un Šlēsvigas-Holšteinas federālā zeme. SGF arī apgalvoja, ka nākotnes ieguldījumi tika aprēķināti, pamatojoties uz nepareiziem pieņēmumiem, tādēļ tie bija pārmērīgi. Papildus tam, ka lidostai neizdevās piesaistīt vairāk pasažieru, SGF norādīja arī, ka lidosta nespēja ierobežot zaudējumus. Atsaucoties uz Ziemeļvācijas gaisa satiksmes koncepciju (“
  Norddeutsche Luftverkehrskonzept
  ”), SGF apgalvo, ka visām lielākajām Ziemeļvācijas lidostām (tostarp Hamburgai) ir liela jaudas rezerve. Tiek norādīts, ka attiecībā uz pieejamo jaudu vismaz līdz 2030. gadam nepastāv nekādi sarežģījumi. Turklāt ieguldījumus, jo īpaši instrumentālās nolaišanās sistēmu, nevar uzskatīt par kompensāciju par sabiedriskajiem pakalpojumiem. Kā norāda SGF, veikt ieguldījumus šajā sistēmā bija FLG ekonomiskajās interesēs, lai sasniegtu FLG vidēja termiņa ekonomiskos mērķus.

Hansestadt Lübeck

SGF

SGF

Norddeutsche Luftverkehrskonzept

SGF

SGF

FLG

FLG

| — | To akcionāra aizdevumu subordinācija, kurus Hansestadt Lübeck bija piešķīris FLG. SGF uzskata, ka Lībekas lidosta ir grūtībās nonācis uzņēmums un tāds tas bija jau 2008./2009. gadā. Šajā sakarā SGF uzskata, ka pakārtotības līgums ir svarīgs instruments maksātnespējas novēršanai. Kā norāda SGF, akcionāra aizdevumi tika subordinēti par summu EUR [...]. |
| --- | --- |

—

To akcionāra aizdevumu subordinācija, kurus Hansestadt Lübeck bija piešķīris FLG. SGF uzskata, ka Lībekas lidosta ir grūtībās nonācis uzņēmums un tāds tas bija jau 2008./2009. gadā. Šajā sakarā SGF uzskata, ka pakārtotības līgums ir svarīgs instruments maksātnespējas novēršanai. Kā norāda SGF, akcionāra aizdevumi tika subordinēti par summu EUR [...].

Hansestadt Lübeck

FLG. SGF

SGF

SGF

5.2.   IESPĒJAMAIS VALSTS ATBALSTS INFRATIL

IESPĒJAMAIS VALSTS ATBALSTS INFRATIL

5.2.1.   
  FLG akciju pārdošana

FLG akciju pārdošana

5.2.1.1.   Infratil

Infratil

| (126) | Infratil norādīja, ka FLG akcijas tika iegādātas saskaņā ar Savienības mēroga konkursa procedūru, kas bija atklāta, pārredzama, nediskriminējoša un beznosacījumu. Turklāt pirkuma cena atbilst 90 % FLG akciju tirgus vērtībai, ņemot vērā konkrētos apstākļus. Tāpēc 2005. gada dalības līgums neietvēra valsts atbalsta elementus. Infratil papildināja, ka tas iesniedza vislabāko piedāvājumu, ko nevar mainīt apstāklis, ka Hansestadt Lübeck un Infratil sāka otro sarunu kārtu, lai grozītu sākotnējā līguma nosacījumus. |
| --- | --- |

(126)

Infratil norādīja, ka FLG akcijas tika iegādātas saskaņā ar Savienības mēroga konkursa procedūru, kas bija atklāta, pārredzama, nediskriminējoša un beznosacījumu. Turklāt pirkuma cena atbilst 90 % FLG akciju tirgus vērtībai, ņemot vērā konkrētos apstākļus. Tāpēc 2005. gada dalības līgums neietvēra valsts atbalsta elementus. Infratil papildināja, ka tas iesniedza vislabāko piedāvājumu, ko nevar mainīt apstāklis, ka Hansestadt Lübeck un Infratil sāka otro sarunu kārtu, lai grozītu sākotnējā līguma nosacījumus.

Infratil

FLG

FLG

Infratil

Hansestadt Lübeck

Infratil

5.2.1.2.   Ryanair

Ryanair

| (127) | Kā norāda Ryanair, privatizācija notika atklātā, pārredzamā un nediskriminējošā konkursa procedūrā, kas tika pierādīts Ernst & Young sagatavotajā eksperta ziņojumā. Šajā saistībā Ryanair uzsvēra Ernst & Young reputāciju un neatkarību. Kā norāda Ryanair, lidostu nebūtu bijis iespējams slēgt ekonomisku un politisku apsvērumu dēļ. |
| --- | --- |

(127)

Kā norāda Ryanair, privatizācija notika atklātā, pārredzamā un nediskriminējošā konkursa procedūrā, kas tika pierādīts Ernst & Young sagatavotajā eksperta ziņojumā. Šajā saistībā Ryanair uzsvēra Ernst & Young reputāciju un neatkarību. Kā norāda Ryanair, lidostu nebūtu bijis iespējams slēgt ekonomisku un politisku apsvērumu dēļ.

Ryanair

Ernst & Young

Ryanair

Ernst & Young

Ryanair

5.2.1.3.   Schutzgemeinschaft

Schutzgemeinschaft

| (128) | Attiecībā uz iespējamu valsts atbalstu saistībā ar FLG privatizāciju SGF pauda nopietnas šaubas par pirkuma cenas atbilstību tirgus standartam. SGF arī apgalvoja, ka līgumā bija ietvertas Hansestadt Lübeck garantijas, un tam arī ir nozīme no valsts atbalsta viedokļa. |
| --- | --- |

(128)

Attiecībā uz iespējamu valsts atbalstu saistībā ar FLG privatizāciju SGF pauda nopietnas šaubas par pirkuma cenas atbilstību tirgus standartam. SGF arī apgalvoja, ka līgumā bija ietvertas Hansestadt Lübeck garantijas, un tam arī ir nozīme no valsts atbalsta viedokļa.

FLG

SGF

SGF

Hansestadt Lübeck

5.2.2.   
  2009. gada papildvienošanās un pārdošanas iespējas pārskatīšana – turpmāko zaudējumu, ieguldījumu un citu izmaksu pārņemšana

2009. gada papildvienošanās un pārdošanas iespējas pārskatīšana – turpmāko zaudējumu, ieguldījumu un citu izmaksu pārņemšana

5.2.2.1.   Infratil

Infratil

| (129) | Infratil paskaidroja, ka 2009. gada papildvienošanās ir jāskata 2005. gada dalības līguma, kā arī plānojuma apstiprinājuma saņemšanas nosacījuma kontekstā. Tā kā OVG sprieduma dēļ plānojuma apstiprinājums galu galā netika saņemts, Infratil paziņoja, ka 2008. gadā izmantos savu pārdošanas iespēju. Vienīgais Hansestadt Lübeck pieejamais risinājums, lai atturētu Infratil no šā soļa, bija 2009. gada papildvienošanās. |
| --- | --- |

(129)

Infratil paskaidroja, ka 2009. gada papildvienošanās ir jāskata 2005. gada dalības līguma, kā arī plānojuma apstiprinājuma saņemšanas nosacījuma kontekstā. Tā kā OVG sprieduma dēļ plānojuma apstiprinājums galu galā netika saņemts, Infratil paziņoja, ka 2008. gadā izmantos savu pārdošanas iespēju. Vienīgais Hansestadt Lübeck pieejamais risinājums, lai atturētu Infratil no šā soļa, bija 2009. gada papildvienošanās.

Infratil

OVG

Infratil

Hansestadt Lübeck

Infratil

| (130) | Infratil norādīja, ka Hansestadt Lübeck izvēlētais risinājums atbilda tirgus prasībām. Ja Infratil būtu izmantojis pārdošanas iespēju, Hansestadt Lübeck no 2008. gada 31. decembra būtu jāsedz visas izmaksas un zaudējumi, ko radīja Lībekas lidostas darbība. Lidostu īsā laika periodā nebūtu bijis iespējams tālākpārdot privātam investoram, savukārt slēgt lidostu Hansestadt Lübeck nevarēja publisko tiesību aktos noteiktu saistību un finansiālu iemeslu dēļ. Turklāt Infratil aiziešana visdrīzāk būtu likusi Ryanair samazināt vai pārtraukt pakalpojumu piedāvāšanu Lībekas lidostā. Tādēļ Infratil norādīja, ka FLG darbības zaudējumi būtu bijuši lielāki, ja Infratil būtu izmantojis savu pārdošanas iespēju. |
| --- | --- |

(130)

Infratil norādīja, ka Hansestadt Lübeck izvēlētais risinājums atbilda tirgus prasībām. Ja Infratil būtu izmantojis pārdošanas iespēju, Hansestadt Lübeck no 2008. gada 31. decembra būtu jāsedz visas izmaksas un zaudējumi, ko radīja Lībekas lidostas darbība. Lidostu īsā laika periodā nebūtu bijis iespējams tālākpārdot privātam investoram, savukārt slēgt lidostu Hansestadt Lübeck nevarēja publisko tiesību aktos noteiktu saistību un finansiālu iemeslu dēļ. Turklāt Infratil aiziešana visdrīzāk būtu likusi Ryanair samazināt vai pārtraukt pakalpojumu piedāvāšanu Lībekas lidostā. Tādēļ Infratil norādīja, ka FLG darbības zaudējumi būtu bijuši lielāki, ja Infratil būtu izmantojis savu pārdošanas iespēju.

Infratil

Hansestadt Lübeck

Infratil

Hansestadt Lübeck

Hansestadt Lübeck

Infratil

Ryanair

Infratil

FLG

Infratil

| (131) | Infratil norādīja, ka starpība starp pārdošanas iespējas cenu, kas samaksāta saskaņā ar 2009. gada papildvienošanos, un pārdošanas iespējas cenu, kura būtu jāmaksā 2009. gada janvārī, bija pamatota ar darbības rezultātiem, par kuriem puses bija vienojušās. Hansestadt Lübeck pēc privatizācijas atcelšanas jebkurā gadījumā būtu jāsedz visas papildu summas, izņemot divas, un tas liek secināt, ka 2009. gada papildvienošanās bija saimnieciski (“wirtschaftlich”) pamatotākais lēmums. |
| --- | --- |

(131)

Infratil norādīja, ka starpība starp pārdošanas iespējas cenu, kas samaksāta saskaņā ar 2009. gada papildvienošanos, un pārdošanas iespējas cenu, kura būtu jāmaksā 2009. gada janvārī, bija pamatota ar darbības rezultātiem, par kuriem puses bija vienojušās. Hansestadt Lübeck pēc privatizācijas atcelšanas jebkurā gadījumā būtu jāsedz visas papildu summas, izņemot divas, un tas liek secināt, ka 2009. gada papildvienošanās bija saimnieciski (“wirtschaftlich”) pamatotākais lēmums.

Infratil

Hansestadt Lübeck

wirtschaftlich

| (132) | Infratil arī apgalvoja, ka papildu summas neradīja priekšrocības Infratil. Pirmkārt, 2009. gada zaudējumu papildu segums Infratil nebūtu jāmaksā, ja uzņēmums būtu izmantojis savu pārdošanas iespēju. Otrkārt, Hansestadt Lübeck pienākumu maksāt procentus par akcionāra aizdevumiem par laikposmu no 2009. gada 1. janvāra līdz 22. oktobrim nevar uzskatīt par ekonomisku priekšrocību, jo Infratil tādu pašu vai pat lielāku atdevi varēja gūt no pārdošanas iespējas ieņēmumiem 2009. gada janvārī. Hipotētiskā scenārijā Infratil būtu izmantojis ieņēmumus esošo parādu atmaksai, lai ietaupītu procentus. Turklāt Infratil netika radītas priekšrocības, jo nebija sagaidāms, ka Lībekas lidosta īstermiņā gūs peļņu, nevis turpinās strādāt ar zaudējumiem. |
| --- | --- |

(132)

Infratil arī apgalvoja, ka papildu summas neradīja priekšrocības Infratil. Pirmkārt, 2009. gada zaudējumu papildu segums Infratil nebūtu jāmaksā, ja uzņēmums būtu izmantojis savu pārdošanas iespēju. Otrkārt, Hansestadt Lübeck pienākumu maksāt procentus par akcionāra aizdevumiem par laikposmu no 2009. gada 1. janvāra līdz 22. oktobrim nevar uzskatīt par ekonomisku priekšrocību, jo Infratil tādu pašu vai pat lielāku atdevi varēja gūt no pārdošanas iespējas ieņēmumiem 2009. gada janvārī. Hipotētiskā scenārijā Infratil būtu izmantojis ieņēmumus esošo parādu atmaksai, lai ietaupītu procentus. Turklāt Infratil netika radītas priekšrocības, jo nebija sagaidāms, ka Lībekas lidosta īstermiņā gūs peļņu, nevis turpinās strādāt ar zaudējumiem.

Infratil

Infratil

Infratil

Hansestadt Lübeck

Infratil

Infratil

Infratil

| (133) | Infratil izvirzīja argumentu, ka pārdošanas iespējas izmantošana neļāva Infratil pilnībā atjaunot situāciju ex quo ante, jo Infratil bija jāsedz noteikti zaudējumi (starpība starp apstiprinātajiem darbības zaudējumiem un faktiskajiem darbības zaudējumiem), nesaņemot kompensāciju. |
| --- | --- |

(133)

Infratil izvirzīja argumentu, ka pārdošanas iespējas izmantošana neļāva Infratil pilnībā atjaunot situāciju ex quo ante, jo Infratil bija jāsedz noteikti zaudējumi (starpība starp apstiprinātajiem darbības zaudējumiem un faktiskajiem darbības zaudējumiem), nesaņemot kompensāciju.

Infratil

Infratil

ex quo ante

Infratil

| (134) | Pat ja Komisija konstatētu, ka pārdošanas iespējas atkārtotā apspriešana bija valsts atbalsts, Infratil uzskata, ka tas ir saderīgs ar iekšējo tirgu. Ja Komisija konstatētu, ka Hansestadt Lübeck piešķīra atbalstu Infratil, pārņemot FLG 2009. gadā radušos zaudējumus, tad, pēc Infratil domām, šāds atbalsts būtu vienīgi kā kompensācija par zaudējumiem, kas radušies, sniedzot vispārējas tautsaimnieciskas nozīmes pakalpojumus. |
| --- | --- |

(134)

Pat ja Komisija konstatētu, ka pārdošanas iespējas atkārtotā apspriešana bija valsts atbalsts, Infratil uzskata, ka tas ir saderīgs ar iekšējo tirgu. Ja Komisija konstatētu, ka Hansestadt Lübeck piešķīra atbalstu Infratil, pārņemot FLG 2009. gadā radušos zaudējumus, tad, pēc Infratil domām, šāds atbalsts būtu vienīgi kā kompensācija par zaudējumiem, kas radušies, sniedzot vispārējas tautsaimnieciskas nozīmes pakalpojumus.

Infratil

Hansestadt Lübeck

Infratil

FLG

Infratil

5.2.2.2.   Hansestadt Lübeck

Hansestadt Lübeck

| (135) | Hansestadt Lübeck apgalvoja, ka vienošanās par zaudējumu pārņemšanu bija lētākā un vismazāk riskantā alternatīva. To īpaši pamato Hansestadt Lübeck juridiskais pienākums nodrošināt lidostas darbību saskaņā ar Vācijas Gaisa satiksmes atļauju kārtības (Luftverkehrs-Zulassungs-Ordnung, “LuftVZO”) 45. panta 1. punktu. Tādēļ lidostu slēgt nebūtu bijis iespējams. Turklāt lidostas slēgšana būtu prasījusi pārāk daudz laika un resursu. |
| --- | --- |

(135)

Hansestadt Lübeck apgalvoja, ka vienošanās par zaudējumu pārņemšanu bija lētākā un vismazāk riskantā alternatīva. To īpaši pamato Hansestadt Lübeck juridiskais pienākums nodrošināt lidostas darbību saskaņā ar Vācijas Gaisa satiksmes atļauju kārtības (Luftverkehrs-Zulassungs-Ordnung, “LuftVZO”) 45. panta 1. punktu. Tādēļ lidostu slēgt nebūtu bijis iespējams. Turklāt lidostas slēgšana būtu prasījusi pārāk daudz laika un resursu.

Hansestadt Lübeck

Hansestadt Lübeck

Luftverkehrs-Zulassungs-Ordnung

LuftVZO

| (136) | Papildus tam Hansestadt Lübeck atgādināja Komisijai, ka ne Hansestadt Lübeck, ne Infratil nebija iepriekšējas pieredzes lidostas privatizēšanā. Tas var novest pie zināmas pārrēķināšanās, bet noteikti ne pie secinājuma, ka kāda no pusēm nerīkojās saskaņā ar tirgus principiem. Hansestadt Lübeck arī apgalvoja, ka privatizācijas kontekstā Infratil bija vienīgais pretendents, tādējādi vājinot Hansestadt Lübeck sarunu pozīcijas. |
| --- | --- |

(136)

Papildus tam Hansestadt Lübeck atgādināja Komisijai, ka ne Hansestadt Lübeck, ne Infratil nebija iepriekšējas pieredzes lidostas privatizēšanā. Tas var novest pie zināmas pārrēķināšanās, bet noteikti ne pie secinājuma, ka kāda no pusēm nerīkojās saskaņā ar tirgus principiem. Hansestadt Lübeck arī apgalvoja, ka privatizācijas kontekstā Infratil bija vienīgais pretendents, tādējādi vājinot Hansestadt Lübeck sarunu pozīcijas.

Hansestadt Lübeck

Hansestadt Lübeck

Infratil

Hansestadt Lübeck

Infratil

Hansestadt Lübeck

5.2.2.3.   Schutzgemeinschaft

Schutzgemeinschaft

| (137) | SGF norādīja, ka 2009. gada papildvienošanās ir jauns atbalsts, kas rada priekšrocību Infratil. Tā kā atbalsts pārsniedz de minimis robežvērtību, par to būtu bijis jāziņo, bet Vācija to neizdarīja. |
| --- | --- |

(137)

SGF norādīja, ka 2009. gada papildvienošanās ir jauns atbalsts, kas rada priekšrocību Infratil. Tā kā atbalsts pārsniedz de minimis robežvērtību, par to būtu bijis jāziņo, bet Vācija to neizdarīja.

SGF

Infratil

de minimis

| (138) | Kā norāda SGF, Infratil nepārprotami guva priekšrocību no 2009. gada papildvienošanās. Attiecībā uz TED kritērija piemērošanu SGF norādīja, ka līguma pozitīvā ietekme uz reģionu nebūtu jāņem vērā. Šajā sakarā SGF minēja, ka Lībekas lidostai nebija perspektīvu rentabilitātes ziņā. SGF piebilda, ka FLG 2008. gada sākumā no maksātnespējas varēja izvairīties tikai tāpēc, ka Infratil piekāpās. SGF nepiekrita tam, ka TED kritērijs būtu izpildīts, jo neviens privātais investors nebūtu vēlējies turpināt darbību ar šādiem zaudējumiem, kā rāda Infratil izmantotā pārdošanas iespēja. |
| --- | --- |

(138)

Kā norāda SGF, Infratil nepārprotami guva priekšrocību no 2009. gada papildvienošanās. Attiecībā uz TED kritērija piemērošanu SGF norādīja, ka līguma pozitīvā ietekme uz reģionu nebūtu jāņem vērā. Šajā sakarā SGF minēja, ka Lībekas lidostai nebija perspektīvu rentabilitātes ziņā. SGF piebilda, ka FLG 2008. gada sākumā no maksātnespējas varēja izvairīties tikai tāpēc, ka Infratil piekāpās. SGF nepiekrita tam, ka TED kritērijs būtu izpildīts, jo neviens privātais investors nebūtu vēlējies turpināt darbību ar šādiem zaudējumiem, kā rāda Infratil izmantotā pārdošanas iespēja.

SGF

Infratil

SGF

SGF

SGF

FLG

Infratil

SGF

Infratil

| (139) | Saistībā ar lidostas slēgšanu SGF apgalvoja, ka Hamburgai ir pietiekamas spējas darboties arī tad, ja Lībeka nebūtu tās rezerves lidosta. Turklāt, kā norāda SGF, slēgšanas izmaksas FLG novērtēja pārāk augstu. 5. tabulā dotie dati tika uzskatīti par reālistiskākiem, lai gan SGF norādīja, ka arī tajā ietvertās summas varētu būt pārāk augstas.

  5. tabula


  Lībekas lidostas slēgšanas izmaksas, ko iesniedza Schutzgemeinschaft








  Izmaksas | (tūkstošos EUR) |
| --- | --- | --- |
| Likvidatora izmaksas | [...] |
| Zaudējumi no darba pagaidu turpināšanas līdz 2010./2011. gadam | [...] |
| Sociālais plāns | [...] |
| Subsīdiju atmaksāšana | [...] |
| Revidenta izmaksas | [...] |

(139)

Saistībā ar lidostas slēgšanu SGF apgalvoja, ka Hamburgai ir pietiekamas spējas darboties arī tad, ja Lībeka nebūtu tās rezerves lidosta. Turklāt, kā norāda SGF, slēgšanas izmaksas FLG novērtēja pārāk augstu. 5. tabulā dotie dati tika uzskatīti par reālistiskākiem, lai gan SGF norādīja, ka arī tajā ietvertās summas varētu būt pārāk augstas.

SGF

SGF

FLG

SGF

5. tabula

5. tabula

Lībekas lidostas slēgšanas izmaksas, ko iesniedza Schutzgemeinschaft

Lībekas lidostas slēgšanas izmaksas, ko iesniedza Schutzgemeinschaft

Izmaksas

(tūkstošos EUR)

Likvidatora izmaksas

[...]

Zaudējumi no darba pagaidu turpināšanas līdz 2010./2011. gadam

[...]

Sociālais plāns

[...]

Subsīdiju atmaksāšana

[...]

Revidenta izmaksas

[...]

| (140) | Papildus tam SGF apšauba to, kā tika apgalvots, ka bija pienākums nodrošināt lidostas darbību kā sabiedrisku pakalpojumu, jo atļauja lidostas darbībai nerada pakalpojumu ar vispārēju tautsaimniecisku nozīmi. Šādu atļauju var arī atcelt. |
| --- | --- |

(140)

Papildus tam SGF apšauba to, kā tika apgalvots, ka bija pienākums nodrošināt lidostas darbību kā sabiedrisku pakalpojumu, jo atļauja lidostas darbībai nerada pakalpojumu ar vispārēju tautsaimniecisku nozīmi. Šādu atļauju var arī atcelt.

SGF

5.2.2.4.   Ryanair

Ryanair

| (141) | Ryanair apgalvoja, ka starpību starp 2005. un 2009. gadā nolīgtajām pārdošanas iespējas cenām un faktisko Hansestadt Lübeck samaksāto pārdošanas iespējas cenu būtu varējuši radīt vairāki faktori, piemēram, aktīvu cenu tendences. Ekonomiskie apstākļi, kas dominēja 2005. gadā, bija daudz pozitīvāki nekā 2009. gadā, un cenu atšķirība, iespējams, to atspoguļoja. |
| --- | --- |

(141)

Ryanair apgalvoja, ka starpību starp 2005. un 2009. gadā nolīgtajām pārdošanas iespējas cenām un faktisko Hansestadt Lübeck samaksāto pārdošanas iespējas cenu būtu varējuši radīt vairāki faktori, piemēram, aktīvu cenu tendences. Ekonomiskie apstākļi, kas dominēja 2005. gadā, bija daudz pozitīvāki nekā 2009. gadā, un cenu atšķirība, iespējams, to atspoguļoja.

Ryanair

Hansestadt Lübeck

5.3.   IESPĒJAMAIS VALSTS ATBALSTS RYANAIR

IESPĒJAMAIS VALSTS ATBALSTS RYANAIR

5.3.1.   
  2000. gada līgums

2000. gada līgums

5.3.1.1.   Ryanair

Ryanair

| (142) | Ryanair norādīja, ka līgums ar FLG tika noslēgts, pamatojoties uz ekonomiskiem apsvērumiem. Tika uzskatīts, ka Lībekas lidosta ir dzīvotspējīga Hamburgas lidostas sekundārā lidosta un pati Lībeka – vērtīgs kultūras galamērķis. Turklāt Lībekas lidostā tika sākti pakalpojumi zemo izmaksu bāzes nodrošināšanai un demogrāfisko datu analīzei, lai noteiktu, vai ap jauno lidostu ir pietiekama iekšzemes teritorija. Lai gan Ryanair nespēja piedāvāt darījumdarbības plānu, lai pamatotu savu lēmumu sākt pakalpojumu sniegšanu Lībekas lidostā, Ryanair uzsvēra, ka šāds darījumdarbības plāns parasti privātajam tirgus investoram nav nepieciešams. Ryanair paskaidroja, ka tā pakalpojumu sniegšana no Lībekas lidostas tika pārtraukta komerciālu apsvērumu dēļ, tostarp izmaksu pieauguma dēļ un tāpēc, ka atdeve bija zemāka, nekā tika prognozēts (ekonomikas recesijas rezultātā). |
| --- | --- |

(142)

Ryanair norādīja, ka līgums ar FLG tika noslēgts, pamatojoties uz ekonomiskiem apsvērumiem. Tika uzskatīts, ka Lībekas lidosta ir dzīvotspējīga Hamburgas lidostas sekundārā lidosta un pati Lībeka – vērtīgs kultūras galamērķis. Turklāt Lībekas lidostā tika sākti pakalpojumi zemo izmaksu bāzes nodrošināšanai un demogrāfisko datu analīzei, lai noteiktu, vai ap jauno lidostu ir pietiekama iekšzemes teritorija. Lai gan Ryanair nespēja piedāvāt darījumdarbības plānu, lai pamatotu savu lēmumu sākt pakalpojumu sniegšanu Lībekas lidostā, Ryanair uzsvēra, ka šāds darījumdarbības plāns parasti privātajam tirgus investoram nav nepieciešams. Ryanair paskaidroja, ka tā pakalpojumu sniegšana no Lībekas lidostas tika pārtraukta komerciālu apsvērumu dēļ, tostarp izmaksu pieauguma dēļ un tāpēc, ka atdeve bija zemāka, nekā tika prognozēts (ekonomikas recesijas rezultātā).

Ryanair

FLG

Ryanair

Ryanair

Ryanair

| (143) | Ryanair minēja, ka reģionālās lidostas Savienībā atrodas sarežģītā tirgus situācijā. Tādēļ jāvērtē gan ar aeronavigācijas darbībām saistītie, gan nesaistītie lidostas ieņēmumi, proti, tā dēvētā “vienotās kases pieeja”. Tā kā līgumi ar Ryanair parasti sola daudz pasažieru, šādas darījuma attiecības bieži vien palīdz uzlabot lidostas atpazīstamību un piesaistīt citas aviokompānijas, kā arī mazumtirgotājus un citus pakalpojumu sniedzējus. Ryanair arī norādīja, ka bija pārliecinoši pierādījumi tam, ka lielāka pasažieru skaita rezultātā palielinātos ar aeronavigāciju nesaistīti ieņēmumi. Ryanair kā pierādījumu iesniedza šādus datus.

  6. tabula


  Ar aeronavigāciju nesaistīti ieņēmumi konkrētās lidostās, izteikti procentos no kopējiem ienākumiem







  Miljoni GBP | 2010./2011. g. (%) |
| --- | --- | --- |
| Bornmuta | [...] |
| Liverpūle | [...] |
| Līdsa-Bredforda | [...] |
| Hambersaida | [...] |
| Donkastera-Šefīlda | [...] |
| Eksetera | [...] |
| Bristole | [...] |
| Lūtona | [...] |
| Mančestra | [...] |
| Belfāstas starptautiskā lidosta | [...] |
| Austrummidlenda | [...] |
| Ņūkāsla | [...] |
| Birmingema | [...] |
| Glāzgova | [...] |
| Kārdifa | [...] |
| Stansteda | [...] |
| Edinburga | [...] |
| Aberdīna | [...] |
| Sauthemptona | [...] |
| Vidēji | [...] |
| Avots: Apvienotās Karalistes lidostu darbības rādītāji. |

(143)

Ryanair minēja, ka reģionālās lidostas Savienībā atrodas sarežģītā tirgus situācijā. Tādēļ jāvērtē gan ar aeronavigācijas darbībām saistītie, gan nesaistītie lidostas ieņēmumi, proti, tā dēvētā “vienotās kases pieeja”. Tā kā līgumi ar Ryanair parasti sola daudz pasažieru, šādas darījuma attiecības bieži vien palīdz uzlabot lidostas atpazīstamību un piesaistīt citas aviokompānijas, kā arī mazumtirgotājus un citus pakalpojumu sniedzējus. Ryanair arī norādīja, ka bija pārliecinoši pierādījumi tam, ka lielāka pasažieru skaita rezultātā palielinātos ar aeronavigāciju nesaistīti ieņēmumi. Ryanair kā pierādījumu iesniedza šādus datus.

Ryanair

Ryanair

Ryanair

Ryanair

6. tabula

6. tabula

Ar aeronavigāciju nesaistīti ieņēmumi konkrētās lidostās, izteikti procentos no kopējiem ienākumiem

Ar aeronavigāciju nesaistīti ieņēmumi konkrētās lidostās, izteikti procentos no kopējiem ienākumiem

Miljoni GBP

2010./2011. g. (%)

Bornmuta

[...]

Liverpūle

[...]

Līdsa-Bredforda

[...]

Hambersaida

[...]

Donkastera-Šefīlda

[...]

Eksetera

[...]

Bristole

[...]

Lūtona

[...]

Mančestra

[...]

Belfāstas starptautiskā lidosta

[...]

Austrummidlenda

[...]

Ņūkāsla

[...]

Birmingema

[...]

Glāzgova

[...]

Kārdifa

[...]

Stansteda

[...]

Edinburga

[...]

Aberdīna

[...]

Sauthemptona

[...]

Vidēji

[...]

Avots: Apvienotās Karalistes lidostu darbības rādītāji.

Avots:

| (144) | Ryanair apgalvoja, ka no tirgus ekonomikas dalībnieka viedokļa jebkurš komerciāls piedāvājums parasti būs uzlabojums, salīdzinot ar tā brīža situāciju, ja vien tiek sagaidīts, ka robežieguvumi pārsniegs robežizmaksas. Turklāt Ryanair apgalvoja, ka ir jāņem vērā, ka Ryanair, salīdzinot ar citām aviokompānijām, ir ievērojami mazākas vajadzības, ņemot vērā tās darījumdarbības modeli un darbības efektivitāti. |
| --- | --- |

(144)

Ryanair apgalvoja, ka no tirgus ekonomikas dalībnieka viedokļa jebkurš komerciāls piedāvājums parasti būs uzlabojums, salīdzinot ar tā brīža situāciju, ja vien tiek sagaidīts, ka robežieguvumi pārsniegs robežizmaksas. Turklāt Ryanair apgalvoja, ka ir jāņem vērā, ka Ryanair, salīdzinot ar citām aviokompānijām, ir ievērojami mazākas vajadzības, ņemot vērā tās darījumdarbības modeli un darbības efektivitāti.

Ryanair

Ryanair

Ryanair

| (145) | Lai nodrošinātu vairāk pierādījumu tam, ka 2000. gada līgums atbilst tirgus prasībām, Ryanair Lībekas lidostu salīdzināja ar lidostām, kuru lielums un situācija ir līdzīga. Salīdzinātās lidostas ir Bornmutas lidosta, Grenobles lidosta, Nokas lidosta, Māstrihtas lidosta, Nīmas lidosta un Prestvikas lidosta. To cenu salīdzināšana, kuras Ryanair maksā salīdzinātajās lidostās, apliecināja, ka Ryanair Lībekas lidostā maksātās cenas kopumā bija augstākas par vidējo līmeni salīdzinātajās lidostās – gan par katru pasažieri, gan lidojumu. Ryanair mudināja Komisiju, izvērtējot 2000. gada līguma atbilstību TED principam, lielāku nozīmi pievērst salīdzinošajai analīzei, nevis rentabilitātes analīzei. |
| --- | --- |

(145)

Lai nodrošinātu vairāk pierādījumu tam, ka 2000. gada līgums atbilst tirgus prasībām, Ryanair Lībekas lidostu salīdzināja ar lidostām, kuru lielums un situācija ir līdzīga. Salīdzinātās lidostas ir Bornmutas lidosta, Grenobles lidosta, Nokas lidosta, Māstrihtas lidosta, Nīmas lidosta un Prestvikas lidosta. To cenu salīdzināšana, kuras Ryanair maksā salīdzinātajās lidostās, apliecināja, ka Ryanair Lībekas lidostā maksātās cenas kopumā bija augstākas par vidējo līmeni salīdzinātajās lidostās – gan par katru pasažieri, gan lidojumu. Ryanair mudināja Komisiju, izvērtējot 2000. gada līguma atbilstību TED principam, lielāku nozīmi pievērst salīdzinošajai analīzei, nevis rentabilitātes analīzei.

Ryanair

Ryanair

Ryanair

Ryanair

| (146) | Oxera sagatavotajā ziņojumā ir aprēķināta 2000. gada līguma neto pašreizējā vērtība (NPV). Ziņojumā konstatēts, ka NPV vērtība ir pozitīva – EUR [...]. Oxera šā aprēķina vajadzībām veica vairākas jutīguma pārbaudes. |
| --- | --- |

(146)

Oxera sagatavotajā ziņojumā ir aprēķināta 2000. gada līguma neto pašreizējā vērtība (NPV). Ziņojumā konstatēts, ka NPV vērtība ir pozitīva – EUR [...]. Oxera šā aprēķina vajadzībām veica vairākas jutīguma pārbaudes.

Oxera

Oxera

5.3.1.2.   Air Berlin

Air Berlin

| (147) | Air Berlin norādīja, ka maršruti, kurus Ryanair piedāvā no Lībekas lidostas, tieši konkurē ar maršrutiem, kurus Air Berlin piedāvā Hamburgas lidostā. Jo īpaši runa ir par Londonu, Milānu un Barselonu kā galapunktiem, jo šos maršrutus piedāvā abas aviokompānijas. |
| --- | --- |

(147)

Air Berlin norādīja, ka maršruti, kurus Ryanair piedāvā no Lībekas lidostas, tieši konkurē ar maršrutiem, kurus Air Berlin piedāvā Hamburgas lidostā. Jo īpaši runa ir par Londonu, Milānu un Barselonu kā galapunktiem, jo šos maršrutus piedāvā abas aviokompānijas.

Air Berlin

Ryanair

Air Berlin

| (148) | Air Berlin apgalvoja, ka Ryanair mārketinga stratēģijas mērķis bija pārvilināt potenciālos klientus, tostarp no Air Berlin. Ryanair zemo cenu dēļ klienti Hamburgas lidostas vietā izmantoja Lībekas lidostu. Air Berlin apgalvo, ka valsts atbalsta rezultātā Air Berlin tika nodarīti būtiski zaudējumi. Air Berlin nācās pārtraukt piedāvāt dažus lidojumus, jo Ryanair paralēli tādus piedāvāja Lībekas lidostā. Turklāt Air Berlin norādīja, ka tai ir sarežģīti atvērt jaunus galamērķus no Hamburgas lidostas, ja līdzīgus galamērķus no Lībekas lidostas par pārmērīgi zemām cenām piedāvā Ryanair. |
| --- | --- |

(148)

Air Berlin apgalvoja, ka Ryanair mārketinga stratēģijas mērķis bija pārvilināt potenciālos klientus, tostarp no Air Berlin. Ryanair zemo cenu dēļ klienti Hamburgas lidostas vietā izmantoja Lībekas lidostu. Air Berlin apgalvo, ka valsts atbalsta rezultātā Air Berlin tika nodarīti būtiski zaudējumi. Air Berlin nācās pārtraukt piedāvāt dažus lidojumus, jo Ryanair paralēli tādus piedāvāja Lībekas lidostā. Turklāt Air Berlin norādīja, ka tai ir sarežģīti atvērt jaunus galamērķus no Hamburgas lidostas, ja līdzīgus galamērķus no Lībekas lidostas par pārmērīgi zemām cenām piedāvā Ryanair.

Air Berlin

Ryanair

Air Berlin

Ryanair

Air Berlin

Air Berlin

Air Berlin

Ryanair

Air Berlin

Ryanair

| (149) | Lai pamatotu savus argumentus, ka Ryanair maksāja nepamatoti zemas cenas un ka starp Lībeku un Hamburgu pastāvēja konkurence, Air Berlin norādīja arī uz gadījumu, kad Lībekas lidosta tika slēgta uz sešām dienām, sākot no 2004. gada 19. aprīļa. Slēgšanas laikā Ryanair savu satiksmi nācās novirzīt no Lībekas lidostas uz Hamburgas lidostu. Tā kā Hamburgas lidostā bija noteiktas augstākas lidostas maksas, Ryanair radās papildu izmaksas EUR [...] apmērā un par to Ryanair piestādīja rēķinu FLG. Tāpēc Air Berlin uzsvēra, ka Ryanair sešās dienās jau bija ieguvis priekšrocību EUR [...] apmērā, salīdzinot ar aviokompānijām, kas strādā Hamburgas lidostā. |
| --- | --- |

(149)

Lai pamatotu savus argumentus, ka Ryanair maksāja nepamatoti zemas cenas un ka starp Lībeku un Hamburgu pastāvēja konkurence, Air Berlin norādīja arī uz gadījumu, kad Lībekas lidosta tika slēgta uz sešām dienām, sākot no 2004. gada 19. aprīļa. Slēgšanas laikā Ryanair savu satiksmi nācās novirzīt no Lībekas lidostas uz Hamburgas lidostu. Tā kā Hamburgas lidostā bija noteiktas augstākas lidostas maksas, Ryanair radās papildu izmaksas EUR [...] apmērā un par to Ryanair piestādīja rēķinu FLG. Tāpēc Air Berlin uzsvēra, ka Ryanair sešās dienās jau bija ieguvis priekšrocību EUR [...] apmērā, salīdzinot ar aviokompānijām, kas strādā Hamburgas lidostā.

Ryanair

Air Berlin

Ryanair

Ryanair

Ryanair

FLG

Air Berlin

Ryanair

| (150) | Air Berlin savu argumentu papildus pamatoja, iesniedzot tabulu, kurā norādīti dati par pasažieriem un lidojumiem pirms Ryanair darbības uzsākšanas Lībekas lidostā (līdz 1999. gadam) un pēc tam (no 2000. gada).

  7. tabula



  Air Berlin iesniegtā tabula par pasažieriem un lidojumiem | Pasažieru skaits (personas) | Lidmašīnu kustība |
| --- | --- | --- | --- |
| 1997. gads | 34 132 | [...] |
| 1998. gads | 60 520 | [...] |
| 1999. gads | 48 522 | [...] |
| 2000. gads | 142 586 | [...] |
| 2001. gads | 192 726 | [...] |
| 2002. gads | 244 684 | [...] |
| 2003. gads | 514 472 | [...] |

(150)

Air Berlin savu argumentu papildus pamatoja, iesniedzot tabulu, kurā norādīti dati par pasažieriem un lidojumiem pirms Ryanair darbības uzsākšanas Lībekas lidostā (līdz 1999. gadam) un pēc tam (no 2000. gada).

Air Berlin

Ryanair

7. tabula

7. tabula

Air Berlin iesniegtā tabula par pasažieriem un lidojumiem

Air Berlin

Pasažieru skaits (personas)

Lidmašīnu kustība

1997. gads

34 132

[...]

1998. gads

60 520

[...]

1999. gads

48 522

[...]

2000. gads

142 586

[...]

2001. gads

192 726

[...]

2002. gads

244 684

[...]

2003. gads

514 472

[...]

| (151) | Kā redzams 7. tabulā, 2000. gadā, kad Ryanair sāka piedāvāt lidojumus no minētās lidostas, pasažieru skaits būtiski pieauga. Air Berlin norādīja, ka 97 % no šiem pasažieriem var attiecināt uz Ryanair. Minētais tiek salīdzināts ar zaudējumiem, kas FLG radās pirms tam, kad Ryanair sāka sniegt pakalpojumus Lībekas lidostā (līdz 1999. gadam) un pēc tam (no 2000. gada).

  8. tabula



  Air Berlin iesniegtā tabula – FLG zaudējumi







  FLG | Zaudējumi (EUR) |
| --- | --- | --- |
| 1999. gads | [...] |
| 2000. gads | [...] |
| 2001. gads | [...] |
| 2002. gads | [...] |
| 2003. gads | [...] |
| Kopā | [...] |

(151)

Kā redzams 7. tabulā, 2000. gadā, kad Ryanair sāka piedāvāt lidojumus no minētās lidostas, pasažieru skaits būtiski pieauga. Air Berlin norādīja, ka 97 % no šiem pasažieriem var attiecināt uz Ryanair. Minētais tiek salīdzināts ar zaudējumiem, kas FLG radās pirms tam, kad Ryanair sāka sniegt pakalpojumus Lībekas lidostā (līdz 1999. gadam) un pēc tam (no 2000. gada).

Ryanair

Air Berlin

Ryanair

FLG

Ryanair

8. tabula

8. tabula

Air Berlin iesniegtā tabula – FLG zaudējumi

Air Berlin

FLG

FLG

Zaudējumi (EUR)

1999. gads

[...]

2000. gads

[...]

2001. gads

[...]

2002. gads

[...]

2003. gads

[...]

Kopā

Kopā

[...]

[...]

| (152) | Pamatojoties uz 7. tabulā un 8. tabulā sniegtajiem datiem, Air Berlin apgalvoja, ka, lai gan pasažieru skaits laikā no 2002. līdz 2003. gadam gandrīz divkāršojās, šajā laikposmā zaudējumi pieauga par vairāk nekā EUR [...]. Air Berlin arī norādīja, ka FLG piešķīra Ryanair preferenciālus nosacījumus, atlaides, atmaksas un citus maksājumus. Nodevas, ko par Lībekas lidostas izmantošanu maksāja Ryanair, bija zemākas par tobrīd spēkā esošajā cenrādī noteiktajām nodevām. Turklāt Air Berlin norādīja, ka Ryanair sniedza mārketinga pakalpojumus neatkarīgi no mārketinga izmaksām. Saskaņā ar Air Berlin minēto aviosabiedrībai Ryanair samaksātais atbalsts par mārketinga pakalpojumiem, šķiet, nav saistīts ar faktiskajiem mārketinga izdevumiem, kas radās Ryanair. |
| --- | --- |

(152)

Pamatojoties uz 7. tabulā un 8. tabulā sniegtajiem datiem, Air Berlin apgalvoja, ka, lai gan pasažieru skaits laikā no 2002. līdz 2003. gadam gandrīz divkāršojās, šajā laikposmā zaudējumi pieauga par vairāk nekā EUR [...]. Air Berlin arī norādīja, ka FLG piešķīra Ryanair preferenciālus nosacījumus, atlaides, atmaksas un citus maksājumus. Nodevas, ko par Lībekas lidostas izmantošanu maksāja Ryanair, bija zemākas par tobrīd spēkā esošajā cenrādī noteiktajām nodevām. Turklāt Air Berlin norādīja, ka Ryanair sniedza mārketinga pakalpojumus neatkarīgi no mārketinga izmaksām. Saskaņā ar Air Berlin minēto aviosabiedrībai Ryanair samaksātais atbalsts par mārketinga pakalpojumiem, šķiet, nav saistīts ar faktiskajiem mārketinga izdevumiem, kas radās Ryanair.

Air Berlin

Air Berlin

FLG

Ryanair

Ryanair

Air Berlin

Ryanair

Air Berlin

Ryanair

Ryanair

| (153) | Tādēļ Air Berlin uzskata, ka 2000. gada līgums starp FLG un Ryanair neatbilda tirgus prasībām. Kā norāda Air Berlin, Lībekas lidosta darbojas reģionālās politikas apsvērumu, nevis rentabilitātes dēļ. |
| --- | --- |

(153)

Tādēļ Air Berlin uzskata, ka 2000. gada līgums starp FLG un Ryanair neatbilda tirgus prasībām. Kā norāda Air Berlin, Lībekas lidosta darbojas reģionālās politikas apsvērumu, nevis rentabilitātes dēļ.

Air Berlin

FLG

Ryanai

Air Berlin

| (154) | Air Berlin uzskata, ka nav iespējams atsevišķi izvērtēt atvieglotu nosacījumu pieejamību Ryanair Lībekā, no vienas puses, un situāciju attiecībā uz lidostas privatizāciju ar nosacījumiem, no otras puses. Air Berlin neuzskata dalības līgumu ar Infratil par pierādījumu tam, ka tiek ievērots TED kritērijs, jo tajā ir iekļauta pārdošanas iespēja. Gluži pretēji, Air Berlin uzskata, ka TED 2005. gadā būtu izsludinājis jaunu uzaicinājumu iesniegt piedāvājumus par lidostu. |
| --- | --- |

(154)

Air Berlin uzskata, ka nav iespējams atsevišķi izvērtēt atvieglotu nosacījumu pieejamību Ryanair Lībekā, no vienas puses, un situāciju attiecībā uz lidostas privatizāciju ar nosacījumiem, no otras puses. Air Berlin neuzskata dalības līgumu ar Infratil par pierādījumu tam, ka tiek ievērots TED kritērijs, jo tajā ir iekļauta pārdošanas iespēja. Gluži pretēji, Air Berlin uzskata, ka TED 2005. gadā būtu izsludinājis jaunu uzaicinājumu iesniegt piedāvājumus par lidostu.

Air Berlin

Ryanair

Air Berlin

Infratil

Air Berlin

| (155) | Air Berlin arī minēja, ka līgums ar Ryanair ir attiecināms uz Vāciju. Saskaņā ar FLG statūtiem uzraudzības padomei ir jāapstiprina maksas par lidostas izmantošanu (statūtu 12. punkts). Četrus no sešiem uzraudzības padomes locekļiem ievēl Hansestadt Lübeck. Tāpēc Air Berlin secināja, ka Hansestadt Lübeck var būt atbildīga. Air Berlin uzskata, ka augstu FLG amatpersonu atsevišķi izteikumi papildus pierāda konkrētā līguma attiecināmību. |
| --- | --- |

(155)

Air Berlin arī minēja, ka līgums ar Ryanair ir attiecināms uz Vāciju. Saskaņā ar FLG statūtiem uzraudzības padomei ir jāapstiprina maksas par lidostas izmantošanu (statūtu 12. punkts). Četrus no sešiem uzraudzības padomes locekļiem ievēl Hansestadt Lübeck. Tāpēc Air Berlin secināja, ka Hansestadt Lübeck var būt atbildīga. Air Berlin uzskata, ka augstu FLG amatpersonu atsevišķi izteikumi papildus pierāda konkrētā līguma attiecināmību.

Air Berlin

Ryanair

FLG

Hansestadt Lübeck

Air Berlin

Hansestadt Lübeck

Air Berlin

FLG

5.3.1.3.   Infratil

Infratil

| (156) | Infratil attiecībā uz iespējamo valsts atbalstu Ryanair norādīja, ka 2000. gada līgums bija ekonomiski pamatots, tas bija nozīmīgs aktīvs lidostas attīstībai un pilnībā atbilda TED principam. Infratil arī uzskata, ka 2000. gada līgums un tā īstenošana nav attiecināma ne uz Hansestadt Lübeck, ne citām valsts struktūrām. Hansestadt Lübeck vai uzraudzības padome nedeva nekādus rīkojumus vai norādes attiecībā uz 2000. gada līguma noslēgšanu un nekontrolēja to. |
| --- | --- |

(156)

Infratil attiecībā uz iespējamo valsts atbalstu Ryanair norādīja, ka 2000. gada līgums bija ekonomiski pamatots, tas bija nozīmīgs aktīvs lidostas attīstībai un pilnībā atbilda TED principam. Infratil arī uzskata, ka 2000. gada līgums un tā īstenošana nav attiecināma ne uz Hansestadt Lübeck, ne citām valsts struktūrām. Hansestadt Lübeck vai uzraudzības padome nedeva nekādus rīkojumus vai norādes attiecībā uz 2000. gada līguma noslēgšanu un nekontrolēja to.

Infratil

Ryanair

Infratil

Hansestadt Lübeck

Hansestadt Lübeck

5.3.1.4.   Vācijas aviokompāniju federālā biedrība (Bundesverband der Deutschen Fluggesellschaften)

Vācijas aviokompāniju federālā biedrība (Bundesverband der Deutschen Fluggesellschaften)

| (157) | BDF uzskata, ka nosacījumi, kurus FLG piedāvāja Ryanair, nav saderīgi ar iekšējo tirgu, jo tie neatbilst pārredzamības un nediskriminēšanas prasībām, kā arī nenosaka sankcijas gadījumā, ja Ryanair nepildītu savas saistības saskaņā ar 2000. gada līgumu. |
| --- | --- |

(157)

BDF uzskata, ka nosacījumi, kurus FLG piedāvāja Ryanair, nav saderīgi ar iekšējo tirgu, jo tie neatbilst pārredzamības un nediskriminēšanas prasībām, kā arī nenosaka sankcijas gadījumā, ja Ryanair nepildītu savas saistības saskaņā ar 2000. gada līgumu.

BDF

FLG

Ryanair

Ryanair

| (158) | Kā norāda BDF, diskriminējošas atkāpes no spēkā esošajiem cenrāžiem par labu konkrētai aviokompānijai rada spēcīgus konkurences izkropļojumus un vienas un tās pašas aglomerācijas pasažieru subsidētu pārdali, kas no kopējās ekonomikas viedokļa ir nesaprotama. Turklāt BDF norādīja, ka par pasākumu ir jāpaziņo Komisijai, ja nevar izslēgt to, ka pasākums ietver valsts atbalstu. BDF norādīja, ka, ievērojot dažus nosacījumus, Vācijas lidostu juridiski ir iespējams slēgt pēc operatora pieprasījuma. |
| --- | --- |

(158)

Kā norāda BDF, diskriminējošas atkāpes no spēkā esošajiem cenrāžiem par labu konkrētai aviokompānijai rada spēcīgus konkurences izkropļojumus un vienas un tās pašas aglomerācijas pasažieru subsidētu pārdali, kas no kopējās ekonomikas viedokļa ir nesaprotama. Turklāt BDF norādīja, ka par pasākumu ir jāpaziņo Komisijai, ja nevar izslēgt to, ka pasākums ietver valsts atbalstu. BDF norādīja, ka, ievērojot dažus nosacījumus, Vācijas lidostu juridiski ir iespējams slēgt pēc operatora pieprasījuma.

BDF

BDF

BDF

5.3.2.   
  2010. gada līgumi

2010. gada līgumi

5.3.2.1.   Flughafen Lübeck GmbH

Flughafen Lübeck GmbH

| (159) | FLG norādīja, ka pasākums nav attiecināms uz Vāciju, jo 2010. gada līgumus FLG apsprieda patstāvīgi. |
| --- | --- |

(159)

FLG norādīja, ka pasākums nav attiecināms uz Vāciju, jo 2010. gada līgumus FLG apsprieda patstāvīgi.

FLG

FLG

5.3.2.2.   Ryanair

Ryanair

| (160) | Ryanair apgalvoja, ka 2010. gada līgumi nav attiecināmi uz valsti. |
| --- | --- |

(160)

Ryanair apgalvoja, ka 2010. gada līgumi nav attiecināmi uz valsti.

Ryanair

| (161) | Ryanair norādīja, ka 1. un 2. papildinājums ir tikai īsi papildinājumi, ar ko pagarina esošās, saskaņā ar Ryanair 2000. gada līgumu noteiktās kārtības darbības laiku. Vienīgais jaunais elements bija komerciāli apspriests precizējums mārketinga atbalstam 1. papildinājumā. Tādēļ Ryanair norādīja, ka abu papildinājumu sekas ir aptvertas Ryanair sniegtajā informācijā par 2000. gada līgumu. |
| --- | --- |

(161)

Ryanair norādīja, ka 1. un 2. papildinājums ir tikai īsi papildinājumi, ar ko pagarina esošās, saskaņā ar Ryanair 2000. gada līgumu noteiktās kārtības darbības laiku. Vienīgais jaunais elements bija komerciāli apspriests precizējums mārketinga atbalstam 1. papildinājumā. Tādēļ Ryanair norādīja, ka abu papildinājumu sekas ir aptvertas Ryanair sniegtajā informācijā par 2000. gada līgumu.

Ryanair

Ryanair

Ryanair

Ryanair

| (162) | Ryanair iesniedza Oxera izstrādātu ziņojumu (30), kurā bija izvērtēta 1. un 2. papildinājuma gaidāmā rentabilitāte, pamatojoties uz 2009. gada darījumdarbības plānu (31), ko Lībekas lidosta bija izstrādājusi pirms 1. papildinājuma un 2. papildinājuma parakstīšanas. Ziņojums liecina, ka saskaņā ar pamatotiem pieņēmumiem abu papildinājumuparakstīšanas laikā bija gaidāms, ka tie būs pietiekami rentabli. Lidosta, kas rīkojas kā TED, būtu piedāvājusi līdzīgus noteikumus. Kā norāda Oxera, tas atbilst patiesībai arī tad, ja 2010. gada mārketinga pakalpojumu sniegšanas līgumu izvērtētu kopā ar 2010. gada marta un oktobra papildinājumu. Tādēļ Lībekas lidostas mārketinga izmaksas tika iekļautas novērtējumā. |
| --- | --- |

(162)

Ryanair iesniedza Oxera izstrādātu ziņojumu (30), kurā bija izvērtēta 1. un 2. papildinājuma gaidāmā rentabilitāte, pamatojoties uz 2009. gada darījumdarbības plānu (31), ko Lībekas lidosta bija izstrādājusi pirms 1. papildinājuma un 2. papildinājuma parakstīšanas. Ziņojums liecina, ka saskaņā ar pamatotiem pieņēmumiem abu papildinājumuparakstīšanas laikā bija gaidāms, ka tie būs pietiekami rentabli. Lidosta, kas rīkojas kā TED, būtu piedāvājusi līdzīgus noteikumus. Kā norāda Oxera, tas atbilst patiesībai arī tad, ja 2010. gada mārketinga pakalpojumu sniegšanas līgumu izvērtētu kopā ar 2010. gada marta un oktobra papildinājumu. Tādēļ Lībekas lidostas mārketinga izmaksas tika iekļautas novērtējumā.

Ryanair

Oxera

30

31

Oxera

5.3.2.3.   Air Berlin

Air Berlin

| (163) | Air Berlin norādīja, ka 2010. gadā tika parakstīti trīs līgumi: 1. papildinājums, 2. papildinājums un 2010. gada mārketinga pakalpojumu sniegšanas līgums. Komisijai savā novērtējumā ir jāņem vērā visi 2010. gada līgumi. |
| --- | --- |

(163)

Air Berlin norādīja, ka 2010. gadā tika parakstīti trīs līgumi: 1. papildinājums, 2. papildinājums un 2010. gada mārketinga pakalpojumu sniegšanas līgums. Komisijai savā novērtējumā ir jāņem vērā visi 2010. gada līgumi.

Air Berlin

5.4.   LIDMAŠĪNU ATLEDOŠANAS PAKALPOJUMU CENAS LIDOSTĀ

LIDMAŠĪNU ATLEDOŠANAS PAKALPOJUMU CENAS LIDOSTĀ

RYANAIR UN WIZZ AIR

RYANAIR

WIZZ AIR

| (164) | Ryanair un Wizz Air apgalvoja, ka viss iespējamais atbalsts, ko Lībekas lidosta sniegusi Wizz Air un citām aviokompānijām, nevar tikt attiecināts uz Vācijas valsti saskaņā ar spriedumu Stardust Marine lietā (32). Wizz Air apgalvo, ka, lai gan Hansestadt Lübeck bija vienīgā lidostas īpašniece aplūkotajā laika periodā, ar to nepietiek, lai pārliecinātos par attiecināmību uz valsti. Wizz Air apgalvo, ka neattiecināmība uz Vāciju bija vēl acīmredzamāka laikā, kad 90 % FLG akciju piederēja Infratil. |
| --- | --- |

(164)

Ryanair un Wizz Air apgalvoja, ka viss iespējamais atbalsts, ko Lībekas lidosta sniegusi Wizz Air un citām aviokompānijām, nevar tikt attiecināts uz Vācijas valsti saskaņā ar spriedumu Stardust Marine lietā (32). Wizz Air apgalvo, ka, lai gan Hansestadt Lübeck bija vienīgā lidostas īpašniece aplūkotajā laika periodā, ar to nepietiek, lai pārliecinātos par attiecināmību uz valsti. Wizz Air apgalvo, ka neattiecināmība uz Vāciju bija vēl acīmredzamāka laikā, kad 90 % FLG akciju piederēja Infratil.

Ryanair

Wizz Air

Wizz Air

Stardust Marine

32

Wizz Air

Hansestadt Lübeck

Wizz Air

FLG

Infratil

| (165) | Ryanair un Wizz Air norādīja, ka šīs cenas un atlaides veido nebūtisku daļu no izmaksām, kas aviokompānijai rodas, izmantojot lidostu. Kā norāda Ryanair, šīs cenas nevar izvērtēt izolēti, jo atledošanas pakalpojumu mazumtirdzniecības tirgus nepastāv. Atledošanas pakalpojumu atlaides visdrīzāk atsver komerciālās priekšrocības, ko lidosta ieguva citos sarunu jautājumos. Ryanair citēja spriedumu Charleroi lietā, kurā tika atzīts, ka “privātā ieguldītāja kritērija piemērošanas ietvaros komercdarījums ir jāapskata tā kopumā” (33). |
| --- | --- |

(165)

Ryanair un Wizz Air norādīja, ka šīs cenas un atlaides veido nebūtisku daļu no izmaksām, kas aviokompānijai rodas, izmantojot lidostu. Kā norāda Ryanair, šīs cenas nevar izvērtēt izolēti, jo atledošanas pakalpojumu mazumtirdzniecības tirgus nepastāv. Atledošanas pakalpojumu atlaides visdrīzāk atsver komerciālās priekšrocības, ko lidosta ieguva citos sarunu jautājumos. Ryanair citēja spriedumu Charleroi lietā, kurā tika atzīts, ka “privātā ieguldītāja kritērija piemērošanas ietvaros komercdarījums ir jāapskata tā kopumā” (33).

Ryanair

Wizz Air

Ryanair

Ryanair

Charleroi

33

| (166) | Visbeidzot, Ryanair un Wizz Air norādīja, ka cena par atledošanas šķidrumu, kas bija jāmaksā Lībekas lidostā, bija standarta cena, kuru izmantoja publiskās un privātās lidostas. |
| --- | --- |

(166)

Visbeidzot, Ryanair un Wizz Air norādīja, ka cena par atledošanas šķidrumu, kas bija jāmaksā Lībekas lidostā, bija standarta cena, kuru izmantoja publiskās un privātās lidostas.

Ryanair

Wizz Air

6.   VĀCIJAS PIEZĪMES PAR TREŠO PERSONU PIEZĪMĒM

VĀCIJAS PIEZĪMES PAR TREŠO PERSONU PIEZĪMĒM

6.1.   PIEZĪMES PAR RYANAIR SNIEGTO INFORMĀCIJU

PIEZĪMES PAR RYANAIR SNIEGTO INFORMĀCIJU

| (167) | Kā norāda Vācija, Ryanair sniegtā informācija liecina, ka FLG rīkojās atbilstoši TED kritērijam. |
| --- | --- |

(167)

Kā norāda Vācija, Ryanair sniegtā informācija liecina, ka FLG rīkojās atbilstoši TED kritērijam.

Ryanair

FLG

| (168) | Vācija īpaši uzsvēra to, cik lietderīga ir Ryanair pieeja, pierādot līguma atbilstību tirgum ar rentabilitātes analīzes un salīdzinošās analīzes palīdzību. |
| --- | --- |

(168)

Vācija īpaši uzsvēra to, cik lietderīga ir Ryanair pieeja, pierādot līguma atbilstību tirgum ar rentabilitātes analīzes un salīdzinošās analīzes palīdzību.

Ryanair

| (169) | Kā norāda Vācija, 1. un 2. papildinājumam šajā izmeklēšanā nav nozīmes. Pirmkārt, 2010. gada marta un oktobra papildinājums nav attiecināms uz valsti, jo FLG par tiem veda sarunas un tos parakstīja patstāvīgi, bet Hansestadt Lübeck notikušajā neiejaucās. Otrkārt, attiecībā uz 2. papildinājumu Vācija norādīja, ka tas bija tikai 2000. gada līguma pagarinājums, tādēļ tajā netika noteiktas nekādas izmaiņas pēc būtības. Tādēļ visi apsvērumi attiecībā uz 2000. gada līgumu attiecas arī uz minētajiem papildinājumiem. |
| --- | --- |

(169)

Kā norāda Vācija, 1. un 2. papildinājumam šajā izmeklēšanā nav nozīmes. Pirmkārt, 2010. gada marta un oktobra papildinājums nav attiecināms uz valsti, jo FLG par tiem veda sarunas un tos parakstīja patstāvīgi, bet Hansestadt Lübeck notikušajā neiejaucās. Otrkārt, attiecībā uz 2. papildinājumu Vācija norādīja, ka tas bija tikai 2000. gada līguma pagarinājums, tādēļ tajā netika noteiktas nekādas izmaiņas pēc būtības. Tādēļ visi apsvērumi attiecībā uz 2000. gada līgumu attiecas arī uz minētajiem papildinājumiem.

FLG

Hansestadt Lübeck

| (170) | Vācija norādīja, ka tā nesaprot, kādēļ 2010. gada mārketinga pakalpojumu sniegšanas līgums būtu jāiekļauj šajā izmeklēšanā, jo tas nebija saistīts ar valsts līdzekļiem. 2010. gada mārketinga pakalpojumu sniegšanas līgumā paredzētās izmaksas sedza IHK Lübeck. Turklāt Vācija norādīja, ka var uzskatīt, ka 2010. gada mārketinga pakalpojumu sniegšanas līgums atbilst tirgus standartiem. To pamato novērojums, ka FLG radās mazākas izmaksas nekā citām lidostām, kurām bija līdzīgs līgums. Vēl vairāk – 2010. gada mārketinga pakalpojumu līgums ar Lībekas lidostu balstījās uz Ryanair solījumu paplašināt tā lidojumu portfeli ar diviem galamērķiem. |
| --- | --- |

(170)

Vācija norādīja, ka tā nesaprot, kādēļ 2010. gada mārketinga pakalpojumu sniegšanas līgums būtu jāiekļauj šajā izmeklēšanā, jo tas nebija saistīts ar valsts līdzekļiem. 2010. gada mārketinga pakalpojumu sniegšanas līgumā paredzētās izmaksas sedza IHK Lübeck. Turklāt Vācija norādīja, ka var uzskatīt, ka 2010. gada mārketinga pakalpojumu sniegšanas līgums atbilst tirgus standartiem. To pamato novērojums, ka FLG radās mazākas izmaksas nekā citām lidostām, kurām bija līdzīgs līgums. Vēl vairāk – 2010. gada mārketinga pakalpojumu līgums ar Lībekas lidostu balstījās uz Ryanair solījumu paplašināt tā lidojumu portfeli ar diviem galamērķiem.

IHK Lübeck

FLG

Ryanair

| (171) | Cits arguments, ko minēja Vācija, ir Lībekas lidostas kā Hamburgas lidostas rezerves lidostas un Ziemeļvācijas iedzīvotājiem nepieciešamas infrastruktūras funkcija. |
| --- | --- |

(171)

Cits arguments, ko minēja Vācija, ir Lībekas lidostas kā Hamburgas lidostas rezerves lidostas un Ziemeļvācijas iedzīvotājiem nepieciešamas infrastruktūras funkcija.

6.2.   PIEZĪMES PAR SGF SNIEGTO INFORMĀCIJU

PIEZĪMES PAR SGF SNIEGTO INFORMĀCIJU

| (172) | Vācija norādīja, ka SGF nebija ieinteresētā persona LESD 108. panta 2. punkta un Regulas (EK) Nr. 659/1999 1. panta h) punkta izpratnē, tāpēc tai nebija tiesību iesniegt piezīmes. SGF biedriem vienkārši pieder zeme tiešā lidostas tuvumā, tādēļ tie vēlas atbrīvoties no šķietamiem traucējumiem, ko rada lidostas darbība. Tomēr šos mērķus ir jācenšas panākt, izmantojot valsts juridiskos tiesību aizsardzības līdzekļus. |
| --- | --- |

(172)

Vācija norādīja, ka SGF nebija ieinteresētā persona LESD 108. panta 2. punkta un Regulas (EK) Nr. 659/1999 1. panta h) punkta izpratnē, tāpēc tai nebija tiesību iesniegt piezīmes. SGF biedriem vienkārši pieder zeme tiešā lidostas tuvumā, tādēļ tie vēlas atbrīvoties no šķietamiem traucējumiem, ko rada lidostas darbība. Tomēr šos mērķus ir jācenšas panākt, izmantojot valsts juridiskos tiesību aizsardzības līdzekļus.

SGF

SGF

| (173) | Turklāt Vācija apgalvoja, ka SGF sniegtā informācija pēc būtības ir neprecīza. Pirmkārt, Vācija nepiekrīt SGF apgalvojumam, ka Lībekas lidosta nepilda sabiedrisko pakalpojumu sniedzēja funkciju. SGF apgalvoja, ka lidosta vispārējās interesēs darbojas tikai tiktāl, ciktāl intereses pastāv attiecībā uz “vispārējas nozīmes aviāciju”. Vācija nepiekrīt šim apgalvojumam, jo Lībekas lidostai ir pienākums darboties, tā kā tai ir jānodrošina infrastruktūras sabiedrisko pakalpojumu funkcijas un Hamburgas lidostas dublēšanas funkcija. Pēdējā minētā funkcija tika oficiāli paredzēta Ziemeļvācijas gaisa satiksmes koncepcijā (Norddeutsches Luftverkehrskonzept). |
| --- | --- |

(173)

Turklāt Vācija apgalvoja, ka SGF sniegtā informācija pēc būtības ir neprecīza. Pirmkārt, Vācija nepiekrīt SGF apgalvojumam, ka Lībekas lidosta nepilda sabiedrisko pakalpojumu sniedzēja funkciju. SGF apgalvoja, ka lidosta vispārējās interesēs darbojas tikai tiktāl, ciktāl intereses pastāv attiecībā uz “vispārējas nozīmes aviāciju”. Vācija nepiekrīt šim apgalvojumam, jo Lībekas lidostai ir pienākums darboties, tā kā tai ir jānodrošina infrastruktūras sabiedrisko pakalpojumu funkcijas un Hamburgas lidostas dublēšanas funkcija. Pēdējā minētā funkcija tika oficiāli paredzēta Ziemeļvācijas gaisa satiksmes koncepcijā (Norddeutsches Luftverkehrskonzept).

SGF

SGF

SGF

Norddeutsches Luftverkehrskonzept

| (174) | Attiecībā uz nomas līgumu Vācija atkārtoti uzsvēra savu nostāju, ka ne iepriekšējais nomas līgums, kas bija spēkā līdz 2005. gada beigām, ne jaunais nomas līgums, kas bija spēkā no 2006. gada, neradīja priekšrocības FLG. |
| --- | --- |

(174)

Attiecībā uz nomas līgumu Vācija atkārtoti uzsvēra savu nostāju, ka ne iepriekšējais nomas līgums, kas bija spēkā līdz 2005. gada beigām, ne jaunais nomas līgums, kas bija spēkā no 2006. gada, neradīja priekšrocības FLG.

FLG

| (175) | Vācija arī izteica piezīmes par SGF sniegto informāciju attiecībā uz ieguldījumiem infrastruktūrā. Vācija norādīja, ka plānojuma apstiprināšana ir tikai administratīvs instruments, ko var piešķirt ar atpakaļejošu spēku, un tas nav ne priekšnoteikums finansējuma apstiprināšanai, ne arī ietekmē konkurenci. Vācija arī nepiekrīt, ka SGF ieguldījumus klasificē kā uzturēšanas pasākumus, nevis pasākumus lidostas satiksmes funkcijas uzlabošanai. Vācija apgalvoja, ka pasākumi bija nepieciešami, lai ievērotu valsts un starptautiskos noteikumus. Kā norāda Vācija, tas, ka Ryanair ir lielākais lidostas lietotājs, neļauj secināt, ka pret to ir labvēlīgāka attieksme. |
| --- | --- |

(175)

Vācija arī izteica piezīmes par SGF sniegto informāciju attiecībā uz ieguldījumiem infrastruktūrā. Vācija norādīja, ka plānojuma apstiprināšana ir tikai administratīvs instruments, ko var piešķirt ar atpakaļejošu spēku, un tas nav ne priekšnoteikums finansējuma apstiprināšanai, ne arī ietekmē konkurenci. Vācija arī nepiekrīt, ka SGF ieguldījumus klasificē kā uzturēšanas pasākumus, nevis pasākumus lidostas satiksmes funkcijas uzlabošanai. Vācija apgalvoja, ka pasākumi bija nepieciešami, lai ievērotu valsts un starptautiskos noteikumus. Kā norāda Vācija, tas, ka Ryanair ir lielākais lidostas lietotājs, neļauj secināt, ka pret to ir labvēlīgāka attieksme.

SGF

SGF

Ryanair

| (176) | Attiecībā uz SGF aprēķiniem par Lībekas lidostas vidēja termiņa izredzēm Vācija norādīja, ka sniegtā informācija bija nepareiza. Vācija apgalvo, ka ir ticis pierādīts, ka ieguldījuma veikšanas laikā pastāvēja optimistiskas vidēja termiņa perspektīvas, ko savā 2007. gada lēmumā par procedūras sākšanu atzina arī Komisija. |
| --- | --- |

(176)

Attiecībā uz SGF aprēķiniem par Lībekas lidostas vidēja termiņa izredzēm Vācija norādīja, ka sniegtā informācija bija nepareiza. Vācija apgalvo, ka ir ticis pierādīts, ka ieguldījuma veikšanas laikā pastāvēja optimistiskas vidēja termiņa perspektīvas, ko savā 2007. gada lēmumā par procedūras sākšanu atzina arī Komisija.

SGF

| (177) | Vācija arī pauda viedokli par SGF apgalvojumiem, ka FLG ir bijis “grūtībās nonācis uzņēmums”. Vācija uzskata, ka SGF argumentiem, kas ir balstīti pamatnostādnēs par valsts atbalstu grūtībās nonākušu uzņēmumu glābšanai un pārstrukturēšanai, nebija nozīmes. Kā norāda Vācija, šīs pamatnostādnes nav piemērojamas, jo piešķirtās priekšrocības vispār nav valsts atbalsts. Priekšrocības vai nu nebija kategorizētas kā glābšanas vai pārstrukturēšanas atbalsts, vai arī tās būtu jāapstiprina saskaņā ar citām pamatnostādnēm. |
| --- | --- |

(177)

Vācija arī pauda viedokli par SGF apgalvojumiem, ka FLG ir bijis “grūtībās nonācis uzņēmums”. Vācija uzskata, ka SGF argumentiem, kas ir balstīti pamatnostādnēs par valsts atbalstu grūtībās nonākušu uzņēmumu glābšanai un pārstrukturēšanai, nebija nozīmes. Kā norāda Vācija, šīs pamatnostādnes nav piemērojamas, jo piešķirtās priekšrocības vispār nav valsts atbalsts. Priekšrocības vai nu nebija kategorizētas kā glābšanas vai pārstrukturēšanas atbalsts, vai arī tās būtu jāapstiprina saskaņā ar citām pamatnostādnēm.

SGF

FLG

SGF

| (178) | Vācija nepiekrīt SGF norādītajam, proti, ka Hansestadt Lübeck apgalvoja, ka lidostu slēgt nav bijis iespējams un ka tā nav izskatījusi šādu iespēju. Kā norāda Vācija, Hansestadt Lübeck apsvēra šo risinājumu, bet atteicās no tā, jo veiktie aprēķini lika secināt, ka tas nebūtu ekonomiski pamatotākais lēmums. Turklāt Vācija precizēja, ka lidostas slēgšana nevar notikt ad hoc veidā, jo tā ir noteikts LuftVZO 45. panta 1. punktā. Lidostas aprīkojums ir sabiedrisks labums, un tam ir darbības pienākums. Tādēļ, lai varētu slēgt lidostu, būtu jāatsauc darbības atļauja un tas notiktu ilgstoša juridiska procesa rezultātā. Vācija apgalvo, ka atļaujas atsaukšanu nevar apstiprināt, ja atbildīgā pārvaldes iestāde uzskata, ka sabiedrības intereses vairāk pieprasa, lai lidosta savu darbību turpinātu. Tādēļ mēģinājums slēgt lidostu nebūtu neiespējams, bet tas katrā ziņā būtu sarežģīts, ilgstošs un tādējādi arī dārgs process. Tika norādīts, ka šādas sekas iestājās, slēdzot Berlīnes Tempelhofas lidostu. Tādēļ Vācija uzskatīja, ka lēmums atteikties no lidostas slēgšanas un tā vietā to paplašināt un veikt ieguldījumus infrastruktūrā, lai piesaistītu privāto investoru, ir ekonomiski pamatotākais lēmums. No šodienas viedokļa šī pieeja bija pareiza, jo tika atrasts privātais ieguldītājs. |
| --- | --- |

(178)

Vācija nepiekrīt SGF norādītajam, proti, ka Hansestadt Lübeck apgalvoja, ka lidostu slēgt nav bijis iespējams un ka tā nav izskatījusi šādu iespēju. Kā norāda Vācija, Hansestadt Lübeck apsvēra šo risinājumu, bet atteicās no tā, jo veiktie aprēķini lika secināt, ka tas nebūtu ekonomiski pamatotākais lēmums. Turklāt Vācija precizēja, ka lidostas slēgšana nevar notikt ad hoc veidā, jo tā ir noteikts LuftVZO 45. panta 1. punktā. Lidostas aprīkojums ir sabiedrisks labums, un tam ir darbības pienākums. Tādēļ, lai varētu slēgt lidostu, būtu jāatsauc darbības atļauja un tas notiktu ilgstoša juridiska procesa rezultātā. Vācija apgalvo, ka atļaujas atsaukšanu nevar apstiprināt, ja atbildīgā pārvaldes iestāde uzskata, ka sabiedrības intereses vairāk pieprasa, lai lidosta savu darbību turpinātu. Tādēļ mēģinājums slēgt lidostu nebūtu neiespējams, bet tas katrā ziņā būtu sarežģīts, ilgstošs un tādējādi arī dārgs process. Tika norādīts, ka šādas sekas iestājās, slēdzot Berlīnes Tempelhofas lidostu. Tādēļ Vācija uzskatīja, ka lēmums atteikties no lidostas slēgšanas un tā vietā to paplašināt un veikt ieguldījumus infrastruktūrā, lai piesaistītu privāto investoru, ir ekonomiski pamatotākais lēmums. No šodienas viedokļa šī pieeja bija pareiza, jo tika atrasts privātais ieguldītājs.

SGF

Hansestadt Lübeck

Hansestadt Lübeck

ad hoc

LuftVZO

6.3.   PIEZĪMES PAR AIR BERLIN SNIEGTO INFORMĀCIJU

PIEZĪMES PAR AIR BERLIN SNIEGTO INFORMĀCIJU

| (179) | Kā norāda Vācija, Air Berlin tiktu piešķirtas tādas pašas priekšrocības kā Ryanair, ja aviosabiedrība būtu izpildījusi tos pašus kritērijus attiecībā uz pasažieru skaitu un lidojumu biežumu. Tomēr Air Berlin noliedza, ka būtu bijis jebkāds piedāvājums vest sarunas ar FLG, jo tā nemaz neplānoja sākt sniegt pakalpojumus Lībekas lidostā. Turpretī Air Berlin neiebilda pret nosacījumiem, ar kādiem Ryanair darbojas Hamburgas lidostā. Turklāt vairākasaviokompānijas ir sūdzējušās (tostarp Komisijai), ka Air Berlin ir saņēmusi ievērojamu valsts atbalstu no Apvienotajiem Arābu Emirātiem. Tādēļ tā nevar sevi pozicionēt kā cietušo attiecībā pret savu galveno konkurentu Ryanair. |
| --- | --- |

(179)

Kā norāda Vācija, Air Berlin tiktu piešķirtas tādas pašas priekšrocības kā Ryanair, ja aviosabiedrība būtu izpildījusi tos pašus kritērijus attiecībā uz pasažieru skaitu un lidojumu biežumu. Tomēr Air Berlin noliedza, ka būtu bijis jebkāds piedāvājums vest sarunas ar FLG, jo tā nemaz neplānoja sākt sniegt pakalpojumus Lībekas lidostā. Turpretī Air Berlin neiebilda pret nosacījumiem, ar kādiem Ryanair darbojas Hamburgas lidostā. Turklāt vairākasaviokompānijas ir sūdzējušās (tostarp Komisijai), ka Air Berlin ir saņēmusi ievērojamu valsts atbalstu no Apvienotajiem Arābu Emirātiem. Tādēļ tā nevar sevi pozicionēt kā cietušo attiecībā pret savu galveno konkurentu Ryanair.

Air Berlin

Ryanair

Air Berlin

FLG

Air Berlin

Ryanair

Air Berlin

Ryanair

| (180) | Vācija nepiekrita Air Berlin iesniegtajai informācijai, ka pastāv konkurence starp Lībekas un Hamburgas lidostu. Jo īpaši Vācija norāda uz faktu, ka Hamburgas lidostā 2000. gadā, kad tika parakstīts 2000. gada līgums ar Ryanair, tika apkalpots 70 reizes vairāk pasažieru nekā Lībekas lidostā. Tas, ka nebija sūdzību no citām lidostām, liecina, ka starp abām minētajām lidostām nepastāvēja konkurence. Vācija arī piebilda, ka Hamburgas lidosta un Rostokas lidosta 2008. gadā piedzīvoja izaugsmi, kamēr Lībekas lidostā pasažieru skaits samazinājās par 10 %. |
| --- | --- |

(180)

Vācija nepiekrita Air Berlin iesniegtajai informācijai, ka pastāv konkurence starp Lībekas un Hamburgas lidostu. Jo īpaši Vācija norāda uz faktu, ka Hamburgas lidostā 2000. gadā, kad tika parakstīts 2000. gada līgums ar Ryanair, tika apkalpots 70 reizes vairāk pasažieru nekā Lībekas lidostā. Tas, ka nebija sūdzību no citām lidostām, liecina, ka starp abām minētajām lidostām nepastāvēja konkurence. Vācija arī piebilda, ka Hamburgas lidosta un Rostokas lidosta 2008. gadā piedzīvoja izaugsmi, kamēr Lībekas lidostā pasažieru skaits samazinājās par 10 %.

Air Berlin

Ryanair

| (181) | Vācija arī noraidīja Air Berlin argumentu, ka Ryanair bija ekonomiskas priekšrocības. Vācija norādīja, ka Air Berlin izmantoja neprecīzus aprēķinus un ka vienīgais kritērijs, kuram ir nozīme, nosakot, vai lidostas un aviokompānijas līgums atbilst tirgum, bija TED princips. Vācija uzskata, ka līgumi ar Ryanair atbilda tirgus prasībām, jo lidostas ilgtermiņa perspektīva 2000. gadā bija pozitīva. |
| --- | --- |

(181)

Vācija arī noraidīja Air Berlin argumentu, ka Ryanair bija ekonomiskas priekšrocības. Vācija norādīja, ka Air Berlin izmantoja neprecīzus aprēķinus un ka vienīgais kritērijs, kuram ir nozīme, nosakot, vai lidostas un aviokompānijas līgums atbilst tirgum, bija TED princips. Vācija uzskata, ka līgumi ar Ryanair atbilda tirgus prasībām, jo lidostas ilgtermiņa perspektīva 2000. gadā bija pozitīva.

Air Berlin

Ryanair

Air Berlin

Ryanair

6.4.   PIEZĪMES PAR BDF SNIEGTO INFORMĀCIJU

PIEZĪMES PAR BDF SNIEGTO INFORMĀCIJU

| (182) | Vācija norādīja, ka Air Berlin ir BDF biedrs un tas rada ciešu saikni, tāpēc arī viņu piezīmes savstarpēji pārklājas. Vācija nepiekrita, ka FLG mākslīgi radītu pieprasījumu, nosakot pārmērīgi zemas cenas, un ka FLG diskriminējoši atkāptos no cenrāža par labu vienai aviokompānijai. Kā norāda Vācija, FLG nebūtu bijis pamata diskriminēt atsevišķas aviokompānijas, lai palielinātu pieprasījumu. Gluži pretēji, ja aviokompāniju būtu vairāk, tas būtu nozīmējis plašāku darījumdarbību Lībekas lidostā. Tādēļ Vācija apgalvo, ka jebkura aviokompānija būtu varējusi noslēgt vienošanos ar Lībekas lidostu uz līdzīgiem noteikumiem, ja tā būtu izteikusi piedāvājumu, kas ir līdzīgs Ryanair piedāvājumam. |
| --- | --- |

(182)

Vācija norādīja, ka Air Berlin ir BDF biedrs un tas rada ciešu saikni, tāpēc arī viņu piezīmes savstarpēji pārklājas. Vācija nepiekrita, ka FLG mākslīgi radītu pieprasījumu, nosakot pārmērīgi zemas cenas, un ka FLG diskriminējoši atkāptos no cenrāža par labu vienai aviokompānijai. Kā norāda Vācija, FLG nebūtu bijis pamata diskriminēt atsevišķas aviokompānijas, lai palielinātu pieprasījumu. Gluži pretēji, ja aviokompāniju būtu vairāk, tas būtu nozīmējis plašāku darījumdarbību Lībekas lidostā. Tādēļ Vācija apgalvo, ka jebkura aviokompānija būtu varējusi noslēgt vienošanos ar Lībekas lidostu uz līdzīgiem noteikumiem, ja tā būtu izteikusi piedāvājumu, kas ir līdzīgs Ryanair piedāvājumam.

Air Berlin

BDF

FLG

FLG

FLG

Ryanair

7.   NOVĒRTĒJUMS

NOVĒRTĒJUMS

7.1.   IEVADS

IEVADS

| (183) | LESD 107. panta 1. punktā ir noteikts, ka “ar iekšējo tirgu nav saderīgs nekāds atbalsts, ko piešķir dalībvalstis vai ko jebkādā citā veidā piešķir no valsts līdzekļiem un kas rada vai draud radīt konkurences izkropļojumus, dodot priekšroku konkrētiem uzņēmumiem vai konkrētu preču ražošanai, ciktāl tāds atbalsts iespaido tirdzniecību starp dalībvalstīm”. LESD 107. panta 1. punktā noteiktie kritēriji ir kumulatīvi. Lai noteiktu, vai pasākums ir valsts atbalsts, ir jābūt izpildītiem šādiem nosacījumiem:






  — | saņēmējs ir uzņēmums, |
| --- | --- | --- |

(183)

LESD 107. panta 1. punktā ir noteikts, ka “ar iekšējo tirgu nav saderīgs nekāds atbalsts, ko piešķir dalībvalstis vai ko jebkādā citā veidā piešķir no valsts līdzekļiem un kas rada vai draud radīt konkurences izkropļojumus, dodot priekšroku konkrētiem uzņēmumiem vai konkrētu preču ražošanai, ciktāl tāds atbalsts iespaido tirdzniecību starp dalībvalstīm”. LESD 107. panta 1. punktā noteiktie kritēriji ir kumulatīvi. Lai noteiktu, vai pasākums ir valsts atbalsts, ir jābūt izpildītiem šādiem nosacījumiem:

—

saņēmējs ir uzņēmums,

| — | pasākums rada priekšrocības, |
| --- | --- |

—

pasākums rada priekšrocības,

| — | priekšrocības ir piešķirtas no valsts resursiem, |
| --- | --- |

—

priekšrocības ir piešķirtas no valsts resursiem,

| — | šādas priekšrocības ir selektīvas, kā arī |
| --- | --- |

—

šādas priekšrocības ir selektīvas, kā arī

| — | pasākumi izkropļo vai draud izkropļot konkurenci un var ietekmēt tirdzniecību starp dalībvalstīm. |
| --- | --- |

—

pasākumi izkropļo vai draud izkropļot konkurenci un var ietekmēt tirdzniecību starp dalībvalstīm.

| (184) | Tādēļ ir jānosaka, vai šie kritēriji tiek izpildīti attiecībā uz katru izvērtējamo pasākumu, proti, attiecībā uz:






  — | iespējamo valsts atbalstu FLG, |
| --- | --- | --- |

(184)

Tādēļ ir jānosaka, vai šie kritēriji tiek izpildīti attiecībā uz katru izvērtējamo pasākumu, proti, attiecībā uz:

—

iespējamo valsts atbalstu FLG,

FLG

| — | iespējamo valsts atbalstu Infratil, |
| --- | --- |

—

iespējamo valsts atbalstu Infratil,

Infratil

| — | iespējamo valsts atbalstu Ryanair un |
| --- | --- |

—

iespējamo valsts atbalstu Ryanair un

Ryanair

| — | lidmašīnu atledošanas pakalpojumu cenām lidostā. |
| --- | --- |

—

lidmašīnu atledošanas pakalpojumu cenām lidostā.

| (185) | Saistībā ar iespējamo valsts atbalstu FLG Komisija vispirms izvērtēs, vai iespējamais valsts atbalsta saņēmējs FLG joprojām pastāv un, ja nē, vai joprojām turpinās FLG saimnieciskā darbība. Komisijai arī jāizvērtē, vai ar iespējamo valsts atbalstu FLG radītā priekšrocība varētu būt nodota tā tiesību pārņēmējiem, t. i., vai pastāvēja saimnieciskā pēctecība. |
| --- | --- |

(185)

Saistībā ar iespējamo valsts atbalstu FLG Komisija vispirms izvērtēs, vai iespējamais valsts atbalsta saņēmējs FLG joprojām pastāv un, ja nē, vai joprojām turpinās FLG saimnieciskā darbība. Komisijai arī jāizvērtē, vai ar iespējamo valsts atbalstu FLG radītā priekšrocība varētu būt nodota tā tiesību pārņēmējiem, t. i., vai pastāvēja saimnieciskā pēctecība.

FLG

FLG

FLG

FLG

| (186) | Attiecībā uz iespējamo valsts atbalstu Ryanair Komisija izvērtēs tikai 2000. gada līgumu. Šā lēmuma pieņemšanas laikā Komisijai šajā lietā nav pietiekami daudz informācijas, lai izvērtētu, vai vēlākie līgumi, jo īpaši – 2010. gadā noslēgtie, veido valsts atbalstu Ryanair. Tādēļ šie līgumi tiks izvērtēti atsevišķā lēmumā. |
| --- | --- |

(186)

Attiecībā uz iespējamo valsts atbalstu Ryanair Komisija izvērtēs tikai 2000. gada līgumu. Šā lēmuma pieņemšanas laikā Komisijai šajā lietā nav pietiekami daudz informācijas, lai izvērtētu, vai vēlākie līgumi, jo īpaši – 2010. gadā noslēgtie, veido valsts atbalstu Ryanair. Tādēļ šie līgumi tiks izvērtēti atsevišķā lēmumā.

Ryanair

Ryanair

7.2.   IESPĒJAMAIS VALSTS ATBALSTS FLG

IESPĒJAMAIS VALSTS ATBALSTS FLG

7.2.1.   
  Iespējamā valsts atbalsta saņēmējs

Iespējamā valsts atbalsta saņēmējs

| (187) | Komisija ir sākusi oficiālo izmeklēšanas procedūru par iespējamu valsts atbalstu FLG. Taču 2013. gada janvārī daļa FLG aktīvu tika pārdoti uzņēmumam Yasmina. FLG tika pievienots Hansestadt Lübeck un pārstāja eksistēt kā juridiska persona. Uzņēmums Yasmina 2014. gadā paziņoja par maksātnespēju, un tā rezultātā 2014. gada aprīlī tika ierosināta maksātnespējas procedūra. Uzņēmuma Yasmina aktīvus 2014. gada augustā pārņēma uzņēmums PuRen. |
| --- | --- |

(187)

Komisija ir sākusi oficiālo izmeklēšanas procedūru par iespējamu valsts atbalstu FLG. Taču 2013. gada janvārī daļa FLG aktīvu tika pārdoti uzņēmumam Yasmina. FLG tika pievienots Hansestadt Lübeck un pārstāja eksistēt kā juridiska persona. Uzņēmums Yasmina 2014. gadā paziņoja par maksātnespēju, un tā rezultātā 2014. gada aprīlī tika ierosināta maksātnespējas procedūra. Uzņēmuma Yasmina aktīvus 2014. gada augustā pārņēma uzņēmums PuRen.

FLG

FLG

Yasmina

FLG

Hansestadt Lübeck

Yasmina

Yasmina

PuRen

| (188) | Lietās, kurās Komisija pieņem negatīvu lēmumu un uzdod atgūt nesaderīgu atbalstu no uzņēmuma saistībā ar Līguma 107. un 108. pantu, atgūšanas pienākumu var attiecināt arī uz jaunu uzņēmumu, kuram konkrētā atbalsta saņēmējs ir nodevis vai pārdevis daļu aktīvu vai visus aktīvus, ja konkrētā darījuma vai pārdošanas struktūra liecina, ka starp abiem minētajiem uzņēmumiem pastāv saimnieciskā pēctecība. |
| --- | --- |

(188)

Lietās, kurās Komisija pieņem negatīvu lēmumu un uzdod atgūt nesaderīgu atbalstu no uzņēmuma saistībā ar Līguma 107. un 108. pantu, atgūšanas pienākumu var attiecināt arī uz jaunu uzņēmumu, kuram konkrētā atbalsta saņēmējs ir nodevis vai pārdevis daļu aktīvu vai visus aktīvus, ja konkrētā darījuma vai pārdošanas struktūra liecina, ka starp abiem minētajiem uzņēmumiem pastāv saimnieciskā pēctecība.

| (189) | Ja Komisija konstatētu, ka FLG ir ticis sniegts nesaderīgs atbalsts, kurš ir jāatgūst, tai būtu jāizvērtē, kas guva labumu no šā atbalsta un uz kuru uzņēmumu būtu jāattiecina atgūšanas pienākums. Ja nav uzņēmuma, uz kuru varētu attiecināt atgūšanas pienākumu, Komisijai nebūtu jāizvērtē, vai FLG tika sniegts atbalsts. Tādēļ Komisija uzskata, ka ir lietderīgi vispirms izvērtēt, vai starp FLG un Yasmina pastāvēja saimnieciskā pēctecība un vai atgūšanas pienākumu var attiecināt uz Yasmina (sk. 7.2.2. iedaļu), kā arī vai PuRen kā Yasmina aktīvu pircējs būtu varējis gūt labumu no minētā atbalsta (sk. 7.2.3. iedaļu). Komisija pēc tam izvērtē, vai saimnieciskā darbība, kas varētu būt guvusi labumu no minētā atbalsta, joprojām pastāv (sk. 7.2.4. iedaļu). Jautājums par to, vai attiecībā uz FLG veiktie pasākumi ietvēra valsts atbalstu un, ja tā – vai šāds atbalsts bija saderīgs, būs jāizvērtē vienīgi tad, ja var identificēt atbalsta saņēmēju, t. i., ja pastāvēja saimnieciskā pēctecība starp FLG un Yasmina vai PuRen, vai ja atbalsts palika saimnieciskās darbības līmenī, t. i., Lībekas lidostas darbības līmenī. |
| --- | --- |

(189)

Ja Komisija konstatētu, ka FLG ir ticis sniegts nesaderīgs atbalsts, kurš ir jāatgūst, tai būtu jāizvērtē, kas guva labumu no šā atbalsta un uz kuru uzņēmumu būtu jāattiecina atgūšanas pienākums. Ja nav uzņēmuma, uz kuru varētu attiecināt atgūšanas pienākumu, Komisijai nebūtu jāizvērtē, vai FLG tika sniegts atbalsts. Tādēļ Komisija uzskata, ka ir lietderīgi vispirms izvērtēt, vai starp FLG un Yasmina pastāvēja saimnieciskā pēctecība un vai atgūšanas pienākumu var attiecināt uz Yasmina (sk. 7.2.2. iedaļu), kā arī vai PuRen kā Yasmina aktīvu pircējs būtu varējis gūt labumu no minētā atbalsta (sk. 7.2.3. iedaļu). Komisija pēc tam izvērtē, vai saimnieciskā darbība, kas varētu būt guvusi labumu no minētā atbalsta, joprojām pastāv (sk. 7.2.4. iedaļu). Jautājums par to, vai attiecībā uz FLG veiktie pasākumi ietvēra valsts atbalstu un, ja tā – vai šāds atbalsts bija saderīgs, būs jāizvērtē vienīgi tad, ja var identificēt atbalsta saņēmēju, t. i., ja pastāvēja saimnieciskā pēctecība starp FLG un Yasmina vai PuRen, vai ja atbalsts palika saimnieciskās darbības līmenī, t. i., Lībekas lidostas darbības līmenī.

FLG

FLG

FLG

Yasmina

Yasmina

PuRen

Yasmina

FLG

FLG

Yasmina

PuRen

7.2.2.   
  Saimnieciskā pēctecība starp FLG un Yasmina

Saimnieciskā pēctecība starp FLG un Yasmina

| (190) | Lēmumā par aviokompānijas Alitalia aktīvu pārdošanu (34) Komisija uzskatīja, ka tad, ja aktīvu iegāde notiek par tirgus cenu un neatspoguļo saimniecisko pēctecību starp iepriekšējo un jauno uzņēmumu, nevar prezumēt, ka jaunais uzņēmums ir guvis labumu no konkurences priekšrocības, kas tika radīta ar iepriekšējam uzņēmumam jau piešķirto valsts atbalstu. |
| --- | --- |

(190)

Lēmumā par aviokompānijas Alitalia aktīvu pārdošanu (34) Komisija uzskatīja, ka tad, ja aktīvu iegāde notiek par tirgus cenu un neatspoguļo saimniecisko pēctecību starp iepriekšējo un jauno uzņēmumu, nevar prezumēt, ka jaunais uzņēmums ir guvis labumu no konkurences priekšrocības, kas tika radīta ar iepriekšējam uzņēmumam jau piešķirto valsts atbalstu.

Alitalia

34

| (191) | Saskaņā ar iedibināto judikatūru (35) saimniecisko pēctecību starp sākotnējo uzņēmumu un jauno struktūru konstatē, pamatojoties uz rādītāju kopumu. Šo rādītāju kopumu Tiesa apstiprināja lietā Ryanair/Komisija (36). Tomēr tas nav obligāts tādu kumulatīvu prasību kopums, kurām ir jābūt pilnībā izpildītām ikvienā gadījumā (37). Izvērtējot divu uzņēmumu savstarpējo saimniecisko pēctecību, var ņemt vērā šādus faktorus:






  — | pārdoto aktīvu apjoms (aktīvi un pasīvi, darbaspēka saglabāšana, grupētie aktīvi), |
| --- | --- | --- |

(191)

Saskaņā ar iedibināto judikatūru (35) saimniecisko pēctecību starp sākotnējo uzņēmumu un jauno struktūru konstatē, pamatojoties uz rādītāju kopumu. Šo rādītāju kopumu Tiesa apstiprināja lietā Ryanair/Komisija (36). Tomēr tas nav obligāts tādu kumulatīvu prasību kopums, kurām ir jābūt pilnībā izpildītām ikvienā gadījumā (37). Izvērtējot divu uzņēmumu savstarpējo saimniecisko pēctecību, var ņemt vērā šādus faktorus:

35

Ryanair

36

37

—

pārdoto aktīvu apjoms (aktīvi un pasīvi, darbaspēka saglabāšana, grupētie aktīvi),

| — | pārdošanas cena, |
| --- | --- |

—

pārdošanas cena,

| — | pircēja(-u) identitāte, |
| --- | --- |

—

pircēja(-u) identitāte,

| — | pārdošanas brīdis (pēc sākotnējā izvērtējuma uzsākšanas, pēc oficiālās izmeklēšanas procedūras vai pēc galīgā lēmuma) un |
| --- | --- |

—

pārdošanas brīdis (pēc sākotnējā izvērtējuma uzsākšanas, pēc oficiālās izmeklēšanas procedūras vai pēc galīgā lēmuma) un

| — | darbības ekonomiskā pamatotība. |
| --- | --- |

—

darbības ekonomiskā pamatotība.

7.2.2.1.   Pārdoto aktīvu apjoms

Pārdoto aktīvu apjoms

| (192) | Komisija vispirms norāda, ka principā, ja pircējs pilnībā pārņem pārdevēja aktīvus, tas var liecināt par iespējamu saimniecisko pēctecību starp pircēju un pārdevēju. Tomēr šādas pēctecības var nebūt, ja kopējais izvērtējums parāda, ka pārdošanas apjomu nosaka tirgus. Piemēram, ja pārdošanas apjomu nosaka atklātā, pārredzamā, nediskriminējošā un beznosacījumu konkursa procedūrā, tas var liecināt par saimnieciskās pēctecības neesību. Šajā sakarā pretendentiem būtu jābūt iespējai brīvi izvēlēties, vai izteikt piedāvājumu par atsevišķiem aktīviem, aktīvu grupu vai visiem aktīviem, viņiem nedrīkstētu būt pienākums iestāties pārdevēja noslēgtajos līgumos un viņiem būtu jāspēj brīvi izvēlēties, vai viņi vēlas pārņemt visus pārdevēja darbiniekus, dažus no tiem vai nevienu no tiem. |
| --- | --- |

(192)

Komisija vispirms norāda, ka principā, ja pircējs pilnībā pārņem pārdevēja aktīvus, tas var liecināt par iespējamu saimniecisko pēctecību starp pircēju un pārdevēju. Tomēr šādas pēctecības var nebūt, ja kopējais izvērtējums parāda, ka pārdošanas apjomu nosaka tirgus. Piemēram, ja pārdošanas apjomu nosaka atklātā, pārredzamā, nediskriminējošā un beznosacījumu konkursa procedūrā, tas var liecināt par saimnieciskās pēctecības neesību. Šajā sakarā pretendentiem būtu jābūt iespējai brīvi izvēlēties, vai izteikt piedāvājumu par atsevišķiem aktīviem, aktīvu grupu vai visiem aktīviem, viņiem nedrīkstētu būt pienākums iestāties pārdevēja noslēgtajos līgumos un viņiem būtu jāspēj brīvi izvēlēties, vai viņi vēlas pārņemt visus pārdevēja darbiniekus, dažus no tiem vai nevienu no tiem.

| (193) | Komisija konstatē, ka publicētajā konkursa paziņojumā par FLG aktīvu pārdošanu bija noteikts, ka pretendenti var vai nu pirkt 90 % FLG akciju, vai arī īstenot līdzvērtīgu saimniecisko risinājumu, lai pārņemtu lidostas darbību. Līdz ar to tas ļāva pretendentiem izteikt piedāvājumu par FLG akciju iegādi, izteikt piedāvājumu par aktīvu vai aktīvu kopumu iegādi, vai rast citu ekonomisko risinājumu, piemēram, aktīvus nomāt. Minētais tika apstiprināts informatīvajā memorandā, ko nosūtīja visiem ieinteresētajiem pretendentiem pirms ieinteresētības apliecināšanas. Tādēļ ieinteresētajiem pretendentiem bija skaidrs, ka viņi var piedāvāt iegādāties akcijas, aktīvus vai aktīvu kopumus. No pieciem pretendentiem, kas iesniedza sākotnējo piedāvājumu, divi pretendenti piedāvāja nopirkt aktīvus, savukārt pārējie piedāvāja nopirkt akcijas. No trim pretendentiem, kas iesniedza saistošus piedāvājumus, divi pretendenti piedāvāja nopirkt aktīvus, bet viens – akcijas. Uzņēmuma Yasmina pārvaldītājsabiedrība 3Y piedāvāja augstāko cenu par aktīvu kopuma pārņemšanu. Kā norāda Vācija, Yasmina pārņēma aptuveni [...] % FLG aktīvu, pamatojoties uz kopējās aktīvu uzskaites vērtības salīdzinājumu ar pārņemto aktīvu vērtību. Starp nenopirktajiem aktīviem bija arī [...]. |
| --- | --- |

(193)

Komisija konstatē, ka publicētajā konkursa paziņojumā par FLG aktīvu pārdošanu bija noteikts, ka pretendenti var vai nu pirkt 90 % FLG akciju, vai arī īstenot līdzvērtīgu saimniecisko risinājumu, lai pārņemtu lidostas darbību. Līdz ar to tas ļāva pretendentiem izteikt piedāvājumu par FLG akciju iegādi, izteikt piedāvājumu par aktīvu vai aktīvu kopumu iegādi, vai rast citu ekonomisko risinājumu, piemēram, aktīvus nomāt. Minētais tika apstiprināts informatīvajā memorandā, ko nosūtīja visiem ieinteresētajiem pretendentiem pirms ieinteresētības apliecināšanas. Tādēļ ieinteresētajiem pretendentiem bija skaidrs, ka viņi var piedāvāt iegādāties akcijas, aktīvus vai aktīvu kopumus. No pieciem pretendentiem, kas iesniedza sākotnējo piedāvājumu, divi pretendenti piedāvāja nopirkt aktīvus, savukārt pārējie piedāvāja nopirkt akcijas. No trim pretendentiem, kas iesniedza saistošus piedāvājumus, divi pretendenti piedāvāja nopirkt aktīvus, bet viens – akcijas. Uzņēmuma Yasmina pārvaldītājsabiedrība 3Y piedāvāja augstāko cenu par aktīvu kopuma pārņemšanu. Kā norāda Vācija, Yasmina pārņēma aptuveni [...] % FLG aktīvu, pamatojoties uz kopējās aktīvu uzskaites vērtības salīdzinājumu ar pārņemto aktīvu vērtību. Starp nenopirktajiem aktīviem bija arī [...].

FLG

FLG

FLG

Yasmina

3Y

Yasmina

FLG

| (194) | Komisija konstatē, ka uz nenopirktajām vienībām attiecās divi nomas līgumi starp Yasmina un Hansestadt Lübeck. Viens no tiem attiecās uz lidostas infrastruktūru un zemi, par kuru pirms pārdošanas pastāvēja nomas līgums starp FLG un Hansestadt Lübeck. Šo nomas līgumu pārņēma Yasmina. Otrs attiecās uz atlikušajiem lidostas aktīviem, kas no FLG bija nodoti Hansestadt Lübeck, kad Hansestadt Lübeck pārņēma FLG. |
| --- | --- |

(194)

Komisija konstatē, ka uz nenopirktajām vienībām attiecās divi nomas līgumi starp Yasmina un Hansestadt Lübeck. Viens no tiem attiecās uz lidostas infrastruktūru un zemi, par kuru pirms pārdošanas pastāvēja nomas līgums starp FLG un Hansestadt Lübeck. Šo nomas līgumu pārņēma Yasmina. Otrs attiecās uz atlikušajiem lidostas aktīviem, kas no FLG bija nodoti Hansestadt Lübeck, kad Hansestadt Lübeck pārņēma FLG.

Yasmina

Hansestadt Lübeck

FLG

Hansestadt Lübeck

Yasmina

FLG

Hansestadt Lübeck

Hansestadt Lübeck

FLG

| (195) | Tas, ka FLG tika pārdots aktīvu cesijas līguma veidā un pircējs neiegādājās lielu daļu aktīvu, liecina par saimnieciskās pēctecības neesību. No otras puses, Yasmina nomāja pirkumā neiesaistītos aktīvus no Hansestadt Lübeck, un tas liecina, ka konkursa procedūras rezultātā Yasmina varēja izmantot visus aktīvus. Tas drīzāk liecina, ka saimnieciskā pēctecība pastāv. |
| --- | --- |

(195)

Tas, ka FLG tika pārdots aktīvu cesijas līguma veidā un pircējs neiegādājās lielu daļu aktīvu, liecina par saimnieciskās pēctecības neesību. No otras puses, Yasmina nomāja pirkumā neiesaistītos aktīvus no Hansestadt Lübeck, un tas liecina, ka konkursa procedūras rezultātā Yasmina varēja izmantot visus aktīvus. Tas drīzāk liecina, ka saimnieciskā pēctecība pastāv.

FLG

Yasmina

Hansestadt Lübeck

Yasmina

| (196) | Attiecībā uz darbiniekiem – pārdošanas līgumā bija noteikts, ka darbiniekus pārņem Yasmina saskaņā ar Vācijas Civilkodeksa (Bürgerliches Gesetzbuch, BGB) 613.a punktu. BGB 613.a punkts balstās uz Padomes Direktīvu 2001/23/EK (38). Šajā punktā ir noteiktas tiesības un pienākumi darījumdarbības pārejas gadījumā. Konkrētāk, 613.a punktā ir noteikts: “[j]a uzņēmums vai daļa no uzņēmuma ar tiesisku darījumu pāriet citam īpašniekam, tas pārņem no darba tiesiskajām attiecībām izrietošās tiesības un pienākumus, kas ir spēkā pārejas brīdī. Ja šīm tiesībām un pienākumiem piemēro darba koplīguma vai darba līguma juridiskos noteikumus, tie kļūst par daļu no darba tiesiskajām attiecībām starp jauno īpašnieku un darbinieku un nevar tikt mainīti par sliktu darbiniekam, pirms nav beidzies gads, kas seko pārejas gadam...” (39) Turklāt iepriekšējam darba devējam vai jaunajam īpašniekam pirms pārejas rakstiski jāinformē darbinieki, kurus skar pāreja, un darbinieks pret darba tiesisko attiecību pāreju var rakstiski iebilst. |
| --- | --- |

(196)

Attiecībā uz darbiniekiem – pārdošanas līgumā bija noteikts, ka darbiniekus pārņem Yasmina saskaņā ar Vācijas Civilkodeksa (Bürgerliches Gesetzbuch, BGB) 613.a punktu. BGB 613.a punkts balstās uz Padomes Direktīvu 2001/23/EK (38). Šajā punktā ir noteiktas tiesības un pienākumi darījumdarbības pārejas gadījumā. Konkrētāk, 613.a punktā ir noteikts: “[j]a uzņēmums vai daļa no uzņēmuma ar tiesisku darījumu pāriet citam īpašniekam, tas pārņem no darba tiesiskajām attiecībām izrietošās tiesības un pienākumus, kas ir spēkā pārejas brīdī. Ja šīm tiesībām un pienākumiem piemēro darba koplīguma vai darba līguma juridiskos noteikumus, tie kļūst par daļu no darba tiesiskajām attiecībām starp jauno īpašnieku un darbinieku un nevar tikt mainīti par sliktu darbiniekam, pirms nav beidzies gads, kas seko pārejas gadam...” (39) Turklāt iepriekšējam darba devējam vai jaunajam īpašniekam pirms pārejas rakstiski jāinformē darbinieki, kurus skar pāreja, un darbinieks pret darba tiesisko attiecību pāreju var rakstiski iebilst.

Yasmina

Bürgerliches Gesetzbuch

BGB

BGB

38

39

| (197) | Pamatojoties uz šo juridisko noteikumu, darbinieki tika informēti par pāreju un tika pārņemti, ja pret to nebija iebildumu. Šajā gadījumā FLG bija [...] darbinieki, no kuriem [...] iebilda pret pārņemšanu. Šie darbinieki tika nosūtīti strādāt Hansestadt Lübeck. |
| --- | --- |

(197)

Pamatojoties uz šo juridisko noteikumu, darbinieki tika informēti par pāreju un tika pārņemti, ja pret to nebija iebildumu. Šajā gadījumā FLG bija [...] darbinieki, no kuriem [...] iebilda pret pārņemšanu. Šie darbinieki tika nosūtīti strādāt Hansestadt Lübeck.

FLG

Hansestadt Lübeck

| (198) | Aktīvu pāreja neietvēra nosacījumus, kas pārsniegtu juridiskos pienākumus, piemēram, nosacījumu attiecībā uz pārņemamo darbinieku skaitu vai pienākumu saglabāt darbiniekus lielākā mērā, nekā nosaka parastās darba tiesību aktos noteiktās līgumiskās saistības. |
| --- | --- |

(198)

Aktīvu pāreja neietvēra nosacījumus, kas pārsniegtu juridiskos pienākumus, piemēram, nosacījumu attiecībā uz pārņemamo darbinieku skaitu vai pienākumu saglabāt darbiniekus lielākā mērā, nekā nosaka parastās darba tiesību aktos noteiktās līgumiskās saistības.

| (199) | Vienīgais ar darbiniekiem saistītais līguma noteikums ir atgādinājums par piemērojamajiem darba tiesību aktiem; kopumā tas, ka vairums darbinieku tika pārcelti, ne obligāti nozīmē, ka pastāvēja saimnieciskā pēctecība (40). |
| --- | --- |

(199)

Vienīgais ar darbiniekiem saistītais līguma noteikums ir atgādinājums par piemērojamajiem darba tiesību aktiem; kopumā tas, ka vairums darbinieku tika pārcelti, ne obligāti nozīmē, ka pastāvēja saimnieciskā pēctecība (40).

40

| (200) | Tomēr kopumā, tā kā Yasmina, apvienojot daļēju aktīvu pārdošanu ar diviem nomas līgumiem par atlikušajiem aktīviem, varēja izmantot visus aktīvus, kuri iepriekš piederēja FLG un kurus tas izmantoja, pārdoto aktīvu apjoms drīzāk liecina par saimnieciskās pēctecības esību. |
| --- | --- |

(200)

Tomēr kopumā, tā kā Yasmina, apvienojot daļēju aktīvu pārdošanu ar diviem nomas līgumiem par atlikušajiem aktīviem, varēja izmantot visus aktīvus, kuri iepriekš piederēja FLG un kurus tas izmantoja, pārdoto aktīvu apjoms drīzāk liecina par saimnieciskās pēctecības esību.

Yasmina

FLG

7.2.2.2.   Pārdošanas cena

Pārdošanas cena

| (201) | Lai novērstu saimniecisko pēctecību, aktīvi ir jāpārdod par to tirgus cenu, piemēram, atklātā, pārredzamā, nediskriminējošā un beznosacījumu konkursa procedūrā. |
| --- | --- |

(201)

Lai novērstu saimniecisko pēctecību, aktīvi ir jāpārdod par to tirgus cenu, piemēram, atklātā, pārredzamā, nediskriminējošā un beznosacījumu konkursa procedūrā.

| (202) | Komisijai jāizvērtē, vai FLG aktīvi patiešām tika pārdoti atklātā, pārredzamā, nediskriminējošā un beznosacījumu konkursa procedūrā pretendentam, kurš bija iesniedzis visaugstāko piedāvājumu, ievērojot pārejas drošību. |
| --- | --- |

(202)

Komisijai jāizvērtē, vai FLG aktīvi patiešām tika pārdoti atklātā, pārredzamā, nediskriminējošā un beznosacījumu konkursa procedūrā pretendentam, kurš bija iesniedzis visaugstāko piedāvājumu, ievērojot pārejas drošību.

FLG

| (203) | Pirmkārt, Komisija norāda, ka uzaicinājumā izteikt interesi par FLG aktīviem nebija ietverti ierobežojumi attiecībā uz personām, kuras ir tiesīgas iesniegt piedāvājumus, un iespējamajiem pretendentiem netika noteikti nekādi nosacījumi. Piedāvājumu konkursa procedūrā varēja iesniegt jebkurš uzņēmums. Turklāt minētā konkursa procedūra tika publiskota, izmantojot paziņojumu Eiropas Savienības Oficiālā Vēstneša elektroniskajā pielikumā. |
| --- | --- |

(203)

Pirmkārt, Komisija norāda, ka uzaicinājumā izteikt interesi par FLG aktīviem nebija ietverti ierobežojumi attiecībā uz personām, kuras ir tiesīgas iesniegt piedāvājumus, un iespējamajiem pretendentiem netika noteikti nekādi nosacījumi. Piedāvājumu konkursa procedūrā varēja iesniegt jebkurš uzņēmums. Turklāt minētā konkursa procedūra tika publiskota, izmantojot paziņojumu Eiropas Savienības Oficiālā Vēstneša elektroniskajā pielikumā.

FLG

Eiropas Savienības Oficiālā Vēstneša

| (204) | Otrkārt, kas attiecas uz pārredzamības principu, Komisija konstatē, ka pretendentiem bija vairāk nekā mēnesis laika, lai izlemtu, vai izteikt ieinteresētību, pamatojoties uz informatīvo memorandu, kuru varēja pieprasīt pārdevējam. Pēc tam investoriem, kuri bija pauduši ieinteresētību, bija dotas aptuveni trīs nedēļas laika, lai izvērtētu informāciju, kas tiem tika sniegta padziļinātās izpētes procesā (41), un lai izlemtu, vai līdz 2012. gada 15. oktobrim iesniegt sākotnējo piedāvājumu. Visiem investoriem pēc sākotnējo piedāvājumu iesniegšanas tika dota iespēja piedalīties informatīvā sanāksmē ar pārdevēja piedalīšanos. Saistošo piedāvājumu iesniegšanas termiņš bija 2012. gada 20. novembris. |
| --- | --- |

(204)

Otrkārt, kas attiecas uz pārredzamības principu, Komisija konstatē, ka pretendentiem bija vairāk nekā mēnesis laika, lai izlemtu, vai izteikt ieinteresētību, pamatojoties uz informatīvo memorandu, kuru varēja pieprasīt pārdevējam. Pēc tam investoriem, kuri bija pauduši ieinteresētību, bija dotas aptuveni trīs nedēļas laika, lai izvērtētu informāciju, kas tiem tika sniegta padziļinātās izpētes procesā (41), un lai izlemtu, vai līdz 2012. gada 15. oktobrim iesniegt sākotnējo piedāvājumu. Visiem investoriem pēc sākotnējo piedāvājumu iesniegšanas tika dota iespēja piedalīties informatīvā sanāksmē ar pārdevēja piedalīšanos. Saistošo piedāvājumu iesniegšanas termiņš bija 2012. gada 20. novembris.

41

| (205) | Komisija arī norāda, ka vēl pirms konkursa paziņojuma publicēšanas pārdevējs noteica kritērijus, saskaņā ar kuriem tiks izvēlēts saimnieciski izdevīgākais piedāvājums, un paziņoja pretendentiem attiecīgos kritērijus jau procedūras sākumā. |
| --- | --- |

(205)

Komisija arī norāda, ka vēl pirms konkursa paziņojuma publicēšanas pārdevējs noteica kritērijus, saskaņā ar kuriem tiks izvēlēts saimnieciski izdevīgākais piedāvājums, un paziņoja pretendentiem attiecīgos kritērijus jau procedūras sākumā.

| (206) | Treškārt, nevienā konkursa procedūras posmā pretendenti netika savstarpēji diskriminēti. Visi pretendenti saņēma vienādu informāciju un skaidrojumus par konkursa noteikumiem un procedūrām, piedāvājumu iesniegšanas termiņiem un FLG. Nevienam pretendentam sarunās netika piedāvāts ekskluzīvs statuss. Nobeiguma posmā trīs pretendenti izteica saistošus piedāvājumus. |
| --- | --- |

(206)

Treškārt, nevienā konkursa procedūras posmā pretendenti netika savstarpēji diskriminēti. Visi pretendenti saņēma vienādu informāciju un skaidrojumus par konkursa noteikumiem un procedūrām, piedāvājumu iesniegšanas termiņiem un FLG. Nevienam pretendentam sarunās netika piedāvāts ekskluzīvs statuss. Nobeiguma posmā trīs pretendenti izteica saistošus piedāvājumus.

FLG

| (207) | Pēc saistošo piedāvājumu izvērtēšanas saskaņā ar kritērijiem, kas tika noteikti pirms procedūras sākuma, Hansestadt Lübeck secināja, ka ekonomiski izdevīgāko piedāvājumu izteica 3Y. Hansestadt Lübeck ieteica Bürgerschaft noslēgt pārdošanas līgumu. Bürgerschaft2012. gada 29. novembrī nolēma pieņemt Yasmina piedāvājumu, un FLG aktīvi tika pārdoti uzņēmumam 3Y, kas šim mērķim bija izveidojis uzņēmumu Yasmina; šis līgums stājās spēkā 2013. gada 1. janvārī. |
| --- | --- |

(207)

Pēc saistošo piedāvājumu izvērtēšanas saskaņā ar kritērijiem, kas tika noteikti pirms procedūras sākuma, Hansestadt Lübeck secināja, ka ekonomiski izdevīgāko piedāvājumu izteica 3Y. Hansestadt Lübeck ieteica Bürgerschaft noslēgt pārdošanas līgumu. Bürgerschaft2012. gada 29. novembrī nolēma pieņemt Yasmina piedāvājumu, un FLG aktīvi tika pārdoti uzņēmumam 3Y, kas šim mērķim bija izveidojis uzņēmumu Yasmina; šis līgums stājās spēkā 2013. gada 1. janvārī.

Hansestadt Lübeck

3Y

Hansestadt Lübeck

Bürgerschaft

Bürgerschaft

Yasmina

FLG

3Y

Yasmina

| (208) | Ceturtkārt, aktīvu pārdošanas konkurss ir beznosacījumu, ja potenciālais pircējs kopumā var brīvi iegādāties aktīvus un izmantot tos pēc saviem ieskatiem neatkarīgi no tā, vai tas veic konkrētu darījumdarbību (42). Šajā sakarā Komisija norāda, ka publicētajā konkursa paziņojumā par FLG aktīvu pārdošanu bija noteikts, ka pircējam ir jāturpina lidostas darbība. Turklāt sekmīgais pretendents Yasmina par FLG aktīvu iegādi samaksāja galīgo pirkuma cenu EUR [...] apmērā. Yasmina arī noslēdza divus nomas līgumus par infrastruktūru, zemi un aktīviem, kuru īpašumtiesības piederēja Hansestadt Lübeck. Nomas maksa bija attiecīgi EUR [...] gadā un EUR [...] gadā. Vienlaikus Hansestadt Lübeck apņēmās piešķirt Yasmina ieguldījumu piešķīrumu EUR [...] apmērā, ja tiktu izpildīti konkrēti nosacījumi. FLG aktīvu pārdošana bija tieši saistīta ar nākotnes ieguldījumu piešķīrumu uzņēmumam Yasmina. Tā kā nākotnes piešķīrums bija lielāks nekā pirkuma cena, pārdošanas cena bija negatīva. |
| --- | --- |

(208)

Ceturtkārt, aktīvu pārdošanas konkurss ir beznosacījumu, ja potenciālais pircējs kopumā var brīvi iegādāties aktīvus un izmantot tos pēc saviem ieskatiem neatkarīgi no tā, vai tas veic konkrētu darījumdarbību (42). Šajā sakarā Komisija norāda, ka publicētajā konkursa paziņojumā par FLG aktīvu pārdošanu bija noteikts, ka pircējam ir jāturpina lidostas darbība. Turklāt sekmīgais pretendents Yasmina par FLG aktīvu iegādi samaksāja galīgo pirkuma cenu EUR [...] apmērā. Yasmina arī noslēdza divus nomas līgumus par infrastruktūru, zemi un aktīviem, kuru īpašumtiesības piederēja Hansestadt Lübeck. Nomas maksa bija attiecīgi EUR [...] gadā un EUR [...] gadā. Vienlaikus Hansestadt Lübeck apņēmās piešķirt Yasmina ieguldījumu piešķīrumu EUR [...] apmērā, ja tiktu izpildīti konkrēti nosacījumi. FLG aktīvu pārdošana bija tieši saistīta ar nākotnes ieguldījumu piešķīrumu uzņēmumam Yasmina. Tā kā nākotnes piešķīrums bija lielāks nekā pirkuma cena, pārdošanas cena bija negatīva.

42

FLG

Yasmina

FLG

Yasmina

Hansestadt Lübeck

Hansestadt Lübeck

Yasmina

FLG

Yasmina

| (209) | Ņemot vērā šos elementus, Komisija apšauba konkursa procedūras beznosacījumu raksturu. Ja aktīvu pārdošana notiek konkursā ar nosacījumiem, nevar prezumēt, ka konkursa procedūras dēļ darījums atbilda tirgus apstākļiem. Tādēļ Komisija nevar izdarīt secinājumus attiecībā uz jautājumu, vai Yasmina par FLG aktīviem samaksāja tirgus cenu. Ja Yasmina tomēr nesamaksāja pilnu tirgus cenu, tas liecinātu par saimniecisko pēctecību. |
| --- | --- |

(209)

Ņemot vērā šos elementus, Komisija apšauba konkursa procedūras beznosacījumu raksturu. Ja aktīvu pārdošana notiek konkursā ar nosacījumiem, nevar prezumēt, ka konkursa procedūras dēļ darījums atbilda tirgus apstākļiem. Tādēļ Komisija nevar izdarīt secinājumus attiecībā uz jautājumu, vai Yasmina par FLG aktīviem samaksāja tirgus cenu. Ja Yasmina tomēr nesamaksāja pilnu tirgus cenu, tas liecinātu par saimniecisko pēctecību.

Yasmina

FLG

Yasmina

7.2.2.3.   Pircēja identitāte

Pircēja identitāte

| (210) | Pircējs bija uzņēmums Yasmina – 3Y meitasuzņēmums. Vienīgais 3Y akcionārs bija Saūda Arābijas pilsonis Adel Mohammed Saleh M. Alghanmi. Yasmina bija privāts uzņēmums bez iepriekšējas saistības ar FLG vai Hansestadt Lübeck. Apstāklis, ka Yasmina bija neatkarīgs no FLG un no valsts sektora iestādēm, norāda, ka saimnieciskās pēctecības nav. Komisija tādēļ secina, ka pircēja identitāte neliecina par saimnieciskās pēctecības esību. |
| --- | --- |

(210)

Pircējs bija uzņēmums Yasmina – 3Y meitasuzņēmums. Vienīgais 3Y akcionārs bija Saūda Arābijas pilsonis Adel Mohammed Saleh M. Alghanmi. Yasmina bija privāts uzņēmums bez iepriekšējas saistības ar FLG vai Hansestadt Lübeck. Apstāklis, ka Yasmina bija neatkarīgs no FLG un no valsts sektora iestādēm, norāda, ka saimnieciskās pēctecības nav. Komisija tādēļ secina, ka pircēja identitāte neliecina par saimnieciskās pēctecības esību.

Yasmina

3Y

3Y

Adel Mohammed Saleh M. Alghanmi

Yasmina

FLG

Hansestadt Lübeck

Yasmina

FLG

7.2.2.4.   Pārdošanas brīdis

Pārdošanas brīdis

| (211) | Hansestadt Lübeck mērķis bija privatizēt lidostu, pirms Komisija sāk savu izmeklēšanu. Pēc tam, kad 2009. gadā neizdevās pirmā privatizācija par labu Infratil, Hansestadt Lübeck 2012. gadā sāka otro mēģinājumu, kas noslēdzās sekmīgi ar lidostas privatizāciju par labu Yasmina. Pārdošana uzņēmumam Yasmina notika pēc tam, kad tika pieņemti 2007. un 2012. gada lēmumi par procedūras sākšanu, taču pirms Komisijas galīgā lēmuma pieņemšanas. Tas, ka lidostas pārdošana ir daļa no Hansestadt Lübeck nepārtrauktajiem centieniem privatizēt lidostu, liecina, ka tas nav apzināts mēģinājums izvairīties no atbalsta atgūšanas. Pārdošanas procesa brīdis liecina par saimnieciskās pēctecības neesību. |
| --- | --- |

(211)

Hansestadt Lübeck mērķis bija privatizēt lidostu, pirms Komisija sāk savu izmeklēšanu. Pēc tam, kad 2009. gadā neizdevās pirmā privatizācija par labu Infratil, Hansestadt Lübeck 2012. gadā sāka otro mēģinājumu, kas noslēdzās sekmīgi ar lidostas privatizāciju par labu Yasmina. Pārdošana uzņēmumam Yasmina notika pēc tam, kad tika pieņemti 2007. un 2012. gada lēmumi par procedūras sākšanu, taču pirms Komisijas galīgā lēmuma pieņemšanas. Tas, ka lidostas pārdošana ir daļa no Hansestadt Lübeck nepārtrauktajiem centieniem privatizēt lidostu, liecina, ka tas nav apzināts mēģinājums izvairīties no atbalsta atgūšanas. Pārdošanas procesa brīdis liecina par saimnieciskās pēctecības neesību.

Hansestadt Lübeck

Infratil

Hansestadt Lübeck

Yasmina

Yasmina

Hansestadt Lübeck

| (212) | Turklāt Tiesa agrāk ir lēmusi, ka saimnieciskā pēctecība eksistē, ja pastāv “objektīvs apstāklis, ka ar nodošanu tiek apiets strīdīgā atbalsta atgūšanas pienākums” (43). Tomēr, tā kā šajā gadījumā Komisija nebija pieņēmusi lēmumu par valsts atbalsta esību Lībekas lidostā kopš 2007. gada, kad sākotnēji tika sākta lietas izmeklēšana, nevar secināt, ka privatizācijas laikā šāds nodoms pastāvēja. Gluži pretēji – šajā gadījumā Hansestadt Lübeck rīkojās ekonomiski konsekventi, jo lidostas privatizācija bija paredzēta jau pirms tam, kad Komisija sāka izvērtēt iespējamo valsts atbalstu Lībekas lidostā (44). |
| --- | --- |

(212)

Turklāt Tiesa agrāk ir lēmusi, ka saimnieciskā pēctecība eksistē, ja pastāv “objektīvs apstāklis, ka ar nodošanu tiek apiets strīdīgā atbalsta atgūšanas pienākums” (43). Tomēr, tā kā šajā gadījumā Komisija nebija pieņēmusi lēmumu par valsts atbalsta esību Lībekas lidostā kopš 2007. gada, kad sākotnēji tika sākta lietas izmeklēšana, nevar secināt, ka privatizācijas laikā šāds nodoms pastāvēja. Gluži pretēji – šajā gadījumā Hansestadt Lübeck rīkojās ekonomiski konsekventi, jo lidostas privatizācija bija paredzēta jau pirms tam, kad Komisija sāka izvērtēt iespējamo valsts atbalstu Lībekas lidostā (44).

43

Hansestadt Lübeck

44

| (213) | Turklāt Tiesa iepriekš ir atzinusi, ka saimnieciskā pēctecība var pastāvēt, ja ir izveidota sabiedrība, lai turpinātu daļu no šā maksātnespējīgā uzņēmuma darbības (45). Taču tas nav noticis, jo Hansestadt Lübeck uzsāka un pabeidza pārdošanu Yasmina laikā, kad FLG nebija maksātnespējīgs. Komisija tādēļ secina, ka pārdošanas brīdis neliecina par saimnieciskās pēctecības esību. |
| --- | --- |

(213)

Turklāt Tiesa iepriekš ir atzinusi, ka saimnieciskā pēctecība var pastāvēt, ja ir izveidota sabiedrība, lai turpinātu daļu no šā maksātnespējīgā uzņēmuma darbības (45). Taču tas nav noticis, jo Hansestadt Lübeck uzsāka un pabeidza pārdošanu Yasmina laikā, kad FLG nebija maksātnespējīgs. Komisija tādēļ secina, ka pārdošanas brīdis neliecina par saimnieciskās pēctecības esību.

45

Hansestadt Lübeck

Yasmina

FLG

7.2.2.5.   Darbības ekonomiskā pamatotība

Darbības ekonomiskā pamatotība

| (214) | Izsakot savu ieinteresētību, uzņēmums Yasmina iepazīstināja ar vērienīgu darījumdarbības plānu, kura mērķis bija pārveidot Lībekas lidostu par modernu lidostu, kas ir pievilcīga dažādiem uzņēmumiem. Plānā bija paredzēts piesaistīt uzņēmumus ar modernu augsto tehnoloģiju darījumdarbības parku, kurā būtu iekļauti kinoteātri, bankas, kafejnīcas, restorāni un autostāvvietas ar īpašiem testa trekiem, kartinga treks, slidotava, augstās modessaloni, luksusa viesnīca, sanāksmju centrs, kā arī apģērbu vairumtirdzniecības ciemats. Papildus tam tika plānots uzbūvēt kravas savienojumu, lai savienotu ūdensceļus ar zemes un gaisa ceļiem un atvieglotu satiksmi. Plānā bija ietvertas noliktavas funkcijas, garāki skrejceļi un apkalpošanas infrastruktūra. Turklāt bija paredzētas papildu izmaiņas pašreizējā darījumdarbības plānā, piemēram, lēta degviela vieglajiem gaisa kuģiem, pašapkalpošanās reģistrācijas pakalpojums, bāzes darbība ar luksusa klases VIP pasažieru dalību, reklamējot lidostu kā vietu, kur organizēt aviošovus un aviācijas nozares izstādes. Vienlaikus Lībekas lidosta turpinātu darbību kā lidosta, proti, piedāvātu čarterlidojumus un regulāros lidojumus. No ex ante skatupunkta Lībekas lidostai bija jāsaglabā lidostas statuss, taču darījumdarbības plāns mainītos. |
| --- | --- |

(214)

Izsakot savu ieinteresētību, uzņēmums Yasmina iepazīstināja ar vērienīgu darījumdarbības plānu, kura mērķis bija pārveidot Lībekas lidostu par modernu lidostu, kas ir pievilcīga dažādiem uzņēmumiem. Plānā bija paredzēts piesaistīt uzņēmumus ar modernu augsto tehnoloģiju darījumdarbības parku, kurā būtu iekļauti kinoteātri, bankas, kafejnīcas, restorāni un autostāvvietas ar īpašiem testa trekiem, kartinga treks, slidotava, augstās modessaloni, luksusa viesnīca, sanāksmju centrs, kā arī apģērbu vairumtirdzniecības ciemats. Papildus tam tika plānots uzbūvēt kravas savienojumu, lai savienotu ūdensceļus ar zemes un gaisa ceļiem un atvieglotu satiksmi. Plānā bija ietvertas noliktavas funkcijas, garāki skrejceļi un apkalpošanas infrastruktūra. Turklāt bija paredzētas papildu izmaiņas pašreizējā darījumdarbības plānā, piemēram, lēta degviela vieglajiem gaisa kuģiem, pašapkalpošanās reģistrācijas pakalpojums, bāzes darbība ar luksusa klases VIP pasažieru dalību, reklamējot lidostu kā vietu, kur organizēt aviošovus un aviācijas nozares izstādes. Vienlaikus Lībekas lidosta turpinātu darbību kā lidosta, proti, piedāvātu čarterlidojumus un regulāros lidojumus. No ex ante skatupunkta Lībekas lidostai bija jāsaglabā lidostas statuss, taču darījumdarbības plāns mainītos.

Yasmina

ex ante

| (215) | Komisija konstatē, ka, lai gan Yasmina darījumdarbības koncepcija atšķīrās no FLG darbībām, Yasmina tomēr plānoja piedāvāt FLG piedāvātajām aviācijas darbībām līdzīgas darbības. Kopumā tas, šķiet, drīzāk liecina, ka saimnieciskā pēctecība pastāv. Fakts, ka ex post uzņēmums Yasmina varēja piedāvāt tikai samazināta apjoma aviācijas darbības, jo Ryanair atstāja Lībeku, lai sāktu lidojumus no netālās Hamburgas lidostas, nemaina šo secinājumu. |
| --- | --- |

(215)

Komisija konstatē, ka, lai gan Yasmina darījumdarbības koncepcija atšķīrās no FLG darbībām, Yasmina tomēr plānoja piedāvāt FLG piedāvātajām aviācijas darbībām līdzīgas darbības. Kopumā tas, šķiet, drīzāk liecina, ka saimnieciskā pēctecība pastāv. Fakts, ka ex post uzņēmums Yasmina varēja piedāvāt tikai samazināta apjoma aviācijas darbības, jo Ryanair atstāja Lībeku, lai sāktu lidojumus no netālās Hamburgas lidostas, nemaina šo secinājumu.

Yasmina

FLG

Yasmina

FLG

ex post

Yasmina

Ryanair

7.2.2.6.   Secinājumi par saimniecisko pēctecību starp FLG un Yasmina

Secinājumi par saimniecisko pēctecību starp FLG

Yasmina

| (216) | Komisija konstatē, ka daži rādītāji liecina par saimnieciskās pēctecības neesību starp FLG un Yasmina, bet daži – par tās esību. Svarīgākais, ka Komisija nevar izslēgt to, ka Yasmina par FLG aktīviem samaksāja cenu, kas ir zemāka par tirgus cenu. Tādējādi, lai gan daži rādītāji liecina par saimnieciskās pēctecības neesību, Komisija nevar izslēgt to, ka saimnieciskā pēctecība starp FLG un Yasmina tomēr pastāvēja. Taču Komisija norāda, ka uzņēmumi 3Y un Yasmina jebkurā gadījumā pa šo laiku ir tikuši likvidēti. Tādēļ, pat ja starp FLG un Yasmina būtu pastāvējusi saimnieciskā pēctecība, atgūšanas pienākumu vairs nevarētu attiecināt uz Yasmina. |
| --- | --- |

(216)

Komisija konstatē, ka daži rādītāji liecina par saimnieciskās pēctecības neesību starp FLG un Yasmina, bet daži – par tās esību. Svarīgākais, ka Komisija nevar izslēgt to, ka Yasmina par FLG aktīviem samaksāja cenu, kas ir zemāka par tirgus cenu. Tādējādi, lai gan daži rādītāji liecina par saimnieciskās pēctecības neesību, Komisija nevar izslēgt to, ka saimnieciskā pēctecība starp FLG un Yasmina tomēr pastāvēja. Taču Komisija norāda, ka uzņēmumi 3Y un Yasmina jebkurā gadījumā pa šo laiku ir tikuši likvidēti. Tādēļ, pat ja starp FLG un Yasmina būtu pastāvējusi saimnieciskā pēctecība, atgūšanas pienākumu vairs nevarētu attiecināt uz Yasmina.

FLG

Yasmina

Yasmina

FLG

FLG

Yasmina

3Y

Yasmina

FLG

Yasmina

Yasmina

7.2.3.   
  Saimnieciskā pēctecība starp FLG un PuRen

Saimnieciskā pēctecība starp FLG un PuRen

| (217) | Ja starp FLG un Yasmina pastāvēja saimnieciskā pēctecība un, ņemot vērā to, ka uzņēmums Yasmina pa šo laiku ir likvidēts, Komisijai ir jāizvērtē, vai Yasmina aktīvu pircējs guva labumu no iespējamā valsts atbalsta FLG un vai atgūšanas pienākums būtu jāattiecina uz šo pircēju. |
| --- | --- |

(217)

Ja starp FLG un Yasmina pastāvēja saimnieciskā pēctecība un, ņemot vērā to, ka uzņēmums Yasmina pa šo laiku ir likvidēts, Komisijai ir jāizvērtē, vai Yasmina aktīvu pircējs guva labumu no iespējamā valsts atbalsta FLG un vai atgūšanas pienākums būtu jāattiecina uz šo pircēju.

FLG

Yasmina

Yasmina

Yasmina

FLG

| (218) | Pirms uzņēmuma Yasmina likvidācijas tā aktīvi tika pārdoti citam privātajam investoram – PuRen. Komisija norāda, ka tā aktīvi tika pārdoti tiesas pārraudzītā maksātnespējas procedūrā, kā to paredz Vācijas maksātnespējas tiesības (46). Minētais liecina par to, ka jebkurā gadījumā, ja starp FLG un Yasmina būtu pastāvējusi saimnieciskā pēctecība, saimnieciskās pēctecības ķēde šajā stadijā tiktu pārtraukta. Tādēļ PuRen neguva labumu no iespējamā valsts atbalsta FLG. |
| --- | --- |

(218)

Pirms uzņēmuma Yasmina likvidācijas tā aktīvi tika pārdoti citam privātajam investoram – PuRen. Komisija norāda, ka tā aktīvi tika pārdoti tiesas pārraudzītā maksātnespējas procedūrā, kā to paredz Vācijas maksātnespējas tiesības (46). Minētais liecina par to, ka jebkurā gadījumā, ja starp FLG un Yasmina būtu pastāvējusi saimnieciskā pēctecība, saimnieciskās pēctecības ķēde šajā stadijā tiktu pārtraukta. Tādēļ PuRen neguva labumu no iespējamā valsts atbalsta FLG.

Yasmina

PuRen

46

FLG

Yasmina

PuRen

FLG

7.2.4.   
  Priekšrocība pārdotajai darījumdarbībai

Priekšrocība pārdotajai darījumdarbībai

| (219) | Arī galvenā darījumdarbība, ko īstenoja FLG, proti, Lībekas lidostas darbība, vairs neeksistē, jo Lībekas lidosta ir pārtraukusi apkalpot regulāros lidojumus un čarterlidojumus. Šā lēmuma pieņemšanas laikā Lībekas lidostu neapkalpo neviena aviokompānija. Tādēļ arī pārdotā darījumdarbība nevarēja būt guvusi labumu no iespējamā valsts atbalsta FLG. |
| --- | --- |

(219)

Arī galvenā darījumdarbība, ko īstenoja FLG, proti, Lībekas lidostas darbība, vairs neeksistē, jo Lībekas lidosta ir pārtraukusi apkalpot regulāros lidojumus un čarterlidojumus. Šā lēmuma pieņemšanas laikā Lībekas lidostu neapkalpo neviena aviokompānija. Tādēļ arī pārdotā darījumdarbība nevarēja būt guvusi labumu no iespējamā valsts atbalsta FLG.

FLG

FLG

| (220) | Turklāt Komisijai ir jāizvērtē, vai Yasmina samaksātā negatīvā pārdošanas cena par FLG aktīviem tomēr būtu varējusi radīt priekšrocību pārdotajai darījumdarbībai (47), šajā gadījumā – lidostai. Šai nolūkā Komisijai jāizvērtē, vai Hansestadt Lübeck rīkojās kā TED. Lidostas pārdošanas izmaksas būtu jāsalīdzina ar izmaksām hipotētiska scenārija gadījumā, kas izskatāmajā lietā varētu būt lidostas slēgšana vai FLG veikta lidostas darbības turpināšana. |
| --- | --- |

(220)

Turklāt Komisijai ir jāizvērtē, vai Yasmina samaksātā negatīvā pārdošanas cena par FLG aktīviem tomēr būtu varējusi radīt priekšrocību pārdotajai darījumdarbībai (47), šajā gadījumā – lidostai. Šai nolūkā Komisijai jāizvērtē, vai Hansestadt Lübeck rīkojās kā TED. Lidostas pārdošanas izmaksas būtu jāsalīdzina ar izmaksām hipotētiska scenārija gadījumā, kas izskatāmajā lietā varētu būt lidostas slēgšana vai FLG veikta lidostas darbības turpināšana.

Yasmina

FLG

47

Hansestadt Lübeck

FLG

| (221) | Tomēr, tā kā šā lēmuma pieņemšanas laikā neviena aviokompānija lidostu neapkalpo un tādējādi no Lībekas lidostas vai uz to netiek piedāvāti ne regulārie lidojumi, ne čārterlidojumi, Komisija uzskata, ka nav jāizvērtē, vai negatīvā pārdošanas cena radīja priekšrocību pārdotajai darījumdarbībai. Pārdotā darījumdarbība no tirgus ir pazudusi. |
| --- | --- |

(221)

Tomēr, tā kā šā lēmuma pieņemšanas laikā neviena aviokompānija lidostu neapkalpo un tādējādi no Lībekas lidostas vai uz to netiek piedāvāti ne regulārie lidojumi, ne čārterlidojumi, Komisija uzskata, ka nav jāizvērtē, vai negatīvā pārdošanas cena radīja priekšrocību pārdotajai darījumdarbībai. Pārdotā darījumdarbība no tirgus ir pazudusi.

| (222) | Šis konstatējums neskar izvērtējumu attiecībā uz to, vai Lībekas lidostas nesenā pārdošana uzņēmumam Stöcker bija saistīta ar valsts atbalstu pircējam. Komisija arī atgādina Vācijai, ka ikvienam pasākumam, kura mērķis ir sagatavot Lībekas lidostu regulāro lidojumu vai čārterlidojumu uzsākšanai nākotnē, piemēro valsts atbalsta kontroli un par to būs jāpaziņo Komisijai. |
| --- | --- |

(222)

Šis konstatējums neskar izvērtējumu attiecībā uz to, vai Lībekas lidostas nesenā pārdošana uzņēmumam Stöcker bija saistīta ar valsts atbalstu pircējam. Komisija arī atgādina Vācijai, ka ikvienam pasākumam, kura mērķis ir sagatavot Lībekas lidostu regulāro lidojumu vai čārterlidojumu uzsākšanai nākotnē, piemēro valsts atbalsta kontroli un par to būs jāpaziņo Komisijai.

Stöcker

7.2.5.   
  Secinājumi

Secinājumi

| (223) | Komisija secina, ka nav jāpieņem lēmums par to, vai iespējamais valsts atbalsts FLG ir valsts atbalsts LESD 107. panta 1. punkta nozīmē un, ja tā, vai šādu atbalstu var atzīt par saderīgu ar iekšējo tirgu. FLG kā juridiska persona ir beigusi pastāvēt, un tās saimnieciskā darbība vairs nenotiek. Turklāt, pat ja pastāvētu FLG un Yasmina saimnieciskā pēctecība, vairs nebūtu iespējams atgūt atbalstu no Yasmina, jo šis uzņēmums ir likvidēts un tā aktīvi tika pārdoti tiesas pārraudzītā maksātnespējas procedūrā, kā to paredz Vācijas tiesību akti maksātnespējas jomā. |
| --- | --- |

(223)

Komisija secina, ka nav jāpieņem lēmums par to, vai iespējamais valsts atbalsts FLG ir valsts atbalsts LESD 107. panta 1. punkta nozīmē un, ja tā, vai šādu atbalstu var atzīt par saderīgu ar iekšējo tirgu. FLG kā juridiska persona ir beigusi pastāvēt, un tās saimnieciskā darbība vairs nenotiek. Turklāt, pat ja pastāvētu FLG un Yasmina saimnieciskā pēctecība, vairs nebūtu iespējams atgūt atbalstu no Yasmina, jo šis uzņēmums ir likvidēts un tā aktīvi tika pārdoti tiesas pārraudzītā maksātnespējas procedūrā, kā to paredz Vācijas tiesību akti maksātnespējas jomā.

FLG

FLG

FLG

Yasmina

Yasmina

7.3.   IESPĒJAMAIS VALSTS ATBALSTS INFRATIL

IESPĒJAMAIS VALSTS ATBALSTS INFRATIL

7.3.1.   
  FLG akciju pārdošana

FLG akciju pārdošana

7.3.1.1.   Priekšrocība

Priekšrocība

| (224) | Priekšrocība LESD 107. panta 1. punkta nozīmē ir ikviens saimnieciskais labums, ko uzņēmums nebūtu guvis parastos apstākļos, t. i., bez valsts iejaukšanās (48). |
| --- | --- |

(224)

Priekšrocība LESD 107. panta 1. punkta nozīmē ir ikviens saimnieciskais labums, ko uzņēmums nebūtu guvis parastos apstākļos, t. i., bez valsts iejaukšanās (48).

48

| (225) | Saskaņā ar LESD 345. pantu “Līgumi nekādi neietekmē dalībvalstu tiesību aktus, kas reglamentē īpašumtiesību sistēmu”. Uzņēmuma privatizācija – pāreja no publiskā uz privāto sektoru – ir saimnieciskās politikas izvēle, kas pati par sevi ir dalībvalstu ekskluzīvajā kompetencē. |
| --- | --- |

(225)

Saskaņā ar LESD 345. pantu “Līgumi nekādi neietekmē dalībvalstu tiesību aktus, kas reglamentē īpašumtiesību sistēmu”. Uzņēmuma privatizācija – pāreja no publiskā uz privāto sektoru – ir saimnieciskās politikas izvēle, kas pati par sevi ir dalībvalstu ekskluzīvajā kompetencē.

| (226) | Saskaņā ar iedibināto judikatūru (49) un Komisijas praksi (50), ja dalībvalsts pārdod uzņēmuma akcijas, pircējs negūst priekšrocību, ja dalībvalsts rīcība atbilst TED rīcībai. Tas tā ir, ja hipotētisks privātais akcionārs, vadoties no izredzēm gūt peļņu, būtu noslēdzis attiecīgo darījumu. Tādēļ ar ekonomiku nesaistītus apsvērumus, piemēram, ražošanas politikas, nodarbinātības vai reģionālās attīstības mērķus, nevar ņemt vērā. Šo principu vairākkārt ir apstiprinājusi Komisija un Tiesa (51). |
| --- | --- |

(226)

Saskaņā ar iedibināto judikatūru (49) un Komisijas praksi (50), ja dalībvalsts pārdod uzņēmuma akcijas, pircējs negūst priekšrocību, ja dalībvalsts rīcība atbilst TED rīcībai. Tas tā ir, ja hipotētisks privātais akcionārs, vadoties no izredzēm gūt peļņu, būtu noslēdzis attiecīgo darījumu. Tādēļ ar ekonomiku nesaistītus apsvērumus, piemēram, ražošanas politikas, nodarbinātības vai reģionālās attīstības mērķus, nevar ņemt vērā. Šo principu vairākkārt ir apstiprinājusi Komisija un Tiesa (51).

49

50

51

| (227) | Lietas Stardust Marine spriedumā Tiesa atzina, ka, “[...] lai pārbaudītu jautājumu, vai valsts ir rīkojusies kā apdomīgs tirgus ekonomikas principu vadīts ieguldītājs, ir jāatgriežas tā laikposma kontekstā, kad tika veikti finansiālā atbalsta pasākumi, lai tādējādi varētu novērtēt, vai valsts rīcība ir bijusi ekonomiski saprātīga, un ir jāatturas no vērtējuma, kura pamatā ir vēlāka situācija” (52). |
| --- | --- |

(227)

Lietas Stardust Marine spriedumā Tiesa atzina, ka, “[...] lai pārbaudītu jautājumu, vai valsts ir rīkojusies kā apdomīgs tirgus ekonomikas principu vadīts ieguldītājs, ir jāatgriežas tā laikposma kontekstā, kad tika veikti finansiālā atbalsta pasākumi, lai tādējādi varētu novērtēt, vai valsts rīcība ir bijusi ekonomiski saprātīga, un ir jāatturas no vērtējuma, kura pamatā ir vēlāka situācija” (52).

Stardust Marine

52

| (228) | Tādēļ, lai izvērtētu, vai Hansestadt Lübeck, privatizējot Lībekas lidostu, rīkojās kā TED, ir jāizvērtē dažādie Hansestadt Lübeck tobrīd pieejamie risinājumi, lai pārbaudītu, vai Hansestadt Lübeck izvēlējās finansiāli izdevīgāko no iespējamajiem risinājumiem. Viena vai vairāku neatkarīgu revīzijas uzņēmumu veikts izvērtējums var kalpot kā darījuma tirgus vērtības pierādījums. |
| --- | --- |

(228)

Tādēļ, lai izvērtētu, vai Hansestadt Lübeck, privatizējot Lībekas lidostu, rīkojās kā TED, ir jāizvērtē dažādie Hansestadt Lübeck tobrīd pieejamie risinājumi, lai pārbaudītu, vai Hansestadt Lübeck izvēlējās finansiāli izdevīgāko no iespējamajiem risinājumiem. Viena vai vairāku neatkarīgu revīzijas uzņēmumu veikts izvērtējums var kalpot kā darījuma tirgus vērtības pierādījums.

Hansestadt Lübeck

Hansestadt Lübeck

Hansestadt Lübeck

| (229) | Hansestadt Lübeck 2004. gadā neatkarīgai privātai bankai (53) pasūtīja lidostas slēgšanas un darbības turpināšanas novērtējumu (“Berenberg pētījums”). Berenberg pētījumā tika izvērtēta šādu risinājumu vērtība iespējami sliktākajā un labākajā gadījumā.

  9. tabula



  Hansestadt Lübeck iespējas un to novērtējums, ko veica Berenberg Consult










  Risinājumi | Sliktākais gadījums (EUR) | Labākais gadījums (EUR) | Vidējais aritmētiskais (EUR) |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Privatizācija (visoptimiskākajā gadījumā, tostarp subsīdijas, lidostas teritorijas pārdošana 2009. gadā, parādnieka garantija (Besserungsschein)) | [...] | [...] | [...] |
| Parastā slēgšana (Ordentliche Schließung) (visoptimistiskākajā gadījumā bez akcionāru tiešās atbildības Durchgriffshaftung) | [...] | [...] | [...] |
| Maksātnespēja (visoptimistiskākajā gadījumā bez Durchgriffshaftung) | [...] | [...] | [...] |
| Darbības turpināšana kā iepriekš (nav atšķirības starp visoptimistiskāko un vissliktāko gadījumu) | [...] | [...] | [...] |

(229)

Hansestadt Lübeck 2004. gadā neatkarīgai privātai bankai (53) pasūtīja lidostas slēgšanas un darbības turpināšanas novērtējumu (“Berenberg pētījums”). Berenberg pētījumā tika izvērtēta šādu risinājumu vērtība iespējami sliktākajā un labākajā gadījumā.

Hansestadt Lübeck

53

Berenberg

Berenberg

9. tabula

9. tabula

Hansestadt Lübeck iespējas un to novērtējums, ko veica Berenberg Consult

Hansestadt Lübeck

Berenberg Consult

Risinājumi

Sliktākais gadījums (EUR)

Labākais gadījums (EUR)

Vidējais aritmētiskais (EUR)

Privatizācija (visoptimiskākajā gadījumā, tostarp subsīdijas, lidostas teritorijas pārdošana 2009. gadā, parādnieka garantija (Besserungsschein))

Besserungsschein

[...]

[...]

[...]

Parastā slēgšana (Ordentliche Schließung) (visoptimistiskākajā gadījumā bez akcionāru tiešās atbildības Durchgriffshaftung)

Ordentliche Schließung

Durchgriffshaftung

[...]

[...]

[...]

Maksātnespēja (visoptimistiskākajā gadījumā bez Durchgriffshaftung)

Durchgriffshaftung

[...]

[...]

[...]

Darbības turpināšana kā iepriekš (nav atšķirības starp visoptimistiskāko un vissliktāko gadījumu)

[...]

[...]

[...]

| (230) | Atsauces datums (Stichtag) bija 2003. gada 31. decembris. Berenberg pētījumā tika secināts, ka lidostas darbības turpināšanas izmaksas būtu EUR [...]. Berenberg pētījumā šīs izmaksas ir aplēstas, pieņemot, ka lidosta turpmākajos gados turpinās strādāt ar zaudējumiem. Novērtējumā tika lēsts, ka izmaksas risinājumā, kas paredzēja privatizāciju, būtu no EUR [...] līdz EUR [...]. Šajā novērtējumā bija iekļauta pozitīva pirkuma cena – EUR [...]. Tā kā iespējamais lidostas pircējs gaidāmos zaudējumus atspoguļotu pirkuma cenā, šī aplēstā cena liecina, ka novērtējumā tika prezumēta rentabilitāte pēc privatizācijas. Rentabilitātes prezumpciju var izskaidrot ar augstāku efektivitāti pēc privatizācijas un ar sagaidāmo pasažieru skaita palielināšanos. Tādēļ tas ir pamatots. Jo īpaši Ryanair bija paziņojis, ka skrejceļa pagarināšanas gadījumā Lībekas lidostā izveidos bāzi. |
| --- | --- |

(230)

Atsauces datums (Stichtag) bija 2003. gada 31. decembris. Berenberg pētījumā tika secināts, ka lidostas darbības turpināšanas izmaksas būtu EUR [...]. Berenberg pētījumā šīs izmaksas ir aplēstas, pieņemot, ka lidosta turpmākajos gados turpinās strādāt ar zaudējumiem. Novērtējumā tika lēsts, ka izmaksas risinājumā, kas paredzēja privatizāciju, būtu no EUR [...] līdz EUR [...]. Šajā novērtējumā bija iekļauta pozitīva pirkuma cena – EUR [...]. Tā kā iespējamais lidostas pircējs gaidāmos zaudējumus atspoguļotu pirkuma cenā, šī aplēstā cena liecina, ka novērtējumā tika prezumēta rentabilitāte pēc privatizācijas. Rentabilitātes prezumpciju var izskaidrot ar augstāku efektivitāti pēc privatizācijas un ar sagaidāmo pasažieru skaita palielināšanos. Tādēļ tas ir pamatots. Jo īpaši Ryanair bija paziņojis, ka skrejceļa pagarināšanas gadījumā Lībekas lidostā izveidos bāzi.

Stichtag

Berenberg

Berenberg

Ryanair

| (231) | Uz šā pamata Hansestadt Lübeck nolēma sākt lidostas privatizācijas procesu, jo tas bija finansiāli izdevīgākais no pieejamajiem risinājumiem. Komisija vērš uzmanību uz to, ka Berenberg pētījumā bija prognozēts, ka lidostas darbību varētu pārdot par pozitīvu cenu, savukārt tad, ja tā paliktu publiskajā īpašumā, būtu sagaidāms, ka šī darbība arī turpmāk radīs zaudējumus. |
| --- | --- |

(231)

Uz šā pamata Hansestadt Lübeck nolēma sākt lidostas privatizācijas procesu, jo tas bija finansiāli izdevīgākais no pieejamajiem risinājumiem. Komisija vērš uzmanību uz to, ka Berenberg pētījumā bija prognozēts, ka lidostas darbību varētu pārdot par pozitīvu cenu, savukārt tad, ja tā paliktu publiskajā īpašumā, būtu sagaidāms, ka šī darbība arī turpmāk radīs zaudējumus.

Hansestadt Lübeck

Berenberg

| (232) | Starp Hansestadt Lübeck un Infratil noslēgtais līgums sastāv no vairākiem elementiem, un tajā ir paredzēti atšķirīgi scenāriji, kas atspoguļo situāciju 2005. gada oktobrī. |
| --- | --- |

(232)

Starp Hansestadt Lübeck un Infratil noslēgtais līgums sastāv no vairākiem elementiem, un tajā ir paredzēti atšķirīgi scenāriji, kas atspoguļo situāciju 2005. gada oktobrī.

Hansestadt Lübeck

Infratil

| (233) | Tā kā Šlēsvigas Augstākā administratīvā tiesa ar 2005. gada jūlija spriedumu apturēja plānojuma apstiprinājumu (sk. 78. apsvērumu), Infratil tika liegts lidostu paplašināt. Tādēļ FLG vērtība samazinājās. Turklāt plānotā Ryanair pakalpojumu paplašināšana un līdz ar to lidostas rentabilitāte lielākoties bija atkarīga no plānojuma apstiprinājuma saņemšanas nākotnē. |
| --- | --- |

(233)

Tā kā Šlēsvigas Augstākā administratīvā tiesa ar 2005. gada jūlija spriedumu apturēja plānojuma apstiprinājumu (sk. 78. apsvērumu), Infratil tika liegts lidostu paplašināt. Tādēļ FLG vērtība samazinājās. Turklāt plānotā Ryanair pakalpojumu paplašināšana un līdz ar to lidostas rentabilitāte lielākoties bija atkarīga no plānojuma apstiprinājuma saņemšanas nākotnē.

Infratil

FLG

Ryanair

| (234) | Tā kā Infratil bija investors no Jaunzēlandes un viens no pirmajiem privātajiem investoriem reģionālā kontinentālās Eiropas lidostā, tam bija neliela informatīvā bāze riska novērtējuma veikšanai. Balstoties uz iepriekšējo pieredzi un zināšanām par Vācijas administratīvo procesu, Hansestadt Lübeck varēja pamatoti sagaidīt, ka plānošanas apstiprinājums tiks saņemts. Vienlaikus Hansestadt Lübeck bija jāpieņem, ka Infratil uz plānojuma apstiprināšanas procesu attiecinātu lielāku risku, un Hansestadt Lübeck tādējādi bija jāpieņem, ka Infratil nevēlētos sākumā maksāt pilno pirkuma cenu. Tā rezultātā sarunās tika panākta vienošanās par pārdošanas iespēju, kā arī pirkuma cenas sadalīšanu Pirkuma cenā I, kas maksājama uzreiz, un Pirkuma cenā II, kas bija jāmaksā tikai tad, ja un kad tiktu saņemts plānojuma apstiprinājums. Šo apstākļu dēļ Komisija secina, ka privāts akcionārs būtu sarunās vienojies par līdzīgām iespējām. |
| --- | --- |

(234)

Tā kā Infratil bija investors no Jaunzēlandes un viens no pirmajiem privātajiem investoriem reģionālā kontinentālās Eiropas lidostā, tam bija neliela informatīvā bāze riska novērtējuma veikšanai. Balstoties uz iepriekšējo pieredzi un zināšanām par Vācijas administratīvo procesu, Hansestadt Lübeck varēja pamatoti sagaidīt, ka plānošanas apstiprinājums tiks saņemts. Vienlaikus Hansestadt Lübeck bija jāpieņem, ka Infratil uz plānojuma apstiprināšanas procesu attiecinātu lielāku risku, un Hansestadt Lübeck tādējādi bija jāpieņem, ka Infratil nevēlētos sākumā maksāt pilno pirkuma cenu. Tā rezultātā sarunās tika panākta vienošanās par pārdošanas iespēju, kā arī pirkuma cenas sadalīšanu Pirkuma cenā I, kas maksājama uzreiz, un Pirkuma cenā II, kas bija jāmaksā tikai tad, ja un kad tiktu saņemts plānojuma apstiprinājums. Šo apstākļu dēļ Komisija secina, ka privāts akcionārs būtu sarunās vienojies par līdzīgām iespējām.

Infratil

Hansestadt Lübeck

Hansestadt Lübeck

Infratil

Hansestadt Lübeck

Infratil

| (235) | Komisijai arī jāizvērtē, vai darījumā noteiktā cena par nolīgtajām iespējām atbilst tirgus prasībām. |
| --- | --- |

(235)

Komisijai arī jāizvērtē, vai darījumā noteiktā cena par nolīgtajām iespējām atbilst tirgus prasībām.

Pirkuma cena I (EUR [...]) un pārdošanas iespēja

Pirkuma cena I (EUR [...]) un pārdošanas iespēja

| (236) | Šajā scenārijā 2005. gada dalības līgumā paredzētie nosacījumi netiek izpildīti un plānojuma apstiprinājums netiek saņemts. Tā rezultātā Infratil nav jāmaksā Pirkuma cena II. Komisijas pasūtītajā neatkarīgā konsultāciju uzņēmuma Ecorys pētījumā redzams, ka tad, ja nenotiktu paplašināšanās, bija gaidāms, ka Lībekas lidosta strādātu ar zaudējumiem.

  2. attēls


  Pesimistiskā scenārija NPV (90 % no pašu kapitāla vērtības) un pirkuma cena

  [...] |
| --- | --- |

(236)

Šajā scenārijā 2005. gada dalības līgumā paredzētie nosacījumi netiek izpildīti un plānojuma apstiprinājums netiek saņemts. Tā rezultātā Infratil nav jāmaksā Pirkuma cena II. Komisijas pasūtītajā neatkarīgā konsultāciju uzņēmuma Ecorys pētījumā redzams, ka tad, ja nenotiktu paplašināšanās, bija gaidāms, ka Lībekas lidosta strādātu ar zaudējumiem.

Infratil

Ecorys

2. attēls

2. attēls

Pesimistiskā scenārija NPV (90 % no pašu kapitāla vērtības) un pirkuma cena

Pesimistiskā scenārija NPV (90 % no pašu kapitāla vērtības) un pirkuma cena

[...]

| (237) | Šajā situācijā būtu gaidāms, ka Infratil izmantos pārdošanas iespēju. Tādējādi Pirkuma cena I ir tikai simboliska cena, kuru nodrošina Infratil izejas stratēģija – atcelt darījumu. Tā kā šajā scenārijā lidostas darbība nebūtu rentabla, Komisija secina, ka pozitīvā cena EUR [...] atbilst tirgus prasībām un Infratil netika radītas ekonomiskas priekšrocības. |
| --- | --- |

(237)

Šajā situācijā būtu gaidāms, ka Infratil izmantos pārdošanas iespēju. Tādējādi Pirkuma cena I ir tikai simboliska cena, kuru nodrošina Infratil izejas stratēģija – atcelt darījumu. Tā kā šajā scenārijā lidostas darbība nebūtu rentabla, Komisija secina, ka pozitīvā cena EUR [...] atbilst tirgus prasībām un Infratil netika radītas ekonomiskas priekšrocības.

Infratil

Infratil

Infratil

| (238) | Pārdošanas iespējas cenu EUR [...] (kas jāmaksā Hansestadt Lübeck) galvenokārt veido maksājumi par akcionāru aizdevumiem, ieguldījumiem, darbības zaudējumiem, kā arī plānojuma apstiprināšanas procesa izmaksas – izmaksas, kuras Hansestadt Lübeck būtu bijis jāsedz, ja lidosta netiktu privatizēta. Ņemot vērā cenas dažādos komponentus, pārdošanas iespēja atbilstu līguma atsaukšanai un sākotnējā darījuma atcelšanai. |
| --- | --- |

(238)

Pārdošanas iespējas cenu EUR [...] (kas jāmaksā Hansestadt Lübeck) galvenokārt veido maksājumi par akcionāru aizdevumiem, ieguldījumiem, darbības zaudējumiem, kā arī plānojuma apstiprināšanas procesa izmaksas – izmaksas, kuras Hansestadt Lübeck būtu bijis jāsedz, ja lidosta netiktu privatizēta. Ņemot vērā cenas dažādos komponentus, pārdošanas iespēja atbilstu līguma atsaukšanai un sākotnējā darījuma atcelšanai.

Hansestadt Lübeck

Hansestadt Lübeck

| (239) | Komisija arī norāda, ka darbības zaudējumu pārņemšana nepārsniedz EUR [...]. Tomēr no lidostas zaudējumiem, kas tika konstatēti gados pirms privatizācijas, var secināt, ka Infratil nevarēja nezināt, ka faktiskie zaudējumi ievērojami pārsniegs šo ierobežojumu, ja Lībekas lidosta neattīstīsies tā, kā paredzēts.

  10. tabula



  FLG zaudējumi 1995.–2010. gadā, EUR (tūkstošos)







  Gads | FLG zaudējumi, EUR (tūkstošos) |
| --- | --- | --- |
| 1995 | [...] |
| 1996 | [...] |
| 1997 | [...] |
| 1998 | [...] |
| 1999 | [...] |
| 2000 | [...] |
| 2001 | [...] |
| 2002 | [...] |
| 2003 | [...] |
| 2004 | [...] |
| 2005 | [...] |
| 2006 (no 1. janvāralīdz 31. martam) | [...] |
| 2007 | [...] |
| 2008 | [...] |
| 2009 | [...] |
| 2010 | [...] |

(239)

Komisija arī norāda, ka darbības zaudējumu pārņemšana nepārsniedz EUR [...]. Tomēr no lidostas zaudējumiem, kas tika konstatēti gados pirms privatizācijas, var secināt, ka Infratil nevarēja nezināt, ka faktiskie zaudējumi ievērojami pārsniegs šo ierobežojumu, ja Lībekas lidosta neattīstīsies tā, kā paredzēts.

Infratil

10. tabula

10. tabula

FLG zaudējumi 1995.–2010. gadā, EUR (tūkstošos)

FLG

Gads

FLG zaudējumi, EUR (tūkstošos)

FLG

1995

[...]

1996

[...]

1997

[...]

1998

[...]

1999

[...]

2000

[...]

2001

[...]

2002

[...]

2003

[...]

2004

[...]

2005

[...]

2006 (no 1. janvāralīdz 31. martam)

[...]

2007

[...]

2008

[...]

2009

[...]

2010

[...]

| (240) | Ekstrapolējot trijos gados pirms privatizācijas (2002.–2004. g.) ciesto zaudējumu pieaugumu, laikposmā no 2005. gada 1. oktobra līdz 2008. gada 31. decembrim būtu gaidāmi zaudējumi vairāk nekā EUR [...] apmērā. Pat ja pieņemtu, ka zaudējumi gadā pirms privatizācijas paliek nemainīgi, būtu gaidāmi zaudējumi EUR [...] apmērā.Tādēļ gadījumā, ja akcijas tiktu tālākpārdotas, kā arī, ņemot vērā to, ka Hansestadt Lübeck pārņemtu EUR [...] no zaudējumiem, Infratil būtu varējis pamatoti zināt, ka tam būtu jācieš papildu zaudējumi, kuru apmērs būtu no EUR [...] līdz EUR [...]. Šo aprēķinu pamato ex post dati, saskaņā ar kuriem lidosta attiecīgajā laika posmā bija uzkrājusi zaudējumus EUR [...] apmērā. |
| --- | --- |

(240)

Ekstrapolējot trijos gados pirms privatizācijas (2002.–2004. g.) ciesto zaudējumu pieaugumu, laikposmā no 2005. gada 1. oktobra līdz 2008. gada 31. decembrim būtu gaidāmi zaudējumi vairāk nekā EUR [...] apmērā. Pat ja pieņemtu, ka zaudējumi gadā pirms privatizācijas paliek nemainīgi, būtu gaidāmi zaudējumi EUR [...] apmērā.Tādēļ gadījumā, ja akcijas tiktu tālākpārdotas, kā arī, ņemot vērā to, ka Hansestadt Lübeck pārņemtu EUR [...] no zaudējumiem, Infratil būtu varējis pamatoti zināt, ka tam būtu jācieš papildu zaudējumi, kuru apmērs būtu no EUR [...] līdz EUR [...]. Šo aprēķinu pamato ex post dati, saskaņā ar kuriem lidosta attiecīgajā laika posmā bija uzkrājusi zaudējumus EUR [...] apmērā.

Hansestadt Lübeck

Infratil

ex post

| (241) | Ir skaidrs, ka privāts pārdevējs nebūtu spējis sarunās panākt labvēlīgāku pārdošanas iespējas cenu. Tādēļ Komisija secina, ka Hansestadt Lübeck sarunās par pārdošanas iespēju rīkojās kā TED un Infratil neguva nekādu ekonomisko priekšrocību. |
| --- | --- |

(241)

Ir skaidrs, ka privāts pārdevējs nebūtu spējis sarunās panākt labvēlīgāku pārdošanas iespējas cenu. Tādēļ Komisija secina, ka Hansestadt Lübeck sarunās par pārdošanas iespēju rīkojās kā TED un Infratil neguva nekādu ekonomisko priekšrocību.

Hansestadt Lübeck

Infratil

Pirkuma cena II (EUR [...])

Pirkuma cena II (EUR [...])

| (242) | Pirkuma cena II EUR [...] apmērā Infratil bija jāmaksā tikai tad, ja tiktu izpildīti konkrēti nosacījumi, kas nodrošināja lidostas rentabilitāti. |
| --- | --- |

(242)

Pirkuma cena II EUR [...] apmērā Infratil bija jāmaksā tikai tad, ja tiktu izpildīti konkrēti nosacījumi, kas nodrošināja lidostas rentabilitāti.

Infratil

| (243) | Šī cena atbilst pārdošanas cenai, par kuru puses vienojās 2005. gada martā publiskā iepirkuma procedūrā. |
| --- | --- |

(243)

Šī cena atbilst pārdošanas cenai, par kuru puses vienojās 2005. gada martā publiskā iepirkuma procedūrā.

| (244) | Ekonomisko priekšrocību var izslēgt, ja pārdošana atbilst tirgus apstākļiem. To var prezumēt, ja pārdošana notiek publiska konkursa procesā un tiek izpildīti šādi kumulatīvi kritēriji (54):






  — | akcijas tiek pārdotas konkursa procedūrā, kas ir atvērta jebkuram interesentam, pārredzama un nediskriminējoša, |
| --- | --- | --- |

(244)

Ekonomisko priekšrocību var izslēgt, ja pārdošana atbilst tirgus apstākļiem. To var prezumēt, ja pārdošana notiek publiska konkursa procesā un tiek izpildīti šādi kumulatīvi kritēriji (54):

54

—

akcijas tiek pārdotas konkursa procedūrā, kas ir atvērta jebkuram interesentam, pārredzama un nediskriminējoša,

| — | pārdošana nenotiek uz tādiem nosacījumiem, kas ir neraksturīgi salīdzināmos darījumos starp privātpersonām un kas potenciāli var samazināt pārdošanas cenu, |
| --- | --- |

—

pārdošana nenotiek uz tādiem nosacījumiem, kas ir neraksturīgi salīdzināmos darījumos starp privātpersonām un kas potenciāli var samazināt pārdošanas cenu,

| — | līdzdalība tiek pārdota pretendentam, kurš solījis visvairāk, |
| --- | --- |

—

līdzdalība tiek pārdota pretendentam, kurš solījis visvairāk,

| — | pretendentiem jādod pietiekami daudz laika un informācijas, lai tie varētu veikt aktīvu pienācīgu izvērtējumu, kas būtu to piedāvājuma pamatā. |
| --- | --- |

—

pretendentiem jādod pietiekami daudz laika un informācijas, lai tie varētu veikt aktīvu pienācīgu izvērtējumu, kas būtu to piedāvājuma pamatā.

| (245) | 2005. gada martā organizētais konkurss atbilda šiem nosacījumiem. Tā kā interesi par lidostas iegādi izrādīja pieci dažādi uzņēmumi, nevar konstatēt, ka tikai Infratil spēja iesniegt ticamu piedāvājumu. Turklāt publiskā konkursa procedūra tika izveidota tā, lai nodrošinātu efektīvu un nediskriminējošu konkurenci saskaņā ar Vācijas tiesībām. |
| --- | --- |

(245)

2005. gada martā organizētais konkurss atbilda šiem nosacījumiem. Tā kā interesi par lidostas iegādi izrādīja pieci dažādi uzņēmumi, nevar konstatēt, ka tikai Infratil spēja iesniegt ticamu piedāvājumu. Turklāt publiskā konkursa procedūra tika izveidota tā, lai nodrošinātu efektīvu un nediskriminējošu konkurenci saskaņā ar Vācijas tiesībām.

Infratil

| (246) | Komisija norāda, ka 2005. gada marta pirmajā pirkuma līgumā noteiktā pirkuma cena bija EUR [...]. Tomēr līguma noteikumi 2005. gada oktobrī tika apspriesti atkārtoti. Iegūtie Pirkuma cenas II nosacījumi, kā arī 83. apsvērumā minētie nolīgtie atskaitījumi nebija sākotnējās konkursa procedūras rezultāts. Tādēļ, lai izvērtētu, vai nolīgtā cena atbilst tirgus prasībām, ir jāpiemēro TED princips. |
| --- | --- |

(246)

Komisija norāda, ka 2005. gada marta pirmajā pirkuma līgumā noteiktā pirkuma cena bija EUR [...]. Tomēr līguma noteikumi 2005. gada oktobrī tika apspriesti atkārtoti. Iegūtie Pirkuma cenas II nosacījumi, kā arī 83. apsvērumā minētie nolīgtie atskaitījumi nebija sākotnējās konkursa procedūras rezultāts. Tādēļ, lai izvērtētu, vai nolīgtā cena atbilst tirgus prasībām, ir jāpiemēro TED princips.

| (247) | Lai noteiktu, vai Hansestadt Lübeck būtu varējusi sarunās panākt augstāku pirkuma cenu, jāņem vērā būtiskākie apstākļi, jo īpaši Infratil pārdošanas iespējas izmantošanas radītā riska līmenis un no tās potenciāli izrietošie zaudējumi. |
| --- | --- |

(247)

Lai noteiktu, vai Hansestadt Lübeck būtu varējusi sarunās panākt augstāku pirkuma cenu, jāņem vērā būtiskākie apstākļi, jo īpaši Infratil pārdošanas iespējas izmantošanas radītā riska līmenis un no tās potenciāli izrietošie zaudējumi.

Hansestadt Lübeck

Infratil

| (248) | Kā izklāstīts 240. apsvērumā, pat ņemot vērā Hansestadt Lübeck segtos zaudējumus EUR [...] apmērā, Infratil, izmantojot pārdošanas iespēju, bija jāparedz papildu finansiālie zaudējumi, kuru apmērs būtu no EUR [...] līdz EUR [...]. No ex ante viedokļa Infratil tādējādi atradās situācijā, kad otrā scenārija īstenošanās gadījumā iespējami tiktu gūta peļņa, savukārt tajā pašā laikā pārdošanas iespējas izmantošanas gadījumā riskējot ar lieliem zaudējumiem. |
| --- | --- |

(248)

Kā izklāstīts 240. apsvērumā, pat ņemot vērā Hansestadt Lübeck segtos zaudējumus EUR [...] apmērā, Infratil, izmantojot pārdošanas iespēju, bija jāparedz papildu finansiālie zaudējumi, kuru apmērs būtu no EUR [...] līdz EUR [...]. No ex ante viedokļa Infratil tādējādi atradās situācijā, kad otrā scenārija īstenošanās gadījumā iespējami tiktu gūta peļņa, savukārt tajā pašā laikā pārdošanas iespējas izmantošanas gadījumā riskējot ar lieliem zaudējumiem.

Hansestadt Lübeck

Infratil

ex ante

Infratil

| (249) | Vācija norādīja, ka no 2005. gada skatupunkta Hansestadt Lübeck uzskatīja, ka ir ļoti maz ticams, ka pārdošanas iespējas izmantošanas nosacījumi īstenosies, proti, ka netiks saņemts plānojuma apstiprinājums un ka pasažieru skaits nesasniegs [...]. |
| --- | --- |

(249)

Vācija norādīja, ka no 2005. gada skatupunkta Hansestadt Lübeck uzskatīja, ka ir ļoti maz ticams, ka pārdošanas iespējas izmantošanas nosacījumi īstenosies, proti, ka netiks saņemts plānojuma apstiprinājums un ka pasažieru skaits nesasniegs [...].

Hansestadt Lübeck

| (250) | Tomēr, kā minēts 234. apsvērumā, Hansestadt Lübeck bija jāsagaida, ka Infratil plānojuma apstiprināšanas procesam noteiks augstāku riska pakāpi. |
| --- | --- |

(250)

Tomēr, kā minēts 234. apsvērumā, Hansestadt Lübeck bija jāsagaida, ka Infratil plānojuma apstiprināšanas procesam noteiks augstāku riska pakāpi.

Hansestadt Lübeck

Infratil

| (251) | Saistībā ar pasažieru skaitu Vācija apgalvo, ka Ryanair paziņoja, ka izveidos bāzi Lībekā, ja esošie skrejceļi tiks paplašināti, un ka bāzes izveidošanas rezultātā pasažieru skaits gadā būs [...]. |
| --- | --- |

(251)

Saistībā ar pasažieru skaitu Vācija apgalvo, ka Ryanair paziņoja, ka izveidos bāzi Lībekā, ja esošie skrejceļi tiks paplašināti, un ka bāzes izveidošanas rezultātā pasažieru skaits gadā būs [...].

Ryanair

| (252) | Komisija norāda, ka faktiskais pasažieru skaits Lībekas lidostā nesasniedza šo robežvērtību, bet gan laikā no 2005. līdz 2008. gadam samazinājās, un 2008. gadā šis skaits bija 544 339 pasažieri (sk. 1. tabulu). Tomēr Komisija šajā sakarā norāda, ka būtisku novirzi starp pasažieru plānoto un faktisko skaitu var izskaidrot ar apstākļiem, piemēram, finanšu krīzes sekām, kurus 2005. gadā nevarēja paredzēt. |
| --- | --- |

(252)

Komisija norāda, ka faktiskais pasažieru skaits Lībekas lidostā nesasniedza šo robežvērtību, bet gan laikā no 2005. līdz 2008. gadam samazinājās, un 2008. gadā šis skaits bija 544 339 pasažieri (sk. 1. tabulu). Tomēr Komisija šajā sakarā norāda, ka būtisku novirzi starp pasažieru plānoto un faktisko skaitu var izskaidrot ar apstākļiem, piemēram, finanšu krīzes sekām, kurus 2005. gadā nevarēja paredzēt.

| (253) | Komisijas pasūtītajā Ecorys pētījumā, kā arī eksperta ziņojumā, kuru pēc Hansestadt Lübeck pasūtījuma 2005. gadā izstrādāja Ernst & Young, tika prognozēts, ka pasažieru skaits 2008. gadā pieaugs līdz [...]. Šis rādītājs bija balstīts uz pieņēmumu, ka 2008. gada pirmajā pusē tiks saņemts plānojuma apstiprinājums un būvdarbi Lībekas lidostā tiks atlikti līdz 2008. gada beigām. |
| --- | --- |

(253)

Komisijas pasūtītajā Ecorys pētījumā, kā arī eksperta ziņojumā, kuru pēc Hansestadt Lübeck pasūtījuma 2005. gadā izstrādāja Ernst & Young, tika prognozēts, ka pasažieru skaits 2008. gadā pieaugs līdz [...]. Šis rādītājs bija balstīts uz pieņēmumu, ka 2008. gada pirmajā pusē tiks saņemts plānojuma apstiprinājums un būvdarbi Lībekas lidostā tiks atlikti līdz 2008. gada beigām.

Ecorys

Hansestadt Lübeck

Ernst & Young

| (254) | Balstoties uz šiem skaitļiem, Hansestadt Lübeck būtu bijis diezgan pamatoti pieļaut iespēju, ka pasažieru skaits nesasniegs robežvērtību – [...]. Tā kā minētās pasažieru skaita robežvērtības sasniegšana bija priekšnosacījums, lai beigtos pārdošanas iespēja, un plānošanas apstiprinājuma saņemšana bija neskaidra, pārdošanas iespējas izmantošana bija jāizvērtē kā iespējams risinājums. |
| --- | --- |

(254)

Balstoties uz šiem skaitļiem, Hansestadt Lübeck būtu bijis diezgan pamatoti pieļaut iespēju, ka pasažieru skaits nesasniegs robežvērtību – [...]. Tā kā minētās pasažieru skaita robežvērtības sasniegšana bija priekšnosacījums, lai beigtos pārdošanas iespēja, un plānošanas apstiprinājuma saņemšana bija neskaidra, pārdošanas iespējas izmantošana bija jāizvērtē kā iespējams risinājums.

Hansestadt Lübeck

| (255) | Tādēļ, ņemot vērā pamatoto varbūtību, ka Infratil izmantos pārdošanas iespēju, un ar to saistīto risku ciest lielus zaudējumus, Komisija pieņem, ka privāts akcionārs nebūtu varējis vienoties par lielāku pirkuma cenu, jo darījums potenciālajam investoram citādi nebūtu rentabls. |
| --- | --- |

(255)

Tādēļ, ņemot vērā pamatoto varbūtību, ka Infratil izmantos pārdošanas iespēju, un ar to saistīto risku ciest lielus zaudējumus, Komisija pieņem, ka privāts akcionārs nebūtu varējis vienoties par lielāku pirkuma cenu, jo darījums potenciālajam investoram citādi nebūtu rentabls.

Infratil

| (256) | Tādēļ Komisija uzskata, ka Hansestadt Lübeck lēmums piekrist pārdošanas cenai EUR [...] apmērā ar nolīgtajiem atskaitījumiem, kā bija noteikts 2005. gada dalības līgumā, ir ekonomiski pamatots. |
| --- | --- |

(256)

Tādēļ Komisija uzskata, ka Hansestadt Lübeck lēmums piekrist pārdošanas cenai EUR [...] apmērā ar nolīgtajiem atskaitījumiem, kā bija noteikts 2005. gada dalības līgumā, ir ekonomiski pamatots.

Hansestadt Lübeck

| (257) | Šis rezultāts atbilst Ernst & Young pētījuma konstatējumiem, kuros lēsts, ka ieņēmumi no FLG akciju pārdošanas būs aptuveni EUR [...], un tādējādi secināts, ka privātais investors salīdzināmā situācijā būtu piekritis nolīgtajai cenai. |
| --- | --- |

(257)

Šis rezultāts atbilst Ernst & Young pētījuma konstatējumiem, kuros lēsts, ka ieņēmumi no FLG akciju pārdošanas būs aptuveni EUR [...], un tādējādi secināts, ka privātais investors salīdzināmā situācijā būtu piekritis nolīgtajai cenai.

Ernst & Young

FLG

| (258) | Ecorys pētījumā tiek lēsts, ka akcijām ir daudz augstāka tirgus vērtība, proti, aptuveni EUR [...]. Tomēr pētījumā nav ņemts vērā Infratil augstais finansiālais risks, izmantojot pārdošanas iespēju saskaņā ar 247. un 248. apsvērumā minēto. Ecorys pētījumā šis risks ir novērtēts ar nulli un tādēļ netiek ņemts vērā, aplēšot Pirkuma cenu II. Aprēķinos izmantotie atšķirīgie skaitļi attiecībā uz ieguldījumiem/kapitālizdevumiem rada vēl lielākas atšķirības abu pētījumu riska novērtējumā. |
| --- | --- |

(258)

Ecorys pētījumā tiek lēsts, ka akcijām ir daudz augstāka tirgus vērtība, proti, aptuveni EUR [...]. Tomēr pētījumā nav ņemts vērā Infratil augstais finansiālais risks, izmantojot pārdošanas iespēju saskaņā ar 247. un 248. apsvērumā minēto. Ecorys pētījumā šis risks ir novērtēts ar nulli un tādēļ netiek ņemts vērā, aplēšot Pirkuma cenu II. Aprēķinos izmantotie atšķirīgie skaitļi attiecībā uz ieguldījumiem/kapitālizdevumiem rada vēl lielākas atšķirības abu pētījumu riska novērtējumā.

Ecorys

Infratil

Ecorys

| (259) | Turklāt būtiskas pētījumu rezultātu atšķirības rada arī tas, ka tika izmantoti atšķirīgi pasažieru skaita pieauguma tempa rādītāji. |
| --- | --- |

(259)

Turklāt būtiskas pētījumu rezultātu atšķirības rada arī tas, ka tika izmantoti atšķirīgi pasažieru skaita pieauguma tempa rādītāji.

| (260) | Ņemot vērā šos apsvērumus, Komisija secina, ka 2005. gada dalības līgumā noteiktā Pirkuma cena II atbilst tirgus apstākļiem un Infratil nav sniegta ekonomiska priekšrocība. |
| --- | --- |

(260)

Ņemot vērā šos apsvērumus, Komisija secina, ka 2005. gada dalības līgumā noteiktā Pirkuma cena II atbilst tirgus apstākļiem un Infratil nav sniegta ekonomiska priekšrocība.

Infratil

7.3.1.2.   Secinājums par darījuma kopējo rentabilitāti

Secinājums par darījuma kopējo rentabilitāti

| (261) | No iepriekš minētā pasākuma izvērtējuma izriet, ka Hansestadt Lübeck bija jāizvēlas starp šādiem lēmumiem: slēgt lidostu, turpināt tās darbību ar zaudējumiem vai pārdot Lībekas lidostu. Hansestadt Lübeck, pieņemot lēmumu par lidostas pārdošanu, izvēlējās finansiāli izdevīgāko no pieejamajiem rīcības variantiem. Izvērtējot 2005. gada dalības līguma konkrētos nosacījumus, jāņem vērā abu scenāriju (t. i., Pirkuma cenas I un pārdošanas iespējas, kā arī Pirkuma cenas II) savstarpējā saikne. Tā kā ir konstatēts, ka no ex ante viedokļa bija pamatoti uzskatīt, ka gan Pirkuma cenas II samaksa, gan pārdošanas iespējas izmantošana ir iespējama, ir jāizvērtē risks, kas abām pusēm no tā rastos. Jo īpaši attiecībā uz iespējamajiem Infratil finansiālajiem zaudējumiem, kas rastos no pārdošanas iespējas izmantošanas, Komisija uzskata, ka privāts pārdevējs Hansestadt Lübeck vietā visdrīzāk nebūtu varējis sarunās panākt labvēlīgāku vienošanos. |
| --- | --- |

(261)

No iepriekš minētā pasākuma izvērtējuma izriet, ka Hansestadt Lübeck bija jāizvēlas starp šādiem lēmumiem: slēgt lidostu, turpināt tās darbību ar zaudējumiem vai pārdot Lībekas lidostu. Hansestadt Lübeck, pieņemot lēmumu par lidostas pārdošanu, izvēlējās finansiāli izdevīgāko no pieejamajiem rīcības variantiem. Izvērtējot 2005. gada dalības līguma konkrētos nosacījumus, jāņem vērā abu scenāriju (t. i., Pirkuma cenas I un pārdošanas iespējas, kā arī Pirkuma cenas II) savstarpējā saikne. Tā kā ir konstatēts, ka no ex ante viedokļa bija pamatoti uzskatīt, ka gan Pirkuma cenas II samaksa, gan pārdošanas iespējas izmantošana ir iespējama, ir jāizvērtē risks, kas abām pusēm no tā rastos. Jo īpaši attiecībā uz iespējamajiem Infratil finansiālajiem zaudējumiem, kas rastos no pārdošanas iespējas izmantošanas, Komisija uzskata, ka privāts pārdevējs Hansestadt Lübeck vietā visdrīzāk nebūtu varējis sarunās panākt labvēlīgāku vienošanos.

Hansestadt Lübeck

Hansestadt Lübeck

ex ante

Infratil

Hansestadt Lübeck

| (262) | Tādēļ Komisija secina, ka Hansestadt Lübeck sarunās par 2005. gada dalības līgumu rīkojās kā TED. Tā rezultātā pasākums nesniedza Infratil nekādu ekonomisku priekšrocību un nebija valsts atbalsts. |
| --- | --- |

(262)

Tādēļ Komisija secina, ka Hansestadt Lübeck sarunās par 2005. gada dalības līgumu rīkojās kā TED. Tā rezultātā pasākums nesniedza Infratil nekādu ekonomisku priekšrocību un nebija valsts atbalsts.

Hansestadt Lübeck

Infratil

7.3.2.   
  2009. gada papildvienošanās un pārdošanas iespējas pārskatīšana – 2009. gada FLG zaudējumu, ieguldījumu un citu izmaksu pārņemšana

2009. gada papildvienošanās un pārdošanas iespējas pārskatīšana – 2009. gada FLG zaudējumu, ieguldījumu un citu izmaksu pārņemšana

| (263) | Kā jau minēts, ar 2009. gada papildvienošanos netika grozītas 2005. gada dalības līgumā noteiktās summas, kas maksājamas par pārdošanas iespēju, bet tika ietverta zaudējumu pārņemšana, nolīgtie ieguldījumi un citas ar Lībekas lidostas darbību 2009. gadā saistītās izmaksas, iegūstot kopējo pārdošanas iespējas cenu EUR [...] apmērā (sk. 90. apsvērumu). |
| --- | --- |

(263)

Kā jau minēts, ar 2009. gada papildvienošanos netika grozītas 2005. gada dalības līgumā noteiktās summas, kas maksājamas par pārdošanas iespēju, bet tika ietverta zaudējumu pārņemšana, nolīgtie ieguldījumi un citas ar Lībekas lidostas darbību 2009. gadā saistītās izmaksas, iegūstot kopējo pārdošanas iespējas cenu EUR [...] apmērā (sk. 90. apsvērumu).

| (264) | Komisija 2012. gada lēmumā par procedūras sākšanu bija sākusi izmeklēšanu par diviem atsevišķiem pasākumiem:






  a) | FLG zaudējumu, ieguldījumu un citu pasākumu pārņemšanu 2009. gadā; |
| --- | --- | --- |

(264)

Komisija 2012. gada lēmumā par procedūras sākšanu bija sākusi izmeklēšanu par diviem atsevišķiem pasākumiem:

a)

FLG zaudējumu, ieguldījumu un citu pasākumu pārņemšanu 2009. gadā;

FLG

| b) | starpību starp 2005. gadā nolīgto pārdošanas iespējas cenu un faktiski samaksāto pārdošanas iespējas cenu. |
| --- | --- |

b)

starpību starp 2005. gadā nolīgto pārdošanas iespējas cenu un faktiski samaksāto pārdošanas iespējas cenu.

Tomēr, pamatojoties uz saņemto informāciju, Komisija konstatē, ka šie jautājumi attiecas uz vienu un to pašu pasākumu, proti, 2009. gada papildvienošanos starp Hansestadt Lübeck un Infratil.

Hansestadt Lübeck

Infratil

7.3.2.1.   Priekšrocība

Priekšrocība

| (265) | Lai noteiktu, vai 2009. gada līgumā paredzētā pārdošanas iespējas cena ietvēra ekonomisku priekšrocību Infratil, Komisija piemēro TED kritēriju. Lai būtu iespējams noteikt, vai Hansestadt Lübeck izvēlējās finansiāli izdevīgāko no pieejamajām iespējām, Komisijai sevi jāiztēlojas privāta akcionāra vietā līguma parakstīšanas laikā (55). |
| --- | --- |

(265)

Lai noteiktu, vai 2009. gada līgumā paredzētā pārdošanas iespējas cena ietvēra ekonomisku priekšrocību Infratil, Komisija piemēro TED kritēriju. Lai būtu iespējams noteikt, vai Hansestadt Lübeck izvēlējās finansiāli izdevīgāko no pieejamajām iespējām, Komisijai sevi jāiztēlojas privāta akcionāra vietā līguma parakstīšanas laikā (55).

Infratil

Hansestadt Lübeck

55

| (266) | Komisija konstatē, ka pēc tam, kad Infratil 2009. gadā paziņoja par savu nodomu izmantot pārdošanas iespēju, Hansestadt Lübeck iespējamie rīcības varianti bija šādi:






  a) | slēgt lidostu; |
| --- | --- | --- |

(266)

Komisija konstatē, ka pēc tam, kad Infratil 2009. gadā paziņoja par savu nodomu izmantot pārdošanas iespēju, Hansestadt Lübeck iespējamie rīcības varianti bija šādi:

Infratil

Hansestadt Lübeck

a)

slēgt lidostu;

| b) | meklēt jaunu privāto operatoru un vienlaikus






  — | atsākt lidostas darbību vai |
| --- | --- | --- |

b)

meklēt jaunu privāto operatoru un vienlaikus

—

atsākt lidostas darbību vai

| — | parakstīt 2009. gada papildvienošanos, lai Infratil turpinātu lidostas darbību, līdz tiks atrasts jauns operators. |
| --- | --- |

—

parakstīt 2009. gada papildvienošanos, lai Infratil turpinātu lidostas darbību, līdz tiks atrasts jauns operators.

Infratil

| (267) | Risinājumā, kas paredzēja lidostas slēgšanu a) risinājums), Hansestadt Lübeck būtu nekavējoties jāmaksā pārdošanas iespējas cena EUR [...] apmērā (sk. 238. apsvērumu) un jāuzsāk lidostas slēgšanas procedūra, kas radītu papildu izmaksas (sk. 9. tabulā izklāstīto Berengberg pētījumu). |
| --- | --- |

(267)

Risinājumā, kas paredzēja lidostas slēgšanu a) risinājums), Hansestadt Lübeck būtu nekavējoties jāmaksā pārdošanas iespējas cena EUR [...] apmērā (sk. 238. apsvērumu) un jāuzsāk lidostas slēgšanas procedūra, kas radītu papildu izmaksas (sk. 9. tabulā izklāstīto Berengberg pētījumu).

Hansestadt Lübeck

Berengberg

| (268) | Pirmajā b) risinājuma scenārijā (Hansestadt Lübeck atsāk lidostas darbu līdz jauna privātā investora atrašanai) Hansestadt Lübeck būtu jāmaksā Infratil 2005. gada dalības līgumā paredzētā pārdošanas iespējas cena, kā arī jāsedz visas no lidostas darbības radušās izmaksas līdz jauna investora atrašanai. Atvasinot no 2009. gadā samaksātās pārdošanas iespējas cenas (sk. 3. tabulu), tikai darbības zaudējumu, ieguldījumu, plānojuma apstiprināšanas procesa un juridiskās izmaksas vien būtu EUR [...]. Tādēļ jau 2009. gada oktobrī Hansestadt Lübeck būtu radušās izmaksas aptuveni EUR [...] apmērā (pārdošanas iespējas cena saskaņā ar 2005. gada dalības līgumu, pieskaitot darbības izmaksas laikposmā no 2008. gada novembra līdz 2009. gada oktobrim). |
| --- | --- |

(268)

Pirmajā b) risinājuma scenārijā (Hansestadt Lübeck atsāk lidostas darbu līdz jauna privātā investora atrašanai) Hansestadt Lübeck būtu jāmaksā Infratil 2005. gada dalības līgumā paredzētā pārdošanas iespējas cena, kā arī jāsedz visas no lidostas darbības radušās izmaksas līdz jauna investora atrašanai. Atvasinot no 2009. gadā samaksātās pārdošanas iespējas cenas (sk. 3. tabulu), tikai darbības zaudējumu, ieguldījumu, plānojuma apstiprināšanas procesa un juridiskās izmaksas vien būtu EUR [...]. Tādēļ jau 2009. gada oktobrī Hansestadt Lübeck būtu radušās izmaksas aptuveni EUR [...] apmērā (pārdošanas iespējas cena saskaņā ar 2005. gada dalības līgumu, pieskaitot darbības izmaksas laikposmā no 2008. gada novembra līdz 2009. gada oktobrim).

Hansestadt Lübeck

Hansestadt Lübeck

Infratil

Hansestadt Lübeck

| (269) | Vācija norādīja, ka, lai veiktu FLG tālākpārdošanu jaunam privātajam ieguldītājam, būtu bijis jārīko jauna Savienības mēroga konkursa procedūra, kas, kā tiek lēsts, ilgtu vismaz 12 mēnešus. Komisija norāda, ka privāts operators patiešām būtu ņēmis vērā paredzamo konkursa procedūras ilgumu. |
| --- | --- |

(269)

Vācija norādīja, ka, lai veiktu FLG tālākpārdošanu jaunam privātajam ieguldītājam, būtu bijis jārīko jauna Savienības mēroga konkursa procedūra, kas, kā tiek lēsts, ilgtu vismaz 12 mēnešus. Komisija norāda, ka privāts operators patiešām būtu ņēmis vērā paredzamo konkursa procedūras ilgumu.

FLG

| (270) | Cits iespējamais b) risinājuma scenārijs paredzēja 2009. gada papildvienošanās parakstīšanu, lai neļautu Infratil līdz 2009. gada 22. oktobrim izmantot pārdošanas iespēju. Šajā gadījumā, pieņemot, ka Infratil izmantotu savu pārdošanas iespēju 2009. gada oktobrī, Hansestadt Lübeck saskaņā ar 2009. gada papildvienošanos būtu nācies maksāt pārdošanas iespējas cenu. Tā kā cenu veido 2005. gada pārdošanas iespējas cena un ar lidostas darbu 2009. gadā saistītās papildu izmaksas, iespējamās izmaksas Hansestadt Lübeck ir salīdzināmas ar otrajā scenārijā minētajām. |
| --- | --- |

(270)

Cits iespējamais b) risinājuma scenārijs paredzēja 2009. gada papildvienošanās parakstīšanu, lai neļautu Infratil līdz 2009. gada 22. oktobrim izmantot pārdošanas iespēju. Šajā gadījumā, pieņemot, ka Infratil izmantotu savu pārdošanas iespēju 2009. gada oktobrī, Hansestadt Lübeck saskaņā ar 2009. gada papildvienošanos būtu nācies maksāt pārdošanas iespējas cenu. Tā kā cenu veido 2005. gada pārdošanas iespējas cena un ar lidostas darbu 2009. gadā saistītās papildu izmaksas, iespējamās izmaksas Hansestadt Lübeck ir salīdzināmas ar otrajā scenārijā minētajām.

Infratil

Infratil

Hansestadt Lübeck

Hansestadt Lübeck

| (271) | Tomēr 2009. gada papildvienošanās bija izdevīga Hansestadt Lübeck, jo ar to Hansestadt Lübeck ieguva laiku, lai sagatavotu konkursu jauna investora atrašanai. Turklāt Infratil tūlītējā aiziešana bija saistīta ar risku, ka Ryanair samazinās Lībekas lidostā sniegtos pakalpojumus un tādējādi, iespējams, palielināsies nākotnē gaidāmie darbības zaudējumi. Ryanair pakalpojumu apjoma samazināšana būtu varējusi negatīvi ietekmēt arī plānojuma apstiprināšanas procedūru, jo FLG nepieciešamību paplašināt lidostu galvenokārt pamatoja ar zemo izmaksu segmenta izaugsmi. |
| --- | --- |

(271)

Tomēr 2009. gada papildvienošanās bija izdevīga Hansestadt Lübeck, jo ar to Hansestadt Lübeck ieguva laiku, lai sagatavotu konkursu jauna investora atrašanai. Turklāt Infratil tūlītējā aiziešana bija saistīta ar risku, ka Ryanair samazinās Lībekas lidostā sniegtos pakalpojumus un tādējādi, iespējams, palielināsies nākotnē gaidāmie darbības zaudējumi. Ryanair pakalpojumu apjoma samazināšana būtu varējusi negatīvi ietekmēt arī plānojuma apstiprināšanas procedūru, jo FLG nepieciešamību paplašināt lidostu galvenokārt pamatoja ar zemo izmaksu segmenta izaugsmi.

Hansestadt Lübeck

Hansestadt Lübeck

Infratil

Ryanair

Ryanair

FLG

| (272) | Ņemot vērā šos apsvērumus, Komisija secina, ka 2009. gada papildvienošanās parakstīšana bija izdevīgākais no pieejamajiem risinājumiem, tādēļ Hansestadt Lübeck rīkojās kā TED. |
| --- | --- |

(272)

Ņemot vērā šos apsvērumus, Komisija secina, ka 2009. gada papildvienošanās parakstīšana bija izdevīgākais no pieejamajiem risinājumiem, tādēļ Hansestadt Lübeck rīkojās kā TED.

Hansestadt Lübeck

7.3.2.2.   Secinājums

Secinājums

| (273) | Ņemot vērā dažādo risinājumu un ar tiem saistīto izmaksu salīdzinājumu, var secināt, ka 2009. gada papildvienošanās atbilda TED kritērijam, jo šis risinājums tobrīd radīja vismazāko finansiālo slogu un bija visvairāk vērsts uz nākotni no ekonomiskā viedokļa. |
| --- | --- |

(273)

Ņemot vērā dažādo risinājumu un ar tiem saistīto izmaksu salīdzinājumu, var secināt, ka 2009. gada papildvienošanās atbilda TED kritērijam, jo šis risinājums tobrīd radīja vismazāko finansiālo slogu un bija visvairāk vērsts uz nākotni no ekonomiskā viedokļa.

| (274) | Šis konstatējums ir balstīts pamatotajā pieņēmumā, ka Hansestadt Lübeck 2009. gadā nebūtu spējusi atrast jaunu investoru. Tas no ex post viedokļa ir apstiprinājies, jo jauns investors tika atrasts tikai 2012. gadā. |
| --- | --- |

(274)

Šis konstatējums ir balstīts pamatotajā pieņēmumā, ka Hansestadt Lübeck 2009. gadā nebūtu spējusi atrast jaunu investoru. Tas no ex post viedokļa ir apstiprinājies, jo jauns investors tika atrasts tikai 2012. gadā.

Hansestadt Lübeck

ex post

| (275) | Turklāt pārdošanas iespējas cenas elementi atbilst 2005. gada dalības līgumā noteiktajiem un tikai paplašina pārdošanas iespējas cenas komponentus attiecībā uz 2009. gada izmaksām. Tāpat kā 2005. gada dalības līgums arī 2009. gada papildvienošanās ierobežo darbības zaudējumus un ieguldījumu izmaksas, kuras maksāt būtu uzņēmuma Hansestadt Lübeck pienākums. |
| --- | --- |

(275)

Turklāt pārdošanas iespējas cenas elementi atbilst 2005. gada dalības līgumā noteiktajiem un tikai paplašina pārdošanas iespējas cenas komponentus attiecībā uz 2009. gada izmaksām. Tāpat kā 2005. gada dalības līgums arī 2009. gada papildvienošanās ierobežo darbības zaudējumus un ieguldījumu izmaksas, kuras maksāt būtu uzņēmuma Hansestadt Lübeck pienākums.

Hansestadt Lübeck

| (276) | Pamatojoties uz šiem apsvērumiem, Komisija secina, ka Infratil netika sniegtas ekonomiskas priekšrocības un pasākums tādējādi nebija valsts atbalsts. |
| --- | --- |

(276)

Pamatojoties uz šiem apsvērumiem, Komisija secina, ka Infratil netika sniegtas ekonomiskas priekšrocības un pasākums tādējādi nebija valsts atbalsts.

Infratil

7.4.   IESPĒJAMAIS VALSTS ATBALSTS RYANAIR

IESPĒJAMAIS VALSTS ATBALSTS RYANAIR

7.4.1.   
  Ekonomiska priekšrocība

Ekonomiska priekšrocība

| (277) | Ja lidostas rīcībā ir publiski līdzekļi, atbalstu aviokompānijai principā var izslēgt, ja attiecības starp lidostu un attiecīgo aviokompāniju atbilst TED kritērijam. |
| --- | --- |

(277)

Ja lidostas rīcībā ir publiski līdzekļi, atbalstu aviokompānijai principā var izslēgt, ja attiecības starp lidostu un attiecīgo aviokompāniju atbilst TED kritērijam.

| (278) | Saskaņā ar 2014. gada Aviācijas pamatnostādnēm (56), piemērojot principu par uzņēmēju tirgus ekonomikas apstākļos, atbalsta esību aviokompānijai, kas izmanto lidostu, principā var izslēgt, ja par lidostas pakalpojumiem iekasētā maksa atbilst tirgus cenai (“pirmā pieeja”) vai ja ir iespējams pierādīt, veicot ex ante analīzi, proti, pamatojoties uz informāciju, kas pieejama pasākuma piešķiršanas brīdī, un tajā brīdī paredzamo notikumu gaitu, ka starp lidostu un aviokompāniju noslēgtais līgums lidostai deva nenozīmīgu pozitīvu atbalstu ieņēmumu jomā un ir daļa no vispārējās stratēģijas, kas vismaz ilgtermiņā lidostu padara rentablu (“otrā pieeja”). |
| --- | --- |

(278)

Saskaņā ar 2014. gada Aviācijas pamatnostādnēm (56), piemērojot principu par uzņēmēju tirgus ekonomikas apstākļos, atbalsta esību aviokompānijai, kas izmanto lidostu, principā var izslēgt, ja par lidostas pakalpojumiem iekasētā maksa atbilst tirgus cenai (“pirmā pieeja”) vai ja ir iespējams pierādīt, veicot ex ante analīzi, proti, pamatojoties uz informāciju, kas pieejama pasākuma piešķiršanas brīdī, un tajā brīdī paredzamo notikumu gaitu, ka starp lidostu un aviokompāniju noslēgtais līgums lidostai deva nenozīmīgu pozitīvu atbalstu ieņēmumu jomā un ir daļa no vispārējās stratēģijas, kas vismaz ilgtermiņā lidostu padara rentablu (“otrā pieeja”).

56

ex ante

| (279) | Otrā pieeja nozīmē, ka ir jāizvērtē, vai līguma noslēgšanas dienā piesardzīgs tirgus ekonomikas dalībnieks būtu prognozējis, ka līguma noslēgšanas rezultātā peļņa būs lielāka. Tas jānosaka pēc starpības, ko iegūst, no līguma rezultātā iespējamajiem papildu ieņēmumiem (proti, no to ieņēmumu, kas tiktu gūti, ja līgums tiktu noslēgts, un to ieņēmumu, kas tiktu gūti, ja līgums netiktu noslēgts, starpības) atņemot līguma noslēgšanas rezultātā paredzamās papildu izmaksas (proti, to izmaksu, kas rastos, ja līgums tiktu noslēgts, un to izmaksu, kas rastos, ja līgums netiktu noslēgts, starpību); aprēķinātās naudas plūsmas ir jāsamazina, piemērojot attiecīgu diskonta likmi. |
| --- | --- |

(279)

Otrā pieeja nozīmē, ka ir jāizvērtē, vai līguma noslēgšanas dienā piesardzīgs tirgus ekonomikas dalībnieks būtu prognozējis, ka līguma noslēgšanas rezultātā peļņa būs lielāka. Tas jānosaka pēc starpības, ko iegūst, no līguma rezultātā iespējamajiem papildu ieņēmumiem (proti, no to ieņēmumu, kas tiktu gūti, ja līgums tiktu noslēgts, un to ieņēmumu, kas tiktu gūti, ja līgums netiktu noslēgts, starpības) atņemot līguma noslēgšanas rezultātā paredzamās papildu izmaksas (proti, to izmaksu, kas rastos, ja līgums tiktu noslēgts, un to izmaksu, kas rastos, ja līgums netiktu noslēgts, starpību); aprēķinātās naudas plūsmas ir jāsamazina, piemērojot attiecīgu diskonta likmi.

| (280) | Attiecībā uz pirmo pieeju (salīdzinājums ar “tirgus cenu”) Komisija neuzskata, ka šobrīd ir iespējams rast piemērotu kritēriju, lai noteiktu pareizu tirgus cenu lidostu sniegtajiem pakalpojumiem (57). Tādēļ Komisija uzskata, ka ex ante pieaugošās rentabilitātes novērtējums ir piemērotākā pieeja, lai izvērtētu vienošanās, kas noslēgtas starp lidostām un atsevišķām aviokompānijām. |
| --- | --- |

(280)

Attiecībā uz pirmo pieeju (salīdzinājums ar “tirgus cenu”) Komisija neuzskata, ka šobrīd ir iespējams rast piemērotu kritēriju, lai noteiktu pareizu tirgus cenu lidostu sniegtajiem pakalpojumiem (57). Tādēļ Komisija uzskata, ka ex ante pieaugošās rentabilitātes novērtējums ir piemērotākā pieeja, lai izvērtētu vienošanās, kas noslēgtas starp lidostām un atsevišķām aviokompānijām.

57

ex ante

| (281) | Jānorāda, ka kopumā TED principa piemērošana, pamatojoties uz vidējo cenu citos līdzīgos tirgos, var būt lietderīga, ja šādu cenu var pamatoti noteikt vai izsecināt no citiem tirgus rādītājiem. Tomēr šī metode nav tikpat piemērota lidostas pakalpojumu gadījumā, jo dažādu lidostu izmaksu un ieņēmumu struktūra parasti būtiski atšķiras. Iemesls ir izmaksu un ieņēmumu atkarība no tā, kāds ir lidostas attīstības līmenis, cik aviokompānijas izmanto attiecīgo lidostu, kāda ir tās spēja pasažieru plūsmas izteiksmē, kāds ir infrastruktūras stāvoklis un saistītie ieguldījumi, kādi ir reglamentējošie noteikumi, kas dažādās dalībvalstīs ir atšķirīgi, un vai lidostai ir pagātnē radušies parādi vai saistības (58). |
| --- | --- |

(281)

Jānorāda, ka kopumā TED principa piemērošana, pamatojoties uz vidējo cenu citos līdzīgos tirgos, var būt lietderīga, ja šādu cenu var pamatoti noteikt vai izsecināt no citiem tirgus rādītājiem. Tomēr šī metode nav tikpat piemērota lidostas pakalpojumu gadījumā, jo dažādu lidostu izmaksu un ieņēmumu struktūra parasti būtiski atšķiras. Iemesls ir izmaksu un ieņēmumu atkarība no tā, kāds ir lidostas attīstības līmenis, cik aviokompānijas izmanto attiecīgo lidostu, kāda ir tās spēja pasažieru plūsmas izteiksmē, kāds ir infrastruktūras stāvoklis un saistītie ieguldījumi, kādi ir reglamentējošie noteikumi, kas dažādās dalībvalstīs ir atšķirīgi, un vai lidostai ir pagātnē radušies parādi vai saistības (58).

58

| (282) | Turklāt jebkādas strikti salīdzinošas analīzes veikšanu sarežģī gaisa satiksmes tirgus liberalizācija. Kā saprotams šajā gadījumā, tās komercprakses pamatā, kas izveidojas starp lidostām un aviokompānijām, ne vienmēr ir tikai publicētais cenrādis. Patiesībā šīs komercattiecības ir ļoti dažādas. Tās ietver riska dalīšanu attiecībā uz pasažieru plūsmu un ar to saistīto komerciālo un finansiālo atbildību, standarta stimulu shēmas un risku izplatības maiņu līgumu darbības laikā. Tādējādi vienu darījumu nevar gluži salīdzināt ar citu, pamatojoties uz cenu par lidojumu turp un atpakaļ vai cenu uz vienu pasažieri. |
| --- | --- |

(282)

Turklāt jebkādas strikti salīdzinošas analīzes veikšanu sarežģī gaisa satiksmes tirgus liberalizācija. Kā saprotams šajā gadījumā, tās komercprakses pamatā, kas izveidojas starp lidostām un aviokompānijām, ne vienmēr ir tikai publicētais cenrādis. Patiesībā šīs komercattiecības ir ļoti dažādas. Tās ietver riska dalīšanu attiecībā uz pasažieru plūsmu un ar to saistīto komerciālo un finansiālo atbildību, standarta stimulu shēmas un risku izplatības maiņu līgumu darbības laikā. Tādējādi vienu darījumu nevar gluži salīdzināt ar citu, pamatojoties uz cenu par lidojumu turp un atpakaļ vai cenu uz vienu pasažieri.

| (283) | Turklāt salīdzinošā analīze tirgus cenu noteikšanai nav piemērota metode, ja pieejamie atsauces darījumi nav noteikti, ievērojot tirgus apsvērumus, vai ja attiecīgās cenas ir ievērojami izkropļotas valsts iejaukšanās ietekmē. Aviācijas nozarē, šķiet, pastāv šādi kropļojumi 2014. gada Aviācijas pamatnostādņu 57., 58. un 59. punktā izskaidroto iemeslu dēļ:

  “Publiskās iestādes tradicionāli uzskata publisko personu īpašumā esošas lidostas par infrastruktūru vietējās attīstības veicināšanai, nevis par uzņēmumiem, kas darbojas saskaņā ar tirgus principiem. Tādējādi šo lidostu maksas pārsvarā netiek noteiktas, ņemot vērā tirgus apsvērumus un jo īpaši pamatotas ex ante rentabilitātes perspektīvas, bet gan pamatā ņemot vērā sociālus vai reģionālus apsvērumus.
  Pat ja dažas lidostas ir privātpersonu īpašumā vai pārvaldībā un to īpašumtiesības vai pārvaldība tiek īstenota, neņemot vērā sociālus vai reģionālus apsvērumus, maksu, kuru iekasē šīs lidostas, var spēcīgi ietekmēt maksa, kuru iekasē no publiskiem līdzekļiem subsidētas lidostas, jo aviokompānijas ņem vērā minēto maksu, veicot sarunas ar privātpersonu īpašumā vai pārvaldībā esošām lidostām.
  Šajos apstākļos Komisija apšauba, ka pašlaik ir iespējams identificēt atbilstošu salīdzinošo rādītāju patiesas tirgus cenas noteikšanai par pakalpojumiem, kurus sniedz lidostas. Šī situācija nākotnē var mainīties vai attīstīties [...].”
   (59) |
| --- | --- |

(283)

Turklāt salīdzinošā analīze tirgus cenu noteikšanai nav piemērota metode, ja pieejamie atsauces darījumi nav noteikti, ievērojot tirgus apsvērumus, vai ja attiecīgās cenas ir ievērojami izkropļotas valsts iejaukšanās ietekmē. Aviācijas nozarē, šķiet, pastāv šādi kropļojumi 2014. gada Aviācijas pamatnostādņu 57., 58. un 59. punktā izskaidroto iemeslu dēļ:

“Publiskās iestādes tradicionāli uzskata publisko personu īpašumā esošas lidostas par infrastruktūru vietējās attīstības veicināšanai, nevis par uzņēmumiem, kas darbojas saskaņā ar tirgus principiem. Tādējādi šo lidostu maksas pārsvarā netiek noteiktas, ņemot vērā tirgus apsvērumus un jo īpaši pamatotas ex ante rentabilitātes perspektīvas, bet gan pamatā ņemot vērā sociālus vai reģionālus apsvērumus.

ex ante

Pat ja dažas lidostas ir privātpersonu īpašumā vai pārvaldībā un to īpašumtiesības vai pārvaldība tiek īstenota, neņemot vērā sociālus vai reģionālus apsvērumus, maksu, kuru iekasē šīs lidostas, var spēcīgi ietekmēt maksa, kuru iekasē no publiskiem līdzekļiem subsidētas lidostas, jo aviokompānijas ņem vērā minēto maksu, veicot sarunas ar privātpersonu īpašumā vai pārvaldībā esošām lidostām.

Šajos apstākļos Komisija apšauba, ka pašlaik ir iespējams identificēt atbilstošu salīdzinošo rādītāju patiesas tirgus cenas noteikšanai par pakalpojumiem, kurus sniedz lidostas. Šī situācija nākotnē var mainīties vai attīstīties [...].”
   (59)

59

| (284) | Tomēr, kā norādījušas Savienības tiesas, salīdzinošā analīze, atsaucoties uz attiecīgo nozari, ir tikai viens no vairākiem analīzes rīkiem, lai noteiktu, vai saņēmējs ir saņēmis ekonomisku priekšrocību, kādu tas nebūtu guvis parastos tirgus apstākļos (60). Tādēļ, lai gan Komisija var izmantot šo pieeju, tai nav pienākuma to darīt, ja šī pieeja nav piemērota, kā tas ir arī šajā gadījumā. |
| --- | --- |

(284)

Tomēr, kā norādījušas Savienības tiesas, salīdzinošā analīze, atsaucoties uz attiecīgo nozari, ir tikai viens no vairākiem analīzes rīkiem, lai noteiktu, vai saņēmējs ir saņēmis ekonomisku priekšrocību, kādu tas nebūtu guvis parastos tirgus apstākļos (60). Tādēļ, lai gan Komisija var izmantot šo pieeju, tai nav pienākuma to darīt, ja šī pieeja nav piemērota, kā tas ir arī šajā gadījumā.

60

| (285) | Ryanair būtībā apgalvoja, ka TED kritēriju var piemērot, balstoties uz salīdzinājumu ar citu Eiropas lidostu komerciālajiem līgumiem. Jo īpaši tas salīdzināja cenas, ko Ryanair maksā Bornmutas, Grenobles, Nokas, Māstrihtas, Nīmas un Prestvikas lidostā, ar cenām, ko Ryanair maksā saskaņā ar līgumiem, kas noslēgti ar Lībekas lidostu. Pētījumā netika izvērtēts, vai etalonlidostu izlase atbilda visiem 2014. gada Aviācijas pamatnostādnēs noteiktajiem kritērijiem, jo tajā tika vērtēts vienīgi satiksmes apjoms, lidostas satiksmes veids un apkārtējā reģiona pārticība (61). |
| --- | --- |

(285)

Ryanair būtībā apgalvoja, ka TED kritēriju var piemērot, balstoties uz salīdzinājumu ar citu Eiropas lidostu komerciālajiem līgumiem. Jo īpaši tas salīdzināja cenas, ko Ryanair maksā Bornmutas, Grenobles, Nokas, Māstrihtas, Nīmas un Prestvikas lidostā, ar cenām, ko Ryanair maksā saskaņā ar līgumiem, kas noslēgti ar Lībekas lidostu. Pētījumā netika izvērtēts, vai etalonlidostu izlase atbilda visiem 2014. gada Aviācijas pamatnostādnēs noteiktajiem kritērijiem, jo tajā tika vērtēts vienīgi satiksmes apjoms, lidostas satiksmes veids un apkārtējā reģiona pārticība (61).

Ryanair

Ryanair

Ryanair

61

| (286) | Komisija savā 2012. gada lēmumā par procedūras sākšanu salīdzināja 2010. gada marta un oktobra papildinājumā noteiktās cenas ar Hamburgas lidostas cenām, un tas radīja šaubas par papildinājumos paredzēto cenu atbilstību tirgum. Komisija vērš uzmanību uz to, ka satiksmes apjoms Lībekā ir daudz mazāks nekā Hamburgas lidostā. Hamburgas lidostā ir visintensīvākā satiksme Ziemeļvācijā. Hamburgas lidosta tiek izmantota visos gaisa transporta segmentos, turpretī Lībekas lidostas specializācija ir sadarbība ar zemo izmaksu pārvadātājiem, kuriembija nepieciešams mazāk reģistrācijas punktu un aprīkojuma tranzīta pasažieriem, netika izmantoti pasažieru autobusi, bija mazāk bagāžas pārkrāvēju un aprīkojuma, mazāk tīrīšanas darbu veicēju, kā arī īsāks aprites periods. Tādēļ Hamburgas lidosta nav pietiekamā mērā salīdzināma ar Lībekas lidostu. |
| --- | --- |

(286)

Komisija savā 2012. gada lēmumā par procedūras sākšanu salīdzināja 2010. gada marta un oktobra papildinājumā noteiktās cenas ar Hamburgas lidostas cenām, un tas radīja šaubas par papildinājumos paredzēto cenu atbilstību tirgum. Komisija vērš uzmanību uz to, ka satiksmes apjoms Lībekā ir daudz mazāks nekā Hamburgas lidostā. Hamburgas lidostā ir visintensīvākā satiksme Ziemeļvācijā. Hamburgas lidosta tiek izmantota visos gaisa transporta segmentos, turpretī Lībekas lidostas specializācija ir sadarbība ar zemo izmaksu pārvadātājiem, kuriembija nepieciešams mazāk reģistrācijas punktu un aprīkojuma tranzīta pasažieriem, netika izmantoti pasažieru autobusi, bija mazāk bagāžas pārkrāvēju un aprīkojuma, mazāk tīrīšanas darbu veicēju, kā arī īsāks aprites periods. Tādēļ Hamburgas lidosta nav pietiekamā mērā salīdzināma ar Lībekas lidostu.

| (287) | Ņemot vērā minētos apsvērumus, Komisija uzskata, ka šajā gadījumā ir jāpiemēro 2014. gada Aviācijas pamatnostādnēs vispārīgi atbalstītā pieeja saistībā TED kritērija piemērošanu attiecībās starp lidostām un aviokompānijām, t. i., ex ante papildu rentabilitātes analīze (62). |
| --- | --- |

(287)

Ņemot vērā minētos apsvērumus, Komisija uzskata, ka šajā gadījumā ir jāpiemēro 2014. gada Aviācijas pamatnostādnēs vispārīgi atbalstītā pieeja saistībā TED kritērija piemērošanu attiecībās starp lidostām un aviokompānijām, t. i., ex ante papildu rentabilitātes analīze (62).

ex ante

62

| (288) | Šo pieeju pamato fakts, ka lidostas apsaimniekotājs var būt objektīvi ieinteresēts noslēgt darījumu ar aviokompāniju, ja viņam ir pamatots iemesls sagaidīt, ka šāds darījums paaugstinās viņa peļņu (vai mazinās zaudējumus) salīdzinājumā ar situāciju, kurā šāds darījums netiktu noslēgts, neatkarīgi no jebkādiem salīdzinājumiem ar nosacījumiem, kurus citu lidostu apsaimniekotāji piedāvā aviokompānijām vai kurus tas pats apsaimniekotājs piedāvā citām aviokompānijām. |
| --- | --- |

(288)

Šo pieeju pamato fakts, ka lidostas apsaimniekotājs var būt objektīvi ieinteresēts noslēgt darījumu ar aviokompāniju, ja viņam ir pamatots iemesls sagaidīt, ka šāds darījums paaugstinās viņa peļņu (vai mazinās zaudējumus) salīdzinājumā ar situāciju, kurā šāds darījums netiktu noslēgts, neatkarīgi no jebkādiem salīdzinājumiem ar nosacījumiem, kurus citu lidostu apsaimniekotāji piedāvā aviokompānijām vai kurus tas pats apsaimniekotājs piedāvā citām aviokompānijām.

| (289) | Papildus šiem apsvērumiem – lidostas infrastruktūrai ir jābūt pieejamai visām aviokompānijām, nevis paredzētai kādai noteiktai aviokompānijai, lai izslēgtu situāciju, ka priekšrocība, ko rada saderīgs atbalsts lidostas ekspluatantam, tiek pārnesta uz konkrētu aviokompāniju. |
| --- | --- |

(289)

Papildus šiem apsvērumiem – lidostas infrastruktūrai ir jābūt pieejamai visām aviokompānijām, nevis paredzētai kādai noteiktai aviokompānijai, lai izslēgtu situāciju, ka priekšrocība, ko rada saderīgs atbalsts lidostas ekspluatantam, tiek pārnesta uz konkrētu aviokompāniju.

| (290) | Komisija šajā sakarā arī norāda, ka cenu diferenciācija ir darījumdarbības standarta prakse. Tomēr šāda cenu diferencēšanas politika ir komerciāli jāpamato. |
| --- | --- |

(290)

Komisija šajā sakarā arī norāda, ka cenu diferenciācija ir darījumdarbības standarta prakse. Tomēr šāda cenu diferencēšanas politika ir komerciāli jāpamato.

| (291) | Komisija uzskata, ka vienošanās, kas noslēgtas starp aviokompānijām un lidostu, var uzskatīt par atbilstošām TED kritērijam, ja tās, skatoties no ex ante perspektīvas, papildus palīdz uzlabot lidostas rentabilitāti. Lidostai būtu jāpierāda, ka, noslēdzot vienošanos ar aviokompāniju (piem., individuālu līgumu vai lidostas maksu vispārēju shēmu), tā spēj segt visas no vienošanās izrietošās izmaksas visā vienošanās darbības laikā, ar saprātīgu peļņas normu, kuras pamatā ir stabilas vidēja termiņa prognozes (63). |
| --- | --- |

(291)

Komisija uzskata, ka vienošanās, kas noslēgtas starp aviokompānijām un lidostu, var uzskatīt par atbilstošām TED kritērijam, ja tās, skatoties no ex ante perspektīvas, papildus palīdz uzlabot lidostas rentabilitāti. Lidostai būtu jāpierāda, ka, noslēdzot vienošanos ar aviokompāniju (piem., individuālu līgumu vai lidostas maksu vispārēju shēmu), tā spēj segt visas no vienošanās izrietošās izmaksas visā vienošanās darbības laikā, ar saprātīgu peļņas normu, kuras pamatā ir stabilas vidēja termiņa prognozes (63).

ex ante

63

| (292) | Lai novērtētu, vai vienošanās, ko lidosta noslēgusi ar aviokompāniju, atbilst TED kritērijam, ir jāņem vērā paredzamie ar aeronavigāciju nesaistītie ieņēmumi, kas rodas aviokompānijas darbības rezultātā, kā arī lidostas maksas pēc jebkādu atlaižu, tirgvedības atbalsta vai stimulu shēmu atņemšanas. Tāpat jāņem vērā arī visas paredzamās papildu izmaksas, kas lidostai radīsies saistībā ar aviokompānijas darbību lidostā. Šādas papildu izmaksas var ietvert visas izdevumu vai ieguldījumu kategorijas, piemēram, personāla, aprīkojuma un ieguldījumu papildu izmaksas, ko radījusi aviokompānijas klātbūtne lidostā (64). |
| --- | --- |

(292)

Lai novērtētu, vai vienošanās, ko lidosta noslēgusi ar aviokompāniju, atbilst TED kritērijam, ir jāņem vērā paredzamie ar aeronavigāciju nesaistītie ieņēmumi, kas rodas aviokompānijas darbības rezultātā, kā arī lidostas maksas pēc jebkādu atlaižu, tirgvedības atbalsta vai stimulu shēmu atņemšanas. Tāpat jāņem vērā arī visas paredzamās papildu izmaksas, kas lidostai radīsies saistībā ar aviokompānijas darbību lidostā. Šādas papildu izmaksas var ietvert visas izdevumu vai ieguldījumu kategorijas, piemēram, personāla, aprīkojuma un ieguldījumu papildu izmaksas, ko radījusi aviokompānijas klātbūtne lidostā (64).

64

| (293) | Komisija savā lēmumu pieņemšanas praksē ir konstanti paudusi, ka izmaksas, kas lidostai rastos jebkurā gadījumā neatkarīgi no vienošanās ar aviokompāniju, nebūtu jāņem vērā, veicot TED kritērija izvērtējumu (65). |
| --- | --- |

(293)

Komisija savā lēmumu pieņemšanas praksē ir konstanti paudusi, ka izmaksas, kas lidostai rastos jebkurā gadījumā neatkarīgi no vienošanās ar aviokompāniju, nebūtu jāņem vērā, veicot TED kritērija izvērtējumu (65).

65

| (294) | Saskaņā ar spriedumu Charleroi lietā (66), novērtējot attiecīgos pasākumus, Komisijai ir jāņem vērā visas būtiskās pasākumu iezīmes un konteksts. Citiem vārdiem sakot, Komisijai jāanalizē līguma ar Ryanair plānotā ietekme uz FLG, ņemot vērā visas attiecīgā pasākuma būtiskās iezīmes. |
| --- | --- |

(294)

Saskaņā ar spriedumu Charleroi lietā (66), novērtējot attiecīgos pasākumus, Komisijai ir jāņem vērā visas būtiskās pasākumu iezīmes un konteksts. Citiem vārdiem sakot, Komisijai jāanalizē līguma ar Ryanair plānotā ietekme uz FLG, ņemot vērā visas attiecīgā pasākuma būtiskās iezīmes.

Charleroi

66

Ryanair

FLG

| (295) | Spriedumā Stardust Marine Tiesa atzina, ka, “[...] lai pārbaudītu jautājumu, vai valsts ir rīkojusies kā apdomīgs tirgus ekonomikas principu vadīts ieguldītājs, ir jāatgriežas tā laikposma kontekstā, kad tika veikti finansiālā atbalsta pasākumi, lai tādējādi varētu novērtēt, vai valsts rīcība ir bijusi ekonomiski saprātīga, un ir jāatturas no vērtējuma, kura pamatā ir vēlāka situācija” (67). |
| --- | --- |

(295)

Spriedumā Stardust Marine Tiesa atzina, ka, “[...] lai pārbaudītu jautājumu, vai valsts ir rīkojusies kā apdomīgs tirgus ekonomikas principu vadīts ieguldītājs, ir jāatgriežas tā laikposma kontekstā, kad tika veikti finansiālā atbalsta pasākumi, lai tādējādi varētu novērtēt, vai valsts rīcība ir bijusi ekonomiski saprātīga, un ir jāatturas no vērtējuma, kura pamatā ir vēlāka situācija” (67).

Stardust Marine

67

| (296) | Lai piemērotu TED kritēriju, Komisijai ir jāņem vērā stāvoklis tajā laikā, kad tika noslēgts līgums. Komisijai arī jābalsta savs novērtējums uz informāciju un pieņēmumiem, kas bija pieejami FLG laikā, kad tika noslēgts līgums. |
| --- | --- |

(296)

Lai piemērotu TED kritēriju, Komisijai ir jāņem vērā stāvoklis tajā laikā, kad tika noslēgts līgums. Komisijai arī jābalsta savs novērtējums uz informāciju un pieņēmumiem, kas bija pieejami FLG laikā, kad tika noslēgts līgums.

FLG

7.4.2.   
  TED principa piemērošana 2000. gada līgumam

TED principa piemērošana 2000. gada līgumam

7.4.2.1.   Ievadpiezīmes

Ievadpiezīmes

| (297) | Komisija vērš uzmanību uz to, ka Air Berlin apgalvoja, ka līgumi starp Ryanair un Lībekas lidostu nebija rentabli, jo FLG zaudējumi pēc Ryanair ierašanās nepārtraukti pieauga (sk. 8. tabulu). Tā kā Ryanair un Wizz Air bija vienīgās aviokompānijas, kas veica regulāros reisus no minētās lidostas, Air Berlin secināja, ka FLG zaudējumiem ir jābūt attiecināmiem uz šīm aviokompānijām. |
| --- | --- |

(297)

Komisija vērš uzmanību uz to, ka Air Berlin apgalvoja, ka līgumi starp Ryanair un Lībekas lidostu nebija rentabli, jo FLG zaudējumi pēc Ryanair ierašanās nepārtraukti pieauga (sk. 8. tabulu). Tā kā Ryanair un Wizz Air bija vienīgās aviokompānijas, kas veica regulāros reisus no minētās lidostas, Air Berlin secināja, ka FLG zaudējumiem ir jābūt attiecināmiem uz šīm aviokompānijām.

Air Berlin

Ryanair

FLG

Ryanair

Ryanair

Wizz Air

Air Berlin

FLG

| (298) | Komisija norāda, ka, pat ja būtu iespējams konstatēt būtisku korelāciju starp Ryanair pasažieru skaitu Lībekas lidostā un FLG zaudējumiem, šāda korelācija varētu arī nenozīmēt, ka zaudējumu iemesls ir Ryanair darbība Lībekas lidostā. Vācija norādīja, ka vairāk nekā [...] % zaudējumu laikā no 2000. līdz 2005. gadam radās no ieguldījumiem, kas bija nepieciešami, lai lidostu pielāgotu lielākam pasažieru skaitam. Šādi ieguldījumi bija nepieciešami, lai palielinātu lidostas vērtību, ja notiktu plānotā privatizācija, un sagatavotu lidostu jebkuras aviokompānijas piesaistīšanai. |
| --- | --- |

(298)

Komisija norāda, ka, pat ja būtu iespējams konstatēt būtisku korelāciju starp Ryanair pasažieru skaitu Lībekas lidostā un FLG zaudējumiem, šāda korelācija varētu arī nenozīmēt, ka zaudējumu iemesls ir Ryanair darbība Lībekas lidostā. Vācija norādīja, ka vairāk nekā [...] % zaudējumu laikā no 2000. līdz 2005. gadam radās no ieguldījumiem, kas bija nepieciešami, lai lidostu pielāgotu lielākam pasažieru skaitam. Šādi ieguldījumi bija nepieciešami, lai palielinātu lidostas vērtību, ja notiktu plānotā privatizācija, un sagatavotu lidostu jebkuras aviokompānijas piesaistīšanai.

Ryanair

FLG

Ryanair

| (299) | Turklāt Komisija atgādina, ka TED kritērijs ir balstīts uz ex ante novērtējumu. Saskaņā ar Eiropas Savienības Tiesas judikatūru privāta tirgus dalībnieka rīcībai, ko izmanto, izvērtējot publiska dalībnieka rīcību, nav jābūt vērstai uz īstermiņa rentabilitāti, bet to var noteikt izredzes uz rentabilitāti ilgākā laikposmā (68). Arī tad, ja lidosta Ryanair darbības laikā strādā ar zaudējumiem, tik un tā ir iespējams, ka lidostas un aviokompānijas līgums lidostai dod papildu peļņu no ex ante viedokļa. |
| --- | --- |

(299)

Turklāt Komisija atgādina, ka TED kritērijs ir balstīts uz ex ante novērtējumu. Saskaņā ar Eiropas Savienības Tiesas judikatūru privāta tirgus dalībnieka rīcībai, ko izmanto, izvērtējot publiska dalībnieka rīcību, nav jābūt vērstai uz īstermiņa rentabilitāti, bet to var noteikt izredzes uz rentabilitāti ilgākā laikposmā (68). Arī tad, ja lidosta Ryanair darbības laikā strādā ar zaudējumiem, tik un tā ir iespējams, ka lidostas un aviokompānijas līgums lidostai dod papildu peļņu no ex ante viedokļa.

ex ante

68

Ryanair

ex ante

| (300) | Visbeidzot Komisija norāda, ka saistībā ar šo izmeklēšanu Ecorys tika lūgts sagatavot ziņojumu par 2000. gada līguma starp FLG un Ryanair rentabilitāti (69). Tomēr šā ziņojuma pamatā bija kopējo izmaksu pieeja, nevis papildizmaksu pieeja, tādēļ tas netiks ņemts vērā. |
| --- | --- |

(300)

Visbeidzot Komisija norāda, ka saistībā ar šo izmeklēšanu Ecorys tika lūgts sagatavot ziņojumu par 2000. gada līguma starp FLG un Ryanair rentabilitāti (69). Tomēr šā ziņojuma pamatā bija kopējo izmaksu pieeja, nevis papildizmaksu pieeja, tādēļ tas netiks ņemts vērā.

Ecorys

FLG

Ryanair

69

7.4.2.2.   Papildu izmaksu un ieņēmumu novērtējums

Papildu izmaksu un ieņēmumu novērtējums

| (301) | Lai izvērtētu konkrēto līgumu, no laikposma viedokļa TED kā sākumpunktu būtu izvēlējies līguma parakstīšanas dienu, proti, 2000. gada 29. maiju. TED kā beigu datumu būtu pieņēmis 2000. gada līgumā noteikto beigu datumu, proti, 2010. gada 31. maiju. |
| --- | --- |

(301)

Lai izvērtētu konkrēto līgumu, no laikposma viedokļa TED kā sākumpunktu būtu izvēlējies līguma parakstīšanas dienu, proti, 2000. gada 29. maiju. TED kā beigu datumu būtu pieņēmis 2000. gada līgumā noteikto beigu datumu, proti, 2010. gada 31. maiju.

| (302) | Lai novērtētu šajā dokumentā analizēto līgumu, kā arī ņemot vērā 282.–301. apsvērumā paustos konstatējumus, gan atbalsta elementu eksistence, gan to nozīmīgums šajā līgumā jāvērtē, ņemot vērā situāciju līguma noslēgšanas dienā un, konkrētāk, ņemot vērā attiecīgajā datumā pieejamo informāciju un prognozējamo attīstību. |
| --- | --- |

(302)

Lai novērtētu šajā dokumentā analizēto līgumu, kā arī ņemot vērā 282.–301. apsvērumā paustos konstatējumus, gan atbalsta elementu eksistence, gan to nozīmīgums šajā līgumā jāvērtē, ņemot vērā situāciju līguma noslēgšanas dienā un, konkrētāk, ņemot vērā attiecīgajā datumā pieejamo informāciju un prognozējamo attīstību.

| (303) | Līguma apspriešanas laikā FLG sagaidīja, ka Ryanair darījumdarbības rezultātā Lībekas lidostā palielināsies pasažieru skaits (tādējādi palielinot ar aeronavigāciju nesaistītos ieņēmumus), paplašināsies ar aeronavigāciju nesaistītie pakalpojumi un tiks piesaistītas citas aviokompānijas. Lai gan FLG iepriekšējos gados pirms līguma noslēgšanas darbojās ar zaudējumiem, bija gaidāms, ka Ryanair darījumdarbība lidostā vidējā termiņā un ilgtermiņā nesīs vidēju peļņu. |
| --- | --- |

(303)

Līguma apspriešanas laikā FLG sagaidīja, ka Ryanair darījumdarbības rezultātā Lībekas lidostā palielināsies pasažieru skaits (tādējādi palielinot ar aeronavigāciju nesaistītos ieņēmumus), paplašināsies ar aeronavigāciju nesaistītie pakalpojumi un tiks piesaistītas citas aviokompānijas. Lai gan FLG iepriekšējos gados pirms līguma noslēgšanas darbojās ar zaudējumiem, bija gaidāms, ka Ryanair darījumdarbība lidostā vidējā termiņā un ilgtermiņā nesīs vidēju peļņu.

FLG

Ryanair

FLG

Ryanair

| (304) | Vācija sniedza datus par ex ante gaidāmo pasažieru skaita pieaugumu, kā arī par gaidāmajām papildu izmaksām un ieņēmumiem visoptimistiskākajā un vissliktākajā scenārijā. |
| --- | --- |

(304)

Vācija sniedza datus par ex ante gaidāmo pasažieru skaita pieaugumu, kā arī par gaidāmajām papildu izmaksām un ieņēmumiem visoptimistiskākajā un vissliktākajā scenārijā.

ex ante

| (305) | Papildu ieņēmumi, ko privātais investors varētu pamatoti sagaidīt no līguma, ietver:






  a) | ar aeronavigāciju saistītus papildu ieņēmumus no pasažieriem, kā arī Ryanair samaksāto nolaišanās maksu; un |
| --- | --- | --- |

(305)

Papildu ieņēmumi, ko privātais investors varētu pamatoti sagaidīt no līguma, ietver:

a)

ar aeronavigāciju saistītus papildu ieņēmumus no pasažieriem, kā arī Ryanair samaksāto nolaišanās maksu; un

Ryanair

| b) | ar aeronavigāciju nesaistītus papildu ieņēmumus, piemēram, par autostāvvietām, franšīzes veikaliem vai tieši vadītiem veikaliem. |
| --- | --- |

b)

ar aeronavigāciju nesaistītus papildu ieņēmumus, piemēram, par autostāvvietām, franšīzes veikaliem vai tieši vadītiem veikaliem.

| (306) | Piemērojot “vienotās kases” principu, Komisija uzskata, ka ir jāņem vērā gan ar aviāciju saistītie, gan nesaistītie ieņēmumi (70). |
| --- | --- |

(306)

Piemērojot “vienotās kases” principu, Komisija uzskata, ka ir jāņem vērā gan ar aviāciju saistītie, gan nesaistītie ieņēmumi (70).

70

| (307) | Vācija norādīja, ka, balstoties uz 2000. gada līgumā noteiktajām cenām, lidosta sagaidīja, ka ar aeronavigāciju saistītie ieņēmumi par katru pasažieri būs vidēji EUR [...]. FLG lēsa, ka ieņēmumi no darījumdarbības, kas nav saistīta ar aeronavigāciju, atbilst [...] % no ieņēmumiem no darījumdarbības, kas ir saistīta ar aeronavigāciju. |
| --- | --- |

(307)

Vācija norādīja, ka, balstoties uz 2000. gada līgumā noteiktajām cenām, lidosta sagaidīja, ka ar aeronavigāciju saistītie ieņēmumi par katru pasažieri būs vidēji EUR [...]. FLG lēsa, ka ieņēmumi no darījumdarbības, kas nav saistīta ar aeronavigāciju, atbilst [...] % no ieņēmumiem no darījumdarbības, kas ir saistīta ar aeronavigāciju.

FLG

| (308) | Papildu izmaksas, ko privātais investors varētu pamatoti sagaidīt saistībā ar līguma noslēgšanu, ietvertu:






  a) | darbības papildizmaksas, kas tieši izriet no līguma ar Ryanair; |
| --- | --- | --- |

(308)

Papildu izmaksas, ko privātais investors varētu pamatoti sagaidīt saistībā ar līguma noslēgšanu, ietvertu:

a)

darbības papildizmaksas, kas tieši izriet no līguma ar Ryanair;

Ryanair

| b) | izmaksas par tirdzniecības pakalpojumiem; |
| --- | --- |

b)

izmaksas par tirdzniecības pakalpojumiem;

| c) | ieguldījumu izmaksas, kas tieši saistītas ar Ryanair līgumu. |
| --- | --- |

c)

ieguldījumu izmaksas, kas tieši saistītas ar Ryanair līgumu.

Ryanair

| (309) | Vācija norādīja, ka bija jāpalielina FLG darbinieku skaits, lai apkalpotu gaidāmo pasažieru skaitu. FLG prognozēja, ka papildu darbības un personāla izmaksas uz katru pasažieri būs EUR [...]. |
| --- | --- |

(309)

Vācija norādīja, ka bija jāpalielina FLG darbinieku skaits, lai apkalpotu gaidāmo pasažieru skaitu. FLG prognozēja, ka papildu darbības un personāla izmaksas uz katru pasažieri būs EUR [...].

FLG

FLG

| (310) | Balstoties uz 2000. gada līgumu, FLG prognozēja, ka papildu mārketinga izmaksas 2000.–2012. gadam visoptimistiskākajā gadījumā būs EUR [...], vissliktākajā gadījumā – EUR [...]. |
| --- | --- |

(310)

Balstoties uz 2000. gada līgumu, FLG prognozēja, ka papildu mārketinga izmaksas 2000.–2012. gadam visoptimistiskākajā gadījumā būs EUR [...], vissliktākajā gadījumā – EUR [...].

FLG

| (311) | Attiecībā uz ieguldījumu izmaksām Vācija norādīja, ka lidostas infrastruktūra jau pastāvēja pirms līguma noslēgšanas ar Ryanair un sākotnēji plānotā Ryanair darbība Lībekas lidostā neprasīja nekādus papildu ieguldījumus infrastruktūrā. |
| --- | --- |

(311)

Attiecībā uz ieguldījumu izmaksām Vācija norādīja, ka lidostas infrastruktūra jau pastāvēja pirms līguma noslēgšanas ar Ryanair un sākotnēji plānotā Ryanair darbība Lībekas lidostā neprasīja nekādus papildu ieguldījumus infrastruktūrā.

Ryanair

Ryanair

| (312) | Vācija attiecībā uz visoptimistiskāko gadījumu (11. tabula) un vissliktāko gadījumu (12. tabula) iesniedza šādus datus par ieņēmumiem un darbības izmaksām.

  11. tabula


  Izmaksas un ieņēmumi visoptimistiskākā scenārija gadījumā










  Gads | Pasažieri | Ar aeronavigāciju saistīti ieņēmumi | Ar aeronavigāciju nesaistīti ieņēmumi | Darbības izmaksas |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2000 | [...] | [...] | [...] | [...] |
| 2001 | [...] | [...] | [...] | [...] |
| 2002 | [...] | [...] | [...] | [...] |
| 2003 | [...] | [...] | [...] | [...] |
| 2004 | [...] | [...] | [...] | [...] |
| 2005 | [...] | [...] | [...] | [...] |
| 2006 | [...] | [...] | [...] | [...] |
| 2007 | [...] | [...] | [...] | [...] |
| 2008 | [...] | [...] | [...] | [...] |
| 2009 | [...] | [...] | [...] | [...] |
| 2010 | [...] | [...] | [...] | [...] |
| 2011 | [...] | [...] | [...] | [...] |
| 2012 | [...] | [...] | [...] | [...] |
| Kopā | [...] | [...] | [...] | [...] |

(312)

Vācija attiecībā uz visoptimistiskāko gadījumu (11. tabula) un vissliktāko gadījumu (12. tabula) iesniedza šādus datus par ieņēmumiem un darbības izmaksām.

11. tabula

11. tabula

Izmaksas un ieņēmumi visoptimistiskākā scenārija gadījumā

Izmaksas un ieņēmumi visoptimistiskākā scenārija gadījumā

Gads

Pasažieri

Ar aeronavigāciju saistīti ieņēmumi

Ar aeronavigāciju nesaistīti ieņēmumi

Darbības izmaksas

2000

[...]

[...]

[...]

[...]

2001

[...]

[...]

[...]

[...]

2002

[...]

[...]

[...]

[...]

2003

[...]

[...]

[...]

[...]

2004

[...]

[...]

[...]

[...]

2005

[...]

[...]

[...]

[...]

2006

[...]

[...]

[...]

[...]

2007

[...]

[...]

[...]

[...]

2008

[...]

[...]

[...]

[...]

2009

[...]

[...]

[...]

[...]

2010

[...]

[...]

[...]

[...]

2011

[...]

[...]

[...]

[...]

2012

[...]

[...]

[...]

[...]

Kopā

Kopā

[...]

[...]

[...]

[...]

[...]

[...]

[...]

[...]

12. tabula

12. tabula

Izmaksas un ieņēmumi vissliktākā scenārija gadījumā

Izmaksas un ieņēmumi vissliktākā scenārija gadījumā

| Gads | Pasažieri | Ar aeronavigāciju saistīti ieņēmumi | Ar aeronavigāciju nesaistīti ieņēmumi | Darbības izmaksas |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2000 | [...] | [...] | [...] | [...] |
| 2001 | [...] | [...] | [...] | [...] |
| 2002 | [...] | [...] | [...] | [...] |
| 2003 | [...] | [...] | [...] | [...] |
| 2004 | [...] | [...] | [...] | [...] |
| 2005 | [...] | [...] | [...] | [...] |
| 2006 | [...] | [...] | [...] | [...] |
| 2007 | [...] | [...] | [...] | [...] |
| 2008 | [...] | [...] | [...] | [...] |
| 2009 | [...] | [...] | [...] | [...] |
| 2010 | [...] | [...] | [...] | [...] |
| 2011 | [...] | [...] | [...] | [...] |
| 2012 | [...] | [...] | [...] | [...] |
| Kopā | [...] | [...] | [...] | [...] |

Gads

Pasažieri

Ar aeronavigāciju saistīti ieņēmumi

Ar aeronavigāciju nesaistīti ieņēmumi

Darbības izmaksas

2000

[...]

[...]

[...]

[...]

2001

[...]

[...]

[...]

[...]

2002

[...]

[...]

[...]

[...]

2003

[...]

[...]

[...]

[...]

2004

[...]

[...]

[...]

[...]

2005

[...]

[...]

[...]

[...]

2006

[...]

[...]

[...]

[...]

2007

[...]

[...]

[...]

[...]

2008

[...]

[...]

[...]

[...]

2009

[...]

[...]

[...]

[...]

2010

[...]

[...]

[...]

[...]

2011

[...]

[...]

[...]

[...]

2012

[...]

[...]

[...]

[...]

Kopā

Kopā

[...]

[...]

[...]

[...]

[...]

[...]

[...]

[...]

| (313) | FLG lēsa, ka 2000. gada līgumam ar Ryanair būtu pozitīvas finansiālas sekas. Šajā sakarā 13. tabulā apkopoti ieņēmumi gan no tādām darbībām, kas saistītas ar aeronavigāciju, gan tādām, kas nav saistītas ar aeronavigāciju, kā arī izmaksas, kas tieši attiecināmas uz Ryanair darbību lidostā, un mārketinga izmaksas.

  13. tabula



  Ex ante rentabilitātes izvērtējums








  Rentabilitātes izvērtējums | Labākais gadījums (EUR) | Sliktākais gadījums (EUR) |
| --- | --- | --- | --- |
| Ar aeronavigāciju saistīti ieņēmumi | [...] | [...] |
| Ar aeronavigāciju nesaistīti ieņēmumi | [...] | [...] |
| Darbības izmaksas | [...] | [...] |
| Mārketinga izmaksas | [...] | [...] |
| Kopā | [...] | [...] |

(313)

FLG lēsa, ka 2000. gada līgumam ar Ryanair būtu pozitīvas finansiālas sekas. Šajā sakarā 13. tabulā apkopoti ieņēmumi gan no tādām darbībām, kas saistītas ar aeronavigāciju, gan tādām, kas nav saistītas ar aeronavigāciju, kā arī izmaksas, kas tieši attiecināmas uz Ryanair darbību lidostā, un mārketinga izmaksas.

FLG

Ryanair

Ryanair

13. tabula

13. tabula

Ex ante rentabilitātes izvērtējums

Ex ante

Rentabilitātes izvērtējums

Labākais gadījums (EUR)

Sliktākais gadījums (EUR)

Ar aeronavigāciju saistīti ieņēmumi

[...]

[...]

Ar aeronavigāciju nesaistīti ieņēmumi

[...]

[...]

Darbības izmaksas

[...]

[...]

Mārketinga izmaksas

[...]

[...]

Kopā

Kopā

[...]

[...]

[...]

[...]

| (314) | Visoptimistiskākā scenārija gadījumā Vācija noapaļoja pasažieru skaitu līdz [...], iegūstot ar aeronavigāciju saistītus ieņēmumus EUR [...] apmērā. Vissliktākā scenārija gadījumā tika prognozēts, ka kopējais pasažieru skaits būs [...], un tas nozīmētu ar aeronavigāciju saistītus ieņēmumus EUR [...] apmērā. Tā kā bija sagaidāms, ka ar aeronavigāciju nesaistīti ieņēmumi veidos [...] % no ieņēmumiem, kas saistīti ar aeronavigāciju, tika aprēķināts, ka ar aeronavigāciju nesaistītie ieņēmumi labākajā gadījumā būs EUR [...] un sliktākajā gadījumā – EUR [...]. Tika aprēķināts, ka kopējās darbības izmaksas visoptimistiskākajā gadījumā būs EUR [...] un vissliktākajā gadījumā – EUR [...]. Mārketinga izmaksas netika aprēķinātas uz katru pasažieri, bet tika lēsts, ka tās visoptimistiskākajā gadījumā būs EUR [...], vissliktākajā gadījumā – EUR [...]. |
| --- | --- |

(314)

Visoptimistiskākā scenārija gadījumā Vācija noapaļoja pasažieru skaitu līdz [...], iegūstot ar aeronavigāciju saistītus ieņēmumus EUR [...] apmērā. Vissliktākā scenārija gadījumā tika prognozēts, ka kopējais pasažieru skaits būs [...], un tas nozīmētu ar aeronavigāciju saistītus ieņēmumus EUR [...] apmērā. Tā kā bija sagaidāms, ka ar aeronavigāciju nesaistīti ieņēmumi veidos [...] % no ieņēmumiem, kas saistīti ar aeronavigāciju, tika aprēķināts, ka ar aeronavigāciju nesaistītie ieņēmumi labākajā gadījumā būs EUR [...] un sliktākajā gadījumā – EUR [...]. Tika aprēķināts, ka kopējās darbības izmaksas visoptimistiskākajā gadījumā būs EUR [...] un vissliktākajā gadījumā – EUR [...]. Mārketinga izmaksas netika aprēķinātas uz katru pasažieri, bet tika lēsts, ka tās visoptimistiskākajā gadījumā būs EUR [...], vissliktākajā gadījumā – EUR [...].

| (315) | 13. tabulā attēlotas prognozes, ka no 2000. gada līguma izrietošie ieņēmumi pārsniegs izmaksas, ik gadu visoptimistiskākajā gadījumā radot pārpalikumu EUR [...] apmērā, bet vissliktākajā gadījumā – EUR [...]. |
| --- | --- |

(315)

13. tabulā attēlotas prognozes, ka no 2000. gada līguma izrietošie ieņēmumi pārsniegs izmaksas, ik gadu visoptimistiskākajā gadījumā radot pārpalikumu EUR [...] apmērā, bet vissliktākajā gadījumā – EUR [...].

| (316) | Komisija konstatē, ka Vācijas izvēlētā pieeja ir pamatota. Aplēstie vidējie ar aeronavigāciju saistītie ieņēmumi bija pamatoti ar 2000. gada līguma ar Ryanair noteikumiem. Bija plānots, ka ar aeronavigāciju nesaistītie ieņēmumi būs [...] % no ieņēmumiem, kas saistīti ar aeronavigāciju, un tas šķietami atbilst vispārējām ar aeronavigāciju nesaistīto ieņēmumu gaidām citās lidostās (sk. 6. tabulu). Arī pieņēmums, ka, pieaugot pasažieru skaitam, būs jāpalielina darbinieku skaits, šķiet pamatots. |
| --- | --- |

(316)

Komisija konstatē, ka Vācijas izvēlētā pieeja ir pamatota. Aplēstie vidējie ar aeronavigāciju saistītie ieņēmumi bija pamatoti ar 2000. gada līguma ar Ryanair noteikumiem. Bija plānots, ka ar aeronavigāciju nesaistītie ieņēmumi būs [...] % no ieņēmumiem, kas saistīti ar aeronavigāciju, un tas šķietami atbilst vispārējām ar aeronavigāciju nesaistīto ieņēmumu gaidām citās lidostās (sk. 6. tabulu). Arī pieņēmums, ka, pieaugot pasažieru skaitam, būs jāpalielina darbinieku skaits, šķiet pamatots.

Ryanair

| (317) | Komisija norāda, ka ar Lībekas lidostas paplašināšanu saistītie ieguldījumi nebija konkrēti attiecināmi uz Ryanair, bet tos, iespējams, būtu varējušas izmantot citas aviokompānijas. Tas liecina, ka ieguldījumu izmaksas nebija jāiekļauj Ryanair līguma papildizmaksās. Šajā sakarā Komisija norāda, ka Vācija uzsvēra, ka FLG nepārtraukti centās piesaistīt citas aviokompānijas un šie mēģinājumi bija sekmīgi (piem., piesaistīta aviokompānija Wizz Air). Turklāt, kā norāda Vācija, Lībekas lidosta vairākus gadus neveiksmīgi centās uzsākt sarunas par līgumu ar Air Berlin. |
| --- | --- |

(317)

Komisija norāda, ka ar Lībekas lidostas paplašināšanu saistītie ieguldījumi nebija konkrēti attiecināmi uz Ryanair, bet tos, iespējams, būtu varējušas izmantot citas aviokompānijas. Tas liecina, ka ieguldījumu izmaksas nebija jāiekļauj Ryanair līguma papildizmaksās. Šajā sakarā Komisija norāda, ka Vācija uzsvēra, ka FLG nepārtraukti centās piesaistīt citas aviokompānijas un šie mēģinājumi bija sekmīgi (piem., piesaistīta aviokompānija Wizz Air). Turklāt, kā norāda Vācija, Lībekas lidosta vairākus gadus neveiksmīgi centās uzsākt sarunas par līgumu ar Air Berlin.

Ryanair

Ryanair

FLG

Wizz Air

Air Berlin

| (318) | Vācija norādīja, ka, lai sekmīgi privatizētu Lībekas lidostu, bija būtiski jāpalielina pasažieru skaits. Komisija piekrīt, ka ieguldījumi tika veikti, lai sagatavotu Lībekas lidostu lielākam pasažieru skaitam (71). |
| --- | --- |

(318)

Vācija norādīja, ka, lai sekmīgi privatizētu Lībekas lidostu, bija būtiski jāpalielina pasažieru skaits. Komisija piekrīt, ka ieguldījumi tika veikti, lai sagatavotu Lībekas lidostu lielākam pasažieru skaitam (71).

71

| (319) | Komisija arī norāda, ka 2000. gada līgumā nebija noteikts, ka FLG ir pienākums veikt ieguldījumus (72). FLG būtu varējusi izpildīt savas saistības saskaņā ar līgumu, neveicot ieguldījumus lidostas paplašināšanā. |
| --- | --- |

(319)

Komisija arī norāda, ka 2000. gada līgumā nebija noteikts, ka FLG ir pienākums veikt ieguldījumus (72). FLG būtu varējusi izpildīt savas saistības saskaņā ar līgumu, neveicot ieguldījumus lidostas paplašināšanā.

FLG

72

FLG

| (320) | Ņemot vērā šos apsvērumus, Komisija secina, ka Vācijas pieeja – neattiecināt Lībekas lidostā veiktos ieguldījumus uz 2010. gada līgumu ar Ryanair – ir pamatota. |
| --- | --- |

(320)

Ņemot vērā šos apsvērumus, Komisija secina, ka Vācijas pieeja – neattiecināt Lībekas lidostā veiktos ieguldījumus uz 2010. gada līgumu ar Ryanair – ir pamatota.

Ryanair

| (321) | Pēc Vācijas sniegtās informācijas analīzes Komisija tomēr nepiekrīt vienam analīzes aspektam un to attiecīgi groza. 2000. gada līgumā kā beigu termiņš ir noteikts 2010. gada 30. maijs. Vācija, aprēķinot 2000. gada līguma papildu rentabilitāti, ņēma vērā papildu izmaksas un ieņēmumus 2011. un 2012. gadā. Komisija uzskata, ka ir lietderīgi ņemt vērā tikai tās papildu izmaksas un ieņēmumus, kas radušies līguma darbības laikā. Ņemot vērā šo nepieciešamo grozījumu, Komisija ir veikusi pati savu analīzi, tieši izmantojot Vācijas iesniegto papildu rentabilitātes analīzi un to pēc nepieciešamības grozot, kā apkopots 14., 15. un 16. tabulā.

  14. tabula


  Izmaksas un ieņēmumi visoptimistiskākā scenārija gadījumā










  Gads | Pasažieri | Ar aeronavigāciju saistīti ieņēmumi | Ar aeronavigāciju nesaistīti ieņēmumi | Darbības izmaksas |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2000 | [...] | [...] | [...] | [...] |
| 2001 | [...] | [...] | [...] | [...] |
| 2002 | [...] | [...] | [...] | [...] |
| 2003 | [...] | [...] | [...] | [...] |
| 2004 | [...] | [...] | [...] | [...] |
| 2005 | [...] | [...] | [...] | [...] |
| 2006 | [...] | [...] | [...] | [...] |
| 2007 | [...] | [...] | [...] | [...] |
| 2008 | [...] | [...] | [...] | [...] |
| 2009 | [...] | [...] | [...] | [...] |
| 2010 | [...] | [...] | [...] | [...] |
| Kopā | [...] | [...] | [...] | [...] |

(321)

Pēc Vācijas sniegtās informācijas analīzes Komisija tomēr nepiekrīt vienam analīzes aspektam un to attiecīgi groza. 2000. gada līgumā kā beigu termiņš ir noteikts 2010. gada 30. maijs. Vācija, aprēķinot 2000. gada līguma papildu rentabilitāti, ņēma vērā papildu izmaksas un ieņēmumus 2011. un 2012. gadā. Komisija uzskata, ka ir lietderīgi ņemt vērā tikai tās papildu izmaksas un ieņēmumus, kas radušies līguma darbības laikā. Ņemot vērā šo nepieciešamo grozījumu, Komisija ir veikusi pati savu analīzi, tieši izmantojot Vācijas iesniegto papildu rentabilitātes analīzi un to pēc nepieciešamības grozot, kā apkopots 14., 15. un 16. tabulā.

14. tabula

14. tabula

Izmaksas un ieņēmumi visoptimistiskākā scenārija gadījumā

Izmaksas un ieņēmumi visoptimistiskākā scenārija gadījumā

Gads

Pasažieri

Ar aeronavigāciju saistīti ieņēmumi

Ar aeronavigāciju nesaistīti ieņēmumi

Darbības izmaksas

2000

[...]

[...]

[...]

[...]

2001

[...]

[...]

[...]

[...]

2002

[...]

[...]

[...]

[...]

2003

[...]

[...]

[...]

[...]

2004

[...]

[...]

[...]

[...]

2005

[...]

[...]

[...]

[...]

2006

[...]

[...]

[...]

[...]

2007

[...]

[...]

[...]

[...]

2008

[...]

[...]

[...]

[...]

2009

[...]

[...]

[...]

[...]

2010

[...]

[...]

[...]

[...]

Kopā

Kopā

[...]

[...]

[...]

[...]

[...]

[...]

[...]

[...]

15. tabula

15. tabula

Izmaksas un ieņēmumi vissliktākā scenārija gadījumā

Izmaksas un ieņēmumi vissliktākā scenārija gadījumā

| Gads | Pasažieri | Ar aeronavigāciju saistīti ieņēmumi | Ar aeronavigāciju nesaistīti ieņēmumi | Darbības izmaksas |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2000 | [...] | [...] | [...] | [...] |
| 2001 | [...] | [...] | [...] | [...] |
| 2002 | [...] | [...] | [...] | [...] |
| 2003 | [...] | [...] | [...] | [...] |
| 2004 | [...] | [...] | [...] | [...] |
| 2005 | [...] | [...] | [...] | [...] |
| 2006 | [...] | [...] | [...] | [...] |
| 2007 | [...] | [...] | [...] | [...] |
| 2008 | [...] | [...] | [...] | [...] |
| 2009 | [...] | [...] | [...] | [...] |
| 2010 | [...] | [...] | [...] | [...] |
| Kopā | [...] | [...] | [...] | [...] |

Gads

Pasažieri

Ar aeronavigāciju saistīti ieņēmumi

Ar aeronavigāciju nesaistīti ieņēmumi

Darbības izmaksas

2000

[...]

[...]

[...]

[...]

2001

[...]

[...]

[...]

[...]

2002

[...]

[...]

[...]

[...]

2003

[...]

[...]

[...]

[...]

2004

[...]

[...]

[...]

[...]

2005

[...]

[...]

[...]

[...]

2006

[...]

[...]

[...]

[...]

2007

[...]

[...]

[...]

[...]

2008

[...]

[...]

[...]

[...]

2009

[...]

[...]

[...]

[...]

2010

[...]

[...]

[...]

[...]

Kopā

Kopā

[...]

[...]

[...]

[...]

[...]

[...]

[...]

[...]

16. tabula

16. tabula

Ex ante rentabilitātes izvērtējums

Ex ante

| Rentabilitātes izvērtējums | Labākais gadījums (EUR) | Sliktākais gadījums (EUR) |
| --- | --- | --- |
| Ar aeronavigāciju saistīti ieņēmumi | [...] | [...] |
| Ar aeronavigāciju nesaistīti ieņēmumi | [...] | [...] |
| Darbības izmaksas | [...] | [...] |
| Mārketinga izmaksas | [...] | [...] |
| Kopā | [...] | [...] |

Rentabilitātes izvērtējums

Labākais gadījums (EUR)

Sliktākais gadījums (EUR)

Ar aeronavigāciju saistīti ieņēmumi

[...]

[...]

Ar aeronavigāciju nesaistīti ieņēmumi

[...]

[...]

Darbības izmaksas

[...]

[...]

Mārketinga izmaksas

[...]

[...]

Kopā

Kopā

[...]

[...]

[...]

[...]

| (322) | Komisija ir atskaitījusi 2011. un 2012. gadā paredzamos ieņēmumus un darbības izmaksas, jo bija paredzēts, ka minētajos gados 2000. gada līguma darbība jau būs beigusies (sk. 14. un 15. tabulu). Tā vietā Komisija izmantoja 2000.–2010. gadam paredzētos ieņēmumus un darbības izmaksas, iegūstot 16. tabulā atspoguļotos ieņēmumus un darbības izmaksas. Komisija aprēķināja vidējās mārketinga izmaksas uz katru pasažieri, kas bija gaidāmas visoptimistiskākā un vissliktākā scenārija gadījumā saskaņā ar Vācijas sniegto informāciju. Pēc tam tā sareizināja vidējās mārketinga izmaksas uz katru pasažieri ar pasažieru skaitu, kāds būtu bijis sagaidāms 2000.–2010. gadā, visoptimistiskākajā gadījumā iegūstot sagaidāmās mārketinga izmaksas EUR [...] apmērā, bet vissliktākajā gadījumā – EUR [...] apmērā (sk. 16. tabulu). |
| --- | --- |

(322)

Komisija ir atskaitījusi 2011. un 2012. gadā paredzamos ieņēmumus un darbības izmaksas, jo bija paredzēts, ka minētajos gados 2000. gada līguma darbība jau būs beigusies (sk. 14. un 15. tabulu). Tā vietā Komisija izmantoja 2000.–2010. gadam paredzētos ieņēmumus un darbības izmaksas, iegūstot 16. tabulā atspoguļotos ieņēmumus un darbības izmaksas. Komisija aprēķināja vidējās mārketinga izmaksas uz katru pasažieri, kas bija gaidāmas visoptimistiskākā un vissliktākā scenārija gadījumā saskaņā ar Vācijas sniegto informāciju. Pēc tam tā sareizināja vidējās mārketinga izmaksas uz katru pasažieri ar pasažieru skaitu, kāds būtu bijis sagaidāms 2000.–2010. gadā, visoptimistiskākajā gadījumā iegūstot sagaidāmās mārketinga izmaksas EUR [...] apmērā, bet vissliktākajā gadījumā – EUR [...] apmērā (sk. 16. tabulu).

| (323) | Visbeidzot, lai gan FLG veiktā un Vācijas iesniegtā ex ante analīze neizslēdza turpmākos maksājumus līdz līguma noslēgšanas dienai, no iesniegtajiem rādītājiem ir skaidrs, ka līgumam vajadzēja būt ienesīgam. |
| --- | --- |

(323)

Visbeidzot, lai gan FLG veiktā un Vācijas iesniegtā ex ante analīze neizslēdza turpmākos maksājumus līdz līguma noslēgšanas dienai, no iesniegtajiem rādītājiem ir skaidrs, ka līgumam vajadzēja būt ienesīgam.

FLG

ex ante

| (324) | Papildus Vācijas iesniegtajiem datiem Oxera ir iesniedzis 2000. gada līguma rentabilitātes analīzi (73). Lai atskaitītu pieņēmumus par FLG gaidām līguma parakstīšanas dienā, Oxera, kur tas bija iespējams, izmantoja izpildes rezultātu datus, t. i., datus par faktiskajām izmaksām un ieņēmumiem par laiku pirms līguma noslēgšanas. Oxera aprēķināja pasažieru skaitu, balstoties uz izpildes rezultātu datiem līdz līguma parakstīšanas dienai. Ar aeronavigāciju saistītie ieņēmumi un mārketinga izmaksas bija balstītas uz 2000. gada līgumā noteiktajām cenām un maksājumiem. Lai aprēķinātu ar aeronavigāciju nesaistītos ieņēmumus un darbības izmaksas, Oxera izmantoja izpildes rezultātu datus par laikposmu pēc līguma noslēgšanas. |
| --- | --- |

(324)

Papildus Vācijas iesniegtajiem datiem Oxera ir iesniedzis 2000. gada līguma rentabilitātes analīzi (73). Lai atskaitītu pieņēmumus par FLG gaidām līguma parakstīšanas dienā, Oxera, kur tas bija iespējams, izmantoja izpildes rezultātu datus, t. i., datus par faktiskajām izmaksām un ieņēmumiem par laiku pirms līguma noslēgšanas. Oxera aprēķināja pasažieru skaitu, balstoties uz izpildes rezultātu datiem līdz līguma parakstīšanas dienai. Ar aeronavigāciju saistītie ieņēmumi un mārketinga izmaksas bija balstītas uz 2000. gada līgumā noteiktajām cenām un maksājumiem. Lai aprēķinātu ar aeronavigāciju nesaistītos ieņēmumus un darbības izmaksas, Oxera izmantoja izpildes rezultātu datus par laikposmu pēc līguma noslēgšanas.

Oxera

73

FLG

Oxera

Oxera

Oxera

| (325) | 2000. gada līguma ar Ryanair NPV tika lēsts EUR [...] apmērā. Tādēļ bija sagaidāms, ka līgums būs rentabls. |
| --- | --- |

(325)

2000. gada līguma ar Ryanair NPV tika lēsts EUR [...] apmērā. Tādēļ bija sagaidāms, ka līgums būs rentabls.

Ryanair

| (326) | Oxera aprēķināja NPV, neattiecinot ieguldījumu izmaksas uz 2000. gada līgumu ar Ryanair. Tas atbilst Komisijas konstatējumam (sk. 316.–320. apsvērumu), ka ieguldījumi Lībekas lidostā nebija jāattiecina uz 2000. gada līgumu. |
| --- | --- |

(326)

Oxera aprēķināja NPV, neattiecinot ieguldījumu izmaksas uz 2000. gada līgumu ar Ryanair. Tas atbilst Komisijas konstatējumam (sk. 316.–320. apsvērumu), ka ieguldījumi Lībekas lidostā nebija jāattiecina uz 2000. gada līgumu.

Oxera

Ryanair

| (327) | Komisija norāda, ka Oxera pasažieru skaita, ar aeronavigāciju saistīto ieņēmumu un mārketinga cenu aprēķinos izmantoja ex ante pieejamos datus, taču savu izvērtējumu attiecībā uz ieņēmumiem, kas nav saistīti ar aeronavigāciju, un darbības izmaksām balstīja uz ex post datiem. Oxera norādīja, ka tam nav pieejami ar aeronavigāciju nesaistīto ieņēmumu un pamatdarbības izdevumu ex ante aprēķini. Komisija vērš uzmanību uz to, ka, lai izvērtētu to, vai līgums atbilst TED kritērijam, var izmantot tikai tādus ieņēmumus un izdevumus, kurus lidosta plānoja ex ante laikā, kad tā noslēdza līgumu ar attiecīgo aviokompāniju. Tomēr novērtējumu, kas ir daļēji balstīts uz ex post datiem, var izmantot, lai pamatotu pieņēmumus, kas izdarīti, lai noteiktu ex ante gaidītos ieņēmumus un izmaksas. Oxera rekonstruētie ex ante dati attiecībā uz ieņēmumiem saistībā ar aeronavigāciju (EUR [...]) ir intervālā, ko nosaka Vācijas iesniegtie dati par FLG ex ante gaidītajiem ar aeronavigāciju saistītajiem ieņēmumiem visoptimistiskākajā gadījumā (EUR [...]) un vissliktākajā gadījumā (EUR [...]). Ex ante dati par mārketinga izmaksām, kurus ir atjaunojusi Oxera (EUR [...]), ir vēl zemāki par Vācijas iesniegtajiem datiem: FLG prognozēja, ka ex ante mārketinga izmaksas visoptimistiskākajā gadījumā būs EUR [...], bet vissliktākajā gadījumā – EUR [...]. Tas pierāda, ka FLG ex ante gaidas bija pietiekami konservatīvas. |
| --- | --- |

(327)

Komisija norāda, ka Oxera pasažieru skaita, ar aeronavigāciju saistīto ieņēmumu un mārketinga cenu aprēķinos izmantoja ex ante pieejamos datus, taču savu izvērtējumu attiecībā uz ieņēmumiem, kas nav saistīti ar aeronavigāciju, un darbības izmaksām balstīja uz ex post datiem. Oxera norādīja, ka tam nav pieejami ar aeronavigāciju nesaistīto ieņēmumu un pamatdarbības izdevumu ex ante aprēķini. Komisija vērš uzmanību uz to, ka, lai izvērtētu to, vai līgums atbilst TED kritērijam, var izmantot tikai tādus ieņēmumus un izdevumus, kurus lidosta plānoja ex ante laikā, kad tā noslēdza līgumu ar attiecīgo aviokompāniju. Tomēr novērtējumu, kas ir daļēji balstīts uz ex post datiem, var izmantot, lai pamatotu pieņēmumus, kas izdarīti, lai noteiktu ex ante gaidītos ieņēmumus un izmaksas. Oxera rekonstruētie ex ante dati attiecībā uz ieņēmumiem saistībā ar aeronavigāciju (EUR [...]) ir intervālā, ko nosaka Vācijas iesniegtie dati par FLG ex ante gaidītajiem ar aeronavigāciju saistītajiem ieņēmumiem visoptimistiskākajā gadījumā (EUR [...]) un vissliktākajā gadījumā (EUR [...]). Ex ante dati par mārketinga izmaksām, kurus ir atjaunojusi Oxera (EUR [...]), ir vēl zemāki par Vācijas iesniegtajiem datiem: FLG prognozēja, ka ex ante mārketinga izmaksas visoptimistiskākajā gadījumā būs EUR [...], bet vissliktākajā gadījumā – EUR [...]. Tas pierāda, ka FLG ex ante gaidas bija pietiekami konservatīvas.

Oxera

ex ante

ex post

Oxera

ex ante

ex ante

ex post

ex ante

Oxera

ex ante

FLG ex ante

Ex ante

Oxera

FLG

ex ante

FLG ex ante

7.4.3.   
  Secinājums

Secinājums

| (328) | Vācijas sniegtā informācija liecina, ka FLG no 2000. gada līguma būtu varējusi sagaidīt pozitīvu papildu atdevi. Pieņēmumi, uz kuriem balstījās šīs gaidas, šķiet pamatoti. To apstiprina fakts, ka faktiskais pasažieru skaita pieaugums 2000.–2005. gadā apsteidza plānoto pieaugumu. Pasažieru skaita pieauguma robežas galvenokārt bija saistītas ar nespēju saņemt plānojuma apstiprinājumu un paplašināt lidostu, ko 2000. gada līguma noslēgšanas laikā nebija iespējams paredzēt. FLG gaidas atbilst Oxera iesniegtajam pētījumam. |
| --- | --- |

(328)

Vācijas sniegtā informācija liecina, ka FLG no 2000. gada līguma būtu varējusi sagaidīt pozitīvu papildu atdevi. Pieņēmumi, uz kuriem balstījās šīs gaidas, šķiet pamatoti. To apstiprina fakts, ka faktiskais pasažieru skaita pieaugums 2000.–2005. gadā apsteidza plānoto pieaugumu. Pasažieru skaita pieauguma robežas galvenokārt bija saistītas ar nespēju saņemt plānojuma apstiprinājumu un paplašināt lidostu, ko 2000. gada līguma noslēgšanas laikā nebija iespējams paredzēt. FLG gaidas atbilst Oxera iesniegtajam pētījumam.

FLG

FLG

Oxera

| (329) | Tādēļ bija iespējams pamatoti sagaidīt, ka 2000. gada līgums ar Ryanair nesīs papildu pelņu FLG. Tādējādi TED būtu noslēdzis līgumu, jo tas no ex ante viedokļa papildus veicināja lidostas rentabilitāti. Tāpat, ņemot vērā nepārprotami pozitīvo pienesumu, 2000. gada līgumu var uzskatīt arī par daļu no kopējās stratēģijas īstenošanas, lai panāktu rentabilitāti vismaz ilgtermiņā. |
| --- | --- |

(329)

Tādēļ bija iespējams pamatoti sagaidīt, ka 2000. gada līgums ar Ryanair nesīs papildu pelņu FLG. Tādējādi TED būtu noslēdzis līgumu, jo tas no ex ante viedokļa papildus veicināja lidostas rentabilitāti. Tāpat, ņemot vērā nepārprotami pozitīvo pienesumu, 2000. gada līgumu var uzskatīt arī par daļu no kopējās stratēģijas īstenošanas, lai panāktu rentabilitāti vismaz ilgtermiņā.

Ryanair

FLG

ex ante

| (330) | Tādējādi 2000. gada līgums starp FLG un Ryanair nepiešķir ekonomisku priekšrocību, ko Ryanair nebūtu guvis normālos tirgus apstākļos. Tādējādi tas nav valsts atbalsts Līguma 107. panta 1. punkta nozīmē. Šis konstatējums neskar izvērtējumu attiecībā uz to, vai 2010. gada līgumi bija saistīti ar valsts atbalstu Ryanair. |
| --- | --- |

(330)

Tādējādi 2000. gada līgums starp FLG un Ryanair nepiešķir ekonomisku priekšrocību, ko Ryanair nebūtu guvis normālos tirgus apstākļos. Tādējādi tas nav valsts atbalsts Līguma 107. panta 1. punkta nozīmē. Šis konstatējums neskar izvērtējumu attiecībā uz to, vai 2010. gada līgumi bija saistīti ar valsts atbalstu Ryanair.

FLG

Ryanair

Ryanair

Ryanair

7.5.   LIDMAŠĪNU ATLEDOŠANAS PAKALPOJUMU CENAS

LIDMAŠĪNU ATLEDOŠANAS PAKALPOJUMU CENAS

7.5.1.   
  Selektivitāte

Selektivitāte

| (331) | Lai valsts pasākums iekļautos LESD 107. panta 1. punkta piemērošanas jomā, tam jārada labvēlīgi apstākļi “noteiktiem uzņēmumiem vai noteiktiem ražojumiem”. Tādējādi jēdziens “valsts atbalsts” ietver tikai tos pasākumus uzņēmumu labā, kas nodrošina priekšrocību selektīvā veidā. |
| --- | --- |

(331)

Lai valsts pasākums iekļautos LESD 107. panta 1. punkta piemērošanas jomā, tam jārada labvēlīgi apstākļi “noteiktiem uzņēmumiem vai noteiktiem ražojumiem”. Tādējādi jēdziens “valsts atbalsts” ietver tikai tos pasākumus uzņēmumu labā, kas nodrošina priekšrocību selektīvā veidā.

| (332) | Kā minēts Eiropas tiesu judikatūrā, ir jānosaka, vai attiecīgā tiesiskā regulējuma (“atsauces sistēmas”) ietvaros valsts pasākums dod priekšrocības “noteiktiem uzņēmumiem vai noteiktiem ražojumiem” salīdzinājumā ar citiem uzņēmumiem, kas atrodas pielīdzināmā faktiskā un juridiskā situācijā, ņemot vērā attiecīgā pasākuma mērķi. Pasākums, kas atšķirīgi attiecas uz salīdzināmā situācijā esošiem uzņēmumiem, prima facie ir selektīvs. Ja sistēmas raksturs vai vispārējā struktūra attaisno prima facie selektīvu pasākumu, tas netiks uzskatīts par selektīvu un tādējādi LESD 107. panta 1. punkts uz to neattieksies (74). |
| --- | --- |

(332)

Kā minēts Eiropas tiesu judikatūrā, ir jānosaka, vai attiecīgā tiesiskā regulējuma (“atsauces sistēmas”) ietvaros valsts pasākums dod priekšrocības “noteiktiem uzņēmumiem vai noteiktiem ražojumiem” salīdzinājumā ar citiem uzņēmumiem, kas atrodas pielīdzināmā faktiskā un juridiskā situācijā, ņemot vērā attiecīgā pasākuma mērķi. Pasākums, kas atšķirīgi attiecas uz salīdzināmā situācijā esošiem uzņēmumiem, prima facie ir selektīvs. Ja sistēmas raksturs vai vispārējā struktūra attaisno prima facie selektīvu pasākumu, tas netiks uzskatīts par selektīvu un tādējādi LESD 107. panta 1. punkts uz to neattieksies (74).

prima facie

prima facie

74

| (333) | Tādēļ Komisijai ir jāveic trīsposmu analīze. Pirmkārt, ir jānosaka atsauces sistēma. Otrkārt, ir jānosaka, vai ar konkrēto pasākumu tiek izdarīta atkāpe no minētās sistēmas tādā ziņā, ka tas paredz atšķirīgu attieksmi pret uzņēmējiem, kuri, ņemot vērā sistēmas mērķus, atrodas salīdzināmā faktiskajā un tiesiskajā situācijā. Ja šāda atkāpe pastāv (tātad, ja pasākums prima facie ir selektīvs), analīzes trešajā posmā ir jānosaka, vai šo atkāpi var attaisnot ar sistēmas raksturu vai vispārējo struktūru. |
| --- | --- |

(333)

Tādēļ Komisijai ir jāveic trīsposmu analīze. Pirmkārt, ir jānosaka atsauces sistēma. Otrkārt, ir jānosaka, vai ar konkrēto pasākumu tiek izdarīta atkāpe no minētās sistēmas tādā ziņā, ka tas paredz atšķirīgu attieksmi pret uzņēmējiem, kuri, ņemot vērā sistēmas mērķus, atrodas salīdzināmā faktiskajā un tiesiskajā situācijā. Ja šāda atkāpe pastāv (tātad, ja pasākums prima facie ir selektīvs), analīzes trešajā posmā ir jānosaka, vai šo atkāpi var attaisnot ar sistēmas raksturu vai vispārējo struktūru.

prima facie

| (334) | Izskatāmajā lietā Komisija sāka oficiālo izmeklēšanas procedūru par lidmašīnu atledošanas pakalpojumu cenām. |
| --- | --- |

(334)

Izskatāmajā lietā Komisija sāka oficiālo izmeklēšanas procedūru par lidmašīnu atledošanas pakalpojumu cenām.

| (335) | Vispirms Komisijai ir jānosaka atsauces sistēma, saskaņā ar kuru jāizvērtē atledošanas pakalpojumu cenas. Šajā sakarā Komisija norāda, ka lidmašīnu atledošanas pakalpojumu cenas lidostā ir noteiktas īpašo cenu shēmā. Lai gan šāda īpašo cenu shēma nav daļa no vispārējā infrastruktūras izmantošanas cenrāža, īpašo cenu shēmai un vispārējam cenrādim ir vairākas kopīgas īpašības: īpašo cenu shēmā ir noteiktas cenas par konkrētiem pakalpojumiem, ko lidosta sniedz aviokompānijām, un cenas par materiāliem, kas nepieciešami minēto pakalpojumu veikšanai. Minētā shēma attiecas uz visām aviokompānijām, kas izmanto lidostu. To ik pēc dažiem gadiem pielāgo, lai ņemtu vērā īpašo pakalpojumu izmaksu izmaiņas. Tikai lidosta ir tiesīga izstrādāt īpašo cenu shēmu. |
| --- | --- |

(335)

Vispirms Komisijai ir jānosaka atsauces sistēma, saskaņā ar kuru jāizvērtē atledošanas pakalpojumu cenas. Šajā sakarā Komisija norāda, ka lidmašīnu atledošanas pakalpojumu cenas lidostā ir noteiktas īpašo cenu shēmā. Lai gan šāda īpašo cenu shēma nav daļa no vispārējā infrastruktūras izmantošanas cenrāža, īpašo cenu shēmai un vispārējam cenrādim ir vairākas kopīgas īpašības: īpašo cenu shēmā ir noteiktas cenas par konkrētiem pakalpojumiem, ko lidosta sniedz aviokompānijām, un cenas par materiāliem, kas nepieciešami minēto pakalpojumu veikšanai. Minētā shēma attiecas uz visām aviokompānijām, kas izmanto lidostu. To ik pēc dažiem gadiem pielāgo, lai ņemtu vērā īpašo pakalpojumu izmaksu izmaiņas. Tikai lidosta ir tiesīga izstrādāt īpašo cenu shēmu.

| (336) | Spriedumā Lübeck Eiropas Savienības Tiesa nolēma, ka par atsauces sistēmu uzskatāma Lībekas lidostas 2006. gada maksājumu kārtība (75). Ņemot vērā vispārējā cenrāža un īpašo cenu shēmas savstarpējo līdzību, Komisija secina, ka Lībekas lidostas īpašo cenu shēma ir jāuzskata par atsauces sistēmu, saskaņā ar kuru jāizvērtē lidmašīnu atledošanas pakalpojumu cenas Lībekas lidostā. |
| --- | --- |

(336)

Spriedumā Lübeck Eiropas Savienības Tiesa nolēma, ka par atsauces sistēmu uzskatāma Lībekas lidostas 2006. gada maksājumu kārtība (75). Ņemot vērā vispārējā cenrāža un īpašo cenu shēmas savstarpējo līdzību, Komisija secina, ka Lībekas lidostas īpašo cenu shēma ir jāuzskata par atsauces sistēmu, saskaņā ar kuru jāizvērtē lidmašīnu atledošanas pakalpojumu cenas Lībekas lidostā.

Lübeck

75

| (337) | Otrkārt, Komisijai jāizvērtē, vai īpašo cenu shēmā ir noteikta dažāda attieksme pret ekonomikas dalībniekiem, kuri atrodas salīdzināmā faktiskajā un tiesiskajā situācijā. Komisija konstatē, ka īpašo cenu shēmu piemēro visām aviokompānijām, kas izmanto Lībekas lidostu. Saistībā ar lidmašīnu atledošanas pakalpojumu izmantošanu īpašo cenu shēmā pret dažādām aviokompānijām nav noteikta atšķirīga attieksme. Katrai Lībekas lidostā atledotajai lidmašīnai piemēro vienas un tās pašas cenas, kas ir atkarīgas no lidmašīnas pacelšanās svara, kā arī no izmantotā atledošanas šķidruma un karstā ūdens daudzuma. Tādējādi lidmašīnu atledošanas pakalpojumu cenas Lībekas lidostā neatkāpjas no atsauces sistēmas, jo nepastāv dažāda attieksme pret aviokompānijām, kas izmanto lidostu. Komisija secina, ka atledošanas pakalpojumu cenas pirmšķietami nav selektīvas. |
| --- | --- |

(337)

Otrkārt, Komisijai jāizvērtē, vai īpašo cenu shēmā ir noteikta dažāda attieksme pret ekonomikas dalībniekiem, kuri atrodas salīdzināmā faktiskajā un tiesiskajā situācijā. Komisija konstatē, ka īpašo cenu shēmu piemēro visām aviokompānijām, kas izmanto Lībekas lidostu. Saistībā ar lidmašīnu atledošanas pakalpojumu izmantošanu īpašo cenu shēmā pret dažādām aviokompānijām nav noteikta atšķirīga attieksme. Katrai Lībekas lidostā atledotajai lidmašīnai piemēro vienas un tās pašas cenas, kas ir atkarīgas no lidmašīnas pacelšanās svara, kā arī no izmantotā atledošanas šķidruma un karstā ūdens daudzuma. Tādējādi lidmašīnu atledošanas pakalpojumu cenas Lībekas lidostā neatkāpjas no atsauces sistēmas, jo nepastāv dažāda attieksme pret aviokompānijām, kas izmanto lidostu. Komisija secina, ka atledošanas pakalpojumu cenas pirmšķietami nav selektīvas.

| (338) | Tā kā atledošanas pakalpojumu cenas pirmšķietami nav selektīvas, nav jāizvērtē, vai šādas cenas ir pamatotas ar sistēmas būtību vai vispārējo shēmu. |
| --- | --- |

(338)

Tā kā atledošanas pakalpojumu cenas pirmšķietami nav selektīvas, nav jāizvērtē, vai šādas cenas ir pamatotas ar sistēmas būtību vai vispārējo shēmu.

7.5.2.   
  Secinājums

Secinājums

| (339) | Tātad lidmašīnu atledošanas pakalpojumu cenas nav uzskatāmas par valsts atbalstu LESD 107. panta 1. punkta nozīmē. |
| --- | --- |

(339)

Tātad lidmašīnu atledošanas pakalpojumu cenas nav uzskatāmas par valsts atbalstu LESD 107. panta 1. punkta nozīmē.

8.   SECINĀJUMS

SECINĀJUMS

| (340) | Komisija secina, ka nav jāpieņem lēmums par to, vai iespējamais valsts atbalsts FLG ir valsts atbalsts LESD 107. panta 1. punkta nozīmē un, ja tā, vai šādu atbalstu var atzīt par saderīgu. FLG kā juridiska persona ir beigusi pastāvēt, un tās saimnieciskā darbība vairs nenotiek. Turklāt, pat ja pastāvētu FLG un Yasmina saimnieciskā pēctecība, vairs nebūtu iespējams atgūt atbalstu no Yasmina, jo šis uzņēmums ir likvidēts un tā aktīvi tika pārdoti tiesas pārraudzītā maksātnespējas procedūrā, kā to paredz Vācijas maksātnespējas tiesības. |
| --- | --- |

(340)

Komisija secina, ka nav jāpieņem lēmums par to, vai iespējamais valsts atbalsts FLG ir valsts atbalsts LESD 107. panta 1. punkta nozīmē un, ja tā, vai šādu atbalstu var atzīt par saderīgu. FLG kā juridiska persona ir beigusi pastāvēt, un tās saimnieciskā darbība vairs nenotiek. Turklāt, pat ja pastāvētu FLG un Yasmina saimnieciskā pēctecība, vairs nebūtu iespējams atgūt atbalstu no Yasmina, jo šis uzņēmums ir likvidēts un tā aktīvi tika pārdoti tiesas pārraudzītā maksātnespējas procedūrā, kā to paredz Vācijas maksātnespējas tiesības.

FLG

FLG

FLG

Yasmina

Yasmina

| (341) | FLG akciju pārdošana Infratil 2005. gadā neradīja priekšrocību Infratil, jo Hansestadt Lübeck, pārdodot akcijas, rīkojās kā TED. Arī 2009. gada pārdošanas iespējas pārskatīšana un turpmāko zaudējumu, ieguldījumu un citu izmaksu pārņemšana, kā tika noteikts 2009. gada papildvienošanās līgumā, neradīja priekšrocību Infratil. Arī šajā sakarā Hansestadt Lübeck rīkojās kā TED. |
| --- | --- |

(341)

FLG akciju pārdošana Infratil 2005. gadā neradīja priekšrocību Infratil, jo Hansestadt Lübeck, pārdodot akcijas, rīkojās kā TED. Arī 2009. gada pārdošanas iespējas pārskatīšana un turpmāko zaudējumu, ieguldījumu un citu izmaksu pārņemšana, kā tika noteikts 2009. gada papildvienošanās līgumā, neradīja priekšrocību Infratil. Arī šajā sakarā Hansestadt Lübeck rīkojās kā TED.

FLG

Infratil

Infratil

Hansestadt Lübeck

Infratil

Hansestadt Lübeck

| (342) | 2000. gada līgums starp FLG un Ryanair no ex ante skatupunkta būtu veicinājis lidostas rentabilitāti. Tādēļ TED būtu noslēdzis līgumu, kas nerada priekšrocību Ryanair. |
| --- | --- |

(342)

2000. gada līgums starp FLG un Ryanair no ex ante skatupunkta būtu veicinājis lidostas rentabilitāti. Tādēļ TED būtu noslēdzis līgumu, kas nerada priekšrocību Ryanair.

FLG

Ryanair

ex ante

Ryanair

| (343) | Lidmašīnu atledošanas pakalpojumu cenas lidostā nešķiet noteiktas selektīvi, |
| --- | --- |

(343)

Lidmašīnu atledošanas pakalpojumu cenas lidostā nešķiet noteiktas selektīvi,

IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.

1. pants

Nav jāizlemj, vai iespējamais valsts atbalsts FLG ir valsts atbalsts Līguma par Eiropas Savienības darbību 107. panta 1. punkta nozīmē un, ja tā, vai to varētu atzīt par saderīgu ar iekšējo tirgu, jo FLG saimnieciskā darbība ir beigusi pastāvēt un atbalstu atgūt vairs nav iespējams.

2. pants

90 % FLG akciju pārdošana Infratil un 2009. gadā no jauna apspriestie pārdošanas iespējas nosacījumi nav valsts atbalsts Līguma par Eiropas Savienības darbību 107. panta 1. punkta nozīmē.

3. pants

2000. gada līgums starp Ryanair un Lībekas lidostu nav valsts atbalsts Līguma par Eiropas Savienības darbību 107. panta 1. punkta nozīmē.

4. pants

Lidmašīnu atledošanas pakalpojumu cenas nav valsts atbalsts Līguma par Eiropas Savienības darbību 107. panta 1. punkta nozīmē.

5. pants

Šis lēmums ir adresēts Vācijas Federatīvajai Republikai.

Briselē, 2017. gada 7. februārī

Komisijas vārdā –

Komisijas locekle

Margrethe VESTAGER

---

(1)  
  OV C 287, 29.11.2007., 27. lpp.

1

(2)  
  OV C 295, 7.12.2007., 29. lpp. un OV C 241, 10.8.2012., 56. lpp.

2

(3)  
  Infratil ir infrastruktūras ieguldījumu uzņēmums, kura galvenais birojs atrodas Jaunzēlandē un kurš veic ieguldījumus enerģētikas, lidostu un sabiedriskā transporta nozarē. Uzņēmumam piederēja šādas lidostas, kuras tas arī pārvaldīja: Velingtonas starptautiskā lidosta Jaunzēlandē, Glāzgovas Prestvikas lidosta un Kentas starptautiskā lidosta Apvienotajā Karalistē. Kopš tā laika uzņēmums ir atbrīvojies no saviem ieguldījumiem Eiropas lidostās.

3

Infratil

(4)  
  Ryanair ir Īrijas aviokompānija un Eiropas Zemo cenu aviokompāniju asociācijas biedre. Šīs aviokompānijas uzņēmējdarbība bija saistīta ar sekundārām, reģionālām lidostām. Pašlaik aviokompānija veic lidojumus uz aptuveni 160 galamērķiem Eiropā. Ryanair piederēja viendabīga gaisa kuģu flote, kurā bija 272 Boeing 737-800 lidmašīnas ar 189 sēdvietām. Laikā, kad tika pieņemts 2007. gada lēmums par procedūras sākšanu, Ryanair no Lībekas lidostas veica 23 lidojumus nedēļā uz 5 galamērķiem Eiropā, proti, uz Londonas Stanstedu Apvienotajā Karalistē, Milānu-Bergamo un Pizu Itālijā, Palmu Spānijā un Stokholmu-Skavstu Zviedrijā.

4

Ryanair

Ryanair

Boeing 737-800

Ryanair

(5)  
  OV C 287, 29.11.2007., 27. lpp.

5

(6)  
  OV C 295, 7.12.2007., 29. lpp.

6

(7)  
  Schutzgemeinschaft gegen Fluglärm Lübeck und Umgebung Groß Grönau eV un Check-in Lübeck e.V.

7

Schutzgemeinschaft gegen Fluglärm Lübeck und Umgebung Groß Grönau eV

Check-in Lübeck e.V

(8)  
  Industrie- und Handelskammer zu Lübeck (IHK).

8

Industrie- und Handelskammer zu Lübeck

IHK

(9)  
  Peter C. Klanowski un Horst Conrad.

9

Peter C. Klanowski

Horst Conrad.

(10)  Padomes 1999. gada 22. marta Regula (EK) Nr. 659/1999, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus Līguma par Eiropas Savienības darbību 108. panta piemērošanai (OV L 83, 27.3.1999., 1. lpp.).

10

(11)  Komisijas paziņojums “Pamatnostādnes par valsts atbalstu lidostām un aviokompānijām” (OV C 99, 4.4.2014., 3. lpp.).

11

(12)  
  OV C 113, 15.4.2014., 30. lpp.

12

(13)  Nevalstiska organizācija, kas reģistrēta saskaņā ar noteikumiem, kuri definēti Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 26. maija Direktīvā 2003/35/EK, ar ko paredz sabiedrības līdzdalību ar vidi saistītu plānu un programmu izstrādē un ar ko attiecībā uz sabiedrības līdzdalību un iespēju griezties tiesās groza Padomes Direktīvas 85/337/EEK un 96/61/EK (OV L 156, 25.6.2003., 17. lpp.).

13

(14)  Pirms procedūras sākšanas tika izmeklēti pasākumi, kas ietvert lietās CP 31/2009 (SA.27585) un CP 162/2010 (SA.31149).

14

(15)  
  OV C 241, 10.8.2012., 56. lpp.

15

(16)  Vācijas Komerciālo lidostu federālā apvienība (Bundesverband der deutschen Verkehrsflughäfen).

16

Bundesverband der deutschen Verkehrsflughäfen

(17)  
  Yasmina bija meitasuzņēmums, kas 100 % piederēja ieguldījumu trasta uzņēmumam 3 Y Logistic und Projektbetreuung GmbH (“
  3Y
  ”), kurš savukārt pieder fiziskai personai – Saūda Arābijas pilsonim Adel Mohammed Saleh M. Alghanmi. Uzņēmums Yasmina bija izveidots ar mērķi pirkt Lībekas lidostu un veikt uzņēmējdarbību tajā.

17

Yasmina

3 Y Logistic und Projektbetreuung GmbH

3Y

Adel Mohammed Saleh M. Alghanmi

Yasmina

(18)  
  2014. gada 9. septembra spriedums, Hansestadt Lübeck/Eiropas Komisija, T-461/12, ECLI:EU:T:2014:758.

18

Hansestadt Lübeck

(19)  
  2016. gada 21. decembra spriedums, Eiropas Komisija/Hansestadt Lübeck, C-524/14 P, ECLI:EU:C:2016:971.

19

Hansestadt Lübeck

(20)  Sk. Lībekas lidostas tīmekļa vietni http://www.flughafen-luebeck.de/images/02-unternehmen/06-zahlen_fakten_daten/02-monatsstatistik/ab2000.pdf (aplūkota 2015. gada 22. maijā).

20

(21)  
  Hansestadt Lübeck domi Bürgerschaft veido pilsētas iedzīvotāju pārstāvji.

21

Hansestadt Lübeck

Bürgerschaft

(22)  OV 2012/S 156-261107, 2012. gada 16. augusts (http://ted.europa.eu/udl?uri=TED:NOTICE:261107-2012:TEXT:EN:HTML&tabId=1).

22

(23)  Komisijas 2005. gada 19. janvāra Lēmums N644i/2002 – Vācija – Ausbau der kommunalen wirtschaftsnahen Infrastruktur nach Teil II Ziffer 7 des Rahmenplans der Gemeinschaftsaufgabe “Verbesserung der regionalen Wirtschaftsstruktur” (i) Errichtung oder Ausbau von Regionalflughäfen (OV C 126, 12.5.2005., 10. lpp.).

23

Ausbau der kommunalen wirtschaftsnahen Infrastruktur nach Teil II Ziffer 7 des Rahmenplans der Gemeinschaftsaufgabe “Verbesserung der regionalen Wirtschaftsstruktur” (i) Errichtung oder Ausbau von Regionalflughäfen

(24)  Lēmumu par plānojuma atļauju, lai attīstītu Lībekas lidostu, kas tika pieņemts 2005. gada 20. janvārī un attiecās uz dažādiem infrastruktūras pasākumiem, vairākas personas apstrīdēja tiesā. Pagaidu procedūrā ir pieņemti divi augstākās tiesu instances lēmumi, kuriem ir likuma spēks: Šlēsvigas Augstākās administratīvās tiesas (OVG) 2005. gada 18. jūlija lēmums 4 MR 1/05 un 2005. gada 21. oktobra lēmums 101/05. Balstoties uz šiem lēmumiem, plānojuma apstiprinājums netika izsniegts.

24

OVG

(*1)  Konfidenciāla informācija.

*1

(25)  EK Līguma 92. un 93. panta un EEZ līguma 61. panta piemērošana valsts atbalstam aviācijas nozarē (OV C 350, 10.12.1994., 5. lpp.).

25

(26)  
  Oberverwaltungsgericht Schleswig; 4MR1/05.

26

Oberverwaltungsgericht Schleswig

(27)  
  2002. gada 16. maija spriedums, Francija/Komisija (“
  Stardust Marine
  ”), C-482/99, ECLI:EU:C:2002:294.

27

Stardust Marine

(28)  
  2010. gada 3. marta spriedums priedums, Bundesverband deutscher Banken/Komisija (Helaba I), T-163/05, ECLI:EU:T:2010:59.

28

Bundesverband deutscher Banken/

Helaba

(29)  
  2003. gada 24. jūlija spriedums, Altmark Trans GmbH et Regierungspräsidium Magdeburg/Nahverkehrsgesellschaft Altmark GmbH, C-280/00, ECLI:EU:C:2003:415.

29

Altmark Trans GmbH et Regierungspräsidium Magdeburg

Nahverkehrsgesellschaft Altmark GmbH

(30)  
  Oxera
  2015. gada 6. februāra ziņojums, Economic MEOP assessment: Lübeck airport.

30

Oxera

Economic MEOP assessment: Lübeck airport

(31)  
  2009. gada 21. decembra darījumdarbības plāns Takeoff Konzept, sk.: http://www.luebeck.de/stadt_politik/rathaus/wahlen/files/M21_Take_off_Konzept_HL-Umdruck_17-156_WA_Ltsh.pdf

31

Takeoff Konzept

(32)  
  2002. gada 16. maija spriedums, Francija/Komisija (“
  Stardust Marine
  ”), C-482/99, ECLI:EU:C:2002:294.

32

Stardust Marine

(33)  
  2008. gada 17. decembra spriedums, Ryanair/Komisija (“
  Charleroi
  ”), T-196/04, ECLI:EU:T:2008:585.

33

Ryanair/

Charleroi

(34)  Komisijas 2008. gada 12. novembra lēmums – Valsts atbalsts – N 510/2008 – Itālija – Alitalia aktīvu pārdošana (OV C 46, 25.2.2009., 6. lpp.).

34

Alitalia aktīvu pārdošana

(35)  
  2003. gada 8. maija spriedums, Itālija un SIM 2 Multimedia/Komisija, apvienotās lietas C-328/99 un C-399/00, ECLI:EU:C:2003:252; Komisijas 2008. gada 17. septembra lēmums, valsts atbalsts N 321/2008, N 322/2008 un N 323/2008 – Grieķija – Vente de certains actifs d'Olympic Airlines/Olympic Airways Services (OV C 18, 23.1.2010., 9. lpp.); Komisijas 2008. gada 12. novembra lēmums, valsts atbalsts N 510/2008 – Itālija – Alitalia aktīvu pārdošana (OV C 46, 25.2.2009., 6. lpp.); Komisijas 2012. gada 4. aprīļa lēmums SA.34547 – Francija – Reprise des actifs du groupe SERNAM dans le cadre de son redressement judiciaire (OV C 305, 10.10.2012., 5. lpp.).

35

SIM 2 Multimedia

Vente de certains actifs d'Olympic Airlines/Olympic Airways Services

Alitalia aktīvu pārdošana

Reprise des actifs du groupe SERNAM dans le cadre de son redressement judiciaire

(36)  
  2012. gada 28. marta spriedums, Ryanair Ltd/Komisija, T-123/09, ECLI:EU:T:2012:164.

36

Ryanair Ltd

(37)  
  2012. gada 28. marta spriedums, Ryanair Ltd/Komisija, T-123/09, ECLI:EU:T:2012:164, 156. punkts.

37

Ryanair Ltd/

(38)  Padomes 2001. gada 12. marta Direktīva 2001/23/EK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz darbinieku tiesību aizsardzību uzņēmumu, uzņēmējsabiedrību vai uzņēmumu vai uzņēmējsabiedrību daļu īpašnieka maiņas gadījumā (OV L 82, 22.3.2001., 16. lpp.).

38

(39)  
  Bürgerliches Gesetzbuch (BGB), 1896. gada 18. augusts, 613.a punkts, 242.

39

Bürgerliches Gesetzbuch

BGB

(40)  Komisijas 2012. gada 4. aprīļa Lēmums – SA.34547 – Francija – Reprise des actifs du groupe SERNAM dans le cadre de son redressement judiciaire (OV C 305, 10.10.2012., 10. lpp.).

40

Reprise des actifs du groupe SERNAM dans le cadre de son redressement judiciaire

(41)  Padziļinātā izpēte ir iespējamā apvienošanās, iegādes, privatizācijas vai līdzīga korporatīvā finanšu darījuma mērķa izpēte, ko parasti veic pircējs.

41

(42)  Komisijas paziņojums par Līguma par Eiropas Savienības darbību 107. panta 1. punktā minēto valsts atbalsta jēdzienu (OV C 262, 19.7.2016., 1. lpp.), 94. apsvērums.

42

(43)  
  2010. gada 13. septembra spriedums, Grieķija/Komisija, T-415/05, ECLI:EU:T:2010:386, 146. punkts.

43

(44)  Turpat. Tiesa ir atzinusi, ka ekonomiskā nekonsekvence var liecināt par finansiālo pēctecību.

44

(45)  
  2012. gada 11. decembra spriedums, Komisija/Spānija, C-610/10, ECLI:EU:C:2012:781, 106. punkts.

45

(46)  
  1994. gada 5. oktobra Maksātnespējas likums (“
  Insolvenzordnung
  ”) (BGBl. I, 2866. lpp.), jaunākie grozījumi izdarīti ar 2015. gada 20. novembra likuma (BGBl. I, 2010. lpp.) 16. pantu.

46

Insolvenzordnung

(47)  Sk. Komisijas 2008. gada 27. februāra lēmumu par valsts atbalstu C 46/07 (ex NN 59/07), ko īsteno Rumānija saistībā ar Automobile Craiova (agrākais Daewoo Romania) (OV L 239, 6.9.2008., 12. lpp.).

47

Automobile Craiova

Daewoo Romania

(48)  
  1999. gada 29. aprīļa spriedums, Spānija/Komisija, C-342/96, ECLI:EU:C:1999:210, 41. punkts; 1996. gada 11. jūlija spriedums, Syndicat francais de l'Express international (SFEI) un citi/La Poste un citi, C-39/94, ECLI:EU:C:1996:285.

48

Syndicat francais de l'Express international (SFEI)

La Poste

(49)  Sk., piem.: 2000. gada 12. decembra spriedums, Alitalia/Komisija, T-296/97, ECLI:EU:T:2000:289; 2003. gada 6. marta spriedums, WestLB/Komisija, apvienotās lietas T-228/99 un T-233/99, ECLI:EU:T:2003:57; 2007. gada 29. marta spriedums, Scott SA/Komisija, T-366/00, ECLI:EU:T:2007:99; 2003. gada 8. maija spriedums, Itālija un SIM 2 Multimedia/Komisija, apvienotās lietas C-328/99 un C-399/00, ECLI:EU:C:2003:252; 1996. gada 12. decembra spriedums, Air France/Komisija, T-358/94, ECLI:EU:T:1996:194.

49

Alitalia

WestLB/

Scott SA/

SIM 2 Multimedia

Air France/

(50)  XXIII ziņojums par konkurences politiku, 1993. gads, 255. lpp.

50

(51)  Komisijas 2013. gada 19. jūnija lēmums C(2013) 3546 final, SA.36197 (13/N) – Portugal. Privatisation of ANA – Aeroportos de Portugal (OV C 256, 5.9.2013., 3. lpp.); 1986. gada 10. jūlija spriedums, Beļģija/Komisija, 40/85, ECLI:EU:C:1986:305.

51

final

– Portugal. Privatisation of ANA – Aeroportos de Portugal

(52)  
  2002. gada 16. maija spriedums, Francija/Komisija (“
  Stardust Marine
  ”), C-482/99, ECLI:EU:C:2002:294, 71. punkts.

52

Stardust Marine

(53)  Novērtējumu veica uzņēmums Berenberg Consult GmbH (Hamburger Privatbank Berenberg meitasuzņēmums).

53

Berenberg Consult GmbH

Hamburger Privatbank Berenberg

(54)  Sk. Eiropas Komisijas XXIII ziņojumu par konkurences politiku, 1993. g., 403. punkts; Komisijas paziņojums par Līguma par Eiropas Savienības darbību 107. panta 1. punktā minēto valsts atbalsta jēdzienu (OV C 262, 19.7.2016., 1. lpp.), 4.2.3.1. punkts.

54

(55)  
  2002. gada 16. maija spriedums, Francija/Komisija (“
  Stardust Marine
  ”), C-482/99, ECLI:EU:C:2002:294, 71. punkts.

55

Stardust Marine

(56)  Sk. 2014. gada Aviācijas pamatnostādņu 53. punktu.

56

(57)  Sk. 2014. gada Aviācijas pamatnostādņu 59. punktu.

57

(58)  Sk. 88. un 89. apsvērumu Komisijas 2010. gada 27. janvāra Lēmumā 2011/60/ES par valsts atbalstu C 12/2008 – Slovākija – vienošanās starp Bratislavas lidostu un Ryanair (OV L 27, 1.2.2011., 24. lpp.).

58

Ryanair

(59)  Sk. 2014. gada Aviācijas pamatnostādņu 57., 58. un 59. punktu.

59

(60)  Attiecībā uz salīdzinošo analīzi, atsaucoties uz rentabilitāti (nevis cenām) nozarē, sk. 44. punktu 2014. gada 3. jūlija spriedumā Spānija un Ciudad de la Luz pret Komisiju (apvienotās lietas T-319/12 un T-321/12, ECLI:EU:T:2014:604).

60

Ciudad de la Luz

(61)  Sk. 2014. gada Aviācijas pamatnostādņu 60. punktu par papildus izvērtējamajiem kritērijiem.

61

(62)  Sk. 2014. gada Aviācijas pamatnostādņu 59. un 63. punktu.

62

(63)  Sk. 2014. gada Aviācijas pamatnostādņu 63. punktu.

63

(64)  Sk. 2014. gada Aviācijas pamatnostādņu 64. punktu.

64

(65)  2014. gada Aviācijas pamatnostādnes, 64. punkts; Komisijas 2014. gada 23. jūlija lēmums (ES) 2015/1226 par valsts atbalstu SA.33963 (2012/C) (ex 2012/NN), ko Francija sniegusi Angulēmas Tirdzniecības un rūpniecības kamerai, SNC-Lavalin, Ryanair un Airport Marketing Services (OV L 201, 30.7.2015., 48. lpp.); Komisijas 2014. gada 1. oktobra Lēmums (ES) 2015/1584 par valsts atbalstu SA.23098 (C 37/07) (ex NN 36/07), ko Itālija piešķīrusi Società di Gestione dell'Aeroporto di Alghero So.Ge.A.AL S.p.A. un dažādiem gaisa pārvadātājiem, kas darbojas Algēro lidostā (OV L 250, 25.9.2015., 38. lpp.); Komisijas 2014. gada 1. oktobra Lēmums (ES) 2016/2069 par pasākumiem SA.14093 (C 76/2002), ko Beļģija īstenojusi par labu Brussels South Charleroi Airport un Ryanair (OV L 325, 30.11.2016., 63. lpp.).

65

SNC-Lavalin

Ryanair

Airport Marketing Services

Società di Gestione dell'Aeroporto di Alghero So.Ge.A.AL S.p.A.

Brussels South Charleroi Airport

Ryanair

(66)  
  2008. gada 17. decembra spriedums, Ryanair/Komisija (“
  Charleroi
  ”), T-196/04, ECLI:EU:T:2008:585., 59. punkts.

66

Ryanair

Charleroi

(67)  
  2002. gada 16. maija spriedums, Francija/Komisija (“
  Stardust Marine
  ”), C-482/99, ECLI:EU:C:2002:294, 71. punkts.

67

Stardust Marine

(68)  
  1991. gada 21. marta spriedums, Itālijas Republika/Eiropas Kopienu Komisija (Alfa Romeo), C-305/89, ECLI:EU:C:1991:142.

68

Alfa Romeo

(69)  Šis ziņojums iepriekš minēts 7.3.1.1. iedaļā attiecībā uz Hansestadt Lübeck un Infratil līguma rentabilitāti.

69

Hansestadt Lübeck

Infratil

(70)  Sk. 2014. gada Aviācijas pamatnostādņu 64. punktu.

70

(71)  Sk. Lēmumu (ES) 2015/1226.

71

(72)  Lēmums (ES) 2015/1584.

72

(73)  
  Oxera
  2014. gada 1. septembra ziņojums, Economic MEOP assessment: Lübeck airport.

73

Oxera

Economic MEOP assessment: Lübeck airport

(74)  
  2012. gada 7. marta spriedums, British Aggregates Association/Komisija, T-210/02 RENV, ECLI:EU:T:2012:110, 82. un 83. punkts; 2011. gada 15. novembra spriedums, Komisija un Spānija/Gibraltāra valdība un Apvienotā Karaliste, apvienotās lietas C-106/09 P un C-107/09 P, ECLI:EU:C:2011:732, 74. un 75. punkts; 2015. gada 14. janvāra spriedums, Eventech Ltd/Parking Adjudicator, C-518/13, ECLI:EU:C:2015:9, 54. un 55. punkts.

74

British Aggregates Association/

Eventech Ltd/Parking Adjudicator

(75)  
  2016. gada 21. decembra spriedums, Komisija/Hansestadt Lübeck, C-524/14 P, ECLI:EU:C:2016:971, 62. punkts.

75

/Hansestadt Lübeck

---

| 19.12.2017 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | L 339/50 |
| --- | --- | --- | --- |

19.12.2017

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

L 339/50

---

KOMISIJAS LĒMUMS (ES) 2017/2337

(2017. gada 29. maijs)

par summām, kas saskaņā ar valsts atbalstu SA.35484 (2013/C) (ex SA.35484 (2012/NN)) piešķirtas tehniskās palīdzības sniegšanai lauksaimniecības nozarē, kā arī kvalitatīvu lauksaimniecības produktu ražošanai un tirdzniecībai atbilstoši Likumam par pienu un taukiem

(izziņots ar dokumenta numuru C(2017) 3487)

(Autentisks ir tikai teksts vācu valodā)

EIROPAS KOMISIJA,

ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību, jo īpaši tā 108. panta 2. punkta pirmo daļu (1),

pēc ieinteresēto personu uzaicināšanas iesniegt piezīmes saskaņā ar iepriekš minēto noteikumu un ņemot vērā to piezīmes,

tā kā:

1.   PROCEDŪRA

PROCEDŪRA

| (1) | Eiropas Komisija (turpmāk “Komisija”) 2011. gada 28. novembra un 2012. gada 27. februāra vēstulē lūdza Vāciju sniegt papildu informāciju saistībā ar 2010. gada ziņojumu par valsts atbalstu lauksaimniecības nozarē; minēto ziņojumu Vācija bija iesniegusi saskaņā ar Padomes Regulas (EK) Nr. 659/1999 (2) 21. panta 1. punktu, kas tagad ir Padomes Regulas (ES) 2015/1589 (3) 26. panta 1. punkts. Vācija atbildēja uz Komisijas jautājumiem 2012. gada 16. janvāra un 2012. gada 27. aprīļa vēstulē. No Vācijas atbildēm varēja secināt, ka Vācija bija piešķīrusi finansiālu atbalstu Vācijas piena nozarei saskaņā ar 1952. gada Likumu par pienu un taukiem (Gesetz über den Verkehr mit Milch, Milcherzeugnissen und Fetten, turpmāk “MFG”). |
| --- | --- |

(1)

Eiropas Komisija (turpmāk “Komisija”) 2011. gada 28. novembra un 2012. gada 27. februāra vēstulē lūdza Vāciju sniegt papildu informāciju saistībā ar 2010. gada ziņojumu par valsts atbalstu lauksaimniecības nozarē; minēto ziņojumu Vācija bija iesniegusi saskaņā ar Padomes Regulas (EK) Nr. 659/1999 (2) 21. panta 1. punktu, kas tagad ir Padomes Regulas (ES) 2015/1589 (3) 26. panta 1. punkts. Vācija atbildēja uz Komisijas jautājumiem 2012. gada 16. janvāra un 2012. gada 27. aprīļa vēstulē. No Vācijas atbildēm varēja secināt, ka Vācija bija piešķīrusi finansiālu atbalstu Vācijas piena nozarei saskaņā ar 1952. gada Likumu par pienu un taukiem (Gesetz über den Verkehr mit Milch, Milcherzeugnissen und Fetten, turpmāk “MFG”).

2

3

Gesetz über den Verkehr mit Milch, Milcherzeugnissen und Fetten,

MFG

| (2) | Komisija 2012. gada 2. oktobra vēstulē informēja Vāciju, ka attiecīgie pasākumi ir reģistrēti kā nepaziņots atbalsts ar reģistrācijas numuru SA.35484 (2012/NN). Papildu informāciju Vācija sniedz 2012. gada 16. novembra, 2013. gada 7., 8., 11., 13., 14., 15. un 19. februāra, 21. marta, 8. aprīļa, 28. maija, 10. un 25. jūnija un 2. jūlija vēstulē. |
| --- | --- |

(2)

Komisija 2012. gada 2. oktobra vēstulē informēja Vāciju, ka attiecīgie pasākumi ir reģistrēti kā nepaziņots atbalsts ar reģistrācijas numuru SA.35484 (2012/NN). Papildu informāciju Vācija sniedz 2012. gada 16. novembra, 2013. gada 7., 8., 11., 13., 14., 15. un 19. februāra, 21. marta, 8. aprīļa, 28. maija, 10. un 25. jūnija un 2. jūlija vēstulē.

| (3) | Komisija 2013. gada 17. jūlija vēstulē (C(2013) 4457 final) (turpmāk “lēmums par procedūras sākšanu”) informēja Vāciju par lēmumu sākt LESD 108. panta 2. punktā noteikto procedūru attiecībā uz šo atbalstu. Lai izmeklētu attiecīgo apakšpasākumu saderību ar iekšējo tirgu, Komisija nošķīra divus laikposmus:






  1) | laikposmu no 2001. gada 28. novembra līdz 2006. gada 31. decembrim; |
| --- | --- | --- |

(3)

Komisija 2013. gada 17. jūlija vēstulē (C(2013) 4457 final) (turpmāk “lēmums par procedūras sākšanu”) informēja Vāciju par lēmumu sākt LESD 108. panta 2. punktā noteikto procedūru attiecībā uz šo atbalstu. Lai izmeklētu attiecīgo apakšpasākumu saderību ar iekšējo tirgu, Komisija nošķīra divus laikposmus:

final

1)

laikposmu no 2001. gada 28. novembra līdz 2006. gada 31. decembrim;

| 2) | laikposmu no 2007. gada 1. janvāra. |
| --- | --- |

2)

laikposmu no 2007. gada 1. janvāra.

| (4) | Lēmumā par procedūras sākšanu Komisija konstatēja, ka vairāki apakšpasākumi saskaņā ar MFG vai nu nebija valsts atbalsts LESD 107. panta 1. punkta nozīmē, vai arī tie bija atbalsts, kas neietilpa valsts atbalsta noteikumu piemērošanas jomā. |
| --- | --- |

(4)

Lēmumā par procedūras sākšanu Komisija konstatēja, ka vairāki apakšpasākumi saskaņā ar MFG vai nu nebija valsts atbalsts LESD 107. panta 1. punkta nozīmē, vai arī tie bija atbalsts, kas neietilpa valsts atbalsta noteikumu piemērošanas jomā.

MFG

| (5) | Attiecībā uz citiem apakšpasākumiem Komisija konstatēja, ka tie bija saderīgi ar iekšējo tirgu vai nu laikposmā no 2001. gada 28. novembra līdz 2006. gada 31. decembrim, vai laikposmā no 2007. gada 1. janvāra, vai abos laikposmos. |
| --- | --- |

(5)

Attiecībā uz citiem apakšpasākumiem Komisija konstatēja, ka tie bija saderīgi ar iekšējo tirgu vai nu laikposmā no 2001. gada 28. novembra līdz 2006. gada 31. decembrim, vai laikposmā no 2007. gada 1. janvāra, vai abos laikposmos.

| (6) | Attiecībā uz pārējiem apakšpasākumiem, tostarp apakšpasākumiem, kuri ir pamatā šim lēmumam par tehniskās palīdzības piešķiršanu lauksaimniecības nozarē, kā arī valsts atbalstu, kas piešķirts kvalitatīvu lauksaimniecības produktu ražošanai un tirdzniecībai, Komisija lēmumā par procedūras sākšanu pauda bažas par to saderību ar iekšējo tirgu. |
| --- | --- |

(6)

Attiecībā uz pārējiem apakšpasākumiem, tostarp apakšpasākumiem, kuri ir pamatā šim lēmumam par tehniskās palīdzības piešķiršanu lauksaimniecības nozarē, kā arī valsts atbalstu, kas piešķirts kvalitatīvu lauksaimniecības produktu ražošanai un tirdzniecībai, Komisija lēmumā par procedūras sākšanu pauda bažas par to saderību ar iekšējo tirgu.

| (7) | Pēc tam, kad lēmumā par procedūras sākšanu tika konstatētas vairākas nepareizības, 2013. gada 16. decembra vēstulē Vācijas iestādēm tika nosūtīts labojums. |
| --- | --- |

(7)

Pēc tam, kad lēmumā par procedūras sākšanu tika konstatētas vairākas nepareizības, 2013. gada 16. decembra vēstulē Vācijas iestādēm tika nosūtīts labojums.

| (8) | Laboto lēmumu par procedūras sākšanu publicēja Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī (4). Komisija uzaicināja ieinteresētās personas iesniegt piezīmes viena mēneša laikā. |
| --- | --- |

(8)

Laboto lēmumu par procedūras sākšanu publicēja Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī (4). Komisija uzaicināja ieinteresētās personas iesniegt piezīmes viena mēneša laikā.

Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī

4

| (9) | Vācija 2013. gada 20. septembra vēstulē iesniedza piezīmes par lēmumu par procedūras sākšanu. |
| --- | --- |

(9)

Vācija 2013. gada 20. septembra vēstulē iesniedza piezīmes par lēmumu par procedūras sākšanu.

| (10) | Komisija kopumā saņēma 19 piezīmes no ieinteresētajām personām. Viena no šīm personām lūdza Komisiju neatklāt tās identitāti un norādīja pamatotus iemeslus. Kopumā desmit piezīmes, bet ne iepriekšējā teikumā minētās personas piezīmes, attiecās uz izskatāmajiem apakšpasākumiem tehniskās palīdzības sniegšanai lauksaimniecības nozarē, kā arī valsts atbalsta sniegšanu kvalitatīvu lauksaimniecības produktu ražošanai un tirdzniecībai. |
| --- | --- |

(10)

Komisija kopumā saņēma 19 piezīmes no ieinteresētajām personām. Viena no šīm personām lūdza Komisiju neatklāt tās identitāti un norādīja pamatotus iemeslus. Kopumā desmit piezīmes, bet ne iepriekšējā teikumā minētās personas piezīmes, attiecās uz izskatāmajiem apakšpasākumiem tehniskās palīdzības sniegšanai lauksaimniecības nozarē, kā arī valsts atbalsta sniegšanu kvalitatīvu lauksaimniecības produktu ražošanai un tirdzniecībai.

| (11) | Šīs piezīmes tika nosūtītas Vācijai 2014. gada 27. februāra, 3. marta un 3. oktobra vēstulē. |
| --- | --- |

(11)

Šīs piezīmes tika nosūtītas Vācijai 2014. gada 27. februāra, 3. marta un 3. oktobra vēstulē.

| (12) | Vācija 2014. gada 21. marta vēstulē informēja Komisiju, ka tā neatbildēs uz iepriekšminētajām ieinteresēto personu piezīmēm. |
| --- | --- |

(12)

Vācija 2014. gada 21. marta vēstulē informēja Komisiju, ka tā neatbildēs uz iepriekšminētajām ieinteresēto personu piezīmēm.

| (13) | Tomēr 2014. gada 31. marta vēstulē Vācija iesniedza Komisijai Bavārijas Brīvvalsts komentārus par piezīmēm, ko bija iesniegusi persona, kuras identitāte netika atklāta (skatīt 10. apsvērumu). |
| --- | --- |

(13)

Tomēr 2014. gada 31. marta vēstulē Vācija iesniedza Komisijai Bavārijas Brīvvalsts komentārus par piezīmēm, ko bija iesniegusi persona, kuras identitāte netika atklāta (skatīt 10. apsvērumu).

| (14) | Sākotnēji Vācija neatbildēja uz piezīmēm, ko ieinteresētās personas iesniegušas 2014. gada februārī. Par 2014. gada 8. jūlijā iesniegtajām papildu piezīmēm Vācija izteica apsvērumus 2014. gada 3. decembra vēstulē. |
| --- | --- |

(14)

Sākotnēji Vācija neatbildēja uz piezīmēm, ko ieinteresētās personas iesniegušas 2014. gada februārī. Par 2014. gada 8. jūlijā iesniegtajām papildu piezīmēm Vācija izteica apsvērumus 2014. gada 3. decembra vēstulē.

| (15) | Komisija 2014. gada 13. novembra vēstulē pieprasīja Vācijai papildu informāciju. Vācija atbildēja uz Komisijas jautājumiem 2015. gada 27. februāra vēstulē. |
| --- | --- |

(15)

Komisija 2014. gada 13. novembra vēstulē pieprasīja Vācijai papildu informāciju. Vācija atbildēja uz Komisijas jautājumiem 2015. gada 27. februāra vēstulē.

| (16) | Pārtikas un lauksaimniecības federālā ministrija 2016. gada 30. jūnijā iesniedza papildu informāciju par RP 2 apakšpasākumu. |
| --- | --- |

(16)

Pārtikas un lauksaimniecības federālā ministrija 2016. gada 30. jūnijā iesniedza papildu informāciju par RP 2 apakšpasākumu.

| (17) | Komisija 2016. gada 15. novembra vēstulē vēlreiz pieprasīja Vācijai papildu informāciju. Vācija lūdza Komisijai pagarināt termiņu atbildēšanai uz vēstuli un atbildēja uz Komisijas jautājumiem 2017. gada 13. janvāra vēstulē. |
| --- | --- |

(17)

Komisija 2016. gada 15. novembra vēstulē vēlreiz pieprasīja Vācijai papildu informāciju. Vācija lūdza Komisijai pagarināt termiņu atbildēšanai uz vēstuli un atbildēja uz Komisijas jautājumiem 2017. gada 13. janvāra vēstulē.

2.   PASĀKUMU APRAKSTS UN VĀCIJAS IESTĀŽU PIEZĪMES

PASĀKUMU APRAKSTS UN VĀCIJAS IESTĀŽU PIEZĪMES

| (18) | Turpmāk ir raksturoti apakšpasākumi, kuri veikti saskaņā ar atbalstu, kas tika piešķirts tehniskās palīdzības sniegšanai lauksaimniecības nozarē, kā arī valsts atbalstu, kas piešķirts kvalitatīvu lauksaimniecības produktu ražošanai un tirdzniecībai saskaņā ar MFG, un par kuru saderību ar iekšējo tirgu Komisija pauda bažas lēmumā par procedūras sākšanu. Proti, ir raksturoti šādi apakšpasākumi (turpmāk tekstā konkrēti apakšpasākumi ir apzīmēti atbilstoši klasifikācijai lēmuma par procedūras sākšanu pielikumā): BY 3, BY 10, BW 4, BB 1, BB 3, HE 2, HE 3, HE 9, NI 5, NI 6, NI 7, NW 4, NW 5, NW 6, RP 1, RP 5, SL 2, SL 5, TH 3, TH 4, TH 9, TH 10 (tehniskā palīdzība 2001.–2006. gadā); RP 2 (tehniskā palīdzība laikposmā no 2007. gada); BW 10, BW 11, NI 1 un TH 5 (kvalitatīvi produkti 2001.–2006. gadā). |
| --- | --- |

(18)

Turpmāk ir raksturoti apakšpasākumi, kuri veikti saskaņā ar atbalstu, kas tika piešķirts tehniskās palīdzības sniegšanai lauksaimniecības nozarē, kā arī valsts atbalstu, kas piešķirts kvalitatīvu lauksaimniecības produktu ražošanai un tirdzniecībai saskaņā ar MFG, un par kuru saderību ar iekšējo tirgu Komisija pauda bažas lēmumā par procedūras sākšanu. Proti, ir raksturoti šādi apakšpasākumi (turpmāk tekstā konkrēti apakšpasākumi ir apzīmēti atbilstoši klasifikācijai lēmuma par procedūras sākšanu pielikumā): BY 3, BY 10, BW 4, BB 1, BB 3, HE 2, HE 3, HE 9, NI 5, NI 6, NI 7, NW 4, NW 5, NW 6, RP 1, RP 5, SL 2, SL 5, TH 3, TH 4, TH 9, TH 10 (tehniskā palīdzība 2001.–2006. gadā); RP 2 (tehniskā palīdzība laikposmā no 2007. gada); BW 10, BW 11, NI 1 un TH 5 (kvalitatīvi produkti 2001.–2006. gadā).

MFG

Juridiskais pamats

Juridiskais pamats

| (19) | MFG ir federālais likums, kas stājās spēkā 1952. gadā, un kopš tā laika tas ir vairākas reizes grozīts (5). Šis tiesību akts ir pamatā izskatāmajiem atbalsta pasākumiem, un tam ir neierobežots darbības laiks. |
| --- | --- |

(19)

MFG ir federālais likums, kas stājās spēkā 1952. gadā, un kopš tā laika tas ir vairākas reizes grozīts (5). Šis tiesību akts ir pamatā izskatāmajiem atbalsta pasākumiem, un tam ir neierobežots darbības laiks.

MFG

5

| (20) | Ar MFG 22. panta 1. punktu Vācijas federālās zemes ir pilnvarotas iekasēt piena nodevu no pienotavām, pamatojoties uz tām piegādātā piena daudzumu. Saskaņā ar Vācijas sniegto informāciju šo atļauju izmantoja deviņas (no sešpadsmit) Vācijas federālās zemes, t. i., Bādene-Virtemberga, Bavārija, Brandenburga, Hesene, Lejassaksija, Ziemeļreina-Vestfālene, Reinzeme-Pfalca, Zāra un Tīringene. Federālo zemju iekasētās nodevas apmērs nepārsniedz EUR 0,0015 par kilogramu piena. |
| --- | --- |

(20)

Ar MFG 22. panta 1. punktu Vācijas federālās zemes ir pilnvarotas iekasēt piena nodevu no pienotavām, pamatojoties uz tām piegādātā piena daudzumu. Saskaņā ar Vācijas sniegto informāciju šo atļauju izmantoja deviņas (no sešpadsmit) Vācijas federālās zemes, t. i., Bādene-Virtemberga, Bavārija, Brandenburga, Hesene, Lejassaksija, Ziemeļreina-Vestfālene, Reinzeme-Pfalca, Zāra un Tīringene. Federālo zemju iekasētās nodevas apmērs nepārsniedz EUR 0,0015 par kilogramu piena.

MFG

| (21) | Vācija ir norādījusi, ka piena nodeva nav piemērojama importētiem produktiem. Tomēr par eksportētiem produktiem piena nodevu var iekasēt. |
| --- | --- |

(21)

Vācija ir norādījusi, ka piena nodeva nav piemērojama importētiem produktiem. Tomēr par eksportētiem produktiem piena nodevu var iekasēt.

| (22) | MFG 22. panta 2. punktā ir noteikts, ka ieņēmumus no piena nodevas var izmantot vienīgi tam, lai:






  1) | uzlabotu un saglabātu kvalitāti, pamatojoties uz konkrētiem īstenošanas noteikumiem; |
| --- | --- | --- |

(22)

MFG 22. panta 2. punktā ir noteikts, ka ieņēmumus no piena nodevas var izmantot vienīgi tam, lai:

MFG

1)

uzlabotu un saglabātu kvalitāti, pamatojoties uz konkrētiem īstenošanas noteikumiem;

| 2) | uzlabotu higiēnu piena un piena produktu ieguves, piegādes, apstrādes, pārstrādes un tirdzniecības laikā; |
| --- | --- |

2)

uzlabotu higiēnu piena un piena produktu ieguves, piegādes, apstrādes, pārstrādes un tirdzniecības laikā;

| 3) | pārbaudītu izslaukumu; |
| --- | --- |

3)

pārbaudītu izslaukumu;

| 4) | sniegtu konsultācijas uzņēmumiem saistībā ar piena nozari un nodrošinātu jauno darbinieku pastāvīgu tālākizglītību; |
| --- | --- |

4)

sniegtu konsultācijas uzņēmumiem saistībā ar piena nozari un nodrošinātu jauno darbinieku pastāvīgu tālākizglītību;

| 5) | nodrošinātu reklāmu, kas veicina piena un piena produktu patēriņu; |
| --- | --- |

5)

nodrošinātu reklāmu, kas veicina piena un piena produktu patēriņu;

| 6) | veiktu MFG paredzētos uzdevumus. |
| --- | --- |

6)

veiktu MFG paredzētos uzdevumus.

MFG

| (23) | MFG 22. panta 2.a punktā ir noteikts, ka, atkāpjoties no 2. punkta, saskaņā ar 1. punktu gūtos ieņēmumus var izmantot arī tam, lai:






  1) | mazinātu strukturāli nosacītas lielākas uzskaites izmaksas, kas saistītas ar piena un krējuma piegādi no ražotāja līdz pienotavai; |
| --- | --- | --- |

(23)

MFG 22. panta 2.a punktā ir noteikts, ka, atkāpjoties no 2. punkta, saskaņā ar 1. punktu gūtos ieņēmumus var izmantot arī tam, lai:

MFG

1)

mazinātu strukturāli nosacītas lielākas uzskaites izmaksas, kas saistītas ar piena un krējuma piegādi no ražotāja līdz pienotavai;

| 2) | mazinātu lielākas transporta izmaksas par piena piegādi no vienas pienotavas otrai, ja šāda piegāde ir nepieciešama attiecīgās pienotavas noieta tirgus nodrošināšanai un apgādei ar dzeramo pienu, un |
| --- | --- |

2)

mazinātu lielākas transporta izmaksas par piena piegādi no vienas pienotavas otrai, ja šāda piegāde ir nepieciešama attiecīgās pienotavas noieta tirgus nodrošināšanai un apgādei ar dzeramo pienu, un

| 3) | uzlabotu piena produktu centralizētās tirdzniecības kvalitāti. |
| --- | --- |

3)

uzlabotu piena produktu centralizētās tirdzniecības kvalitāti.

| (24) | MFG 22. panta 4. punktā ir paredzēts, ka maksas un nodevas, ko pienotavas vai to apvienības maksā piensaimniecības struktūrām saistībā ar 2. punktā minētajiem mērķiem, var pilnībā vai daļēji tikt atlīdzinātas ar ieņēmumiem no piena nodevas. |
| --- | --- |

(24)

MFG 22. panta 4. punktā ir paredzēts, ka maksas un nodevas, ko pienotavas vai to apvienības maksā piensaimniecības struktūrām saistībā ar 2. punktā minētajiem mērķiem, var pilnībā vai daļēji tikt atlīdzinātas ar ieņēmumiem no piena nodevas.

MFG

| (25) | Lai gan MFG ir pamatlikums, izskatāmo pasākumu faktiskais juridiskais pamats ir īstenošanas noteikumi, ko federālās zemes izdevušas, pamatojoties uz MFG. |
| --- | --- |

(25)

Lai gan MFG ir pamatlikums, izskatāmo pasākumu faktiskais juridiskais pamats ir īstenošanas noteikumi, ko federālās zemes izdevušas, pamatojoties uz MFG.

MFG

MFG

Finansējums

Finansējums

| (26) | Vācijas iestādes 2017. gada 13. janvāra vēstulē apstiprināja, ka šajā lēmumā minētie pasākumi tika finansēti tikai no piena nodevas un papildu līdzekļi no federālo zemju budžeta netika izmantoti. |
| --- | --- |

(26)

Vācijas iestādes 2017. gada 13. janvāra vēstulē apstiprināja, ka šajā lēmumā minētie pasākumi tika finansēti tikai no piena nodevas un papildu līdzekļi no federālo zemju budžeta netika izmantoti.

2.1.   Tehniskās palīdzības sniegšana lauksaimniecības nozarē

Tehniskās palīdzības sniegšana lauksaimniecības nozarē

| (27) | Laikposmā no 2001. līdz 2006. gadam Bādene-Virtemberga, Bavārija, Brandenburga, Hesene, Lejassaksija, Ziemeļreina-Vestfālene, Reinzeme-Pfalca, Zāra un Tīringene piešķīra finansiālu atbalstu pasākumiem, kas bija paredzēti tehniskās palīdzības sniegšanai lauksaimniecības nozarē (BY 3, BY 10, BW 4, BB 1, BB 3, HE 2, HE 3, HE 9, NI 5, NI 6, NI 7, NW 4, NW 5, NW 6, RP 1, RP 5, SL 2, SL 5, TH 3, TH 4, TH 9 un TH 10 apakšpasākums). |
| --- | --- |

(27)

Laikposmā no 2001. līdz 2006. gadam Bādene-Virtemberga, Bavārija, Brandenburga, Hesene, Lejassaksija, Ziemeļreina-Vestfālene, Reinzeme-Pfalca, Zāra un Tīringene piešķīra finansiālu atbalstu pasākumiem, kas bija paredzēti tehniskās palīdzības sniegšanai lauksaimniecības nozarē (BY 3, BY 10, BW 4, BB 1, BB 3, HE 2, HE 3, HE 9, NI 5, NI 6, NI 7, NW 4, NW 5, NW 6, RP 1, RP 5, SL 2, SL 5, TH 3, TH 4, TH 9 un TH 10 apakšpasākums).

| (28) | Kopš 2007. gada Reinzeme-Pfalca ir piešķīrusi finansiālu atbalstu vienam pasākumam, kas bija paredzēts tehniskās palīdzības sniegšanai lauksaimniecības nozarē (RP 2). |
| --- | --- |

(28)

Kopš 2007. gada Reinzeme-Pfalca ir piešķīrusi finansiālu atbalstu vienam pasākumam, kas bija paredzēts tehniskās palīdzības sniegšanai lauksaimniecības nozarē (RP 2).

| (29) | Laikposmā no 2001. līdz 2011. gadam kopējie piešķirtie budžeta līdzekļi (visas federālajās zemēs kopā) bija EUR 23,7 miljoni. |
| --- | --- |

(29)

Laikposmā no 2001. līdz 2011. gadam kopējie piešķirtie budžeta līdzekļi (visas federālajās zemēs kopā) bija EUR 23,7 miljoni.

| (30) | Finansiālais atbalsts tiek piešķirts vispārīgas informācijas sniegšanas pasākumiem, kas ir noderīgi visiem piena nozares uzņēmumiem. Šajos pasākumus, kas kopumā paredzēti piena un piena produktu lietošanas veicināšanai, tiek sniegta informācija par piena raksturīgajām īpašībām un netiek iekļauti subjektīvi apgalvojumi par konkrētu viena vai vairāku uzņēmumu produktu priekšrocībām, un tie neietver reklāmu. Tiek finansēti vienīgi vispārīgi pasākumi, kas sniedz vienlīdz lielu labumu visiem ražotājiem piena nozarē. Atsevišķi ražotāji vai piena izcelsme netiek norādīti. Netiek piešķirti tieši maksājumi pārstrādes un tirdzniecības uzņēmumiem (izņemot RP 2 pasākumā). |
| --- | --- |

(30)

Finansiālais atbalsts tiek piešķirts vispārīgas informācijas sniegšanas pasākumiem, kas ir noderīgi visiem piena nozares uzņēmumiem. Šajos pasākumus, kas kopumā paredzēti piena un piena produktu lietošanas veicināšanai, tiek sniegta informācija par piena raksturīgajām īpašībām un netiek iekļauti subjektīvi apgalvojumi par konkrētu viena vai vairāku uzņēmumu produktu priekšrocībām, un tie neietver reklāmu. Tiek finansēti vienīgi vispārīgi pasākumi, kas sniedz vienlīdz lielu labumu visiem ražotājiem piena nozarē. Atsevišķi ražotāji vai piena izcelsme netiek norādīti. Netiek piešķirti tieši maksājumi pārstrādes un tirdzniecības uzņēmumiem (izņemot RP 2 pasākumā).

| (31) | Pasākumu atbalsta intensitāte ir līdz 100 % no attiecināmajām izmaksām, ja vien nav norādīts citādi. |
| --- | --- |

(31)

Pasākumu atbalsta intensitāte ir līdz 100 % no attiecināmajām izmaksām, ja vien nav norādīts citādi.

Tehniskā palīdzība 2001.–2006. gadā

Tehniskā palīdzība 2001.–2006. gadā

BY 3

BY 3

| (32) | Bavārija piešķīra finansiālu atbalstu vispārīga faktu materiāla un tehniskās informācijas vākšanai par piena ražošanu, kā arī vispārīgas informācijas publicēšanai un sniegšanai par tematiem, kas saistīti ar piensaimniecību (piemēram, piena ražošanu lauku saimniecībās). Tika subsidētas arī izmaksas, kas saistītas ar zinātnes atziņu sniegšanu viegli saprotamā veidā (publikācijās un prezentācijās), kā arī faktu materiāla gatavošanu par kvalitātes sistēmām, kas ir pieejamas Bavārijas piena ražotājiem un ieinteresētajām personām. Pasākumus veica Verband der Milcherzeuger e.V. – VMB. |
| --- | --- |

(32)

Bavārija piešķīra finansiālu atbalstu vispārīga faktu materiāla un tehniskās informācijas vākšanai par piena ražošanu, kā arī vispārīgas informācijas publicēšanai un sniegšanai par tematiem, kas saistīti ar piensaimniecību (piemēram, piena ražošanu lauku saimniecībās). Tika subsidētas arī izmaksas, kas saistītas ar zinātnes atziņu sniegšanu viegli saprotamā veidā (publikācijās un prezentācijās), kā arī faktu materiāla gatavošanu par kvalitātes sistēmām, kas ir pieejamas Bavārijas piena ražotājiem un ieinteresētajām personām. Pasākumus veica Verband der Milcherzeuger e.V. – VMB.

Verband der Milcherzeuger e.V.

VMB

| (33) | Vācija 2013. gada 20. septembra paziņojumā (6) apgalvoja, ka, padziļinātāk pārskatot BY 3 pasākumu, tika konstatēts, ka tas nebija valsts atbalsts, jo neradīja konkrētas priekšrocības atsevišķiem uzņēmumiem. Pat ja tas būtu uzskatāms par zināma veida atbalstu, tas bija pastāvošs atbalsts, uz kuru attiecas tiesības saglabāt iepriekš spēkā esošos nosacījumus. Pakārtoti Vācija norādīja arī uz to, ka atbalsts bija saderīgs ar iekšējo tirgu. |
| --- | --- |

(33)

Vācija 2013. gada 20. septembra paziņojumā (6) apgalvoja, ka, padziļinātāk pārskatot BY 3 pasākumu, tika konstatēts, ka tas nebija valsts atbalsts, jo neradīja konkrētas priekšrocības atsevišķiem uzņēmumiem. Pat ja tas būtu uzskatāms par zināma veida atbalstu, tas bija pastāvošs atbalsts, uz kuru attiecas tiesības saglabāt iepriekš spēkā esošos nosacījumus. Pakārtoti Vācija norādīja arī uz to, ka atbalsts bija saderīgs ar iekšējo tirgu.

6

| (34) | Turklāt neatkarīgi no pierādījumiem par to, ka līdzekļi ir izmantoti jaunu metožu izplatīšanai, attiecīgie pasākumi esot saderīgi ar iekšējo tirgu. Komisijas Regulas (EK) Nr. 1857/2006 (7) 15. panta 2. punkta e) apakšpunkts un 2007.–2013. gada pamatnostādnes (8) atceļ šo prasību (jaunu metožu izplatīšana). Noteicošais drīzāk ir tas, ka tiek izplatītas zinātniskas atziņas. Šis kritērijs attiecas arī uz 2000.–2006. gadu, jo tajā laikā nepastāvēja apstākļi, kuru dēļ būtu vajadzīgi stingrāki kritēriji. |
| --- | --- |

(34)

Turklāt neatkarīgi no pierādījumiem par to, ka līdzekļi ir izmantoti jaunu metožu izplatīšanai, attiecīgie pasākumi esot saderīgi ar iekšējo tirgu. Komisijas Regulas (EK) Nr. 1857/2006 (7) 15. panta 2. punkta e) apakšpunkts un 2007.–2013. gada pamatnostādnes (8) atceļ šo prasību (jaunu metožu izplatīšana). Noteicošais drīzāk ir tas, ka tiek izplatītas zinātniskas atziņas. Šis kritērijs attiecas arī uz 2000.–2006. gadu, jo tajā laikā nepastāvēja apstākļi, kuru dēļ būtu vajadzīgi stingrāki kritēriji.

7

8

| (35) | Vācija apgalvoja, ka pasākums neattiecās tikai uz konkrētu grupu, bet tika atbalstīta visa piena nozare kopumā un trīs gados tika iztērēti ne vairāk kā EUR 100 000 vienam atbalsta saņēmējam. |
| --- | --- |

(35)

Vācija apgalvoja, ka pasākums neattiecās tikai uz konkrētu grupu, bet tika atbalstīta visa piena nozare kopumā un trīs gados tika iztērēti ne vairāk kā EUR 100 000 vienam atbalsta saņēmējam.

| (36) | Kā norādīja Vācijas iestādes, šā pasākuma atbalsta saņēmēji bija “lauksaimnieki, ražotāju grupas, ieinteresētā sabiedrība un MVU”. |
| --- | --- |

(36)

Kā norādīja Vācijas iestādes, šā pasākuma atbalsta saņēmēji bija “lauksaimnieki, ražotāju grupas, ieinteresētā sabiedrība un MVU”.

| (37) | Saskaņā ar paziņojumu, ko Vācijas iestādes izdeva 2015. gada 27. februārī, gada izdevumi par BY 3 un BY 10 pasākuma darbībām 2001.–2006. gadā bija no EUR 471 986 līdz EUR 518 057. Ņemot vērā piena ražotāju un pienotavu skaitu (47 287–56 755) tajā pašā laikposmā, vienam atbalsta saņēmējam (piena piegādātāji un pienotavas) gadā tika iztērēti no EUR 9,13 līdz EUR 10,46. |
| --- | --- |

(37)

Saskaņā ar paziņojumu, ko Vācijas iestādes izdeva 2015. gada 27. februārī, gada izdevumi par BY 3 un BY 10 pasākuma darbībām 2001.–2006. gadā bija no EUR 471 986 līdz EUR 518 057. Ņemot vērā piena ražotāju un pienotavu skaitu (47 287–56 755) tajā pašā laikposmā, vienam atbalsta saņēmējam (piena piegādātāji un pienotavas) gadā tika iztērēti no EUR 9,13 līdz EUR 10,46.

BY 10

BY 10

| (38) | Bavārija piešķīra Milchwirtschaftliche Untersuchungs- und Versuchsanstalt (MUVA) Kempten finansiālu atbalstu, kura mērķis bija starp dažādiem aktoriem (pētniecības institūtiem, iestādēm) nodrošināt apmaiņu ar informāciju par pienu kā izejvielu. |
| --- | --- |

(38)

Bavārija piešķīra Milchwirtschaftliche Untersuchungs- und Versuchsanstalt (MUVA) Kempten finansiālu atbalstu, kura mērķis bija starp dažādiem aktoriem (pētniecības institūtiem, iestādēm) nodrošināt apmaiņu ar informāciju par pienu kā izejvielu.

Milchwirtschaftliche Untersuchungs- und Versuchsanstalt (MUVA) Kempten

| (39) | Vācija 2013. gada 20. septembra paziņojumā apgalvoja (9), ka BY 10 pasākums nav valsts atbalsts, jo tas nav paredzēts informācijas nodošanai no MUVA piena ražotājiem vai pienotavām. Tomēr pat tad, ja tas būtu uzskatāms par zināma veida atbalstu, tas bija pastāvošs atbalsts, uz kuru attiecas tiesības saglabāt iepriekš spēkā esošos nosacījumus. Pakārtoti Vācija norādīja arī uz to, ka atbalsts ir saderīgs ar iekšējo tirgu. |
| --- | --- |

(39)

Vācija 2013. gada 20. septembra paziņojumā apgalvoja (9), ka BY 10 pasākums nav valsts atbalsts, jo tas nav paredzēts informācijas nodošanai no MUVA piena ražotājiem vai pienotavām. Tomēr pat tad, ja tas būtu uzskatāms par zināma veida atbalstu, tas bija pastāvošs atbalsts, uz kuru attiecas tiesības saglabāt iepriekš spēkā esošos nosacījumus. Pakārtoti Vācija norādīja arī uz to, ka atbalsts ir saderīgs ar iekšējo tirgu.

9

MUVA

| (40) | Tajā pašā paziņojumā (10) Vācija apgalvoja, ka pasākuma “atbalsta saņēmēji” galvenokārt bija iestādes. |
| --- | --- |

(40)

Tajā pašā paziņojumā (10) Vācija apgalvoja, ka pasākuma “atbalsta saņēmēji” galvenokārt bija iestādes.

10

| (41) | Vācija 2015. gada 27. februāra piezīmēs sniedza aplēses, ka kopējās ar BY 3 un BY 10 pasākumu saistītās izmaksas ir no EUR 471 986 līdz EUR 518 057 gadā (skatīt 37. apsvērumu). |
| --- | --- |

(41)

Vācija 2015. gada 27. februāra piezīmēs sniedza aplēses, ka kopējās ar BY 3 un BY 10 pasākumu saistītās izmaksas ir no EUR 471 986 līdz EUR 518 057 gadā (skatīt 37. apsvērumu).

BW 4

BW 4

| (42) | Bādene-Virtemberga piešķīra finansiālu atbalstu vispārīgiem sabiedrisko attiecību pasākumiem un patērētāju informēšanai par pienu un piena produktiem. Šis pasākums cita starpā attiecās uz:






  a) | patērētājiem domātu informāciju par piena produktu uzturvērtību un vispārīgām īpašībām; |
| --- | --- | --- |

(42)

Bādene-Virtemberga piešķīra finansiālu atbalstu vispārīgiem sabiedrisko attiecību pasākumiem un patērētāju informēšanai par pienu un piena produktiem. Šis pasākums cita starpā attiecās uz:

a)

patērētājiem domātu informāciju par piena produktu uzturvērtību un vispārīgām īpašībām;

| b) | vispārīgu informāciju par piena un piena produktu marķēšanas noteikumiem vai kvalitātes kritērijiem; |
| --- | --- |

b)

vispārīgu informāciju par piena un piena produktu marķēšanas noteikumiem vai kvalitātes kritērijiem;

| c) | referentu vai informācijas stendu nodrošināšanu par iepriekš minētajiem tematiem patērētājiem paredzētos pasākumos (piemēram, Starptautiskajā piena dienā); |
| --- | --- |

c)

referentu vai informācijas stendu nodrošināšanu par iepriekš minētajiem tematiem patērētājiem paredzētos pasākumos (piemēram, Starptautiskajā piena dienā);

| d) | piena un piena produktu nozīmei uzturā veltītu tālākizglītības pasākumu un zinātnisko konferenču organizēšanu vai dalību tajos; |
| --- | --- |

d)

piena un piena produktu nozīmei uzturā veltītu tālākizglītības pasākumu un zinātnisko konferenču organizēšanu vai dalību tajos;

| e) | pasākumu organizēšanu un piena nozares visaptverošu pārstāvēšanu gadatirgos (Landwirtschaftliches Hauptfest). |
| --- | --- |

e)

pasākumu organizēšanu un piena nozares visaptverošu pārstāvēšanu gadatirgos (Landwirtschaftliches Hauptfest).

Landwirtschaftliches Hauptfest

| (43) | Pasākumu koordinēja Milchwirtschaftlicher Verein Baden-Württemberg (MVBW). Pasākuma tehnisko īstenošanu veica pati MVBW vai tās ieceltas trešās personas. |
| --- | --- |

(43)

Pasākumu koordinēja Milchwirtschaftlicher Verein Baden-Württemberg (MVBW). Pasākuma tehnisko īstenošanu veica pati MVBW vai tās ieceltas trešās personas.

Milchwirtschaftlicher Verein Baden-Württemberg (MVBW)

MVBW

| (44) | Vācija 2013. gada 20. septembra piezīmēs (11) turpināja atbalstīt savu uzskatu, ka pasākums nebija valsts atbalsts, jo tas neradīja priekšrocības atsevišķiem ražošanas uzņēmumiem vai jomām. |
| --- | --- |

(44)

Vācija 2013. gada 20. septembra piezīmēs (11) turpināja atbalstīt savu uzskatu, ka pasākums nebija valsts atbalsts, jo tas neradīja priekšrocības atsevišķiem ražošanas uzņēmumiem vai jomām.

11

| (45) | Pakārtoti tika apgalvots arī tas (12), ka pasākumi lielākoties atbilda tajā laikā piemērojamo Kopienas pamatnostādņu prasībām un būtībā tos varēja uzskatīt par tehniskās palīdzības veidu saskaņā ar 14.1. punktu Kopienas Pamatnostādnēs par valsts atbalstu lauksaimniecības nozarē (13) (turpmāk “2000.–2006. gada pamatnostādnes”). Pasākumi bija paredzēti tam, lai vispārīgi un plaši izplatītu pašreizējās zinātnes atziņas par piena un piena produktu īpašībām. |
| --- | --- |

(45)

Pakārtoti tika apgalvots arī tas (12), ka pasākumi lielākoties atbilda tajā laikā piemērojamo Kopienas pamatnostādņu prasībām un būtībā tos varēja uzskatīt par tehniskās palīdzības veidu saskaņā ar 14.1. punktu Kopienas Pamatnostādnēs par valsts atbalstu lauksaimniecības nozarē (13) (turpmāk “2000.–2006. gada pamatnostādnes”). Pasākumi bija paredzēti tam, lai vispārīgi un plaši izplatītu pašreizējās zinātnes atziņas par piena un piena produktu īpašībām.

12

13

| (46) | Kā norādīja Vācija vispārīgi sabiedrisko attiecību pasākumi neattiecās tikai uz konkrētu grupu, bet atbalstīja visu piena nozari kopumā. Tātad pamatnostādņu 14.2. punktā paredzētie nosacījumi bija izpildīti. 2000.–2006. gada pamatnostādņu 14.3. punktā noteikts, ka valsts atbalsts var segt līdz 100 % izmaksu. Atbalsta apmērs bija mazāks nekā 14.3. punktā noteiktā robežvērtība EUR 100 000 vienam atbalsta saņēmējam trīs gados. |
| --- | --- |

(46)

Kā norādīja Vācija vispārīgi sabiedrisko attiecību pasākumi neattiecās tikai uz konkrētu grupu, bet atbalstīja visu piena nozari kopumā. Tātad pamatnostādņu 14.2. punktā paredzētie nosacījumi bija izpildīti. 2000.–2006. gada pamatnostādņu 14.3. punktā noteikts, ka valsts atbalsts var segt līdz 100 % izmaksu. Atbalsta apmērs bija mazāks nekā 14.3. punktā noteiktā robežvērtība EUR 100 000 vienam atbalsta saņēmējam trīs gados.

BB 1

BB 1

| (47) | Brandenburga sponsorēja izglītības un tālākizglītības izmaksas pasākumā “Higiēnas uzlabošana”. Prioritārās jomas ietvēra dzīvnieku veselību, slaukšanas higiēnas un svaigpiena kvalitātes uzlabošanu, kā arī izslaukuma problēmu analīzi. Pasākumu īstenoja Landeskontrollverband Brandenburg (LKVB). Maksimālais atbalsta apmērs nepārsniedza 60 % no attiecināmajām izmaksām. |
| --- | --- |

(47)

Brandenburga sponsorēja izglītības un tālākizglītības izmaksas pasākumā “Higiēnas uzlabošana”. Prioritārās jomas ietvēra dzīvnieku veselību, slaukšanas higiēnas un svaigpiena kvalitātes uzlabošanu, kā arī izslaukuma problēmu analīzi. Pasākumu īstenoja Landeskontrollverband Brandenburg (LKVB). Maksimālais atbalsta apmērs nepārsniedza 60 % no attiecināmajām izmaksām.

Landeskontrollverband Brandenburg (LKVB)

| (48) | Vācija 2013. gada 20. septembra paziņojumā apgalvoja (14), ka pasākums “Higiēnas uzlabošana” laikposmā no 2001. līdz 2006. gadam bija saderīgs ar iekšējo tirgu. Piedāvātie konsultāciju pakalpojumi netika sniegti tikai konkrētai grupai, bet bija pieejami visiem piena ražotājiem Brandenburgā. Tie neradīja priekšrocības atsevišķiem uzņēmumiem. Tika apgalvots, ka pasākums atbilda 2000.–2006. gada pamatnostādņu 13.2. punkta trešajam ievilkumam (izmaksas par personāla izglītību un tālākizglītību kvalitātes nodrošināšanas sistēmu izmantošanas nolūkos). |
| --- | --- |

(48)

Vācija 2013. gada 20. septembra paziņojumā apgalvoja (14), ka pasākums “Higiēnas uzlabošana” laikposmā no 2001. līdz 2006. gadam bija saderīgs ar iekšējo tirgu. Piedāvātie konsultāciju pakalpojumi netika sniegti tikai konkrētai grupai, bet bija pieejami visiem piena ražotājiem Brandenburgā. Tie neradīja priekšrocības atsevišķiem uzņēmumiem. Tika apgalvots, ka pasākums atbilda 2000.–2006. gada pamatnostādņu 13.2. punkta trešajam ievilkumam (izmaksas par personāla izglītību un tālākizglītību kvalitātes nodrošināšanas sistēmu izmantošanas nolūkos).

14

| (49) | Vācijas iestādes 2015. gada 27. februāra paziņojumā apstiprināja, ka attiecīgie konsultāciju pakalpojumi (kompleksas un īpašas konsultācijas) būtībā bija pieejami visiem piena ražotājiem federālajā zemē. Vācija apgalvoja, ka dotācijas, ko piešķīra kā daļu finansējuma, bija EUR 161,19 vienai lauku saimniecībai komplekso konsultāciju gadījumā vai EUR 144,62 vienai lauku saimniecībai īpašo konsultāciju gadījumā. Tātad robežvērtību EUR 100 000 vienam uzņēmumam trīs gados nebija iespējams pārsniegt. Kā norādīja Vācijas iestādes, šie rādītāji bija aprēķināti 2006. gadam, bet vērtības citos gados bija līdzīgas. Vācija apgalvoja arī, ka galīgie atbalsta saņēmēji (pienotavas un piena ražotāji) bija MVU. |
| --- | --- |

(49)

Vācijas iestādes 2015. gada 27. februāra paziņojumā apstiprināja, ka attiecīgie konsultāciju pakalpojumi (kompleksas un īpašas konsultācijas) būtībā bija pieejami visiem piena ražotājiem federālajā zemē. Vācija apgalvoja, ka dotācijas, ko piešķīra kā daļu finansējuma, bija EUR 161,19 vienai lauku saimniecībai komplekso konsultāciju gadījumā vai EUR 144,62 vienai lauku saimniecībai īpašo konsultāciju gadījumā. Tātad robežvērtību EUR 100 000 vienam uzņēmumam trīs gados nebija iespējams pārsniegt. Kā norādīja Vācijas iestādes, šie rādītāji bija aprēķināti 2006. gadam, bet vērtības citos gados bija līdzīgas. Vācija apgalvoja arī, ka galīgie atbalsta saņēmēji (pienotavas un piena ražotāji) bija MVU.

BB 3

BB 3

| (50) | Līdz 2007. gada beigām Brandenburga bija finansējusi informācijas sniegšanu par saimnieciskiem jautājumiem un jauniegūtās informācijas un zināšanu izplatīšanu par nozares jautājumiem saistībā ar Piena likumu, piena nozares politiku, piena ražošanu un piena kvalitāti, dzīvnieku ēdināšanu un turēšanu, aizsardzību pret dzīvnieku slimībām u. c. Konsultācijas vai mācības netika organizētas atsevišķām personām. Pasākums bija deleģēts Landesvereinigung der Milchwirtschaft Brandenburg-Berlin e. V. (LVMB) un Landesbauernverband Brandenburg e.V. (LBV). |
| --- | --- |

(50)

Līdz 2007. gada beigām Brandenburga bija finansējusi informācijas sniegšanu par saimnieciskiem jautājumiem un jauniegūtās informācijas un zināšanu izplatīšanu par nozares jautājumiem saistībā ar Piena likumu, piena nozares politiku, piena ražošanu un piena kvalitāti, dzīvnieku ēdināšanu un turēšanu, aizsardzību pret dzīvnieku slimībām u. c. Konsultācijas vai mācības netika organizētas atsevišķām personām. Pasākums bija deleģēts Landesvereinigung der Milchwirtschaft Brandenburg-Berlin e. V. (LVMB) un Landesbauernverband Brandenburg e.V. (LBV).

Landesvereinigung der Milchwirtschaft Brandenburg-Berlin e. V. (LVMB)

Landesbauernverband Brandenburg e.V. (LBV)

| (51) | Vācija 2013. gada 20. septembra piezīmēs (15) apgalvoja, ka iepriekš minētais pasākums bija saderīgs ar iekšējo tirgu. Pasākums tika īstenots kā tehniskās palīdzības veids saskaņā ar 2000.–2006. gada pamatnostādņu 14.1. punktu. Pasākums bija paredzēts produktivitātes un profesionālisma uzlabošanai lauksaimniecības nozarē visā Kopienā, lai tādējādi veicinātu nozares ekonomisko ilgtspēju ilgtermiņā. |
| --- | --- |

(51)

Vācija 2013. gada 20. septembra piezīmēs (15) apgalvoja, ka iepriekš minētais pasākums bija saderīgs ar iekšējo tirgu. Pasākums tika īstenots kā tehniskās palīdzības veids saskaņā ar 2000.–2006. gada pamatnostādņu 14.1. punktu. Pasākums bija paredzēts produktivitātes un profesionālisma uzlabošanai lauksaimniecības nozarē visā Kopienā, lai tādējādi veicinātu nozares ekonomisko ilgtspēju ilgtermiņā.

15

| (52) | Slaukšanas un piena kvalitātes konkursus federālās zemes mērogā LVMB organizēja saskaņā ar 14.1. punkta ceturto ievilkumu “Konkursu organizēšana”. |
| --- | --- |

(52)

Slaukšanas un piena kvalitātes konkursus federālās zemes mērogā LVMB organizēja saskaņā ar 14.1. punkta ceturto ievilkumu “Konkursu organizēšana”.

LVMB

| (53) | Vācija 2015. gada 27. februāra piezīmēs apgalvoja, ka Brandenburgas uzņēmumi, kas uzvarēja konkursos Starptautiskajā zaļajā nedēļā, tika īpaši godināti un tādējādi kļuva zināmi lielākai daļai sabiedrības. Šajā nolūkā 2006. gadā tika iztērēti aptuveni EUR 463, ko LVMB piešķīra no piena nodevām (16). |
| --- | --- |

(53)

Vācija 2015. gada 27. februāra piezīmēs apgalvoja, ka Brandenburgas uzņēmumi, kas uzvarēja konkursos Starptautiskajā zaļajā nedēļā, tika īpaši godināti un tādējādi kļuva zināmi lielākai daļai sabiedrības. Šajā nolūkā 2006. gadā tika iztērēti aptuveni EUR 463, ko LVMB piešķīra no piena nodevām (16).

LVMB

16

| (54) | LBV organizēja konsultāciju pakalpojumus, izmantojot savus piena konsultantus, kas bija pieejami visām piena nozares ieinteresētajām personām projekta “Konsultācijas piena ražotājiem” ietvaros. Finansējums tika piešķirts kā līdzfinansējums, kas iegūts no piena nodevām un bija daļa no projekta finansējuma. Saskaņā ar iesniegtajiem dokumentiem LBV 2006. gadā šajā nolūkā no federālās zemes valdības saņēma subsīdiju EUR 20 000 apmērā. Kā norādīja Vācijas iestādes, procedūras iepriekšējos gados bija līdzīgas. |
| --- | --- |

(54)

LBV organizēja konsultāciju pakalpojumus, izmantojot savus piena konsultantus, kas bija pieejami visām piena nozares ieinteresētajām personām projekta “Konsultācijas piena ražotājiem” ietvaros. Finansējums tika piešķirts kā līdzfinansējums, kas iegūts no piena nodevām un bija daļa no projekta finansējuma. Saskaņā ar iesniegtajiem dokumentiem LBV 2006. gadā šajā nolūkā no federālās zemes valdības saņēma subsīdiju EUR 20 000 apmērā. Kā norādīja Vācijas iestādes, procedūras iepriekšējos gados bija līdzīgas.

LBV

LBV

| (55) | Valsts atbalsts netika selektīvi piemērots tikai dažām grupām. Visām personām attiecīgajā piena nozares sektorā bija vienādas iespējas piedalīties profesionālajos konkursos. Tātad 2000.–2006. gada pamatnostādņu 14.2. punktā paredzētie nosacījumi bija izpildīti. |
| --- | --- |

(55)

Valsts atbalsts netika selektīvi piemērots tikai dažām grupām. Visām personām attiecīgajā piena nozares sektorā bija vienādas iespējas piedalīties profesionālajos konkursos. Tātad 2000.–2006. gada pamatnostādņu 14.2. punktā paredzētie nosacījumi bija izpildīti.

HE 2

HE 2

| (56) | Hesene piešķīra finansiālu atbalstu Landesvereinigung für Milch und Milcherzeugnisse Hessen e.V. (LVMH) pasākumam “Inovāciju komandas īstenota ražotāju tālākizglītība”. Šajā pasākumā LVMH inovāciju komanda sagatavoja zinātnisku informāciju profesionālās publikācijās un tālākizglītības pasākumos. Tika vākta un apkopota informācija, popularizētas zinātniskās publikācijās sniegtās atziņas, kā arī nodrošināta lauksaimnieku un lauku saimniecību darbinieku tālākizglītība. |
| --- | --- |

(56)

Hesene piešķīra finansiālu atbalstu Landesvereinigung für Milch und Milcherzeugnisse Hessen e.V. (LVMH) pasākumam “Inovāciju komandas īstenota ražotāju tālākizglītība”. Šajā pasākumā LVMH inovāciju komanda sagatavoja zinātnisku informāciju profesionālās publikācijās un tālākizglītības pasākumos. Tika vākta un apkopota informācija, popularizētas zinātniskās publikācijās sniegtās atziņas, kā arī nodrošināta lauksaimnieku un lauku saimniecību darbinieku tālākizglītība.

Landesvereinigung für Milch und Milcherzeugnisse Hessen e.V. (LVMH)

LVMH

| (57) | Vācija apgalvoja, ka ietekme uz konkurenci bija maza (17). Tāpēc atbalstu varēja piešķirt līdz maksimālajiem 100 %, lai segtu izmaksas precīzi aprakstītām darbībām, jo īpaši izglītībai un tālākizglītībai. Attiecināmās izmaksas varēja ietvert izglītības programmas organizēšanas faktiskās izmaksas, ceļa un uzturēšanās izdevumus, kā arī izmaksas par aizvietošanas pakalpojumiem lauksaimnieka vai lauku saimniecības darbinieka prombūtnes laikā. Šajā gadījumā tika nodrošināta lauksaimnieku tālākizglītība iepriekš minētajos jautājumos, un tātad 2000.–2006. gada pamatnostādņu 14.1. punkta prasības bija izpildītas. |
| --- | --- |

(57)

Vācija apgalvoja, ka ietekme uz konkurenci bija maza (17). Tāpēc atbalstu varēja piešķirt līdz maksimālajiem 100 %, lai segtu izmaksas precīzi aprakstītām darbībām, jo īpaši izglītībai un tālākizglītībai. Attiecināmās izmaksas varēja ietvert izglītības programmas organizēšanas faktiskās izmaksas, ceļa un uzturēšanās izdevumus, kā arī izmaksas par aizvietošanas pakalpojumiem lauksaimnieka vai lauku saimniecības darbinieka prombūtnes laikā. Šajā gadījumā tika nodrošināta lauksaimnieku tālākizglītība iepriekš minētajos jautājumos, un tātad 2000.–2006. gada pamatnostādņu 14.1. punkta prasības bija izpildītas.

17

| (58) | Pamatnostādņu 14.2. punktā paredzētās prasības bija izpildītas arī tāpēc, ka visām fiziskajām un juridiskajām personām attiecīgajā jomā būtībā bija iespēja piedalīties tālākizglītībā, pamatojoties uz objektīvi noteiktiem kritērijiem. Robežvērtība EUR 100 000 trīs gados (14.3. punkts) netika pārsniegta, jo vienam atbalsta saņēmējam piešķirtais atbalsts bija aptuveni EUR 125. |
| --- | --- |

(58)

Pamatnostādņu 14.2. punktā paredzētās prasības bija izpildītas arī tāpēc, ka visām fiziskajām un juridiskajām personām attiecīgajā jomā būtībā bija iespēja piedalīties tālākizglītībā, pamatojoties uz objektīvi noteiktiem kritērijiem. Robežvērtība EUR 100 000 trīs gados (14.3. punkts) netika pārsniegta, jo vienam atbalsta saņēmējam piešķirtais atbalsts bija aptuveni EUR 125.

HE 3

HE 3

| (59) | Hesene piešķīra finansiālu atbalstu sabiedrisko attiecību pasākumiem, kas bija paredzēti patērētāju izglītošanai par pienu un piena produktiem, tostarp to uzturvērtību un lietošanu uzturā. LVMH uztura komanda visiem saprotamā veidā iepazīstināja ar zinātnes atziņām, organizēja informatīvus pasākumus un kampaņas (kas nebija paredzēti tikai konkrētiem uzņēmumiem) un īstenoja sabiedrisko attiecību pasākumus, proti, sagatavoja skrejlapas, brošūras, reklāmlapas, receptes vai plakātus saistībā ar piena un piena produktu ražošanu, apstrādi un pārstrādi. |
| --- | --- |

(59)

Hesene piešķīra finansiālu atbalstu sabiedrisko attiecību pasākumiem, kas bija paredzēti patērētāju izglītošanai par pienu un piena produktiem, tostarp to uzturvērtību un lietošanu uzturā. LVMH uztura komanda visiem saprotamā veidā iepazīstināja ar zinātnes atziņām, organizēja informatīvus pasākumus un kampaņas (kas nebija paredzēti tikai konkrētiem uzņēmumiem) un īstenoja sabiedrisko attiecību pasākumus, proti, sagatavoja skrejlapas, brošūras, reklāmlapas, receptes vai plakātus saistībā ar piena un piena produktu ražošanu, apstrādi un pārstrādi.

LVMH

| (60) | Vācija 2013. gada 20. septembra piezīmēs (18) apgalvoja, ka HE 3 pasākums nebija valsts atbalsts, jo tas neradīja priekšrocības atsevišķiem ražošanas uzņēmumiem vai jomām. Pasākums bija “vienīgi patērētāju izglītošana”. Pakārtoti Vācija apgalvoja arī, ka atbalsts bija saderīgs ar iekšējo tirgu. |
| --- | --- |

(60)

Vācija 2013. gada 20. septembra piezīmēs (18) apgalvoja, ka HE 3 pasākums nebija valsts atbalsts, jo tas neradīja priekšrocības atsevišķiem ražošanas uzņēmumiem vai jomām. Pasākums bija “vienīgi patērētāju izglītošana”. Pakārtoti Vācija apgalvoja arī, ka atbalsts bija saderīgs ar iekšējo tirgu.

18

| (61) | Ja pretēji Vācijas paustajam viedoklim pasākums būtu klasificējams kā valsts atbalsts, tas jebkurā gadījumā atbilstu tajā laikā spēkā esošajai lēmumu pieņemšanas praksei un tātad būtībā to varētu uzskatīti par likumīgu. Pasākums netika selektīvi piemērots kādai konkrētai grupai, bet ar to atbalstīja visu piena nozari kopumā. Tātad 2000.–2006. gada pamatnostādņu 14.2. punktā paredzētie nosacījumi bija izpildīti. 2000.–2006. gada pamatnostādņu 14.3. punktā bija noteikts, ka valsts atbalsts var segt līdz 100 % izmaksu. Faktiskais subsīdiju apmērs bija daudz mazāks par piemērojamo robežvērtību EUR 100 000 vienam atbalsta saņēmējam trīs gados (2000.–2006. gada pamatnostādņu 14.3. punkts). Hesenē 2001.–2006. gadā aktīvi darbojās aptuveni 6 000 piensaimnieku, un tādējādi vienam atbalsta saņēmējam attiecīgajā laikposmā vidēji tika piešķirta subsīdija aptuveni EUR 170 apmērā. |
| --- | --- |

(61)

Ja pretēji Vācijas paustajam viedoklim pasākums būtu klasificējams kā valsts atbalsts, tas jebkurā gadījumā atbilstu tajā laikā spēkā esošajai lēmumu pieņemšanas praksei un tātad būtībā to varētu uzskatīti par likumīgu. Pasākums netika selektīvi piemērots kādai konkrētai grupai, bet ar to atbalstīja visu piena nozari kopumā. Tātad 2000.–2006. gada pamatnostādņu 14.2. punktā paredzētie nosacījumi bija izpildīti. 2000.–2006. gada pamatnostādņu 14.3. punktā bija noteikts, ka valsts atbalsts var segt līdz 100 % izmaksu. Faktiskais subsīdiju apmērs bija daudz mazāks par piemērojamo robežvērtību EUR 100 000 vienam atbalsta saņēmējam trīs gados (2000.–2006. gada pamatnostādņu 14.3. punkts). Hesenē 2001.–2006. gadā aktīvi darbojās aptuveni 6 000 piensaimnieku, un tādējādi vienam atbalsta saņēmējam attiecīgajā laikposmā vidēji tika piešķirta subsīdija aptuveni EUR 170 apmērā.

HE 9

HE 9

| (62) | Hesene piešķīra finansiālu palīdzību LVMH pasākumam “Jauno piensaimnieku tālākizglītība”. Šis pasākums bija paredzēts jauno piensaimnieku prasmju uzlabošanai. Attiecināmās izmaksas ietvēra tālākizglītības programmas organizēšanas faktiskās izmaksas, ceļa un uzturēšanās izdevumus, kā arī izmaksas par aizvietošanu lauksaimnieka vai lauku saimniecības darbinieka prombūtnes laikā. |
| --- | --- |

(62)

Hesene piešķīra finansiālu palīdzību LVMH pasākumam “Jauno piensaimnieku tālākizglītība”. Šis pasākums bija paredzēts jauno piensaimnieku prasmju uzlabošanai. Attiecināmās izmaksas ietvēra tālākizglītības programmas organizēšanas faktiskās izmaksas, ceļa un uzturēšanās izdevumus, kā arī izmaksas par aizvietošanu lauksaimnieka vai lauku saimniecības darbinieka prombūtnes laikā.

LVMH

| (63) | Vācija 2013. gada 20. septembra piezīmēs (19) apgalvoja, ka ietekme uz konkurenci bija maza. Tāpēc šo atbalstu varēja piešķirt līdz maksimālajiem 100 %, lai segtu izmaksas precīzi aprakstītām darbībām, jo īpaši izglītībai un tālākizglītībai. Aprakstīto pasākumu varēja klasificēt saskaņā ar 2000.–2006. gada pamatnostādņu 14.1. punktu, jo galu galā tā bija minētā palīdzība izglītības un tālākizglītības jomā. |
| --- | --- |

(63)

Vācija 2013. gada 20. septembra piezīmēs (19) apgalvoja, ka ietekme uz konkurenci bija maza. Tāpēc šo atbalstu varēja piešķirt līdz maksimālajiem 100 %, lai segtu izmaksas precīzi aprakstītām darbībām, jo īpaši izglītībai un tālākizglītībai. Aprakstīto pasākumu varēja klasificēt saskaņā ar 2000.–2006. gada pamatnostādņu 14.1. punktu, jo galu galā tā bija minētā palīdzība izglītības un tālākizglītības jomā.

19

| (64) | Pasākums ietvēra klasisko tālākizglītību piena nozarē, kas būtībā bija pieejama visiem ražotājiem, tāpēc 2000.–2006. gada pamatnostādņu 14.2. punktā noteiktās prasības bija izpildītas. Šajos gadījumos ir pieļaujams atbalsts, kas sedz līdz pat 100 % izmaksu. Kopējais piešķirtais atbalsta apmērs 2001.–2006. gadā bija aptuveni EUR 35 000, un tas nepārsniedza robežvērtību EUR 100 000 vienam atbalsta saņēmējam trīs gados (skatīt 2000.–2006. gada pamatnostādņu 14.3. punktu). |
| --- | --- |

(64)

Pasākums ietvēra klasisko tālākizglītību piena nozarē, kas būtībā bija pieejama visiem ražotājiem, tāpēc 2000.–2006. gada pamatnostādņu 14.2. punktā noteiktās prasības bija izpildītas. Šajos gadījumos ir pieļaujams atbalsts, kas sedz līdz pat 100 % izmaksu. Kopējais piešķirtais atbalsta apmērs 2001.–2006. gadā bija aptuveni EUR 35 000, un tas nepārsniedza robežvērtību EUR 100 000 vienam atbalsta saņēmējam trīs gados (skatīt 2000.–2006. gada pamatnostādņu 14.3. punktu).

NI 5

NI 5

| (65) | Lejassaksija piešķīra Landesvereinigung der Milchwirtschaft Niedersachsen e.V. (LVMN) finansiālu atbalstu dalībai gadatirgos un izstādēs, kā arī zinātniskās informācijas sagatavošanai viegli saprotamā veidā. Šajā kontekstā subsidētās izmaksas ietvēra izstāžu telpu īres un aprīkojuma izmaksas, kā arī publicēšanas izmaksas faktu materiāliem (brošūrām, receptēm u. c.) par pienu un piena produktiem, tostarp to uzturvērtību un lietošanu uzturā, kā arī piena ražošanu Lejassaksijā. Pasākumu koordinēja LVMN. Pasākumu tehniski īstenoja pati apvienība vai tās norīkotās trešās personas. |
| --- | --- |

(65)

Lejassaksija piešķīra Landesvereinigung der Milchwirtschaft Niedersachsen e.V. (LVMN) finansiālu atbalstu dalībai gadatirgos un izstādēs, kā arī zinātniskās informācijas sagatavošanai viegli saprotamā veidā. Šajā kontekstā subsidētās izmaksas ietvēra izstāžu telpu īres un aprīkojuma izmaksas, kā arī publicēšanas izmaksas faktu materiāliem (brošūrām, receptēm u. c.) par pienu un piena produktiem, tostarp to uzturvērtību un lietošanu uzturā, kā arī piena ražošanu Lejassaksijā. Pasākumu koordinēja LVMN. Pasākumu tehniski īstenoja pati apvienība vai tās norīkotās trešās personas.

Landesvereinigung der Milchwirtschaft Niedersachsen e.V. (LVMN)

LVMN

| (66) | Vācija 2013. gada 20. septembra piezīmēs (20) apgalvoja, ka pasākumu reglamentēja 2000.–2006. gada pamatnostādņu 14.1. punkta ceturtais ievilkums (konkursu, izstāžu un gadatirgu organizēšana). Pasākuma galvenais elements bija LVMN izstāžu stenda subsidēšana. Vācija uzskatīja, ka šajā saistībā atbalsta pasākums bija pieļaujams un saderīgs ar ES tiesību aktiem, ja arī 14.2. un 14.3. punkta prasības bija izpildītas. |
| --- | --- |

(66)

Vācija 2013. gada 20. septembra piezīmēs (20) apgalvoja, ka pasākumu reglamentēja 2000.–2006. gada pamatnostādņu 14.1. punkta ceturtais ievilkums (konkursu, izstāžu un gadatirgu organizēšana). Pasākuma galvenais elements bija LVMN izstāžu stenda subsidēšana. Vācija uzskatīja, ka šajā saistībā atbalsta pasākums bija pieļaujams un saderīgs ar ES tiesību aktiem, ja arī 14.2. un 14.3. punkta prasības bija izpildītas.

20

LVMN

| (67) | Lejassaksija pauda viedokli, ka attiecīgās prasības bija izpildītas, jo pasākums deva labumu visiem piena ražošanas uzņēmumiem (2001.–2006. gadā vidēji aptuveni 17 500 saimniecību). To varēja sasniegt, no vienas puses, nodrošinot, ka pasākums bija pieejams visiem piena ražošanas uzņēmumiem (2000.–2006. gada pamatnostādņu 14.2. punkts), un nodrošinot, ka atbalsts nepārsniedza EUR 100 000 vienam atbalsta saņēmējam trīs gados (2000.–2006. gada pamatnostādņu 14.3. punkts). |
| --- | --- |

(67)

Lejassaksija pauda viedokli, ka attiecīgās prasības bija izpildītas, jo pasākums deva labumu visiem piena ražošanas uzņēmumiem (2001.–2006. gadā vidēji aptuveni 17 500 saimniecību). To varēja sasniegt, no vienas puses, nodrošinot, ka pasākums bija pieejams visiem piena ražošanas uzņēmumiem (2000.–2006. gada pamatnostādņu 14.2. punkts), un nodrošinot, ka atbalsts nepārsniedza EUR 100 000 vienam atbalsta saņēmējam trīs gados (2000.–2006. gada pamatnostādņu 14.3. punkts).

NI 6 (2001–2003)

NI 6 (2001–2003)

| (68) | Turklāt Lejassaksija piešķīra finansiālu atbalstu pārstrādes uzņēmumu dalībai gadatirgos. Vācija apgalvoja, ka 2001.–2006. gadā piešķirtais atbalsts atbilda 2000.–2006. gada pamatnostādņu 14.1. punkta prasībām. Kopš 2003. gada 26. novembra pasākuma pamatā ir bija apstiprināts valsts atbalsts N 200/2003, kas bija spēkā līdz 2008. gada 31. decembrim; atbalsta maksimālā intensitāte bija 50 % un maksimālais atbalsta apmērs EUR 70 000 vienam atbalsta saņēmējam trīs gados. |
| --- | --- |

(68)

Turklāt Lejassaksija piešķīra finansiālu atbalstu pārstrādes uzņēmumu dalībai gadatirgos. Vācija apgalvoja, ka 2001.–2006. gadā piešķirtais atbalsts atbilda 2000.–2006. gada pamatnostādņu 14.1. punkta prasībām. Kopš 2003. gada 26. novembra pasākuma pamatā ir bija apstiprināts valsts atbalsts N 200/2003, kas bija spēkā līdz 2008. gada 31. decembrim; atbalsta maksimālā intensitāte bija 50 % un maksimālais atbalsta apmērs EUR 70 000 vienam atbalsta saņēmējam trīs gados.

| (69) | Vācija 2013. gada 20. septembra piezīmēs (21) apgalvoja, ka pasākums sniedza atbalstu tikai uzņēmumiem, kas aktīvi darbojas pārstrādes un tirdzniecības jomā (pienotavām), lai tie varētu piedalīties gadatirgos un izstādēs. Šajā gadījumā šā pasākuma novērtēšanu nereglamentē 14.1. punkta piektais ievilkums (kā uzskatīts Komisijas lēmumā par procedūras sākšanu), bet gan 14.1. punkta ceturtais ievilkums. Pamatojoties uz šo, 2001.–2003. gadā piešķirtais atbalsts tika uzskatīts par saderīgu ar iekšējo tirgu. |
| --- | --- |

(69)

Vācija 2013. gada 20. septembra piezīmēs (21) apgalvoja, ka pasākums sniedza atbalstu tikai uzņēmumiem, kas aktīvi darbojas pārstrādes un tirdzniecības jomā (pienotavām), lai tie varētu piedalīties gadatirgos un izstādēs. Šajā gadījumā šā pasākuma novērtēšanu nereglamentē 14.1. punkta piektais ievilkums (kā uzskatīts Komisijas lēmumā par procedūras sākšanu), bet gan 14.1. punkta ceturtais ievilkums. Pamatojoties uz šo, 2001.–2003. gadā piešķirtais atbalsts tika uzskatīts par saderīgu ar iekšējo tirgu.

21

| (70) | Vācijas iestādes 2015. gada 27. februāra piezīmēs apgalvo, ka NI 6 pasākums bija pieejams visiem uzņēmumiem, kas attiecīgajā laikposmā (2002. gada 1. janvāris – 2003. gada 26. novembris) (22) aktīvi darbojās piena produktu pārstrādes un tirdzniecības jomā, un ka tas piešķirts saskaņā ar objektīviem kritērijiem. Turklāt dalība pasākumā nebija atkarīga no dalības ražotāju vai citās lauksaimnieku organizācijās. |
| --- | --- |

(70)

Vācijas iestādes 2015. gada 27. februāra piezīmēs apgalvo, ka NI 6 pasākums bija pieejams visiem uzņēmumiem, kas attiecīgajā laikposmā (2002. gada 1. janvāris – 2003. gada 26. novembris) (22) aktīvi darbojās piena produktu pārstrādes un tirdzniecības jomā, un ka tas piešķirts saskaņā ar objektīviem kritērijiem. Turklāt dalība pasākumā nebija atkarīga no dalības ražotāju vai citās lauksaimnieku organizācijās.

22

| (71) | Saskaņā ar tām pašām piezīmēm atbalsta maksimālā intensitāte šim pasākumam bija 48 %. Tikai viens uzņēmums (Nordmilch eG) šajā pasākumā attiecīgajā laikposmā saņēma atbalstu, kura kopsumma pārsniedza EUR 100 000. Kā norādīja tās pašas iestādes, Nordmilch eG neatbilda MVU definīcijai. Tāpēc tās plānoja atgūt šo individuālo atbalstu. |
| --- | --- |

(71)

Saskaņā ar tām pašām piezīmēm atbalsta maksimālā intensitāte šim pasākumam bija 48 %. Tikai viens uzņēmums (Nordmilch eG) šajā pasākumā attiecīgajā laikposmā saņēma atbalstu, kura kopsumma pārsniedza EUR 100 000. Kā norādīja tās pašas iestādes, Nordmilch eG neatbilda MVU definīcijai. Tāpēc tās plānoja atgūt šo individuālo atbalstu.

Nordmilch eG

Nordmilch eG

NI 7

NI 7

| (72) | Lejassaksija piešķīra finansiālu atbalstu vispārīgām kampaņām ar mērķi informēt patērētājus par piena lietošanu uzturā. Atbalsta saņēmējs bija LVMN, kuras vārdā tika sagatavoti informatīvie materiāli. |
| --- | --- |

(72)

Lejassaksija piešķīra finansiālu atbalstu vispārīgām kampaņām ar mērķi informēt patērētājus par piena lietošanu uzturā. Atbalsta saņēmējs bija LVMN, kuras vārdā tika sagatavoti informatīvie materiāli.

LVMN

| (73) | Vācija 2013. gada 20. septembra piezīmēs (23) apgalvoja, ka pasākums “vispārīgas sabiedriskās attiecības” nebija valsts atbalsts, jo tas neradīja priekšrocības atsevišķiem ražošanas uzņēmumiem vai jomām. |
| --- | --- |

(73)

Vācija 2013. gada 20. septembra piezīmēs (23) apgalvoja, ka pasākums “vispārīgas sabiedriskās attiecības” nebija valsts atbalsts, jo tas neradīja priekšrocības atsevišķiem ražošanas uzņēmumiem vai jomām.

23

| (74) | Vācija apgalvoja (24), ka pasākums būtībā atbilda pamatnostādņu prasībām, ko piemēroja tajā laikā, un ka faktiski to varēja uzskatīt par tehniskās palīdzības sniegšanu saskaņā ar 2000.–2006. gada pamatnostādņu 14.1. punktu, jo tā mērķis bija plaši izplatīt zinātnes atziņas un informāciju par piena un piena produktu īpašībām. |
| --- | --- |

(74)

Vācija apgalvoja (24), ka pasākums būtībā atbilda pamatnostādņu prasībām, ko piemēroja tajā laikā, un ka faktiski to varēja uzskatīt par tehniskās palīdzības sniegšanu saskaņā ar 2000.–2006. gada pamatnostādņu 14.1. punktu, jo tā mērķis bija plaši izplatīt zinātnes atziņas un informāciju par piena un piena produktu īpašībām.

24

| (75) | Kā norādīja Vācija, pasākums netika selektīvi piemērots kādai konkrētai grupai, bet ar to atbalstīja visu piena nozari kopumā. Tātad 2000.–2006. gada pamatnostādņu 14.2. punktā paredzētie nosacījumi bija izpildīti. |
| --- | --- |

(75)

Kā norādīja Vācija, pasākums netika selektīvi piemērots kādai konkrētai grupai, bet ar to atbalstīja visu piena nozari kopumā. Tātad 2000.–2006. gada pamatnostādņu 14.2. punktā paredzētie nosacījumi bija izpildīti.

| (76) | Kā norādīja Vācija, piešķirtā atbalsta apmērs bija daudz mazāks par 14.3. punktā noteikto robežvērtību EUR 100 000 vienam atbalsta saņēmējam trīs gados. Pieņemot, ka Lejassaksijā iepriekš minētajā laikposmā bija vidēji 17 500 piena ražotāju un kopumā NI 7 pasākumam visā laikposmā tika piešķirti aptuveni EUR 6,9 miljoni, vienam atbalsta saņēmējam tika izmaksāti aptuveni EUR 395. |
| --- | --- |

(76)

Kā norādīja Vācija, piešķirtā atbalsta apmērs bija daudz mazāks par 14.3. punktā noteikto robežvērtību EUR 100 000 vienam atbalsta saņēmējam trīs gados. Pieņemot, ka Lejassaksijā iepriekš minētajā laikposmā bija vidēji 17 500 piena ražotāju un kopumā NI 7 pasākumam visā laikposmā tika piešķirti aptuveni EUR 6,9 miljoni, vienam atbalsta saņēmējam tika izmaksāti aptuveni EUR 395.

NW 4 un NW 5

NW 4 un NW 5

| (77) | Ziemeļreina-Vestfālene piešķīra finansiālu atbalstu informatīviem pasākumiem un pasākumiem ar mērķi palielināt patērētāju informētību kopumā, un pasākumiem, kas saistīti ar piena un piena produktu lietošanu uzturā un to vispārīgajām īpašībām (NW 4 apakšpasākums). Dotācijas saņēmēji bija Landesvereinigung der Milchwirtschaft Nordrhein-Westfalen e.V. (LVMNRW) un Landwirtschaftsverbände Rheinland und Westfalen-Lippe. |
| --- | --- |

(77)

Ziemeļreina-Vestfālene piešķīra finansiālu atbalstu informatīviem pasākumiem un pasākumiem ar mērķi palielināt patērētāju informētību kopumā, un pasākumiem, kas saistīti ar piena un piena produktu lietošanu uzturā un to vispārīgajām īpašībām (NW 4 apakšpasākums). Dotācijas saņēmēji bija Landesvereinigung der Milchwirtschaft Nordrhein-Westfalen e.V. (LVMNRW) un Landwirtschaftsverbände Rheinland und Westfalen-Lippe.

Landesvereinigung der Milchwirtschaft Nordrhein-Westfalen e.V. (LVMNRW)

Landwirtschaftsverbände Rheinland und Westfalen-Lippe

| (78) | Ziemeļreina-Vestfālene piešķīra finansiālu atbalstu arī pasākumiem, kas saistīti ar apmainīšanos ar zināšanām starp ražotājiem par piena nozares jautājumiem (NW 5 apakšpasākums). |
| --- | --- |

(78)

Ziemeļreina-Vestfālene piešķīra finansiālu atbalstu arī pasākumiem, kas saistīti ar apmainīšanos ar zināšanām starp ražotājiem par piena nozares jautājumiem (NW 5 apakšpasākums).

| (79) | Tika subsidētas izmaksas ar piena nozares jautājumiem saistītu pasākumu organizēšanai un vadīšanai, konsultācijām, izglītībai un tālākizglītībai. Atbalsta intensitāte bija līdz 30 %. |
| --- | --- |

(79)

Tika subsidētas izmaksas ar piena nozares jautājumiem saistītu pasākumu organizēšanai un vadīšanai, konsultācijām, izglītībai un tālākizglītībai. Atbalsta intensitāte bija līdz 30 %.

| (80) | Vācija 2013. gada 20. septembra piezīmēs (25) apgalvoja, ka NW 4 un NW 5 pasākums neradīja priekšrocības atsevišķiem uzņēmumiem vai sektoriem, jo tie bija domāti sabiedrībai kopumā. Tātad šie pasākumi nav uzskatāmi par tehniskās palīdzības veidu. Turklāt abu pasākumu potenciālās priekšrocības nebija selektīvas ne pēc būtības, ne ģeogrāfiskā aspektā. |
| --- | --- |

(80)

Vācija 2013. gada 20. septembra piezīmēs (25) apgalvoja, ka NW 4 un NW 5 pasākums neradīja priekšrocības atsevišķiem uzņēmumiem vai sektoriem, jo tie bija domāti sabiedrībai kopumā. Tātad šie pasākumi nav uzskatāmi par tehniskās palīdzības veidu. Turklāt abu pasākumu potenciālās priekšrocības nebija selektīvas ne pēc būtības, ne ģeogrāfiskā aspektā.

25

| (81) | Vācijas iestādes 2015. gada 27. februāra piezīmēs sniedza aplēses, ka NW 4 pasākumā 2001.–2006. gadā kopējais izdevumu apmērs bija no EUR 335 200 līdz EUR 497 800. Tā kā šajā periodā piena liellopus audzēja aptuveni 10 000 uzņēmumu, gadā vidēji vienam atbalsta saņēmējam tika piešķirti no EUR 33,52 līdz EUR 49,78. NW 5 pasākuma gada izdevumi EUR 14 000 apmērā veido aptuveni EUR 1,4 vienam atbalsta saņēmējam gadā. |
| --- | --- |

(81)

Vācijas iestādes 2015. gada 27. februāra piezīmēs sniedza aplēses, ka NW 4 pasākumā 2001.–2006. gadā kopējais izdevumu apmērs bija no EUR 335 200 līdz EUR 497 800. Tā kā šajā periodā piena liellopus audzēja aptuveni 10 000 uzņēmumu, gadā vidēji vienam atbalsta saņēmējam tika piešķirti no EUR 33,52 līdz EUR 49,78. NW 5 pasākuma gada izdevumi EUR 14 000 apmērā veido aptuveni EUR 1,4 vienam atbalsta saņēmējam gadā.

NW 6

NW 6

| (82) | Ziemeļreina-Vestfālene piešķīra finansiālu atbalstu tādu attiecīgu datu vākšanai, kas uzlabo tirgus pārredzamību. Izmaksas, kas Vereinigung der Milchindustrie LVMNRW radās, vācot, analizējot un publicējot attiecīgos datus saistībā ar piena tirgu, bija tiesīgas saņemt finansējumu. Rezultāti tika publiskoti paziņojumos un tirgus ziņojumos, un tie ikvienam bija pieejami bez maksas. Tie uzlaboja tirgus pārredzamību un veicināja apmainīšanos ar faktu materiālu un zinātnisku informāciju un atziņām piena nozares uzņēmumu starpā. |
| --- | --- |

(82)

Ziemeļreina-Vestfālene piešķīra finansiālu atbalstu tādu attiecīgu datu vākšanai, kas uzlabo tirgus pārredzamību. Izmaksas, kas Vereinigung der Milchindustrie LVMNRW radās, vācot, analizējot un publicējot attiecīgos datus saistībā ar piena tirgu, bija tiesīgas saņemt finansējumu. Rezultāti tika publiskoti paziņojumos un tirgus ziņojumos, un tie ikvienam bija pieejami bez maksas. Tie uzlaboja tirgus pārredzamību un veicināja apmainīšanos ar faktu materiālu un zinātnisku informāciju un atziņām piena nozares uzņēmumu starpā.

Vereinigung der Milchindustrie LVMNRW

| (83) | Vācija 2013. gada 20. septembra piezīmēs (26) apgalvoja, ka pasākums nebija selektīvs ne pēc būtības, ne ģeogrāfiskā aspektā. Pakārtoti Vācija apgalvoja, ka pamatnostādnēs noteiktās saderības prasības bija izpildītas. |
| --- | --- |

(83)

Vācija 2013. gada 20. septembra piezīmēs (26) apgalvoja, ka pasākums nebija selektīvs ne pēc būtības, ne ģeogrāfiskā aspektā. Pakārtoti Vācija apgalvoja, ka pamatnostādnēs noteiktās saderības prasības bija izpildītas.

26

| (84) | Atbalsta saņēmēji bija lauksaimnieki, ražotāju grupas un visas piena nozares ieinteresētās personas (27). |
| --- | --- |

(84)

Atbalsta saņēmēji bija lauksaimnieki, ražotāju grupas un visas piena nozares ieinteresētās personas (27).

27

| (85) | Vācijas iestādes 2015. gada 27. februāra piezīmēs sniedza aplēses, ka NW 6 pasākumā 2001.–2006. gadā kopējais izdevumu apmērs bija no EUR 139 400 līdz EUR 155 900 gadā. Tā kā šajā periodā piena liellopus audzēja aptuveni 10 000 uzņēmumu, vienam atbalsta saņēmējam tika piešķirti vidēji no EUR 13,94 līdz EUR 15,59 gadā. |
| --- | --- |

(85)

Vācijas iestādes 2015. gada 27. februāra piezīmēs sniedza aplēses, ka NW 6 pasākumā 2001.–2006. gadā kopējais izdevumu apmērs bija no EUR 139 400 līdz EUR 155 900 gadā. Tā kā šajā periodā piena liellopus audzēja aptuveni 10 000 uzņēmumu, vienam atbalsta saņēmējam tika piešķirti vidēji no EUR 13,94 līdz EUR 15,59 gadā.

RP 1 un SL 2

RP 1 un SL 2

| (86) | Reinzeme-Pfalca un Zāra piešķīra finansiālo atbalstu patērētājiem paredzētas informācijas izplatīšanai; tā ietvēra viegli saprotamā veidā izplatītas zinātnes atziņas, vispārīgu faktu materiālu par produktiem, to uzturvērtību un ieteicamo lietošanu uzturā. Izmaksas, kas saistītas ar dalību gadatirgos un izstādēs, ceļa izmaksas, publicēšanas izmaksas, izstāžu telpu īre, simboliskas balvas līdz EUR 250 vērtībā vienai balvai katram uzvarētājam, bija tiesīgas saņemt finansējumu. |
| --- | --- |

(86)

Reinzeme-Pfalca un Zāra piešķīra finansiālo atbalstu patērētājiem paredzētas informācijas izplatīšanai; tā ietvēra viegli saprotamā veidā izplatītas zinātnes atziņas, vispārīgu faktu materiālu par produktiem, to uzturvērtību un ieteicamo lietošanu uzturā. Izmaksas, kas saistītas ar dalību gadatirgos un izstādēs, ceļa izmaksas, publicēšanas izmaksas, izstāžu telpu īre, simboliskas balvas līdz EUR 250 vērtībā vienai balvai katram uzvarētājam, bija tiesīgas saņemt finansējumu.

| (87) | Finansējums netika piešķirts reklāmas pasākumiem (28) vai konkrētu uzņēmumu produktiem veltītiem pasākumiem. Pasākuma koordinēšanu un tehnisko īstenošanu veica Milchwirtschaftliche Arbeitsgemeinschaft Rheinland-Pfalz e.V. (MILAG) un Landesvereinigung der Milchwirtschaft des Saarlandes e.V. (LVMS). |
| --- | --- |

(87)

Finansējums netika piešķirts reklāmas pasākumiem (28) vai konkrētu uzņēmumu produktiem veltītiem pasākumiem. Pasākuma koordinēšanu un tehnisko īstenošanu veica Milchwirtschaftliche Arbeitsgemeinschaft Rheinland-Pfalz e.V. (MILAG) un Landesvereinigung der Milchwirtschaft des Saarlandes e.V. (LVMS).

28

Milchwirtschaftliche Arbeitsgemeinschaft Rheinland-Pfalz e.V. (MILAG)

Landesvereinigung der Milchwirtschaft des Saarlandes e.V. (LVMS)

| (88) | Vācija 2013. gada 20. septembra piezīmēs (29) apgalvoja, ka šie pasākumi nebija valsts atbalsts, jo tie neradīja priekšrocības atsevišķiem ražošanas uzņēmumiem vai jomām. Saskaņā ar Vācijas nostāju šie pasākumi ir “vienīgi patērētāju izglītošana”. Pakārtoti Vācija apgalvoja arī, ka atbalsts bija saderīgs ar iekšējo tirgu. Kopienas Pamatnostādņu par valsts atbalstu lauksaimniecības produktu reklamēšanai 8. punktā ir noteikti pasākumi, kurus uzskatīja par tehniskās palīdzības veidu lauksaimniecības nozarē 2000.–2006. gada pamatnostādņu 14. punkta nozīmē. |
| --- | --- |

(88)

Vācija 2013. gada 20. septembra piezīmēs (29) apgalvoja, ka šie pasākumi nebija valsts atbalsts, jo tie neradīja priekšrocības atsevišķiem ražošanas uzņēmumiem vai jomām. Saskaņā ar Vācijas nostāju šie pasākumi ir “vienīgi patērētāju izglītošana”. Pakārtoti Vācija apgalvoja arī, ka atbalsts bija saderīgs ar iekšējo tirgu. Kopienas Pamatnostādņu par valsts atbalstu lauksaimniecības produktu reklamēšanai 8. punktā ir noteikti pasākumi, kurus uzskatīja par tehniskās palīdzības veidu lauksaimniecības nozarē 2000.–2006. gada pamatnostādņu 14. punkta nozīmē.

29

| (89) | Komisijas lēmumu pieņemšanas prakse 2000.–2006. gadā vairākās produktu jomās un dalībvalstīs liecināja, ka tādu pasākumu īstenošanu, kas bija salīdzināmi ar šeit izskatāmajiem pasākumiem, uzskatīja par būtībā likumīgu rīcību un tādu, kuru Komisija iepriekš minētajā laikposmā varēja apstiprināt. |
| --- | --- |

(89)

Komisijas lēmumu pieņemšanas prakse 2000.–2006. gadā vairākās produktu jomās un dalībvalstīs liecināja, ka tādu pasākumu īstenošanu, kas bija salīdzināmi ar šeit izskatāmajiem pasākumiem, uzskatīja par būtībā likumīgu rīcību un tādu, kuru Komisija iepriekš minētajā laikposmā varēja apstiprināt.

| (90) | Vācija piebilda, ka pat tad, ja tos klasificētu kā valsts atbalstu pretēji Vācijas nostājai, RP 1 un SL 2 pasākums atbilda vismaz iepriekšējai lēmumu pieņemšanas praksei, un tāpēc tos varēja uzskatīt par būtībā likumīgiem. Kā norādīja Vācija “vispārīgi sabiedrisko attiecību” pasākumi neattiecās tikai uz konkrētu grupu, bet deva labumu visai piena nozarei kopumā. Tātad 2000.–2006. gada pamatnostādņu 14.2. punktā paredzētie nosacījumi bija izpildīti. Saskaņā ar 14.3. punktu subsīdijas varēja segt līdz 100 % izmaksu. |
| --- | --- |

(90)

Vācija piebilda, ka pat tad, ja tos klasificētu kā valsts atbalstu pretēji Vācijas nostājai, RP 1 un SL 2 pasākums atbilda vismaz iepriekšējai lēmumu pieņemšanas praksei, un tāpēc tos varēja uzskatīt par būtībā likumīgiem. Kā norādīja Vācija “vispārīgi sabiedrisko attiecību” pasākumi neattiecās tikai uz konkrētu grupu, bet deva labumu visai piena nozarei kopumā. Tātad 2000.–2006. gada pamatnostādņu 14.2. punktā paredzētie nosacījumi bija izpildīti. Saskaņā ar 14.3. punktu subsīdijas varēja segt līdz 100 % izmaksu.

| (91) | Vācija 2015. gada 27. februāra paziņojumā apgalvoja, ka piešķirtais valsts atbalsts bija mazāks par robežvērtību EUR 100 000 vienam atbalsta saņēmējam trīs gados un veidoja no EUR 46 līdz EUR 73 vienam atbalsta saņēmējam gadā (30). |
| --- | --- |

(91)

Vācija 2015. gada 27. februāra paziņojumā apgalvoja, ka piešķirtais valsts atbalsts bija mazāks par robežvērtību EUR 100 000 vienam atbalsta saņēmējam trīs gados un veidoja no EUR 46 līdz EUR 73 vienam atbalsta saņēmējam gadā (30).

30

RP 5 un SL 5

RP 5 un SL 5

| (92) | Reinzeme-Pfalca un Zāra piešķīra finansiālo atbalstu piena ražotājiem domātām konsultāciju un tālākizglītības programmām, kuru mērķis bija uzlabot slaukšanas aprīkojuma higiēnu un piegādātā piena kvalitāti (RP 5 un SL 5 apakšpasākums). Pierādītas konsultāciju izmaksas tika subsidētas ne vairāk kā EUR 75 000 apmērā gadā Reinzemē-Pfalcā un līdz EUR 15 000 gadā Zārā. Subsīdiju nepiešķīra pastāvīgiem konsultāciju pakalpojumiem. Šos pasākumus koordinēja un tehniski īstenoja Landeskontrollverband Rheinland-Pfalz e.V. (LKVRP) un LVMS. |
| --- | --- |

(92)

Reinzeme-Pfalca un Zāra piešķīra finansiālo atbalstu piena ražotājiem domātām konsultāciju un tālākizglītības programmām, kuru mērķis bija uzlabot slaukšanas aprīkojuma higiēnu un piegādātā piena kvalitāti (RP 5 un SL 5 apakšpasākums). Pierādītas konsultāciju izmaksas tika subsidētas ne vairāk kā EUR 75 000 apmērā gadā Reinzemē-Pfalcā un līdz EUR 15 000 gadā Zārā. Subsīdiju nepiešķīra pastāvīgiem konsultāciju pakalpojumiem. Šos pasākumus koordinēja un tehniski īstenoja Landeskontrollverband Rheinland-Pfalz e.V. (LKVRP) un LVMS.

Landeskontrollverband Rheinland-Pfalz e.V. (LKVRP)

LVMS

| (93) | Vācija 2013. gada 20. septembra piezīmēs (31) apgalvoja, ka īpašās konsultācijas par slaukšanas aprīkojumu, kā arī pasākumi svaigpiena kvalitātes uzlabošanai Reinzemē-Pfalcā un Zārā 2001.–2006. gadā bija saderīgi ar iekšējo tirgu. |
| --- | --- |

(93)

Vācija 2013. gada 20. septembra piezīmēs (31) apgalvoja, ka īpašās konsultācijas par slaukšanas aprīkojumu, kā arī pasākumi svaigpiena kvalitātes uzlabošanai Reinzemē-Pfalcā un Zārā 2001.–2006. gadā bija saderīgi ar iekšējo tirgu.

31

| (94) | Pasākumu mērķis bija attiecīgiem piena ražotājiem, kas izraudzīti uz ad hoc pamata pēc tam, kad piegādātā piena kvalitātes pārbaudēs konstatētas problēmas (piemēram, palielināts skaits somatisko šūnu), sniegtu speciālas konsultācijas par slaukšanas aprīkojumu un attiecīgi piedāvātu konsultācijas un apmācību ar veterinārārstu piedalīšanos nolūkā uzlabot tesmeņu veselību un līdz ar to arī svaigpiena kvalitāti. Šo piedāvājumu varēja izmantot ikviens piena ražotājs Reinzemē-Pfalcā vai Zārā. Dalība LKVRP vai LVMS netika prasīta. Konsultāciju pakalpojumi, kas tika sniegti pastāvīgi vai regulāri pieprasīti (piemēram, konsultācijas nodokļu un likumu jomā, reklāma), nebija tiesīgi saņemt finansējumu. |
| --- | --- |

(94)

Pasākumu mērķis bija attiecīgiem piena ražotājiem, kas izraudzīti uz ad hoc pamata pēc tam, kad piegādātā piena kvalitātes pārbaudēs konstatētas problēmas (piemēram, palielināts skaits somatisko šūnu), sniegtu speciālas konsultācijas par slaukšanas aprīkojumu un attiecīgi piedāvātu konsultācijas un apmācību ar veterinārārstu piedalīšanos nolūkā uzlabot tesmeņu veselību un līdz ar to arī svaigpiena kvalitāti. Šo piedāvājumu varēja izmantot ikviens piena ražotājs Reinzemē-Pfalcā vai Zārā. Dalība LKVRP vai LVMS netika prasīta. Konsultāciju pakalpojumi, kas tika sniegti pastāvīgi vai regulāri pieprasīti (piemēram, konsultācijas nodokļu un likumu jomā, reklāma), nebija tiesīgi saņemt finansējumu.

ad hoc

LKVRP

LVMS

| (95) | Vācija apgalvo, ka tādējādi tas ir subsidēts pakalpojums. Lauksaimniekiem netika veikti tieši maksājumi. |
| --- | --- |

(95)

Vācija apgalvo, ka tādējādi tas ir subsidēts pakalpojums. Lauksaimniekiem netika veikti tieši maksājumi.

| (96) | Saskaņā ar Reinzemes-Pfalcas pausto viedokli konsultāciju sniegšana atbilstoši 2000.–2006. gada pamatnostādņu 14.1. punkta trešajam ievilkumam nav saistīta ar jaunu metožu izplatīšanu. Šādas saistības nešaubīgi attiecas uz “citām darbībām jaunu metožu izplatīšanai” saskaņā ar 2000.–2006. gada pamatnostādņu 14.1. punkta piekto ievilkumu. Turklāt bija skaidri norādīts, ka konsultāciju pakalpojumiem, ko sniedza pastāvīgi vai ko regulāri pieprasīja, nepiešķīra finansējumu šajā pasākumā. |
| --- | --- |

(96)

Saskaņā ar Reinzemes-Pfalcas pausto viedokli konsultāciju sniegšana atbilstoši 2000.–2006. gada pamatnostādņu 14.1. punkta trešajam ievilkumam nav saistīta ar jaunu metožu izplatīšanu. Šādas saistības nešaubīgi attiecas uz “citām darbībām jaunu metožu izplatīšanai” saskaņā ar 2000.–2006. gada pamatnostādņu 14.1. punkta piekto ievilkumu. Turklāt bija skaidri norādīts, ka konsultāciju pakalpojumiem, ko sniedza pastāvīgi vai ko regulāri pieprasīja, nepiešķīra finansējumu šajā pasākumā.

| (97) | Saskaņā ar Vācijas pausto nostāju 2000.–2006. gada pamatnostādņu 14.2. un 14.3. punkta nosacījumi ir izpildīti, jo dalība LKVRP vai pakalpojumu sniedzējā organizācijā netiek prasīta. |
| --- | --- |

(97)

Saskaņā ar Vācijas pausto nostāju 2000.–2006. gada pamatnostādņu 14.2. un 14.3. punkta nosacījumi ir izpildīti, jo dalība LKVRP vai pakalpojumu sniedzējā organizācijā netiek prasīta.

LKVRP

| (98) | Vācija apliecināja, ka kopējais atbalsta apmērs EUR 100 000 vienam atbalsta saņēmējam trīs gados netika pārsniegts. Reinzemē-Pfalcā gadā tika sniegtas konsultācijas aptuveni 300 piena ražotājiem, bet Zārā aptuveni 100 piena ražotājiem. Tā kā gada piešķīrums Reinzemē-Pfalcā bija EUR 59 000, bet Zārā aptuveni EUR 13 000, vidējais finansējums vienam atbalsta saņēmējam bija aptuveni EUR 197 Reinzemē-Pfalcā un EUR 130 Zārā. |
| --- | --- |

(98)

Vācija apliecināja, ka kopējais atbalsta apmērs EUR 100 000 vienam atbalsta saņēmējam trīs gados netika pārsniegts. Reinzemē-Pfalcā gadā tika sniegtas konsultācijas aptuveni 300 piena ražotājiem, bet Zārā aptuveni 100 piena ražotājiem. Tā kā gada piešķīrums Reinzemē-Pfalcā bija EUR 59 000, bet Zārā aptuveni EUR 13 000, vidējais finansējums vienam atbalsta saņēmējam bija aptuveni EUR 197 Reinzemē-Pfalcā un EUR 130 Zārā.

| (99) | Atbalsta saņēmēji bija lauksaimnieki (MVU) un ražotāju apvienības. |
| --- | --- |

(99)

Atbalsta saņēmēji bija lauksaimnieki (MVU) un ražotāju apvienības.

TH 3 un TH 4

TH 3 un TH 4

| (100) | Tīringene piešķīra finansiālu atbalstu Landesvereinigung Thüringer Milch e.V. (LVTM) dalībai profesionālās un patērētājiem atvērtās izstādēs (Tīringenes Zaļās dienas) un tehnisku sanāksmju organizēšanai nolūkā izplatīt zinātnisku informāciju (Tīringenes Piena diena) (TH 3 apakšpasākums). |
| --- | --- |

(100)

Tīringene piešķīra finansiālu atbalstu Landesvereinigung Thüringer Milch e.V. (LVTM) dalībai profesionālās un patērētājiem atvērtās izstādēs (Tīringenes Zaļās dienas) un tehnisku sanāksmju organizēšanai nolūkā izplatīt zinātnisku informāciju (Tīringenes Piena diena) (TH 3 apakšpasākums).

Landesvereinigung Thüringer Milch e.V. (LVTM)

| (101) | Turklāt tika subsidēta arī faktu materiāla publicēšana par ražotājiem reģionā (vispārīgas sabiedriskās attiecības, Starptautiskā Piena diena un Tīringenes Piena karaliene) (TH 4 apakšpasākums). |
| --- | --- |

(101)

Turklāt tika subsidēta arī faktu materiāla publicēšana par ražotājiem reģionā (vispārīgas sabiedriskās attiecības, Starptautiskā Piena diena un Tīringenes Piena karaliene) (TH 4 apakšpasākums).

| (102) | Atbalstu varēja saņemt par materiālu un personāla izmaksām. Atbalsta saņēmējs bija LVTM. |
| --- | --- |

(102)

Atbalstu varēja saņemt par materiālu un personāla izmaksām. Atbalsta saņēmējs bija LVTM.

LVTM

| (103) | Vācija 2013. gada 20. septembra piezīmēs (32) apgalvoja, ka TH 3 pasākums ir uzskatāms par saderīgu ar iekšējo tirgu (2000.–2006. gada pamatnostādņu 14.1. punkts). Tas bija paredzēts produktivitātes un profesionālisma uzlabošanai lauksaimniecības nozarē visā Kopienā, lai tādējādi veicinātu nozares ekonomisko ilgtspēju ilgtermiņā. |
| --- | --- |

(103)

Vācija 2013. gada 20. septembra piezīmēs (32) apgalvoja, ka TH 3 pasākums ir uzskatāms par saderīgu ar iekšējo tirgu (2000.–2006. gada pamatnostādņu 14.1. punkts). Tas bija paredzēts produktivitātes un profesionālisma uzlabošanai lauksaimniecības nozarē visā Kopienā, lai tādējādi veicinātu nozares ekonomisko ilgtspēju ilgtermiņā.

32

| (104) | Tehnisku sanāksmju organizēšanu zinātniskās informācijas izplatīšanai (piemēram, Tīringenes Piena diena) varētu reglamentēt 2000.–2006. gada pamatnostādņu 14.1. punkta trešais ievilkums “maksa par konsultācijām”. Dalību profesionālās un patērētājiem atvērtās izstādēs nolūkā pārstāvēt Tīringenes piena nozari (piemēram, Tīringenes Zaļās dienas) reglamentē 14.1. punkta ceturtais ievilkums (konkursu, izstāžu un gadatirgu organizēšana). |
| --- | --- |

(104)

Tehnisku sanāksmju organizēšanu zinātniskās informācijas izplatīšanai (piemēram, Tīringenes Piena diena) varētu reglamentēt 2000.–2006. gada pamatnostādņu 14.1. punkta trešais ievilkums “maksa par konsultācijām”. Dalību profesionālās un patērētājiem atvērtās izstādēs nolūkā pārstāvēt Tīringenes piena nozari (piemēram, Tīringenes Zaļās dienas) reglamentē 14.1. punkta ceturtais ievilkums (konkursu, izstāžu un gadatirgu organizēšana).

| (105) | Vācija apgalvoja, ka pasākums netika selektīvi piemērots kādai konkrētai grupai, bet ar to atbalstīja visu piena nozari kopumā (skatīt 2000.–2006. gada pamatnostādņu 14.2. punktu). Piešķirtais atbalsts nepārsniedza EUR 100 000 vienam atbalsta saņēmējam trīs gados. |
| --- | --- |

(105)

Vācija apgalvoja, ka pasākums netika selektīvi piemērots kādai konkrētai grupai, bet ar to atbalstīja visu piena nozari kopumā (skatīt 2000.–2006. gada pamatnostādņu 14.2. punktu). Piešķirtais atbalsts nepārsniedza EUR 100 000 vienam atbalsta saņēmējam trīs gados.

| (106) | Vācija 2013. gada 20. septembra piezīmēs (33) apgalvoja, ka TH 4 pasākumā galvenā uzmanība tika pievērsta “vispārīgām sabiedriskām attiecībām”. Tas bija paredzēts, lai plaši izplatītu jaunākos zinātniskos konstatējumus par piena un piena produktu īpašībām, un tādējādi tas bija tehniskās palīdzības veids 2000.–2006. gada pamatnostādņu 14.1. punkta nozīmē. Landesvereinigung Thüringer Milch e.V. darbības varēja klasificēt kā maksu par konsultācijām saskaņā ar 2000.–2006. gada pamatnostādņu 14.1. punkta trešā ievilkumu. |
| --- | --- |

(106)

Vācija 2013. gada 20. septembra piezīmēs (33) apgalvoja, ka TH 4 pasākumā galvenā uzmanība tika pievērsta “vispārīgām sabiedriskām attiecībām”. Tas bija paredzēts, lai plaši izplatītu jaunākos zinātniskos konstatējumus par piena un piena produktu īpašībām, un tādējādi tas bija tehniskās palīdzības veids 2000.–2006. gada pamatnostādņu 14.1. punkta nozīmē. Landesvereinigung Thüringer Milch e.V. darbības varēja klasificēt kā maksu par konsultācijām saskaņā ar 2000.–2006. gada pamatnostādņu 14.1. punkta trešā ievilkumu.

33

Landesvereinigung Thüringer Milch e.V.

| (107) | Vairāku stendu un patērētājiem domātu kampaņu izmaksas tirdzniecības gadatirgos varēja finansēt saskaņā ar 2000.–2006. gada pamatnostādņu 14.1. punkta ceturto ievilkumu (konkursu, izstāžu un gadatirgu organizēšana). Informācijas izplatīšanas pasākumus, kuros informēja par jaunajām metodēm un konstatējumiem, varēja finansēt saskaņā ar piekto ievilkumu (citas darbības jaunu metožu izplatīšanai). |
| --- | --- |

(107)

Vairāku stendu un patērētājiem domātu kampaņu izmaksas tirdzniecības gadatirgos varēja finansēt saskaņā ar 2000.–2006. gada pamatnostādņu 14.1. punkta ceturto ievilkumu (konkursu, izstāžu un gadatirgu organizēšana). Informācijas izplatīšanas pasākumus, kuros informēja par jaunajām metodēm un konstatējumiem, varēja finansēt saskaņā ar piekto ievilkumu (citas darbības jaunu metožu izplatīšanai).

| (108) | Pasākums kopumā netika selektīvi piemērots kādai konkrētai grupai, bet ar to atbalstīja visu piena nozari (skatīt 2000.–2006. gada pamatnostādņu 14.2. punktu). |
| --- | --- |

(108)

Pasākums kopumā netika selektīvi piemērots kādai konkrētai grupai, bet ar to atbalstīja visu piena nozari (skatīt 2000.–2006. gada pamatnostādņu 14.2. punktu).

| (109) | Atbalsta apmērs vienam atbalsta saņēmējam nepārsniedza EUR 100 000 trīs gados. |
| --- | --- |

(109)

Atbalsta apmērs vienam atbalsta saņēmējam nepārsniedza EUR 100 000 trīs gados.

TH 9 un TH 10

TH 9 un TH 10

| (110) | Tīringene piešķīra finansiālo atbalstu piena saimniecību darbinieku tālākizglītībai (TH 9 apakšpasākums) un profesionālu konkursu atbalstīšanai (TH 10 apakšpasākums). |
| --- | --- |

(110)

Tīringene piešķīra finansiālo atbalstu piena saimniecību darbinieku tālākizglītībai (TH 9 apakšpasākums) un profesionālu konkursu atbalstīšanai (TH 10 apakšpasākums).

| (111) | Tālākizglītības kursi bija paredzēti piena saimniecību darbiniekiem, un to mērķis bija uzlabot lauksaimniecības strādnieku prasmes (kompetences sertifikāts “Piena ieguve”). Pasākumu koordinēja Verein Landvolksbildung Thüringen (VLT). |
| --- | --- |

(111)

Tālākizglītības kursi bija paredzēti piena saimniecību darbiniekiem, un to mērķis bija uzlabot lauksaimniecības strādnieku prasmes (kompetences sertifikāts “Piena ieguve”). Pasākumu koordinēja Verein Landvolksbildung Thüringen (VLT).

Verein Landvolksbildung Thüringen (VLT)

| (112) | Otrais pasākums finansēja profesionālu konkursu organizēšanu lopkopības un piena ieguves jomā. Konkursus organizēja Thüringer Landjugendverband e.V. (TLJV) un Thüringer Melkergemeinschaft e.V. (TMG). Pasākuma ietvaros tika subsidēta gatavošanās konkursiem un to vadīšana, kā arī dalība konkursos starp federālajām zemēm. |
| --- | --- |

(112)

Otrais pasākums finansēja profesionālu konkursu organizēšanu lopkopības un piena ieguves jomā. Konkursus organizēja Thüringer Landjugendverband e.V. (TLJV) un Thüringer Melkergemeinschaft e.V. (TMG). Pasākuma ietvaros tika subsidēta gatavošanās konkursiem un to vadīšana, kā arī dalība konkursos starp federālajām zemēm.

Thüringer Landjugendverband e.V. (TLJV)

Thüringer Melkergemeinschaft e.V. (TMG)

| (113) | Vācija 2013. gada 20. septembra piezīmēs (34) apgalvoja, ka tālākizglītība TH 9 apakšpasākuma ietvaros bija paredzēta piena govju saimniecību darbiniekiem. Tālākizglītības pasākumu nodrošināja Verein Landvolkbildung Thüringen. Maksājumi bija klasificējami kā maksa par pakalpojumiem apvienībai apmaiņā pret faktiski sniegtiem pakalpojumiem, un tā tika aprēķināta un atlīdzināta atbilstoši tirgus likmēm. |
| --- | --- |

(113)

Vācija 2013. gada 20. septembra piezīmēs (34) apgalvoja, ka tālākizglītība TH 9 apakšpasākuma ietvaros bija paredzēta piena govju saimniecību darbiniekiem. Tālākizglītības pasākumu nodrošināja Verein Landvolkbildung Thüringen. Maksājumi bija klasificējami kā maksa par pakalpojumiem apvienībai apmaiņā pret faktiski sniegtiem pakalpojumiem, un tā tika aprēķināta un atlīdzināta atbilstoši tirgus likmēm.

34

Verein Landvolkbildung Thüringen

| (114) | Tāpēc Vācija turpināja uzskatīt, ka LESD 107. panta nosacījumi par valsts atbalstu nav izpildīti. LESD 107. panta nosacījumi par valsts atbalstu nebija izpildīti arī attiecībā uz tālākizglītības piedāvājumu darbiniekiem, jo maksājumi nebija attiecināmi uz kādu konkrētu uzņēmumu. |
| --- | --- |

(114)

Tāpēc Vācija turpināja uzskatīt, ka LESD 107. panta nosacījumi par valsts atbalstu nav izpildīti. LESD 107. panta nosacījumi par valsts atbalstu nebija izpildīti arī attiecībā uz tālākizglītības piedāvājumu darbiniekiem, jo maksājumi nebija attiecināmi uz kādu konkrētu uzņēmumu.

| (115) | Tika arī norādīts, ka šā pasākuma gadījumā 2000.–2006. gada pamatnostādņu 14. punkta prasības bija izpildītas. Šis gadījums attiecas uz lauksaimnieku tālākizglītību iepriekš minētajos jautājumos, un tātad 2000.–2006. gada pamatnostādņu 14.1. punkta pirmajā ievilkumā paredzētās prasības bija izpildītas. Visām personām, kas aktīvi darbojās attiecīgajā jomā, bija iespēja piedalīties tālākizglītībā saskaņā ar objektīvi noteiktiem kritērijiem, kā norādīts iepriekš. Tātad 2000.–2006. gada pamatnostādņu 14.2. punktā paredzētie nosacījumi bija izpildīti. Maksimālā robežvērtība EUR 100 000 vienam atbalsta saņēmējam trīs gados nebija pārsniegta (14.3. punkts). Kumulatīvais atbalsta apmērs šajā apakšpasākumā nepārsniedza EUR 100 000 trīs gados. |
| --- | --- |

(115)

Tika arī norādīts, ka šā pasākuma gadījumā 2000.–2006. gada pamatnostādņu 14. punkta prasības bija izpildītas. Šis gadījums attiecas uz lauksaimnieku tālākizglītību iepriekš minētajos jautājumos, un tātad 2000.–2006. gada pamatnostādņu 14.1. punkta pirmajā ievilkumā paredzētās prasības bija izpildītas. Visām personām, kas aktīvi darbojās attiecīgajā jomā, bija iespēja piedalīties tālākizglītībā saskaņā ar objektīvi noteiktiem kritērijiem, kā norādīts iepriekš. Tātad 2000.–2006. gada pamatnostādņu 14.2. punktā paredzētie nosacījumi bija izpildīti. Maksimālā robežvērtība EUR 100 000 vienam atbalsta saņēmējam trīs gados nebija pārsniegta (14.3. punkts). Kumulatīvais atbalsta apmērs šajā apakšpasākumā nepārsniedza EUR 100 000 trīs gados.

| (116) | Vācija 2013. gada 20. septembra piezīmēs (35) saistībā ar TH 10 apakšpasākumu arī apgalvoja, ka šā pasākuma ietvaros tika finansēta profesionālo konkursu organizēšana un vadīšana lopkopības un piena ieguves jomā. Konkursus organizēja TLJV un TMG. Organizatori saņēma standarta tirgus maksu par starpreģionālu pasākumu organizēšanu un īstenošanu, kā arī dalību tajos. |
| --- | --- |

(116)

Vācija 2013. gada 20. septembra piezīmēs (35) saistībā ar TH 10 apakšpasākumu arī apgalvoja, ka šā pasākuma ietvaros tika finansēta profesionālo konkursu organizēšana un vadīšana lopkopības un piena ieguves jomā. Konkursus organizēja TLJV un TMG. Organizatori saņēma standarta tirgus maksu par starpreģionālu pasākumu organizēšanu un īstenošanu, kā arī dalību tajos.

35

TLJV

TMG

| (117) | Tā kā maksājumi bija uzskatāmi par maksu par pakalpojumiem ar līdzvērtīgām izmaksām, tie neradīja priekšrocības un tātad noteikumi par valsts atbalstu uz tiem neattiecās. |
| --- | --- |

(117)

Tā kā maksājumi bija uzskatāmi par maksu par pakalpojumiem ar līdzvērtīgām izmaksām, tie neradīja priekšrocības un tātad noteikumi par valsts atbalstu uz tiem neattiecās.

| (118) | Tika arī norādīts, ka šā pasākuma gadījumā 2000.–2006. gada pamatnostādņu 14. punkta ceturtā ievilkuma prasības bija izpildītas. Valsts atbalsts netika selektīvi piemērots tikai dažām grupām. Visām personām, kas aktīvi darbojās attiecīgajā jomā, bija iespēja piedalīties profesionālajos konkursos saskaņā ar objektīvi noteiktiem kritērijiem, kā norādīts iepriekš. Tātad 2000.–2006. gada pamatnostādņu 14.2. punktā paredzētie nosacījumi bija izpildīti. Pamatnostādņu 14.3. punktā noteiktā robežvērtība EUR 100 000 vienam atbalsta saņēmējam trīs gados nebija pārsniegta. Kumulatīvais atbalsta apmērs šajā apakšpasākumā nepārsniedza EUR 100 000 trīs gados. |
| --- | --- |

(118)

Tika arī norādīts, ka šā pasākuma gadījumā 2000.–2006. gada pamatnostādņu 14. punkta ceturtā ievilkuma prasības bija izpildītas. Valsts atbalsts netika selektīvi piemērots tikai dažām grupām. Visām personām, kas aktīvi darbojās attiecīgajā jomā, bija iespēja piedalīties profesionālajos konkursos saskaņā ar objektīvi noteiktiem kritērijiem, kā norādīts iepriekš. Tātad 2000.–2006. gada pamatnostādņu 14.2. punktā paredzētie nosacījumi bija izpildīti. Pamatnostādņu 14.3. punktā noteiktā robežvērtība EUR 100 000 vienam atbalsta saņēmējam trīs gados nebija pārsniegta. Kumulatīvais atbalsta apmērs šajā apakšpasākumā nepārsniedza EUR 100 000 trīs gados.

Tehniskā palīdzība, sākot ar 2007. gadu

Tehniskā palīdzība, sākot ar 2007. gadu

RP 2

RP 2

| (119) | Reinzeme-Pfalca piešķīra finansiālo atbalstu pārstrādes un tirdzniecības uzņēmumiem dalībai pasākumos, kas paredzēti, lai apmainītos ar zināšanām ar uzņēmumiem, konkursos, izstādēs un gadatirgos (RP 2 apakšpasākums). Šo atbalstu piešķīra ne tikai uzņēmuma pirmajai dalībai konkrētā gadatirgū vai izstādē. Atbalsta intensitāte bija ierobežota līdz 10 % no pierādītajām izmaksām, bet ne vairāk kā EUR 5 200 vienam uzņēmumam un pasākumam. |
| --- | --- |

(119)

Reinzeme-Pfalca piešķīra finansiālo atbalstu pārstrādes un tirdzniecības uzņēmumiem dalībai pasākumos, kas paredzēti, lai apmainītos ar zināšanām ar uzņēmumiem, konkursos, izstādēs un gadatirgos (RP 2 apakšpasākums). Šo atbalstu piešķīra ne tikai uzņēmuma pirmajai dalībai konkrētā gadatirgū vai izstādē. Atbalsta intensitāte bija ierobežota līdz 10 % no pierādītajām izmaksām, bet ne vairāk kā EUR 5 200 vienam uzņēmumam un pasākumam.

| (120) | Saskaņā ar 105. punktu Kopienas Pamatnostādnēs attiecībā uz valsts atbalstu lauksaimniecības un mežsaimniecības nozarē 2007.–2013. gadā (36) (turpmāk “2007.–2013. gada pamatnostādnes”) valsts atbalstam tehniskās palīdzības sniegšanai uzņēmumiem, kas darbojas lauksaimniecības produktu pārstrādes un tirdzniecības nozarē, ir jāatbilst nosacījumiem Komisijas Regulas (EK) Nr. 70/2001 (37) 5. pantā, kas vēlāk aizstāts ar Komisijas Regulas (EK) Nr. 800/2008 (38) 27. panta 3. punktu. Saskaņā ar šiem noteikumiem valsts atbalsts nedrīkst pārsniegt 50 % no attiecināmajām izmaksām. Attiecināmās izmaksas ir izmaksas par stenda nomu, izveidošanu un ekspluatāciju uzņēmuma pirmajai dalības reizei konkrētajā gadatirgū vai izstādē. 2007.–2013. gada pamatnostādņu 106. punktā ir noteikts, ka valsts atbalstu attiecībā uz 104. un 105. punktā iekļautajām izmaksām nevar piešķirt lieliem uzņēmumiem. |
| --- | --- |

(120)

Saskaņā ar 105. punktu Kopienas Pamatnostādnēs attiecībā uz valsts atbalstu lauksaimniecības un mežsaimniecības nozarē 2007.–2013. gadā (36) (turpmāk “2007.–2013. gada pamatnostādnes”) valsts atbalstam tehniskās palīdzības sniegšanai uzņēmumiem, kas darbojas lauksaimniecības produktu pārstrādes un tirdzniecības nozarē, ir jāatbilst nosacījumiem Komisijas Regulas (EK) Nr. 70/2001 (37) 5. pantā, kas vēlāk aizstāts ar Komisijas Regulas (EK) Nr. 800/2008 (38) 27. panta 3. punktu. Saskaņā ar šiem noteikumiem valsts atbalsts nedrīkst pārsniegt 50 % no attiecināmajām izmaksām. Attiecināmās izmaksas ir izmaksas par stenda nomu, izveidošanu un ekspluatāciju uzņēmuma pirmajai dalības reizei konkrētajā gadatirgū vai izstādē. 2007.–2013. gada pamatnostādņu 106. punktā ir noteikts, ka valsts atbalstu attiecībā uz 104. un 105. punktā iekļautajām izmaksām nevar piešķirt lieliem uzņēmumiem.

36

37

38

pirmajai

| (121) | Tā kā Vācija nepierādīja, ka saistībā ar šo pasākumu ir izpildīts kāds no nosacījumiem, kas paredzēti attiecībā uz tehnisko palīdzību, lēmumā par procedūras sākšanu Komisija pauda šaubas par tā saderību ar iekšējo tirgu. Lēmumā par procedūras sākšanu Vācijai tika lūgts sniegt attiecīgo pasākumu pilnīgu novērtējumu, ņemot vērā iepriekš minētos kritērijus, un iesniegt attiecīgu dokumentāciju, kas pamatotu tās atbildes (39). |
| --- | --- |

(121)

Tā kā Vācija nepierādīja, ka saistībā ar šo pasākumu ir izpildīts kāds no nosacījumiem, kas paredzēti attiecībā uz tehnisko palīdzību, lēmumā par procedūras sākšanu Komisija pauda šaubas par tā saderību ar iekšējo tirgu. Lēmumā par procedūras sākšanu Vācijai tika lūgts sniegt attiecīgo pasākumu pilnīgu novērtējumu, ņemot vērā iepriekš minētos kritērijus, un iesniegt attiecīgu dokumentāciju, kas pamatotu tās atbildes (39).

39

| (122) | Vācija 2013. gada 20. septembra piezīmēs (40) paskaidroja, ka Reinzeme-Pfalca ņems vērā Komisijas bažas un grozīs attiecināmības noteikumus turpmākajām subsīdijām tā, ka subsidēt varēs tikai uzņēmuma pirmo dalības reizi konkrētā gadatirgū vai izstādē. Vācija apgalvoja, ka 2007.–2013. gada pamatnostādņu IV.K iedaļā minētās prasības saistībā ar Regulas (EK) Nr. 1857/2006 (41) 15. panta 2. punktu bija izpildītas. |
| --- | --- |

(122)

Vācija 2013. gada 20. septembra piezīmēs (40) paskaidroja, ka Reinzeme-Pfalca ņems vērā Komisijas bažas un grozīs attiecināmības noteikumus turpmākajām subsīdijām tā, ka subsidēt varēs tikai uzņēmuma pirmo dalības reizi konkrētā gadatirgū vai izstādē. Vācija apgalvoja, ka 2007.–2013. gada pamatnostādņu IV.K iedaļā minētās prasības saistībā ar Regulas (EK) Nr. 1857/2006 (41) 15. panta 2. punktu bija izpildītas.

40

pirmo

41

| (123) | Vācijas iestādes atkārtoti novērtēja finansētos projektus, ņemot vērā šo papildu prasību. Atsevišķos gados tika veikti šādi maksājumi saistībā ar uzņēmuma atkārtotu dalību konkrētā gadatirgū vai izstādē.















  Gads | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 | 2007 | 2008 | 2009 | 2010 | 2011 | 2012 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Skaits | 2 | 2 | 1 | 1 | 2 | 1 | 2 | 3 | 3 | 6 |
| Summa EUR | 5 113 | 5 113 | 10 226 | 5 113 | 10 226 | 5 113 | 10 226 | 5 113 | 2 500 | 1 764 |

(123)

Vācijas iestādes atkārtoti novērtēja finansētos projektus, ņemot vērā šo papildu prasību. Atsevišķos gados tika veikti šādi maksājumi saistībā ar uzņēmuma atkārtotu dalību konkrētā gadatirgū vai izstādē.

Gads

2003

2004

2005

2006

2007

2008

2009

2010

2011

2012

Skaits

2

2

1

1

2

1

2

3

3

6

Summa EUR

5 113

5 113

10 226

5 113

10 226

5 113

10 226

5 113

2 500

1 764

| (124) | Pārtikas un lauksaimniecības federālā ministrija 2016. gada 30. jūnijā informēja Komisiju (skatīt 16. apsvērumu), ka kopš 2007. gada RP 2 pasākums neattiecās tikai uz MVU. Šā pasākuma ietvaros atbalstu saņēma divi uzņēmumi: Hochwald Foods GmbH un MUH Arla eG. |
| --- | --- |

(124)

Pārtikas un lauksaimniecības federālā ministrija 2016. gada 30. jūnijā informēja Komisiju (skatīt 16. apsvērumu), ka kopš 2007. gada RP 2 pasākums neattiecās tikai uz MVU. Šā pasākuma ietvaros atbalstu saņēma divi uzņēmumi: Hochwald Foods GmbH un MUH Arla eG.

Hochwald Foods GmbH

MUH Arla eG

| (125) | Vācija 2017. gada 13. janvāra piezīmēs norādīja, ka attiecīgā apakšpasākuma attiecināmās izmaksas kopš 2007. gada bija saistītas vienīgi ar izstāžu stenda izveidošanu. Citas izmaksas šajā laikposmā netika subsidētas. |
| --- | --- |

(125)

Vācija 2017. gada 13. janvāra piezīmēs norādīja, ka attiecīgā apakšpasākuma attiecināmās izmaksas kopš 2007. gada bija saistītas vienīgi ar izstāžu stenda izveidošanu. Citas izmaksas šajā laikposmā netika subsidētas.

2.2.   Valsts atbalsts piegādātā piena kvalitātes uzlabošanai (2001–2006)

Valsts atbalsts piegādātā piena kvalitātes uzlabošanai (2001–2006)

| (126) | Bādene-Virtemberga, Lejassaksija un Tīringene (BW 10, BW 11, NI 1 un TH 5 apakšpasākums) piešķīra finansiālo atbalstu piegādātā piena kvalitātes uzlabošanai, proti, konsultēja un apmācīja piena ražotājus, veidoja un atjaunināja datubāzes, kā arī pārbaudīja piena ražotājus, vienlaikus ieviešot kvalitātes nodrošināšanas sistēmas “Piena kvalitātes vadība QM-Milch” (42). Pasākumi bija paredzēti piegādātā piena kvalitātes uzlabošanai. Netika subsidēta ne inspektoru apmācība nolūkā iegūt specializētas zināšanas, ne apstiprinātu laboratoriju akreditēšana. |
| --- | --- |

(126)

Bādene-Virtemberga, Lejassaksija un Tīringene (BW 10, BW 11, NI 1 un TH 5 apakšpasākums) piešķīra finansiālo atbalstu piegādātā piena kvalitātes uzlabošanai, proti, konsultēja un apmācīja piena ražotājus, veidoja un atjaunināja datubāzes, kā arī pārbaudīja piena ražotājus, vienlaikus ieviešot kvalitātes nodrošināšanas sistēmas “Piena kvalitātes vadība QM-Milch” (42). Pasākumi bija paredzēti piegādātā piena kvalitātes uzlabošanai. Netika subsidēta ne inspektoru apmācība nolūkā iegūt specializētas zināšanas, ne apstiprinātu laboratoriju akreditēšana.

QM-Milch

42

| (127) | Šo apakšpasākumu galīgie atbalsta saņēmēji bija piena ražotāji lauksaimniecības MVU primārajā nozarē. Kā norādīja Vācija, atbalsts bija pieejams visiem lauksaimniekiem attiecīgajā jomā, pamatojoties uz objektīvi noteiktiem kritērijiem (43). |
| --- | --- |

(127)

Šo apakšpasākumu galīgie atbalsta saņēmēji bija piena ražotāji lauksaimniecības MVU primārajā nozarē. Kā norādīja Vācija, atbalsts bija pieejams visiem lauksaimniekiem attiecīgajā jomā, pamatojoties uz objektīvi noteiktiem kritērijiem (43).

43

| (128) | Laikā no 2001. gada līdz 2011. gadam iztērētais budžets (visas federālajās zemēs kopā) bija EUR 3,3 miljoni. |
| --- | --- |

(128)

Laikā no 2001. gada līdz 2011. gadam iztērētais budžets (visas federālajās zemēs kopā) bija EUR 3,3 miljoni.

| (129) | Saskaņā ar Vācijas iestāžu iesniegto informāciju 2001.–2011. gadā maksimālā atbalsta intensitāte bija 100 % no attiecināmajām izmaksām. Vācijas iestādes norādīja, ka pasākuma finansējums Bādenē-Virtembergā beidzās 2012. gada 31. decembrī, bet Lejassaksijā un Tīringenē 2014. gada 31. decembrī. |
| --- | --- |

(129)

Saskaņā ar Vācijas iestāžu iesniegto informāciju 2001.–2011. gadā maksimālā atbalsta intensitāte bija 100 % no attiecināmajām izmaksām. Vācijas iestādes norādīja, ka pasākuma finansējums Bādenē-Virtembergā beidzās 2012. gada 31. decembrī, bet Lejassaksijā un Tīringenē 2014. gada 31. decembrī.

| (130) | Lēmumā par procedūras sākšanu Vācija tika lūgta iesniegt sīku novērtējumu atbilstoši 2000.–2006. gada pamatnostādnēm (jo īpaši 13.2. punktam: ne vairāk kā 50 % no attiecināmajām izmaksām vai EUR 100 000 vienam atbalsta saņēmējam trīs gados atkarībā no tā, kura summa ir lielāka) (44). |
| --- | --- |

(130)

Lēmumā par procedūras sākšanu Vācija tika lūgta iesniegt sīku novērtējumu atbilstoši 2000.–2006. gada pamatnostādnēm (jo īpaši 13.2. punktam: ne vairāk kā 50 % no attiecināmajām izmaksām vai EUR 100 000 vienam atbalsta saņēmējam trīs gados atkarībā no tā, kura summa ir lielāka) (44).

44

BW 10 un BW 11

BW 10 un BW 11

| (131) | Vācija 2013. gada 20. septembra piezīmēs (45) norādīja, ka šos pasākumus īstenoja Milchprüfring Baden-Württemberg (BW 10) un Milchwirtschaftlichen Verein Baden-Württemberg (BW 11). |
| --- | --- |

(131)

Vācija 2013. gada 20. septembra piezīmēs (45) norādīja, ka šos pasākumus īstenoja Milchprüfring Baden-Württemberg (BW 10) un Milchwirtschaftlichen Verein Baden-Württemberg (BW 11).

45

Milchprüfring Baden-Württemberg

Milchwirtschaftlichen Verein Baden-Württemberg

| (132) | Kā norādīja Vācija, darbības atbalsta saņēmēji bija piena ražošanas saimniecības (piena ražotāji), kas piedalījās kvalitātes nodrošināšanas sistēmā “QM Milch”. |
| --- | --- |

(132)

Kā norādīja Vācija, darbības atbalsta saņēmēji bija piena ražošanas saimniecības (piena ražotāji), kas piedalījās kvalitātes nodrošināšanas sistēmā “QM Milch”.

QM Milch

| (133) | BW 10 pasākuma gadījumā tika subsidētas atzītas revīzijas iestādes veiktas piensaimniecību revīzijas (46) un sākotnējās sertifikācijas izmaksas (saimniecības ievadrevīzija un vajadzības gadījumā pēcrevīzija). |
| --- | --- |

(133)

BW 10 pasākuma gadījumā tika subsidētas atzītas revīzijas iestādes veiktas piensaimniecību revīzijas (46) un sākotnējās sertifikācijas izmaksas (saimniecības ievadrevīzija un vajadzības gadījumā pēcrevīzija).

46

| (134) | BW 11 pasākuma gadījumā tika finansētas informēšanas un konsultēšanas funkcijas saistībā ar kvalitātes nodrošināšanas sistēmu ieviešanu (47). Kā norādīja Vācija, šie maksājumi ir proporcionāli atkarīgi no piena ražotāju skaita kvalitātes vadības sistēmā (QM-Milch). |
| --- | --- |

(134)

BW 11 pasākuma gadījumā tika finansētas informēšanas un konsultēšanas funkcijas saistībā ar kvalitātes nodrošināšanas sistēmu ieviešanu (47). Kā norādīja Vācija, šie maksājumi ir proporcionāli atkarīgi no piena ražotāju skaita kvalitātes vadības sistēmā (QM-Milch).

47

QM-Milch

| (135) | Kā norādīja Vācija, kopējie izdevumi bija EUR 478 575. Saistībā ar sākotnējo sertifikāciju 4 500 piena ražotāju tika finansēti, lai tie varētu pievienoties kvalitātes nodrošināšanas sistēmai. Tātad izdevumi bija EUR 106 vienam atbalsta saņēmējam. |
| --- | --- |

(135)

Kā norādīja Vācija, kopējie izdevumi bija EUR 478 575. Saistībā ar sākotnējo sertifikāciju 4 500 piena ražotāju tika finansēti, lai tie varētu pievienoties kvalitātes nodrošināšanas sistēmai. Tātad izdevumi bija EUR 106 vienam atbalsta saņēmējam.

NI 1

NI 1

| (136) | Lejassaksija piešķīra finansiālu atbalstu kvalitātes nodrošināšanas sistēmas ieviešanai piena ražotāju (nevis pārstrādes vai tirdzniecības uzņēmumu) vajadzībām. Pasākums bija deleģēts LVMN. |
| --- | --- |

(136)

Lejassaksija piešķīra finansiālu atbalstu kvalitātes nodrošināšanas sistēmas ieviešanai piena ražotāju (nevis pārstrādes vai tirdzniecības uzņēmumu) vajadzībām. Pasākums bija deleģēts LVMN.

LVMN

| (137) | Saskaņā ar Vācijas 2013. gada 20. septembra piezīmēm (48) sagatavošanās darbības piena kvalitātes nodrošināšanas sistēmas “QM-Milch” ieviešanai (galvenokārt konsultāciju pakalpojumi lauksaimniekiem, kas vēlējās ieviest sistēmu “QM-Milch”) tika finansētas 2001.–2005. gadā, un pēc tam, sākot ar 2003. gadu, tika finansētas saimniecību revīzijas, ko veica šīs kvalitātes nodrošināšanas sistēmas ietvaros. Kopš 2003. gada tika finansētas kvalitātes nodrošināšanas sistēmas koordinēšanas un datubāzes izveides izmaksas. |
| --- | --- |

(137)

Saskaņā ar Vācijas 2013. gada 20. septembra piezīmēm (48) sagatavošanās darbības piena kvalitātes nodrošināšanas sistēmas “QM-Milch” ieviešanai (galvenokārt konsultāciju pakalpojumi lauksaimniekiem, kas vēlējās ieviest sistēmu “QM-Milch”) tika finansētas 2001.–2005. gadā, un pēc tam, sākot ar 2003. gadu, tika finansētas saimniecību revīzijas, ko veica šīs kvalitātes nodrošināšanas sistēmas ietvaros. Kopš 2003. gada tika finansētas kvalitātes nodrošināšanas sistēmas koordinēšanas un datubāzes izveides izmaksas.

48

QM-Milch

QM-Milch

| (138) | Vācija 2013. gada 20. septembra piezīmēs (49) apgalvoja, ka konsultāciju pakalpojumiem piešķirtā atbalsta apmērs bija 50 % no izmaksām jeb EUR 12,78 vienā gadījumā vienam lauksaimniekam, nepārsniedzot 2000.–2006. gada pamatnostādņu 13.2. punktā noteikto robežvērtību. Kopš 2003. gada veiktajām saimniecību revīzijām atbalsta intensitāte bija 50 % izmaksu jeb EUR 35 vienam lauksaimniekam trīs gados. |
| --- | --- |

(138)

Vācija 2013. gada 20. septembra piezīmēs (49) apgalvoja, ka konsultāciju pakalpojumiem piešķirtā atbalsta apmērs bija 50 % no izmaksām jeb EUR 12,78 vienā gadījumā vienam lauksaimniekam, nepārsniedzot 2000.–2006. gada pamatnostādņu 13.2. punktā noteikto robežvērtību. Kopš 2003. gada veiktajām saimniecību revīzijām atbalsta intensitāte bija 50 % izmaksu jeb EUR 35 vienam lauksaimniekam trīs gados.

49

| (139) | Vācija apstiprināja, ka saimniecību revīziju pārbaudes veica trešās personas vai to vārdā. Landeskontrollverband Niedersachsen tika noteikta par neatkarīgu revīzijas iestādi. |
| --- | --- |

(139)

Vācija apstiprināja, ka saimniecību revīziju pārbaudes veica trešās personas vai to vārdā. Landeskontrollverband Niedersachsen tika noteikta par neatkarīgu revīzijas iestādi.

Landeskontrollverband Niedersachsen

TH 5

TH 5

| (140) | Pasākums tika ieviests 2004. gadā (50). Pasākumu īstenoja Thüringer Verband für Leistungs- und Qualitätsprüfungen in der Tierzucht (TVLEV). |
| --- | --- |

(140)

Pasākums tika ieviests 2004. gadā (50). Pasākumu īstenoja Thüringer Verband für Leistungs- und Qualitätsprüfungen in der Tierzucht (TVLEV).

50

Thüringer Verband für Leistungs- und Qualitätsprüfungen in der Tierzucht (TVLEV)

| (141) | Kā norādīja Vācija, sākotnējās sertifikācijas, vajadzīgās pārbaudes pēc trim gadiem un datubāzes izveides un uzturēšanas izmaksas tika finansētas no piena nodevas. 2004.–2006. gadā ražotāji tika subsidēti tikai saistībā ar sākotnējo sertifikāciju. Vidējais vienam ražotājam piešķirtais atbalsts bija aptuveni EUR 83. |
| --- | --- |

(141)

Kā norādīja Vācija, sākotnējās sertifikācijas, vajadzīgās pārbaudes pēc trim gadiem un datubāzes izveides un uzturēšanas izmaksas tika finansētas no piena nodevas. 2004.–2006. gadā ražotāji tika subsidēti tikai saistībā ar sākotnējo sertifikāciju. Vidējais vienam ražotājam piešķirtais atbalsts bija aptuveni EUR 83.

| (142) | Šā pasākuma atbalsta saņēmēji bija piena ražotāji. |
| --- | --- |

(142)

Šā pasākuma atbalsta saņēmēji bija piena ražotāji.

3.   OFICIĀLĀS IZMEKLĒŠANAS PROCEDŪRAS SĀKŠANAS PAMATOJUMS

OFICIĀLĀS IZMEKLĒŠANAS PROCEDŪRAS SĀKŠANAS PAMATOJUMS

| (143) | Lēmumā par procedūras sākšanu Komisija secināja, ka visi valsts atbalsta esības nosacījumi ir izpildīti (51). |
| --- | --- |

(143)

Lēmumā par procedūras sākšanu Komisija secināja, ka visi valsts atbalsta esības nosacījumi ir izpildīti (51).

51

| (144) | Komisija sāka procedūru saskaņā ar LESD 108. panta 2. punktu, jo Komisijai bija šaubas, pamatojoties uz tajā laikā pieejamo informāciju, par to, vai noteikti apakšpasākumi bija saderīgi ar iekšējo tirgu (skatīt 18. apsvērumu). |
| --- | --- |

(144)

Komisija sāka procedūru saskaņā ar LESD 108. panta 2. punktu, jo Komisijai bija šaubas, pamatojoties uz tajā laikā pieejamo informāciju, par to, vai noteikti apakšpasākumi bija saderīgi ar iekšējo tirgu (skatīt 18. apsvērumu).

4.   VĀCIJAS PIEZĪMES PAR OFICIĀLĀS IZMEKLĒŠANAS PROCEDŪRAS SĀKŠANU

VĀCIJAS PIEZĪMES PAR OFICIĀLĀS IZMEKLĒŠANAS PROCEDŪRAS SĀKŠANU

| (145) | Vācijas iestādes iesniedza piezīmes Komisijai 2013. gada 20. septembrī, 2015. gada 27. februārī un 2017. gada 13. janvārī. Vācijas iestāžu piezīmju kopsavilkums par atsevišķiem pasākumiem ir sniegts pasākumu aprakstos iepriekš tekstā (skatīt 2. punktu “Pasākumu apraksts un Vācijas iestāžu piezīmes”). |
| --- | --- |

(145)

Vācijas iestādes iesniedza piezīmes Komisijai 2013. gada 20. septembrī, 2015. gada 27. februārī un 2017. gada 13. janvārī. Vācijas iestāžu piezīmju kopsavilkums par atsevišķiem pasākumiem ir sniegts pasākumu aprakstos iepriekš tekstā (skatīt 2. punktu “Pasākumu apraksts un Vācijas iestāžu piezīmes”).

5.   IEINTERESĒTO PERSONU PIEZĪMES PAR OFICIĀLĀS IZMEKLĒŠANAS PROCEDŪRAS SĀKŠANU

IEINTERESĒTO PERSONU PIEZĪMES PAR OFICIĀLĀS IZMEKLĒŠANAS PROCEDŪRAS SĀKŠANU

| (146) | Laikā no 2014. gada 6. februāra līdz 18. februārim Komisija saņēma desmit ieinteresēto personu piezīmes saistībā ar pasākumiem, kas ir pamatā šim lēmumam (52). |
| --- | --- |

(146)

Laikā no 2014. gada 6. februāra līdz 18. februārim Komisija saņēma desmit ieinteresēto personu piezīmes saistībā ar pasākumiem, kas ir pamatā šim lēmumam (52).

52

| (147) | Verband der Milcherzeuger Bayern e.V. (VMB)2014. gada 6. februāra piezīmēs, kas tika saņemtas 2014. gada 13. februārī, pauda pārsteigumu saistībā ar BY 3 pasākumu, jo lēmumā par procedūras sākšanu bija izteiktas bažas par valsts atbalsta esību pasākumos, ko VMB īstenoja līdz 2006. gadam, savukārt par pasākumiem, ko īstenoja, sākot ar 2007. gadu, sūdzības netika izteiktas. Šajā saistībā VMB atgādināja, ka tās uzdevumu prioritātes un darbību veids kopš 1954. gada nav mainījies un finansējumu no “piena nodevām”VMB saņem kopš 1957. gada. Piezīmēs VMB arī norādīja, ka tās sniegtie pakalpojumi nav konkrēta “tehniskā palīdzība” atsevišķiem uzņēmumiem, bet gan vispārīgas tehniskās informācijas un faktu materiāla sniegšana, kas vienlīdz pieejama visām ieinteresētajām personām. |
| --- | --- |

(147)

Verband der Milcherzeuger Bayern e.V. (VMB)2014. gada 6. februāra piezīmēs, kas tika saņemtas 2014. gada 13. februārī, pauda pārsteigumu saistībā ar BY 3 pasākumu, jo lēmumā par procedūras sākšanu bija izteiktas bažas par valsts atbalsta esību pasākumos, ko VMB īstenoja līdz 2006. gadam, savukārt par pasākumiem, ko īstenoja, sākot ar 2007. gadu, sūdzības netika izteiktas. Šajā saistībā VMB atgādināja, ka tās uzdevumu prioritātes un darbību veids kopš 1954. gada nav mainījies un finansējumu no “piena nodevām”VMB saņem kopš 1957. gada. Piezīmēs VMB arī norādīja, ka tās sniegtie pakalpojumi nav konkrēta “tehniskā palīdzība” atsevišķiem uzņēmumiem, bet gan vispārīgas tehniskās informācijas un faktu materiāla sniegšana, kas vienlīdz pieejama visām ieinteresētajām personām.

Verband der Milcherzeuger Bayern e.V. (VMB)

VMB

VMB

VMB

VMB

| (148) | Saistībā ar BY 10 pasākumu Milchwirtschaftliche Verein Allgäu-Schwaben e.V (MV)2014. gada 4. februāra piezīmēs, kuras Komisija saņēma 6. februārī, apgalvoja, ka šā pasākuma mērķis ir nodot valsts un citām iestādēm zinātību un zināšanas ar piena nozari saistītos jautājumos (piemēram, attiecībā uz pārtikas aprites tiesību aktiem). Šajā saistībā MUVA darbiniekiem ir piekļuve ar nozari saistītai informācijai, kas tiek pēc tam apstrādāta un nodota tālāk (atzinumu, lekciju un publikāciju veidā, jo īpaši attiecīgajām iestādēm). Turklāt MUVA apkārtraksti, kas pievienoti Deutsche Molkereizeitung (Vācijas Piena avīzei), ir būtiski nozīmīgi informācijas izplatīšanā par kvalitātes nodrošināšanu (higiēnu, ražošanas drošību). Kā norādīja MV, tā ir visaptveroša darbība, kuras rezultātā labumu gūst nevis atsevišķas saimniecības, bet gan attiecīgās iestādes, kas uzzina, kādām jomām jāpievērš uzmanība tālākizglītībā. |
| --- | --- |

(148)

Saistībā ar BY 10 pasākumu Milchwirtschaftliche Verein Allgäu-Schwaben e.V (MV)2014. gada 4. februāra piezīmēs, kuras Komisija saņēma 6. februārī, apgalvoja, ka šā pasākuma mērķis ir nodot valsts un citām iestādēm zinātību un zināšanas ar piena nozari saistītos jautājumos (piemēram, attiecībā uz pārtikas aprites tiesību aktiem). Šajā saistībā MUVA darbiniekiem ir piekļuve ar nozari saistītai informācijai, kas tiek pēc tam apstrādāta un nodota tālāk (atzinumu, lekciju un publikāciju veidā, jo īpaši attiecīgajām iestādēm). Turklāt MUVA apkārtraksti, kas pievienoti Deutsche Molkereizeitung (Vācijas Piena avīzei), ir būtiski nozīmīgi informācijas izplatīšanā par kvalitātes nodrošināšanu (higiēnu, ražošanas drošību). Kā norādīja MV, tā ir visaptveroša darbība, kuras rezultātā labumu gūst nevis atsevišķas saimniecības, bet gan attiecīgās iestādes, kas uzzina, kādām jomām jāpievērš uzmanība tālākizglītībā.

Milchwirtschaftliche Verein Allgäu-Schwaben e.V (MV)

MUVA

MUVA

Deutsche Molkereizeitung

MV

| (149) | Landesvereinigung für Milch und Milcherzeugnisse Hessen e.V. (LVMH)2014. gada 4. februāra vēstulē, kuru Komisija saņēma 2014. gada 11. februārī, sniedza piezīmes par šīs apvienības īstenoto HE 2, HE 3 un HE 9 pasākumu. Pirmkārt, tā norādīja, ka pretstatā apgalvojumiem paziņojumā, kas pievienots Komisijas lēmumam par procedūras sākšanu, attiecīgie pasākumi dod labumu ne tikai pienotavām, bet gan visai piena nozarei kopumā. Attiecībā uz HE 3 pasākuma saturu LVMH apgalvoja, ka tās sabiedrisko attiecību darba galvenais mērķis ir patērētāju informēšana un izglītošana un ka patērētāju izglītošana tiek veikta pilnīgi neitrāli, proti, nesaistīti ar pienotavām.
  Attiecībā uz HE 2 pasākumu “Inovāciju komandas īstenota ražotāju tālākizglītība”
  LVMH norādīja, ka galvenais mērķis bija zināšanu pārnese. Jaunākā informācija un pētījumu rezultāti tika apkopoti, apstrādāti lauksaimnieku vajadzībām un darīti publiski pieejami, tostarp lekcijās, tehniskās sanāksmēs un tālākizglītības kursos.
  HE 2 un HE 9 veicināja īpašus izglītības un tālākizglītības pasākumus jaunajiem speciālistiem, lauksaimniekiem un lauku saimniecību darbiniekiem, un visiem lauksaimniekiem un lauku saimniecību darbiniekiem bija iespēja piedalīties tālākizglītības pasākumos ar vienādiem nosacījumiem. |
| --- | --- |

(149)

Landesvereinigung für Milch und Milcherzeugnisse Hessen e.V. (LVMH)2014. gada 4. februāra vēstulē, kuru Komisija saņēma 2014. gada 11. februārī, sniedza piezīmes par šīs apvienības īstenoto HE 2, HE 3 un HE 9 pasākumu. Pirmkārt, tā norādīja, ka pretstatā apgalvojumiem paziņojumā, kas pievienots Komisijas lēmumam par procedūras sākšanu, attiecīgie pasākumi dod labumu ne tikai pienotavām, bet gan visai piena nozarei kopumā. Attiecībā uz HE 3 pasākuma saturu LVMH apgalvoja, ka tās sabiedrisko attiecību darba galvenais mērķis ir patērētāju informēšana un izglītošana un ka patērētāju izglītošana tiek veikta pilnīgi neitrāli, proti, nesaistīti ar pienotavām.

Landesvereinigung für Milch und Milcherzeugnisse Hessen e.V. (LVMH)

LVMH

Attiecībā uz HE 2 pasākumu “Inovāciju komandas īstenota ražotāju tālākizglītība”
  LVMH norādīja, ka galvenais mērķis bija zināšanu pārnese. Jaunākā informācija un pētījumu rezultāti tika apkopoti, apstrādāti lauksaimnieku vajadzībām un darīti publiski pieejami, tostarp lekcijās, tehniskās sanāksmēs un tālākizglītības kursos.

LVMH

HE 2 un HE 9 veicināja īpašus izglītības un tālākizglītības pasākumus jaunajiem speciālistiem, lauksaimniekiem un lauku saimniecību darbiniekiem, un visiem lauksaimniekiem un lauku saimniecību darbiniekiem bija iespēja piedalīties tālākizglītības pasākumos ar vienādiem nosacījumiem.

| (150) | Landeskontrollverband Nordrhein-Westfalen e.V. un Landesvereinigung der Milchwirtschaft Nordrhein-Westfalen e.V.2014. gada 6. februāra vēstulēs, kuras Komisija saņēma 2014. gada 10. februārī un 2014. gada 11. februārī, pilnībā apstiprināja Vācijas 2013. gada 20. septembra piezīmes par Ziemeļreinā-Vestfālenē veiktajiem pasākumiem. |
| --- | --- |

(150)

Landeskontrollverband Nordrhein-Westfalen e.V. un Landesvereinigung der Milchwirtschaft Nordrhein-Westfalen e.V.2014. gada 6. februāra vēstulēs, kuras Komisija saņēma 2014. gada 10. februārī un 2014. gada 11. februārī, pilnībā apstiprināja Vācijas 2013. gada 20. septembra piezīmes par Ziemeļreinā-Vestfālenē veiktajiem pasākumiem.

Landeskontrollverband Nordrhein-Westfalen e.V.

Landesvereinigung der Milchwirtschaft Nordrhein-Westfalen e.V.

| (151) | Līdzīgi savā kopīgajā 2014. gada 6. februāra vēstulē, kuru Komisija saņēma 2014. gada 11. februārī, Rheinische Landwirtschafts-Verband e.V. un Westfälisch-Lippische Landwirtschaftsverband e.V. atbalstīja Vācijas 2013. gada 20. septembra piezīmes par NW 5 pasākumu. |
| --- | --- |

(151)

Līdzīgi savā kopīgajā 2014. gada 6. februāra vēstulē, kuru Komisija saņēma 2014. gada 11. februārī, Rheinische Landwirtschafts-Verband e.V. un Westfälisch-Lippische Landwirtschaftsverband e.V. atbalstīja Vācijas 2013. gada 20. septembra piezīmes par NW 5 pasākumu.

Rheinische Landwirtschafts-Verband e.V.

Westfälisch-Lippische Landwirtschaftsverband e.V.

| (152) | Landesvereinigung Thüringer Milch e.V.2014. gada 6. februāra vēstulē, kuru Komisija saņēma 2014. gada 11. februārī, pilnībā apstiprināja Vācijas 2013. gada 20. septembra piezīmes par Tīringenē veiktajiem pasākumiem. |
| --- | --- |

(152)

Landesvereinigung Thüringer Milch e.V.2014. gada 6. februāra vēstulē, kuru Komisija saņēma 2014. gada 11. februārī, pilnībā apstiprināja Vācijas 2013. gada 20. septembra piezīmes par Tīringenē veiktajiem pasākumiem.

Landesvereinigung Thüringer Milch e.V.

| (153) | Milchwirtschaftliche Arbeitsgemeinschaft Rheinland-Pfalz e.V. (MILAG)2014. gada 10. februāra piezīmēs, kuras Komisija saņēma 2014. gada 14. februārī, norādīja, ka RP 1 pasākums bija vispārīgs. Tas bija saistīts ar vispārīgu informāciju par pienu kā pārtikas produktu; tā mērķis nebija atrunāt patērētājus no piena produktu pirkšanas no citām dalībvalstīm. Turklāt netika reklamēti atlasītu uzņēmumu/atsevišķu ražotāju atsevišķi zīmoli vai produkti. Tāpēc MILAG neuzskatīja, ka šis pasākums ir valsts atbalsta veids. Pakārtoti savās piezīmēs par to pašu pasākumuMILAG arī norādīja, ka tas jebkurā gadījumā lielā mērā atbilda tajā laikā piemērojamo pamatnostādņu prasībām un to var uzskatīt par tehniskās palīdzības sniegšanu saskaņā ar 2000.–2006. gada pamatnostādņu 14.1. punktu. Proti, pasākums būtībā bija pieejams visiem patērētājiem un tādējādi arī visiem piena nozares tirgus dalībniekiem. Tā bija vienīgi patērētāju izglītošana, un pasākums nebija atbalsts piena pārstrādes uzņēmumiem, bet gan sniedza vispārīgu informāciju patērētājiem.
  Attiecībā uz RP 2 pasākumu MILAG uzskatīja, ka papildu prasība finansējumam, saskaņā ar kuru var subsidēt tikai pirmo uzņēmuma piedalīšanos konkrētā gadatirgū vai izstādē, atbilst attiecīgajiem noteikumiem par valsts atbalstu.
  Attiecībā uz RP 5 MILAG norādīja, ka pasākums bija vērsts uz īpašām ad hoc konsultācijām par slaukšanas aprīkojumu ieinteresētajiem piena ražotājiem. Šis piedāvājums bija pieejams visiem piena ražotājiem Reinzemē-Pfalcā, jo tiem nevajadzēja būt Landeskontrollverband biedriem, t. i., struktūrā, kas sniedz konsultācijas. Finansējumu nepiešķīra konsultāciju pakalpojumiem, ko sniedza pastāvīgi vai regulāri pieprasīja, un lauksaimniekiem netika veikti tieši maksājumi. Tāpēc pasākums arī atbilda valsts atbalsta prasībām laikā no 2001. gada 28. novembra līdz 2006. gada 31. decembrim. Turklāt MILAG uzskatīja, ka palīdzība konsultāciju veidā atbilstoši 2000.–2006. gada pamatnostādņu 14.1. punkta trešajam ievilkumam nav saistīta ar jaunu metožu izplatīšanu. MILAG arī apliecināja, ka kopējais piešķirtais atbalsta apmērs nepārsniedza EUR 100 000 vienam atbalsta saņēmējam trīs gados. Vidējais finansējums vienam atbalsta saņēmējam gadā bija EUR 197. |
| --- | --- |

(153)

Milchwirtschaftliche Arbeitsgemeinschaft Rheinland-Pfalz e.V. (MILAG)2014. gada 10. februāra piezīmēs, kuras Komisija saņēma 2014. gada 14. februārī, norādīja, ka RP 1 pasākums bija vispārīgs. Tas bija saistīts ar vispārīgu informāciju par pienu kā pārtikas produktu; tā mērķis nebija atrunāt patērētājus no piena produktu pirkšanas no citām dalībvalstīm. Turklāt netika reklamēti atlasītu uzņēmumu/atsevišķu ražotāju atsevišķi zīmoli vai produkti. Tāpēc MILAG neuzskatīja, ka šis pasākums ir valsts atbalsta veids. Pakārtoti savās piezīmēs par to pašu pasākumuMILAG arī norādīja, ka tas jebkurā gadījumā lielā mērā atbilda tajā laikā piemērojamo pamatnostādņu prasībām un to var uzskatīt par tehniskās palīdzības sniegšanu saskaņā ar 2000.–2006. gada pamatnostādņu 14.1. punktu. Proti, pasākums būtībā bija pieejams visiem patērētājiem un tādējādi arī visiem piena nozares tirgus dalībniekiem. Tā bija vienīgi patērētāju izglītošana, un pasākums nebija atbalsts piena pārstrādes uzņēmumiem, bet gan sniedza vispārīgu informāciju patērētājiem.

Milchwirtschaftliche Arbeitsgemeinschaft Rheinland-Pfalz e.V. (MILAG)

MILAG

MILAG

Attiecībā uz RP 2 pasākumu MILAG uzskatīja, ka papildu prasība finansējumam, saskaņā ar kuru var subsidēt tikai pirmo uzņēmuma piedalīšanos konkrētā gadatirgū vai izstādē, atbilst attiecīgajiem noteikumiem par valsts atbalstu.

MILAG

Attiecībā uz RP 5 MILAG norādīja, ka pasākums bija vērsts uz īpašām ad hoc konsultācijām par slaukšanas aprīkojumu ieinteresētajiem piena ražotājiem. Šis piedāvājums bija pieejams visiem piena ražotājiem Reinzemē-Pfalcā, jo tiem nevajadzēja būt Landeskontrollverband biedriem, t. i., struktūrā, kas sniedz konsultācijas. Finansējumu nepiešķīra konsultāciju pakalpojumiem, ko sniedza pastāvīgi vai regulāri pieprasīja, un lauksaimniekiem netika veikti tieši maksājumi. Tāpēc pasākums arī atbilda valsts atbalsta prasībām laikā no 2001. gada 28. novembra līdz 2006. gada 31. decembrim. Turklāt MILAG uzskatīja, ka palīdzība konsultāciju veidā atbilstoši 2000.–2006. gada pamatnostādņu 14.1. punkta trešajam ievilkumam nav saistīta ar jaunu metožu izplatīšanu. MILAG arī apliecināja, ka kopējais piešķirtais atbalsta apmērs nepārsniedza EUR 100 000 vienam atbalsta saņēmējam trīs gados. Vidējais finansējums vienam atbalsta saņēmējam gadā bija EUR 197.

MILAG

ad hoc

Landeskontrollverband

MILAG

MILAG

| (154) | Milchprüfring Baden-Württemberg eV (MPBW)2014. gada 6. februāra piezīmēs, kuras Komisija reģistrēja kā saņemtas 2014. gada 18. februārī, norādīja, ka BW 10 pasākums nebija valsts atbalsts vai vismaz neradīja priekšrocības. |
| --- | --- |

(154)

Milchprüfring Baden-Württemberg eV (MPBW)2014. gada 6. februāra piezīmēs, kuras Komisija reģistrēja kā saņemtas 2014. gada 18. februārī, norādīja, ka BW 10 pasākums nebija valsts atbalsts vai vismaz neradīja priekšrocības.

Milchprüfring Baden-Württemberg eV (MPBW)

| (155) | Milchwirtschaftliche Verein Baden Württemberg e.V. (MVBW)2014. gada 6. februāra vēstulē, kuru Komisija saņēma 2014. gada 7. februārī, apstiprināja Milchprüfring Baden-Württemberg e.V. piezīmes saistībā ar BW 4 un BW 11 pasākumu, uzskatot, ka šie abi pasākumi nebija valsts atbalsts vai vismaz neradīja priekšrocības. |
| --- | --- |

(155)

Milchwirtschaftliche Verein Baden Württemberg e.V. (MVBW)2014. gada 6. februāra vēstulē, kuru Komisija saņēma 2014. gada 7. februārī, apstiprināja Milchprüfring Baden-Württemberg e.V. piezīmes saistībā ar BW 4 un BW 11 pasākumu, uzskatot, ka šie abi pasākumi nebija valsts atbalsts vai vismaz neradīja priekšrocības.

Milchwirtschaftliche Verein Baden Württemberg e.V. (MVBW)

Milchprüfring Baden-Württemberg e.V.

6.   PASĀKUMU NOVĒRTĒJUMS

PASĀKUMU NOVĒRTĒJUMS

6.1.   Valsts atbalsta esība – LESD 107. panta 1. punkta piemērošana

Valsts atbalsta esība – LESD 107. panta 1. punkta piemērošana

| (156) | LESD 107. panta 1. punktā ir noteikts, ka ar iekšējo tirgu nav saderīgs nekāds atbalsts, ko piešķir dalībvalstis vai ko jebkādā citā veidā piešķir no valsts līdzekļiem un kas rada vai draud radīt konkurences izkropļojumus, dodot priekšrocību konkrētiem uzņēmumiem vai konkrētu preču ražošanai, ciktāl tāds atbalsts ietekmē tirdzniecību starp dalībvalstīm. |
| --- | --- |

(156)

LESD 107. panta 1. punktā ir noteikts, ka ar iekšējo tirgu nav saderīgs nekāds atbalsts, ko piešķir dalībvalstis vai ko jebkādā citā veidā piešķir no valsts līdzekļiem un kas rada vai draud radīt konkurences izkropļojumus, dodot priekšrocību konkrētiem uzņēmumiem vai konkrētu preču ražošanai, ciktāl tāds atbalsts ietekmē tirdzniecību starp dalībvalstīm.

6.1.1.   Atbalsts, ko piešķīrusi valsts vai kas piešķirts no valsts līdzekļiem

Atbalsts, ko piešķīrusi valsts vai kas piešķirts no valsts līdzekļiem

| (157) | Vācijas iestādes apstiprināja, ka šajā lēmumā minētos pasākumus finansēja vienīgi no piena nodevas (skatīt 26. apsvērumu). |
| --- | --- |

(157)

Vācijas iestādes apstiprināja, ka šajā lēmumā minētos pasākumus finansēja vienīgi no piena nodevas (skatīt 26. apsvērumu).

| (158) | No piena nodevas gūtie līdzekļi ir uzskatāmi par valsts līdzekļiem LESD 107. panta 1. punkta nozīmē. |
| --- | --- |

(158)

No piena nodevas gūtie līdzekļi ir uzskatāmi par valsts līdzekļiem LESD 107. panta 1. punkta nozīmē.

| (159) | Atbilstoši pastāvīgajai judikatūrai nedrīkst nošķirt gadījumus, kur atbalstu tieši ir piešķīrusi valsts, no gadījumiem, kur to piešķīrusi publiska vai privāta iestāde, kuru šim nolūkam ir pilnvarojusi vai izveidojusi šī valsts (53). Tomēr, lai sniegtās priekšrocības varētu uzskatīt par valsts atbalstu LESD 107. panta 1. punkta nozīmē, tām, pirmkārt, jābūt tieši vai netieši piešķirtām no valsts līdzekļiem, un, otrkārt, tām jābūt attiecināmām uz valsti (54). |
| --- | --- |

(159)

Atbilstoši pastāvīgajai judikatūrai nedrīkst nošķirt gadījumus, kur atbalstu tieši ir piešķīrusi valsts, no gadījumiem, kur to piešķīrusi publiska vai privāta iestāde, kuru šim nolūkam ir pilnvarojusi vai izveidojusi šī valsts (53). Tomēr, lai sniegtās priekšrocības varētu uzskatīt par valsts atbalstu LESD 107. panta 1. punkta nozīmē, tām, pirmkārt, jābūt tieši vai netieši piešķirtām no valsts līdzekļiem, un, otrkārt, tām jābūt attiecināmām uz valsti (54).

53

54

| (160) | Saistībā ar iepriekš raksturotajiem pasākumiem ir acīmredzams, ka atbalsts tika piešķirts, pamatojoties uz federālo likumu, MFG, kā arī piemērojamiem federālo zemju tiesību aktu noteikumiem. |
| --- | --- |

(160)

Saistībā ar iepriekš raksturotajiem pasākumiem ir acīmredzams, ka atbalsts tika piešķirts, pamatojoties uz federālo likumu, MFG, kā arī piemērojamiem federālo zemju tiesību aktu noteikumiem.

MFG

| (161) | Konkrēti, MFG 22. panta 1. punktā ir noteikts, ka zemju valdības pēc apspriešanās ar federālās zemes apvienību vai profesionālām organizācijām var kopīgi iekasēt nodevas no pienotavām, piena savākšanas centriem un krejotavām, lai stimulētu piena nozari. |
| --- | --- |

(161)

Konkrēti, MFG 22. panta 1. punktā ir noteikts, ka zemju valdības pēc apspriešanās ar federālās zemes apvienību vai profesionālām organizācijām var kopīgi iekasēt nodevas no pienotavām, piena savākšanas centriem un krejotavām, lai stimulētu piena nozari.

MFG

| (162) | Saskaņā ar MFG 22. panta 1. punkta otro teikumu federālo zemju valdības var kopīgi iekasēt nodevas līdz 0,2 centiem par piegādātā piena kilogramu, pamatojoties uz federālās zemes apvienības vai profesionālo organizāciju pieprasījumu. Tātad nodevu iekasēšana ir vienīgi zemju valdību pienākums. |
| --- | --- |

(162)

Saskaņā ar MFG 22. panta 1. punkta otro teikumu federālo zemju valdības var kopīgi iekasēt nodevas līdz 0,2 centiem par piegādātā piena kilogramu, pamatojoties uz federālās zemes apvienības vai profesionālo organizāciju pieprasījumu. Tātad nodevu iekasēšana ir vienīgi zemju valdību pienākums.

MFG

| (163) | Piena nodevas iekasēšanas juridiskais pamats atsevišķās federālajās zemēs ir federālo zemju rīkojumi, kuros ir sīki noteikta nodevas iekasēšanas kārtība, tostarp nodevas apmērs. Tas nozīmē, ka nodevas iekasēšanu reglamentē federālās zemes valdība, proti, valsts. Šo secinājumu neietekmē arī tas, ka rīkojumi tika pieņemti, apspriežoties ar attiecīgo federālās zemes piena nozares uzņēmumu apvienību (55). |
| --- | --- |

(163)

Piena nodevas iekasēšanas juridiskais pamats atsevišķās federālajās zemēs ir federālo zemju rīkojumi, kuros ir sīki noteikta nodevas iekasēšanas kārtība, tostarp nodevas apmērs. Tas nozīmē, ka nodevas iekasēšanu reglamentē federālās zemes valdība, proti, valsts. Šo secinājumu neietekmē arī tas, ka rīkojumi tika pieņemti, apspriežoties ar attiecīgo federālās zemes piena nozares uzņēmumu apvienību (55).

55

| (164) | Šajā gadījumā nodeva tiek iekasēta no privātiem uzņēmumiem (pienotavām, piena savākšanas centriem, krejotavām). Pirms šīs nodevas radītos ieņēmumus izlieto dažādu atbalsta pasākumu finansēšanai, tos iekļauj attiecīgās federālās zemes budžetā. Tāpēc tā ir uzskatāma par valsts kontrolētu (56). |
| --- | --- |

(164)

Šajā gadījumā nodeva tiek iekasēta no privātiem uzņēmumiem (pienotavām, piena savākšanas centriem, krejotavām). Pirms šīs nodevas radītos ieņēmumus izlieto dažādu atbalsta pasākumu finansēšanai, tos iekļauj attiecīgās federālās zemes budžetā. Tāpēc tā ir uzskatāma par valsts kontrolētu (56).

56

| (165) | Tātad pasākumi, kas finansēti no piena nodevas, ir piešķirti no valsts līdzekļiem un attiecināmi uz valsti. |
| --- | --- |

(165)

Tātad pasākumi, kas finansēti no piena nodevas, ir piešķirti no valsts līdzekļiem un attiecināmi uz valsti.

6.1.2.   Selektīvas priekšrocības/uzņēmumi

Selektīvas priekšrocības/uzņēmumi

| (166) | Izmaksas, piemēram, par tālākizglītību, konsultācijām, informatīvajiem materiāliem sabiedrisko attiecību vajadzībām, vai maksājumi par piedalīšanos tirdzniecības gadatirgos un konkursos ir izmaksas, kas uzņēmumam jāsedz saskaņā ar tā parasto darījumdarbību. Tas pats attiecas uz izdevumiem, kas saistīti ar kvalitatīvu piena produktu ražošanu un tirdzniecību. Ja kāds uzņēmums ir pilnīgi vai daļēji atbrīvots no šādām izmaksām, tam ir radītas priekšrocības. |
| --- | --- |

(166)

Izmaksas, piemēram, par tālākizglītību, konsultācijām, informatīvajiem materiāliem sabiedrisko attiecību vajadzībām, vai maksājumi par piedalīšanos tirdzniecības gadatirgos un konkursos ir izmaksas, kas uzņēmumam jāsedz saskaņā ar tā parasto darījumdarbību. Tas pats attiecas uz izdevumiem, kas saistīti ar kvalitatīvu piena produktu ražošanu un tirdzniecību. Ja kāds uzņēmums ir pilnīgi vai daļēji atbrīvots no šādām izmaksām, tam ir radītas priekšrocības.

| (167) | Komisija uzskata, ka šeit minētie apakšpasākumi rada priekšrocības piena ražotājiem un pienotavām. |
| --- | --- |

(167)

Komisija uzskata, ka šeit minētie apakšpasākumi rada priekšrocības piena ražotājiem un pienotavām.

| (168) | Vācija 2013. gada 20. septembra piezīmēs sākotnēji apgalvoja, ka daži lēmumā par procedūras sākšanu minētie pasākumi nebija valsts atbalsts, jo tie vai nu nedeva konkrētas priekšrocības kādam uzņēmumam (skatīt 33. apsvērumu par BY 3 pasākumu), vai nebija paredzēti zināšanu pārnesei piena ražotājiem vai pienotavām (skatīt 39. apsvērumu par BY 10 pasākumu), vai neradīja selektīvas priekšrocības konkrētiem uzņēmumiem vai sektoriem (skatīt 44., 60., 73., 80. un 88. apsvērumu par BW 4, HE 3, NI 7, NW 4, NW 5, RP 1 un SL 2 pasākumu), vai iespējamās priekšrocības nebija selektīvas pēc būtības vai ģeogrāfiskā aspektā (skatīt 80. un 83. apsvērumu par NW 4, NW 5 un NW 6 pasākumu). |
| --- | --- |

(168)

Vācija 2013. gada 20. septembra piezīmēs sākotnēji apgalvoja, ka daži lēmumā par procedūras sākšanu minētie pasākumi nebija valsts atbalsts, jo tie vai nu nedeva konkrētas priekšrocības kādam uzņēmumam (skatīt 33. apsvērumu par BY 3 pasākumu), vai nebija paredzēti zināšanu pārnesei piena ražotājiem vai pienotavām (skatīt 39. apsvērumu par BY 10 pasākumu), vai neradīja selektīvas priekšrocības konkrētiem uzņēmumiem vai sektoriem (skatīt 44., 60., 73., 80. un 88. apsvērumu par BW 4, HE 3, NI 7, NW 4, NW 5, RP 1 un SL 2 pasākumu), vai iespējamās priekšrocības nebija selektīvas pēc būtības vai ģeogrāfiskā aspektā (skatīt 80. un 83. apsvērumu par NW 4, NW 5 un NW 6 pasākumu).

| (169) | Turklāt MPBW un MVBW2014. gada 6. februāra piezīmēs apgalvoja, ka BW 10, BW 4 vai BW 11 pasākums (skatīt attiecīgi 154. un 155. apsvērumu) neradīja selektīvas priekšrocības. |
| --- | --- |

(169)

Turklāt MPBW un MVBW2014. gada 6. februāra piezīmēs apgalvoja, ka BW 10, BW 4 vai BW 11 pasākums (skatīt attiecīgi 154. un 155. apsvērumu) neradīja selektīvas priekšrocības.

MPBW

MVBW

| (170) | Tomēr Komisija uzskata, ka iepriekš minētie pasākumi galu galā dod labumu piena nozarei, kā arī pēc būtības rada priekšrocības piena ražotājiem un pienotavām, kas uzskatāmi par uzņēmumiem. |
| --- | --- |

(170)

Tomēr Komisija uzskata, ka iepriekš minētie pasākumi galu galā dod labumu piena nozarei, kā arī pēc būtības rada priekšrocības piena ražotājiem un pienotavām, kas uzskatāmi par uzņēmumiem.

| (171) | BY 3 pasākuma gadījumā Komisija pieņem, ka pat gadījumā, ja šis pasākums bija paredzēts sabiedrībai kopumā, galu galā tas radīja priekšrocības piena nozarei, jo var pieņemt, ka tas labvēlīgi ietekmētu piena patēriņu. |
| --- | --- |

(171)

BY 3 pasākuma gadījumā Komisija pieņem, ka pat gadījumā, ja šis pasākums bija paredzēts sabiedrībai kopumā, galu galā tas radīja priekšrocības piena nozarei, jo var pieņemt, ka tas labvēlīgi ietekmētu piena patēriņu.

| (172) | Attiecībā uz BY 10 pasākumu Milchwirtschaftliche Verein Allgäu-Schwaben2014. gada 4. februāra piezīmēs norādīja, ka MUVA apkārtraksts bija pievienots Deutsche Molkerei Zeitung un ka papildus tika izplatīti atbilstoši raksti, kuros sniegta informācija par kvalitātes nodrošināšanu (skatīt 148. apsvērumu). Tāpēc Komisija uzskata, ka par BY 10 pasākuma atbalsta saņēmēju ir uzskatāma visa piena nozare (piena ražotāji un pienotavas). |
| --- | --- |

(172)

Attiecībā uz BY 10 pasākumu Milchwirtschaftliche Verein Allgäu-Schwaben2014. gada 4. februāra piezīmēs norādīja, ka MUVA apkārtraksts bija pievienots Deutsche Molkerei Zeitung un ka papildus tika izplatīti atbilstoši raksti, kuros sniegta informācija par kvalitātes nodrošināšanu (skatīt 148. apsvērumu). Tāpēc Komisija uzskata, ka par BY 10 pasākuma atbalsta saņēmēju ir uzskatāma visa piena nozare (piena ražotāji un pienotavas).

Milchwirtschaftliche Verein Allgäu-Schwaben

MUVA

Deutsche Molkerei Zeitung

| (173) | Attiecībā uz BW 4, HE 3, NI 7, NW 4, NW 5, RP 1 un SL 2 pasākumu Komisija uzskata, ka jaunāko zinātnes atziņu izplatīšana par piena un piena produktu īpašībām, kampaņu, informatīvu pasākumu organizēšana, pasākumi patērētāju vispārīgās informētības uzlabošanai, pasākumi zināšanu apmaiņai starp ražotājiem, kā arī vispārīgas patērētāju informēšanai domātas kampaņas par pienu arī ir uzskatāmas par tehnisko palīdzību, kas dod labumu visai piena nozarei. |
| --- | --- |

(173)

Attiecībā uz BW 4, HE 3, NI 7, NW 4, NW 5, RP 1 un SL 2 pasākumu Komisija uzskata, ka jaunāko zinātnes atziņu izplatīšana par piena un piena produktu īpašībām, kampaņu, informatīvu pasākumu organizēšana, pasākumi patērētāju vispārīgās informētības uzlabošanai, pasākumi zināšanu apmaiņai starp ražotājiem, kā arī vispārīgas patērētāju informēšanai domātas kampaņas par pienu arī ir uzskatāmas par tehnisko palīdzību, kas dod labumu visai piena nozarei.

| (174) | Komisija uzskata, ka arī BW 10 un BW 11 pasākums deva labumu pienotavām, kas piedalījās kvalitātes nodrošināšanas shēmā QM Milch. |
| --- | --- |

(174)

Komisija uzskata, ka arī BW 10 un BW 11 pasākums deva labumu pienotavām, kas piedalījās kvalitātes nodrošināšanas shēmā QM Milch.

QM Milch

| (175) | Turklāt attiecīgie pasākumi bija selektīvi, jo labumu guva viena ekonomikas nozare (t. i., piena nozare). |
| --- | --- |

(175)

Turklāt attiecīgie pasākumi bija selektīvi, jo labumu guva viena ekonomikas nozare (t. i., piena nozare).

6.1.3.   Konkurences izkropļojumi un ietekme uz tirdzniecību

Konkurences izkropļojumi un ietekme uz tirdzniecību

| (176) | Tiesa ir konsekventi uzsvērusi, ka uzņēmuma konkurētspējas uzlabošana, piešķirot valsts atbalstu, parasti kropļo konkurenci attiecībā pret konkurējošiem uzņēmumiem, jo tie šādu atbalstu nesaņem (57). Atbalsts uzņēmumam, kas darbojas tirgū, kurš atvērts tirdzniecībai Savienībā, ietekmē tirdzniecību starp dalībvalstīm (58). Laikā no 2001. gada līdz 2012. gadam lauksaimniecības produktu tirdzniecība Savienībā sasniedza ievērojamu apjomu. Piemēram, Kombinētās nomenklatūras pozīcijā 0401 (piens un krējums, neiebiezināts un bez cukura vai cita saldinātāja piedevas) (59) klasificējamo produktu imports un eksports 2011. gadā bija attiecīgi EUR 1 200 miljoni un EUR 957 miljoni (60). |
| --- | --- |

(176)

Tiesa ir konsekventi uzsvērusi, ka uzņēmuma konkurētspējas uzlabošana, piešķirot valsts atbalstu, parasti kropļo konkurenci attiecībā pret konkurējošiem uzņēmumiem, jo tie šādu atbalstu nesaņem (57). Atbalsts uzņēmumam, kas darbojas tirgū, kurš atvērts tirdzniecībai Savienībā, ietekmē tirdzniecību starp dalībvalstīm (58). Laikā no 2001. gada līdz 2012. gadam lauksaimniecības produktu tirdzniecība Savienībā sasniedza ievērojamu apjomu. Piemēram, Kombinētās nomenklatūras pozīcijā 0401 (piens un krējums, neiebiezināts un bez cukura vai cita saldinātāja piedevas) (59) klasificējamo produktu imports un eksports 2011. gadā bija attiecīgi EUR 1 200 miljoni un EUR 957 miljoni (60).

57

58

59

60

| (177) | Šajā lēmumā vērtētie pasākumi deva labumu piena ražotājiem un piena saimniecībām un tādējādi stiprināja to konkurētspēju. Kā norādīts iepriekš 176. apsvērumā, pienotavu un piena ražotāju produktu tirdzniecība notiek Savienībā. Tāpēc Komisija uzskata, ka attiecīgie pasākumi bija tādi, kas rada vai draud radīt konkurences izkropļojumus vai ietekmē tirdzniecību starp dalībvalstīm. |
| --- | --- |

(177)

Šajā lēmumā vērtētie pasākumi deva labumu piena ražotājiem un piena saimniecībām un tādējādi stiprināja to konkurētspēju. Kā norādīts iepriekš 176. apsvērumā, pienotavu un piena ražotāju produktu tirdzniecība notiek Savienībā. Tāpēc Komisija uzskata, ka attiecīgie pasākumi bija tādi, kas rada vai draud radīt konkurences izkropļojumus vai ietekmē tirdzniecību starp dalībvalstīm.

| (178) | Ņemot vērā iepriekš minēto, LESD 107. panta 1. punkta nosacījumi ir izpildīti. Tāpēc var secināt, ka aplūkotās shēmas ir valsts atbalsts minētā panta nozīmē. |
| --- | --- |

(178)

Ņemot vērā iepriekš minēto, LESD 107. panta 1. punkta nosacījumi ir izpildīti. Tāpēc var secināt, ka aplūkotās shēmas ir valsts atbalsts minētā panta nozīmē.

6.2.   Atbalsta likumība

Atbalsta likumība

| (179) | Saskaņā ar LESD 108. panta 1. punktu Komisijai sadarbībā ar dalībvalstīm ir pastāvīgi jāpārskata visas pastāvošās atbalsta shēmas. Šajā saistībā Komisija var iegūt no dalībvalstīm visu informāciju, kas vajadzīga, lai pārskatītu pastāvošās atbalsta shēmas un vajadzības gadījumā izdotu ieteikumu par atbilstošiem pasākumiem. |
| --- | --- |

(179)

Saskaņā ar LESD 108. panta 1. punktu Komisijai sadarbībā ar dalībvalstīm ir pastāvīgi jāpārskata visas pastāvošās atbalsta shēmas. Šajā saistībā Komisija var iegūt no dalībvalstīm visu informāciju, kas vajadzīga, lai pārskatītu pastāvošās atbalsta shēmas un vajadzības gadījumā izdotu ieteikumu par atbilstošiem pasākumiem.

| (180) | Saskaņā ar Regulas (ES) 2015/1589 1. panta b) punkta i) apakšpunktu pastāvošs atbalsts ir atbalsts, kas ir pastāvējis pirms LESD stāšanās spēkā attiecīgajā dalībvalstī un ko joprojām piemēro pēc LESD stāšanās spēkā. |
| --- | --- |

(180)

Saskaņā ar Regulas (ES) 2015/1589 1. panta b) punkta i) apakšpunktu pastāvošs atbalsts ir atbalsts, kas ir pastāvējis pirms LESD stāšanās spēkā attiecīgajā dalībvalstī un ko joprojām piemēro pēc LESD stāšanās spēkā.

| (181) | Tomēr saskaņā ar Regulas (ES) 2015/1589 1. panta c) punktu jebkuras izmaiņas pastāvošajā atbalstā padara to par “jaunu atbalstu”. Komisijas Regulas (EK) Nr. 794/2004 (61) 4. pantā izmaiņas esošajā atbalstā ir definētas kā “jebkādas pārmaiņas, izņemot pilnībā formāla vai administratīva rakstura izmaiņas, kas nevar ietekmēt novērtējumu par atbalsta pasākuma saderību ar kopējo tirgu”. |
| --- | --- |

(181)

Tomēr saskaņā ar Regulas (ES) 2015/1589 1. panta c) punktu jebkuras izmaiņas pastāvošajā atbalstā padara to par “jaunu atbalstu”. Komisijas Regulas (EK) Nr. 794/2004 (61) 4. pantā izmaiņas esošajā atbalstā ir definētas kā “jebkādas pārmaiņas, izņemot pilnībā formāla vai administratīva rakstura izmaiņas, kas nevar ietekmēt novērtējumu par atbalsta pasākuma saderību ar kopējo tirgu”.

61

| (182) | Saskaņā ar judikatūru (62) sākotnējā shēma pārvēršas par jaunu shēmu tika tad, ja izmaiņas ietekmē piešķiršanas būtību; par šādu būtisku grozījumu nevar būt runa tad, ja jaunais elements ir skaidri nodalāms no sākotnējās shēmas. |
| --- | --- |

(182)

Saskaņā ar judikatūru (62) sākotnējā shēma pārvēršas par jaunu shēmu tika tad, ja izmaiņas ietekmē piešķiršanas būtību; par šādu būtisku grozījumu nevar būt runa tad, ja jaunais elements ir skaidri nodalāms no sākotnējās shēmas.

62

| (183) | Saskaņā ar LESD 108. gada 3. punktu par jebkuru jaunu atbalstu ir jāpaziņo Komisijai, un to nedrīkst īstenot, kamēr nav saņemts Komisijas apstiprinājums (pienākums atturēties no jebkādas darbības). |
| --- | --- |

(183)

Saskaņā ar LESD 108. gada 3. punktu par jebkuru jaunu atbalstu ir jāpaziņo Komisijai, un to nedrīkst īstenot, kamēr nav saņemts Komisijas apstiprinājums (pienākums atturēties no jebkādas darbības).

| (184) | Saskaņā ar Regulas (ES) 2015/1589 1. panta f) punktu jauns atbalsts, kas ieviests, pārkāpjot LESD 108. panta 3. punktu, ir nelikumīgs. |
| --- | --- |

(184)

Saskaņā ar Regulas (ES) 2015/1589 1. panta f) punktu jauns atbalsts, kas ieviests, pārkāpjot LESD 108. panta 3. punktu, ir nelikumīgs.

| (185) | Pamatojoties uz MFG un pildot tām piešķirtās pilnvaras, Vācijas federālās zemes ir pieņēmušas īstenošanas pasākumus, kas veido juridisko pamatu šajā lēmumā vērtētajiem pasākumiem. Lai gan Likums par pienu un taukiem, kas ir attiecīgās atbalsta shēmas pamatlikums, stājās spēkā 1952. gadā (63), atsevišķas shēmas tika ieviestas ar attiecīgās federālās zemes attiecīgajiem īstenošanas noteikumiem tikai pēc 1958. gada (64). |
| --- | --- |

(185)

Pamatojoties uz MFG un pildot tām piešķirtās pilnvaras, Vācijas federālās zemes ir pieņēmušas īstenošanas pasākumus, kas veido juridisko pamatu šajā lēmumā vērtētajiem pasākumiem. Lai gan Likums par pienu un taukiem, kas ir attiecīgās atbalsta shēmas pamatlikums, stājās spēkā 1952. gadā (63), atsevišķas shēmas tika ieviestas ar attiecīgās federālās zemes attiecīgajiem īstenošanas noteikumiem tikai pēc 1958. gada (64).

MFG

63

64

| (186) | Tāpēc pasākumi, uz kuriem attiecas šis lēmums, ir jauns atbalsts Regulas (ES) 2015/1589 1. panta c) punkta nozīmē. |
| --- | --- |

(186)

Tāpēc pasākumi, uz kuriem attiecas šis lēmums, ir jauns atbalsts Regulas (ES) 2015/1589 1. panta c) punkta nozīmē.

| (187) | Vācija nekad nav ziņojusi par attiecīgajām atbalsta shēmām saskaņā ar LESD 108. panta 3. punktu. Tāpēc šīs shēmas ir nelikumīgas. |
| --- | --- |

(187)

Vācija nekad nav ziņojusi par attiecīgajām atbalsta shēmām saskaņā ar LESD 108. panta 3. punktu. Tāpēc šīs shēmas ir nelikumīgas.

6.3.   Atbalsta saderība ar iekšējo tirgu

Atbalsta saderība ar iekšējo tirgu

| (188) | Saskaņā ar LESD 107. panta 3. punkta c) apakšpunktu atbalstu, kas veicina noteiktu saimniecisku darbību vai ekonomikas jomu attīstību, var uzskatīt par saderīgu ar iekšējo tirgu, ja šādam atbalstam nav negatīvas ietekmes uz tirdzniecības nosacījumiem tādā apmērā, kas ir pretrunā Savienības interesēm. |
| --- | --- |

(188)

Saskaņā ar LESD 107. panta 3. punkta c) apakšpunktu atbalstu, kas veicina noteiktu saimniecisku darbību vai ekonomikas jomu attīstību, var uzskatīt par saderīgu ar iekšējo tirgu, ja šādam atbalstam nav negatīvas ietekmes uz tirdzniecības nosacījumiem tādā apmērā, kas ir pretrunā Savienības interesēm.

| (189) | Atbilstīgi Komisijas paziņojumam par noteikumiem, kas piemērojami nelikumīga valsts atbalsta novērtēšanai (65), pasākumi ir jāvērtē saskaņā ar pamatnostādnēm, kas ir spēkā laikā, kad tiek piešķirts atbalsts. |
| --- | --- |

(189)

Atbilstīgi Komisijas paziņojumam par noteikumiem, kas piemērojami nelikumīga valsts atbalsta novērtēšanai (65), pasākumi ir jāvērtē saskaņā ar pamatnostādnēm, kas ir spēkā laikā, kad tiek piešķirts atbalsts.

65

| (190) | Īpašas pamatnostādnes lauksaimniecības nozarē tiek piemērotas kopš 2000. gada 1. janvāra. Atbalsts, kas piešķirts laikā no 2001. gada 28. novembra līdz 2006. gada 31. decembrim (turpmāk “2001.–2006. gads”), ir jāvērtē saskaņā ar 2000.–2006. gada pamatnostādnēm. |
| --- | --- |

(190)

Īpašas pamatnostādnes lauksaimniecības nozarē tiek piemērotas kopš 2000. gada 1. janvāra. Atbalsts, kas piešķirts laikā no 2001. gada 28. novembra līdz 2006. gada 31. decembrim (turpmāk “2001.–2006. gads”), ir jāvērtē saskaņā ar 2000.–2006. gada pamatnostādnēm.

| (191) | Atbalsts, kas piešķirts pēc 2007. gada 1. janvāra (turpmāk “laikposms no 2007. gada”), tiks vērtēts saskaņā ar 2007.–2013. gada pamatnostādnēm. |
| --- | --- |

(191)

Atbalsts, kas piešķirts pēc 2007. gada 1. janvāra (turpmāk “laikposms no 2007. gada”), tiks vērtēts saskaņā ar 2007.–2013. gada pamatnostādnēm.

| (192) | Laikposms kopš 2001. gada 28. novembra turpmāk saukts par “izmeklēšanas laikposmu”. |
| --- | --- |

(192)

Laikposms kopš 2001. gada 28. novembra turpmāk saukts par “izmeklēšanas laikposmu”.

| (193) | Pamatojoties uz oficiālās procedūras apturošo efektu saskaņā ar LESD 108. panta 3. punktu, Komisija pārbauda pasākumus, kuri ir pamatā šim lēmumam līdz 2013. gada 17. jūlijam, kad Komisija paziņoja Vācijai par savu lēmumu sākt procedūru saskaņā ar LESD 108. panta 2. punktu (skatīt 3. apsvērumu). |
| --- | --- |

(193)

Pamatojoties uz oficiālās procedūras apturošo efektu saskaņā ar LESD 108. panta 3. punktu, Komisija pārbauda pasākumus, kuri ir pamatā šim lēmumam līdz 2013. gada 17. jūlijam, kad Komisija paziņoja Vācijai par savu lēmumu sākt procedūru saskaņā ar LESD 108. panta 2. punktu (skatīt 3. apsvērumu).

6.3.1.   Tehniskās palīdzības sniegšana lauksaimniecības nozarē 2001.–2006. gadā

Tehniskās palīdzības sniegšana lauksaimniecības nozarē 2001.–2006. gadā

| (194) | Pasākumiem, kas laikā no 2001. gada līdz 2006. gadam veikti, lai sniegtu tehnisko palīdzību lauksaimniecības nozarē, ir jāatbilst 2000.–2006. gada pamatnostādņu 14. punktā paredzētajiem nosacījumiem. |
| --- | --- |

(194)

Pasākumiem, kas laikā no 2001. gada līdz 2006. gadam veikti, lai sniegtu tehnisko palīdzību lauksaimniecības nozarē, ir jāatbilst 2000.–2006. gada pamatnostādņu 14. punktā paredzētajiem nosacījumiem.

| (195) | Saskaņā ar 14.1. punktu attiecināmās izmaksas ietvēra izmaksas, kas saistītas ar izglītības un tālākizglītības programmām, saimniecību pārvaldības pakalpojumu sniegšanu, konsultācijas maksu, konkursu, izstāžu un gadatirgu organizēšanu (un dalību tajos), kā arī citām darbībām zināšanu izplatīšanai par jaunām metodēm (66). Saskaņā ar 2000.–2006. gada pamatnostādņu 14.1. punktu šādu atbalstu var piešķirt 100 % apmērā no izmaksām. |
| --- | --- |

(195)

Saskaņā ar 14.1. punktu attiecināmās izmaksas ietvēra izmaksas, kas saistītas ar izglītības un tālākizglītības programmām, saimniecību pārvaldības pakalpojumu sniegšanu, konsultācijas maksu, konkursu, izstāžu un gadatirgu organizēšanu (un dalību tajos), kā arī citām darbībām zināšanu izplatīšanai par jaunām metodēm (66). Saskaņā ar 2000.–2006. gada pamatnostādņu 14.1. punktu šādu atbalstu var piešķirt 100 % apmērā no izmaksām.

66

| (196) | Saskaņā ar 14.2. punktu atbalstam ir jābūt pieejamam visām atbalsttiesīgajām fiziskajām un juridiskajām personām attiecīgajā jomā, pamatojoties uz objektīvi noteiktiem kritērijiem. |
| --- | --- |

(196)

Saskaņā ar 14.2. punktu atbalstam ir jābūt pieejamam visām atbalsttiesīgajām fiziskajām un juridiskajām personām attiecīgajā jomā, pamatojoties uz objektīvi noteiktiem kritērijiem.

| (197) | Saskaņā ar 14.3. punktu kopējais piešķirtā atbalsta apmērs nedrīkst pārsniegt EUR 100 000 vienam atbalsta saņēmējam trīs gados vai MVU piešķirtā atbalsta gadījumā – 50 % apmērā no attiecināmām izmaksām atkarībā no tā, kura summa ir lielāka. Lai aprēķinātu atbalsta apmēru, par atbalsta saņēmēju uzskata personu, kas saņem pakalpojumus. |
| --- | --- |

(197)

Saskaņā ar 14.3. punktu kopējais piešķirtā atbalsta apmērs nedrīkst pārsniegt EUR 100 000 vienam atbalsta saņēmējam trīs gados vai MVU piešķirtā atbalsta gadījumā – 50 % apmērā no attiecināmām izmaksām atkarībā no tā, kura summa ir lielāka. Lai aprēķinātu atbalsta apmēru, par atbalsta saņēmēju uzskata personu, kas saņem pakalpojumus.

| (198) | Komisija uzskata, ka iepriekš minēto pasākumu gadījumā 2000.–2006. gada pamatnostādņu 14. punkts vienlīdz attiecas uz atbalstu, kas piešķirts gan saistībā ar [primārās] ražošanas darbībām, gan ar lauksaimniecības produktu pārstrādi un tirdzniecību. Tas atbilst 2000.–2006. gada pamatnostādņu 2.1. punkta formulējumam un tam, ka 14. punktā nav noteikti ierobežojumi šajā saistībā. |
| --- | --- |

(198)

Komisija uzskata, ka iepriekš minēto pasākumu gadījumā 2000.–2006. gada pamatnostādņu 14. punkts vienlīdz attiecas uz atbalstu, kas piešķirts gan saistībā ar [primārās] ražošanas darbībām, gan ar lauksaimniecības produktu pārstrādi un tirdzniecību. Tas atbilst 2000.–2006. gada pamatnostādņu 2.1. punkta formulējumam un tam, ka 14. punktā nav noteikti ierobežojumi šajā saistībā.

| (199) | Komisija pieņem, ka šādi pasākumi veicina nozares ilgtspēju ilgtermiņā, vienlaikus radot pavisam mazu ietekmi uz konkurenci (2000.–2006. gada pamatnostādņu 14.1. punkta otrais teikums). |
| --- | --- |

(199)

Komisija pieņem, ka šādi pasākumi veicina nozares ilgtspēju ilgtermiņā, vienlaikus radot pavisam mazu ietekmi uz konkurenci (2000.–2006. gada pamatnostādņu 14.1. punkta otrais teikums).

| (200) | Lēmumā par procedūras sākšanu Komisija pauda šaubas par konkrētu pasākumu saderību ar iekšējo tirgu attiecīgajā laikposmā (67). |
| --- | --- |

(200)

Lēmumā par procedūras sākšanu Komisija pauda šaubas par konkrētu pasākumu saderību ar iekšējo tirgu attiecīgajā laikposmā (67).

67

BY 3

BY 3

| (201) | Verband der Milcherzeuger e.V. (VMB) saņēma finansējumu vispārīgas materiālās un tehniskās informācijas vākšanai, kā arī vispārīgas informācijas publicēšanai un sniegšanai par tematiem, kas saistīti ar piena nozari. Noteikumi par tehniskās palīdzības sniegšanu attiecas uz piešķirto atbalstu. |
| --- | --- |

(201)

Verband der Milcherzeuger e.V. (VMB) saņēma finansējumu vispārīgas materiālās un tehniskās informācijas vākšanai, kā arī vispārīgas informācijas publicēšanai un sniegšanai par tematiem, kas saistīti ar piena nozari. Noteikumi par tehniskās palīdzības sniegšanu attiecas uz piešķirto atbalstu.

Verband der Milcherzeuger e.V. (VMB)

| (202) | Subsidētās izmaksas (zinātnes atziņu izplatīšana un faktu materiāla sniegšana par kvalitātes sistēmām – šā lēmuma 32. apsvērums) atbilst 14.1. punktā noteiktajām attiecināmajām izmaksām. |
| --- | --- |

(202)

Subsidētās izmaksas (zinātnes atziņu izplatīšana un faktu materiāla sniegšana par kvalitātes sistēmām – šā lēmuma 32. apsvērums) atbilst 14.1. punktā noteiktajām attiecināmajām izmaksām.

| (203) | Pasākums bija pieejams visām atbalsttiesīgajām fiziskajām un juridiskajām personām attiecīgajā jomā, un subsīdijas nepārsniedza EUR 100 000 vienam atbalsta saņēmējam trīs gados (šā lēmuma 35. apsvērums kopā ar 37. apsvērumu). 14.2. un 14.3. punktā noteiktās prasības ir izpildītas. |
| --- | --- |

(203)

Pasākums bija pieejams visām atbalsttiesīgajām fiziskajām un juridiskajām personām attiecīgajā jomā, un subsīdijas nepārsniedza EUR 100 000 vienam atbalsta saņēmējam trīs gados (šā lēmuma 35. apsvērums kopā ar 37. apsvērumu). 14.2. un 14.3. punktā noteiktās prasības ir izpildītas.

| (204) | Tātad 2000.–2006. gada pamatnostādņu 14. punktā paredzētie nosacījumi ir izpildīti. |
| --- | --- |

(204)

Tātad 2000.–2006. gada pamatnostādņu 14. punktā paredzētie nosacījumi ir izpildīti.

BY 10

BY 10

| (205) | Noteikumi par tehniskās palīdzības sniegšanu attiecas uz atbalstu, kas piešķirts pieredzes un zināšanu apmaiņai par tematiem, kuri saistīti ar pienu. |
| --- | --- |

(205)

Noteikumi par tehniskās palīdzības sniegšanu attiecas uz atbalstu, kas piešķirts pieredzes un zināšanu apmaiņai par tematiem, kuri saistīti ar pienu.

| (206) | Subsidētās izmaksas, kas radušās saistībā ar informācijas sniegšanu piezīmēs, lekcijās un publikācijās (skatīt 148. apsvērumu), atbilst 2000.–2006. gada pamatnostādņu 14.1. punktā noteiktajām attiecināmajām izmaksām. |
| --- | --- |

(206)

Subsidētās izmaksas, kas radušās saistībā ar informācijas sniegšanu piezīmēs, lekcijās un publikācijās (skatīt 148. apsvērumu), atbilst 2000.–2006. gada pamatnostādņu 14.1. punktā noteiktajām attiecināmajām izmaksām.

| (207) | Tas ir vispārīgs informatīvs pasākums, kas bija paredzēts piena nozarei un bija pieejams visām atbalsttiesīgajām fiziskajām un juridiskajām personām attiecīgajā jomā. Vācijas iestāžu kopējie gada izdevumi saistībā ar BY 3 un BY 10 pasākumu (skatīt 41. apsvērumu) liecina, ka jebkurā gadījumā subsīdijas nepārsniedza EUR 100 000 vienam atbalsta saņēmējam trīs gados. Tāpēc 14.2. un 14.3. punktā paredzētie nosacījumi ir izpildīti. |
| --- | --- |

(207)

Tas ir vispārīgs informatīvs pasākums, kas bija paredzēts piena nozarei un bija pieejams visām atbalsttiesīgajām fiziskajām un juridiskajām personām attiecīgajā jomā. Vācijas iestāžu kopējie gada izdevumi saistībā ar BY 3 un BY 10 pasākumu (skatīt 41. apsvērumu) liecina, ka jebkurā gadījumā subsīdijas nepārsniedza EUR 100 000 vienam atbalsta saņēmējam trīs gados. Tāpēc 14.2. un 14.3. punktā paredzētie nosacījumi ir izpildīti.

| (208) | Tātad 2000.–2006. gada pamatnostādņu 14. punktā paredzētie nosacījumi ir izpildīti. |
| --- | --- |

(208)

Tātad 2000.–2006. gada pamatnostādņu 14. punktā paredzētie nosacījumi ir izpildīti.

BW 4

BW 4

| (209) | Pasākumi ir paredzēti, lai vispārīgi un plaši izplatītu pašreizējās zinātnes atziņas par piena un piena produktu īpašībām. Tie ir uzskatāmi par tehnisko palīdzību, no kuras labumu guva visa piena nozare. Subsidētās izmaksas (skatīt 42. apsvērumu) atbilst attiecināmajām izmaksām saskaņā ar 14.1. punktu. |
| --- | --- |

(209)

Pasākumi ir paredzēti, lai vispārīgi un plaši izplatītu pašreizējās zinātnes atziņas par piena un piena produktu īpašībām. Tie ir uzskatāmi par tehnisko palīdzību, no kuras labumu guva visa piena nozare. Subsidētās izmaksas (skatīt 42. apsvērumu) atbilst attiecināmajām izmaksām saskaņā ar 14.1. punktu.

| (210) | Pasākumi netika piemēroti kādai konkrētai grupai, bet bija pieejami visām atbalsttiesīgajām fiziskajām un juridiskajām personām attiecīgajā jomā, pamatojoties uz objektīvi noteiktiem kritērijiem (skatīt 46. apsvērumu). Tātad 2000.–2006. gada pamatnostādņu 14.2. punktā paredzētie nosacījumi ir izpildīti. Atbalsta apmērs bija mazāks par 14.3. punktā noteikto robežvērtību EUR 100 000 vienam atbalsta saņēmējam trīs gados (46. apsvērums). Tāpēc 14.3. punktā paredzētie nosacījumi ir izpildīti. |
| --- | --- |

(210)

Pasākumi netika piemēroti kādai konkrētai grupai, bet bija pieejami visām atbalsttiesīgajām fiziskajām un juridiskajām personām attiecīgajā jomā, pamatojoties uz objektīvi noteiktiem kritērijiem (skatīt 46. apsvērumu). Tātad 2000.–2006. gada pamatnostādņu 14.2. punktā paredzētie nosacījumi ir izpildīti. Atbalsta apmērs bija mazāks par 14.3. punktā noteikto robežvērtību EUR 100 000 vienam atbalsta saņēmējam trīs gados (46. apsvērums). Tāpēc 14.3. punktā paredzētie nosacījumi ir izpildīti.

| (211) | Tātad 2000.–2006. gada pamatnostādņu 14. punktā paredzētie nosacījumi ir izpildīti. |
| --- | --- |

(211)

Tātad 2000.–2006. gada pamatnostādņu 14. punktā paredzētie nosacījumi ir izpildīti.

BB 1

BB 1

| (212) | Brandenburga 2001.–2006. gadā finansēja konsultāciju izmaksas pasākumā “Higiēnas uzlabošana”. Prioritārās jomas ietvēra dzīvnieku veselību, slaukšanas higiēnas un svaigpiena kvalitātes uzlabošanu, kā arī izslaukuma problēmu analīzi. |
| --- | --- |

(212)

Brandenburga 2001.–2006. gadā finansēja konsultāciju izmaksas pasākumā “Higiēnas uzlabošana”. Prioritārās jomas ietvēra dzīvnieku veselību, slaukšanas higiēnas un svaigpiena kvalitātes uzlabošanu, kā arī izslaukuma problēmu analīzi.

| (213) | Tātad attiecīgais pasākums atbilst 2000.–2006. gada pamatnostādņu 14. punkta (Tehniskās palīdzības sniegšana) darbības jomai. Subsidētās izmaksas (konsultāciju izmaksas) atbilst attiecināmajām izmaksām saskaņā ar 14.1. punktu. |
| --- | --- |

(213)

Tātad attiecīgais pasākums atbilst 2000.–2006. gada pamatnostādņu 14. punkta (Tehniskās palīdzības sniegšana) darbības jomai. Subsidētās izmaksas (konsultāciju izmaksas) atbilst attiecināmajām izmaksām saskaņā ar 14.1. punktu.

| (214) | Vācijas iestādes 2015. gada 27. februāra paziņojumā apstiprināja, ka attiecīgie konsultāciju pakalpojumi (kompleksas un īpašas konsultācijas) būtībā bija pieejami visiem piena ražotājiem federālajā zemē (skatīt 49. apsvērumu). Turklāt tajā pašā paziņojumā Vācija paskaidroja, ka BB 1 pasākumā robežvērtība EUR 100 000 vienam uzņēmumam trīs gados netika pārsniegta (skatīt 49. apsvērumu). Tātad pasākums atbilst 14.2. un 14.3. punktā paredzētajiem nosacījumiem. |
| --- | --- |

(214)

Vācijas iestādes 2015. gada 27. februāra paziņojumā apstiprināja, ka attiecīgie konsultāciju pakalpojumi (kompleksas un īpašas konsultācijas) būtībā bija pieejami visiem piena ražotājiem federālajā zemē (skatīt 49. apsvērumu). Turklāt tajā pašā paziņojumā Vācija paskaidroja, ka BB 1 pasākumā robežvērtība EUR 100 000 vienam uzņēmumam trīs gados netika pārsniegta (skatīt 49. apsvērumu). Tātad pasākums atbilst 14.2. un 14.3. punktā paredzētajiem nosacījumiem.

| (215) | Tātad 2000.–2006. gada pamatnostādņu 14. punktā paredzētie nosacījumi ir izpildīti. |
| --- | --- |

(215)

Tātad 2000.–2006. gada pamatnostādņu 14. punktā paredzētie nosacījumi ir izpildīti.

BB 3

BB 3

| (216) | Landesvereinigung der Milchwirtschaft Brandenburg-Berlin e. V. (LVMB) un Landesbauernverband Brandenburg e.V. (LBV) veica pasākumus saistībā ar informācijas sniegšanu par saimnieciskiem tematiem un jauniegūtas informācijas un zināšanu izplatīšanu par jautājumiem, kas saistīti ar piena ražošanu. Papildus tika organizēti konkursi. Šie pasākumi ir tehniskā palīdzība. |
| --- | --- |

(216)

Landesvereinigung der Milchwirtschaft Brandenburg-Berlin e. V. (LVMB) un Landesbauernverband Brandenburg e.V. (LBV) veica pasākumus saistībā ar informācijas sniegšanu par saimnieciskiem tematiem un jauniegūtas informācijas un zināšanu izplatīšanu par jautājumiem, kas saistīti ar piena ražošanu. Papildus tika organizēti konkursi. Šie pasākumi ir tehniskā palīdzība.

Landesvereinigung der Milchwirtschaft Brandenburg-Berlin e. V. (LVMB)

Landesbauernverband Brandenburg e.V. (LBV)

| (217) | Subsidētās izmaksas (informācijas sniegšana un konkursu organizēšana) – 50. apsvērums – atbilst 2000.–2006. gada pamatnostādņu 14.1. punktā noteiktajām attiecināmajām izmaksām. |
| --- | --- |

(217)

Subsidētās izmaksas (informācijas sniegšana un konkursu organizēšana) – 50. apsvērums – atbilst 2000.–2006. gada pamatnostādņu 14.1. punktā noteiktajām attiecināmajām izmaksām.

| (218) | Atbalsts netika selektīvi piemērots tikai dažām grupām. Tātad 2000.–2006. gada pamatnostādņu 14.2. punkts ir izpildīts. |
| --- | --- |

(218)

Atbalsts netika selektīvi piemērots tikai dažām grupām. Tātad 2000.–2006. gada pamatnostādņu 14.2. punkts ir izpildīts.

| (219) | LVMB 2006. gadā piešķīra EUR 463, ko ieguva no piena nodevas, īpaši godalgotiem Brandenburgas uzņēmumiem (skatīt 53. apsvērumu). Turklāt LBV saņēma subsīdiju EUR 20 000 apmērā no valsts līdzekļiem 2006. gadā konsultāciju sniegšanai piena ražotājiem (skatīt 54. apsvērumu). Kā norādīja Vācija, procedūras iepriekšējos gados bija līdzīgas (skatīt 54. apsvērumu). Pamatojoties uz iepriekš minētajiem faktiem, Komisija secina, ka 2001.–2006. gadā abos šajos pasākumos robežvērtība 100 000 EUR vienam atbalsta saņēmējam trīs gados netika pārsniegta. Tātad 2000.–2006. gada pamatnostādņu 14.3. punkts ir izpildīts. |
| --- | --- |

(219)

LVMB 2006. gadā piešķīra EUR 463, ko ieguva no piena nodevas, īpaši godalgotiem Brandenburgas uzņēmumiem (skatīt 53. apsvērumu). Turklāt LBV saņēma subsīdiju EUR 20 000 apmērā no valsts līdzekļiem 2006. gadā konsultāciju sniegšanai piena ražotājiem (skatīt 54. apsvērumu). Kā norādīja Vācija, procedūras iepriekšējos gados bija līdzīgas (skatīt 54. apsvērumu). Pamatojoties uz iepriekš minētajiem faktiem, Komisija secina, ka 2001.–2006. gadā abos šajos pasākumos robežvērtība 100 000 EUR vienam atbalsta saņēmējam trīs gados netika pārsniegta. Tātad 2000.–2006. gada pamatnostādņu 14.3. punkts ir izpildīts.

LVMB

LBV

| (220) | Tātad BB 3 pasākums atbilst 2000.–2006. gada pamatnostādņu 14. punktā noteiktajām prasībām. |
| --- | --- |

(220)

Tātad BB 3 pasākums atbilst 2000.–2006. gada pamatnostādņu 14. punktā noteiktajām prasībām.

HE 2

HE 2

| (221) | Hesene piešķīra finansiālu atbalstu Landesvereinigung für Milch und Milcherzeugnisse Hessen e.V. (LVMH) pasākumam “Inovāciju komandas īstenota ražotāju tālākizglītība”. Šajā pasākumā LVMH sniedza informāciju publikāciju veidā un organizēja lauksaimnieku un lauku saimniecību darbinieku tālākizglītību. Šīs darbības ir kvalificējamas kā tehniskā palīdzība. |
| --- | --- |

(221)

Hesene piešķīra finansiālu atbalstu Landesvereinigung für Milch und Milcherzeugnisse Hessen e.V. (LVMH) pasākumam “Inovāciju komandas īstenota ražotāju tālākizglītība”. Šajā pasākumā LVMH sniedza informāciju publikāciju veidā un organizēja lauksaimnieku un lauku saimniecību darbinieku tālākizglītību. Šīs darbības ir kvalificējamas kā tehniskā palīdzība.

Landesvereinigung für Milch und Milcherzeugnisse Hessen e.V. (LVMH)

LVMH

| (222) | Attiecināmās izmaksas (57. apsvērums) atbilst 2000.–2006. gada pamatnostādņu 14.1. punkta pirmajā ievilkumā noteiktajām attiecināmajām izmaksām. |
| --- | --- |

(222)

Attiecināmās izmaksas (57. apsvērums) atbilst 2000.–2006. gada pamatnostādņu 14.1. punkta pirmajā ievilkumā noteiktajām attiecināmajām izmaksām.

| (223) | Atbalsts netika selektīvi piemērots atsevišķām grupām (57. apsvērums). To apstiprināja arī LVMH2014. gada 4. februāra piezīmēs, saskaņā ar kurām ikvienai saimniecībai vai lauku saimniecības darbiniekam bija iespēja piedalīties tālākizglītībā ar vienādiem nosacījumiem (skatīt 149. apsvērumu). Tātad pamatnostādņu 14.2. punktā noteiktās prasības ir izpildītas. |
| --- | --- |

(223)

Atbalsts netika selektīvi piemērots atsevišķām grupām (57. apsvērums). To apstiprināja arī LVMH2014. gada 4. februāra piezīmēs, saskaņā ar kurām ikvienai saimniecībai vai lauku saimniecības darbiniekam bija iespēja piedalīties tālākizglītībā ar vienādiem nosacījumiem (skatīt 149. apsvērumu). Tātad pamatnostādņu 14.2. punktā noteiktās prasības ir izpildītas.

LVMH

| (224) | Piešķirtais atbalsts nepārsniedza EUR 100 000 vienam atbalsta saņēmējam trīs gados (skatīt 57. apsvērumu). Tātad pamatnostādņu 14.3. punkts ir izpildīts. |
| --- | --- |

(224)

Piešķirtais atbalsts nepārsniedza EUR 100 000 vienam atbalsta saņēmējam trīs gados (skatīt 57. apsvērumu). Tātad pamatnostādņu 14.3. punkts ir izpildīts.

| (225) | Tāpēc HE 2 pasākums atbilst 2000.–2006. gada pamatnostādņu 14. punktā noteiktajām prasībām. |
| --- | --- |

(225)

Tāpēc HE 2 pasākums atbilst 2000.–2006. gada pamatnostādņu 14. punktā noteiktajām prasībām.

HE 3

HE 3

| (226) | LVMH uztura komanda visiem saprotamā veidā iepazīstināja ar zinātnes atziņām, organizēja informatīvus pasākumus un kampaņas un īstenoja sabiedrisko attiecību pasākumus (kas nebija paredzēti tikai konkrētiem uzņēmumiem) saistībā ar piena un piena produktu ražošanu, apstrādi un pārstrādi. |
| --- | --- |

(226)

LVMH uztura komanda visiem saprotamā veidā iepazīstināja ar zinātnes atziņām, organizēja informatīvus pasākumus un kampaņas un īstenoja sabiedrisko attiecību pasākumus (kas nebija paredzēti tikai konkrētiem uzņēmumiem) saistībā ar piena un piena produktu ražošanu, apstrādi un pārstrādi.

LVMH

| (227) | LVMH2014. gada 4. februāra piezīmēs norādīja, ka šajos pasākumos galvenā uzmanība bija pievērsta informācijas sniegšanai patērētājiem un viņu izglītošanai un patērētāju izglītošana tika īstenota pilnīgi neitrāli, proti, nesaistīti ar pienotavām. Tomēr Komisija uzskata, ka pasākumi zinātnes atziņu popularizēšanai un kampaņu organizēšana ir uzskatāmi par tehnisko palīdzību, kas dod labumu visai piena nozarei (skatīt 173. apsvērumu). |
| --- | --- |

(227)

LVMH2014. gada 4. februāra piezīmēs norādīja, ka šajos pasākumos galvenā uzmanība bija pievērsta informācijas sniegšanai patērētājiem un viņu izglītošanai un patērētāju izglītošana tika īstenota pilnīgi neitrāli, proti, nesaistīti ar pienotavām. Tomēr Komisija uzskata, ka pasākumi zinātnes atziņu popularizēšanai un kampaņu organizēšana ir uzskatāmi par tehnisko palīdzību, kas dod labumu visai piena nozarei (skatīt 173. apsvērumu).

LVMH

| (228) | Subsidētās izmaksas (59. apsvērums) atbilst attiecināmajām izmaksām saskaņā ar 14.1. punktu. |
| --- | --- |

(228)

Subsidētās izmaksas (59. apsvērums) atbilst attiecināmajām izmaksām saskaņā ar 14.1. punktu.

| (229) | Pasākumi netika selektīvi sniegti atsevišķām grupām (61. apsvērums). Tātad 14.2. punktā paredzētie nosacījumi ir izpildīti. |
| --- | --- |

(229)

Pasākumi netika selektīvi sniegti atsevišķām grupām (61. apsvērums). Tātad 14.2. punktā paredzētie nosacījumi ir izpildīti.

| (230) | Subsīdijas apmērs nepārsniedza 14.3. punktā noteikto robežvērtību (skatīt 61. apsvērumu). |
| --- | --- |

(230)

Subsīdijas apmērs nepārsniedza 14.3. punktā noteikto robežvērtību (skatīt 61. apsvērumu).

| (231) | Tātad HE 3 pasākuma gadījumā 2000.–2006. gada pamatnostādņu 14. punktā paredzētie nosacījumi ir izpildīti. |
| --- | --- |

(231)

Tātad HE 3 pasākuma gadījumā 2000.–2006. gada pamatnostādņu 14. punktā paredzētie nosacījumi ir izpildīti.

HE 9

HE 9

| (232) | Hesene piešķīra finansiālu palīdzību LVMH pasākumam “Jauno piensaimnieku tālākizglītība” (skatīt 62. apsvērumu). Jauno piensaimnieku tālākizglītība ir uzskatāma par tehnisko palīdzību. |
| --- | --- |

(232)

Hesene piešķīra finansiālu palīdzību LVMH pasākumam “Jauno piensaimnieku tālākizglītība” (skatīt 62. apsvērumu). Jauno piensaimnieku tālākizglītība ir uzskatāma par tehnisko palīdzību.

LVMH

| (233) | Attiecināmās izmaksas (62. apsvērums) atbilst 2000.–2006. gada pamatnostādņu 14.1. punkta pirmajā ievilkumā noteiktajām attiecināmajām izmaksām. |
| --- | --- |

(233)

Attiecināmās izmaksas (62. apsvērums) atbilst 2000.–2006. gada pamatnostādņu 14.1. punkta pirmajā ievilkumā noteiktajām attiecināmajām izmaksām.

| (234) | Tālākizglītības kursi ir pieejami visiem ražotājiem (64. apsvērums). To apstiprināja arī LVMH2014. gada 4. februāra piezīmēs, saskaņā ar kurām ikvienai lauku saimniecībai vai tās darbiniekam bija iespēja piedalīties tālākizglītībā ar vienādiem nosacījumiem (skatīt 149. apsvērumu). Tātad pasākums atbilst arī 14.2. punkta prasībām. |
| --- | --- |

(234)

Tālākizglītības kursi ir pieejami visiem ražotājiem (64. apsvērums). To apstiprināja arī LVMH2014. gada 4. februāra piezīmēs, saskaņā ar kurām ikvienai lauku saimniecībai vai tās darbiniekam bija iespēja piedalīties tālākizglītībā ar vienādiem nosacījumiem (skatīt 149. apsvērumu). Tātad pasākums atbilst arī 14.2. punkta prasībām.

LVMH

| (235) | HE 9 pasākuma kopējās izmaksas 2001.–2006. gadā bija aptuveni EUR 35 000 (skatīt 64. apsvērumu). Tāpēc robežvērtību EUR 100 000 vienam atbalsta saņēmējam trīs gados nebija iespējams pārsniegt (14.3. punkts). |
| --- | --- |

(235)

HE 9 pasākuma kopējās izmaksas 2001.–2006. gadā bija aptuveni EUR 35 000 (skatīt 64. apsvērumu). Tāpēc robežvērtību EUR 100 000 vienam atbalsta saņēmējam trīs gados nebija iespējams pārsniegt (14.3. punkts).

| (236) | Tātad HE 9 pasākuma gadījumā 2000.–2006. gada pamatnostādņu 14. punktā paredzētie nosacījumi ir izpildīti. |
| --- | --- |

(236)

Tātad HE 9 pasākuma gadījumā 2000.–2006. gada pamatnostādņu 14. punktā paredzētie nosacījumi ir izpildīti.

NI 5

NI 5

| (237) | Lejassaksija piešķīra Landesvereinigung der Milchwirtschaft Niedersachsen e.V. (LVMN) finansiālu atbalstu dalībai gadatirgos un izstādēs, kā arī zinātniskās informācijas sagatavošanai viegli saprotamā veidā (skatīt 65. apsvērumu). Dalība gadatirgos un izstādēs, kā arī zinātniskās informācijas sagatavošana ir uzskatāma par tehnisko palīdzību. |
| --- | --- |

(237)

Lejassaksija piešķīra Landesvereinigung der Milchwirtschaft Niedersachsen e.V. (LVMN) finansiālu atbalstu dalībai gadatirgos un izstādēs, kā arī zinātniskās informācijas sagatavošanai viegli saprotamā veidā (skatīt 65. apsvērumu). Dalība gadatirgos un izstādēs, kā arī zinātniskās informācijas sagatavošana ir uzskatāma par tehnisko palīdzību.

Landesvereinigung der Milchwirtschaft Niedersachsen e.V. (LVMN)

| (238) | Izstāžu zāļu īres un aprīkojuma izmaksas, kā arī izmaksas, kas saistītas ar faktu materiāla publicēšanu, ir attiecināmās izmaksas atbilstoši 14.1. punktam (pirmajam ievilkumam). |
| --- | --- |

(238)

Izstāžu zāļu īres un aprīkojuma izmaksas, kā arī izmaksas, kas saistītas ar faktu materiāla publicēšanu, ir attiecināmās izmaksas atbilstoši 14.1. punktam (pirmajam ievilkumam).

| (239) | Kā norādīja Vācijas iestādes, pasākuma mērķis bija sponsorēt LVMN izstāžu stendu (skatīt 66. apsvērumu), un ieguvējas bija visas Lejassaksijas pienotavas (2001.–2006. gadā vidēji 17 500 uzņēmumu) (skatīt 67. apsvērumu). Tātad pasākums bija pieejams visām pienotavām, un 14.2. punkta nosacījumi ir izpildīti. |
| --- | --- |

(239)

Kā norādīja Vācijas iestādes, pasākuma mērķis bija sponsorēt LVMN izstāžu stendu (skatīt 66. apsvērumu), un ieguvējas bija visas Lejassaksijas pienotavas (2001.–2006. gadā vidēji 17 500 uzņēmumu) (skatīt 67. apsvērumu). Tātad pasākums bija pieejams visām pienotavām, un 14.2. punkta nosacījumi ir izpildīti.

LVMN

| (240) | Lai gan Vācija savās piezīmēs neapstiprināja, ka pasākums nepārsniedz robežvērtību EUR 100 000 vienam atbalsta saņēmējam trīs gados, Komisija uzskata, ka šo robežvērtību nevar pārsniegt gadījumā, ja tiek popularizēts izstāžu stends, kurā reklamētas visas Lejassaksijas pienotavas. Tātad 14.3. punkta nosacījumi ir izpildīti. |
| --- | --- |

(240)

Lai gan Vācija savās piezīmēs neapstiprināja, ka pasākums nepārsniedz robežvērtību EUR 100 000 vienam atbalsta saņēmējam trīs gados, Komisija uzskata, ka šo robežvērtību nevar pārsniegt gadījumā, ja tiek popularizēts izstāžu stends, kurā reklamētas visas Lejassaksijas pienotavas. Tātad 14.3. punkta nosacījumi ir izpildīti.

| (241) | Tāpēc HE 5 pasākums atbilst 2000.–2006. gada pamatnostādņu 14. punktā noteiktajām prasībām. |
| --- | --- |

(241)

Tāpēc HE 5 pasākums atbilst 2000.–2006. gada pamatnostādņu 14. punktā noteiktajām prasībām.

NI 6 (2002–2003)

NI 6 (2002–2003)

| (242) | Lejassaksija piešķīra finansiālu atbalstu, lai pārstrādes uzņēmumi (pienotavas) varētu piedalīties gadatirgos. Finansējums uzņēmumu dalībai gadatirgos ir uzskatāms par tehniskās palīdzības veidu. |
| --- | --- |

(242)

Lejassaksija piešķīra finansiālu atbalstu, lai pārstrādes uzņēmumi (pienotavas) varētu piedalīties gadatirgos. Finansējums uzņēmumu dalībai gadatirgos ir uzskatāms par tehniskās palīdzības veidu.

| (243) | Vācijas iestādes apliecināja, ka 2001. gadā, t. i., galvenajā pārbaudes laikposmā, tās nebija uzņēmušās nekādas juridiskās saistības attiecībā pret atbalsta saņēmējiem (68). Tās arī norādīja, ka attiecīgais pasākums tika veikts, pamatojoties uz 2003. gada 26. novembrī apstiprinātu valsts atbalstu N 200/2003 (skatīt 68. apsvērumu). Tātad minētā pasākuma novērtējums attiecas vienīgi uz laiku no 2002. gada 1. janvāra līdz 2003. gada 26. novembrim. |
| --- | --- |

(243)

Vācijas iestādes apliecināja, ka 2001. gadā, t. i., galvenajā pārbaudes laikposmā, tās nebija uzņēmušās nekādas juridiskās saistības attiecībā pret atbalsta saņēmējiem (68). Tās arī norādīja, ka attiecīgais pasākums tika veikts, pamatojoties uz 2003. gada 26. novembrī apstiprinātu valsts atbalstu N 200/2003 (skatīt 68. apsvērumu). Tātad minētā pasākuma novērtējums attiecas vienīgi uz laiku no 2002. gada 1. janvāra līdz 2003. gada 26. novembrim.

68

| (244) | Attiecināmās izmaksas (68. apsvērums) atbilst 2000.–2006. gada pamatnostādņu 14.1. punkta pirmajā ievilkumā noteiktajām attiecināmajām izmaksām. |
| --- | --- |

(244)

Attiecināmās izmaksas (68. apsvērums) atbilst 2000.–2006. gada pamatnostādņu 14.1. punkta pirmajā ievilkumā noteiktajām attiecināmajām izmaksām.

| (245) | Vācijas iestādes apliecināja, ka NI 6 pasākums bija pieejams visiem uzņēmumiem piena produktu pārstrādes un tirdzniecības jomā un to īstenoja atbilstoši objektīviem kritērijiem. Turklāt dalība pasākumā nebija atkarīga no dalības ražotāju vai citās lauksaimnieku organizācijās (skatīt 70. apsvērumu). Tātad 2000.–2006. gada pamatnostādņu 14.2. punkta nosacījumi ir izpildīti. |
| --- | --- |

(245)

Vācijas iestādes apliecināja, ka NI 6 pasākums bija pieejams visiem uzņēmumiem piena produktu pārstrādes un tirdzniecības jomā un to īstenoja atbilstoši objektīviem kritērijiem. Turklāt dalība pasākumā nebija atkarīga no dalības ražotāju vai citās lauksaimnieku organizācijās (skatīt 70. apsvērumu). Tātad 2000.–2006. gada pamatnostādņu 14.2. punkta nosacījumi ir izpildīti.

| (246) | Pasākuma maksimālā atbalsta intensitāte attiecīgajā laikposmā bija 48 % (skatīt 71. apsvērumu). Kā norādīja Vācijas iestādes, tikai viens uzņēmums (Nordmilch eG) saņēma atbalstu, kura kopsumma pārsniedza EUR 100 000. Kā norādīja tās pašas iestādes, Nordmilch eG neatbilst MVU definīcijai. Tātad 14.3. punktā paredzētās prasības ir izpildītas, izņemot Nordmilch eG piešķirtā atbalsta gadījumā. |
| --- | --- |

(246)

Pasākuma maksimālā atbalsta intensitāte attiecīgajā laikposmā bija 48 % (skatīt 71. apsvērumu). Kā norādīja Vācijas iestādes, tikai viens uzņēmums (Nordmilch eG) saņēma atbalstu, kura kopsumma pārsniedza EUR 100 000. Kā norādīja tās pašas iestādes, Nordmilch eG neatbilst MVU definīcijai. Tātad 14.3. punktā paredzētās prasības ir izpildītas, izņemot Nordmilch eG piešķirtā atbalsta gadījumā.

Nordmilch eG

Nordmilch eG

Nordmilch eG

| (247) | Nordmilch eG ar aptuveni 2 500 darbiniekiem un aptuveni EUR 1,9 miljardus lielu apgrozījumu bija viens no lielākajiem piena uzņēmumiem Vācijā (69). Ņemot vērā šos rādītājus, tas neatbilda Komisijas maza un vidēja uzņēmuma definīcijai, kas noteikta 14.3. punktā (70). Saskaņā ar 2000.–2006. gada pamatnostādņu 14.3. punktu tas drīkstēja saņemt atbalstu, kura kopsumma nepārsniedz EUR 100 000 trīs gados. Tātad Nordmilch eG piešķirtais atbalsts neatbilst 14.3. punktā noteiktajām prasībām (71). |
| --- | --- |

(247)

Nordmilch eG ar aptuveni 2 500 darbiniekiem un aptuveni EUR 1,9 miljardus lielu apgrozījumu bija viens no lielākajiem piena uzņēmumiem Vācijā (69). Ņemot vērā šos rādītājus, tas neatbilda Komisijas maza un vidēja uzņēmuma definīcijai, kas noteikta 14.3. punktā (70). Saskaņā ar 2000.–2006. gada pamatnostādņu 14.3. punktu tas drīkstēja saņemt atbalstu, kura kopsumma nepārsniedz EUR 100 000 trīs gados. Tātad Nordmilch eG piešķirtais atbalsts neatbilst 14.3. punktā noteiktajām prasībām (71).

Nordmilch eG

69

70

Nordmilch eG

71

| (248) | Tātad NI 6 pasākums visā visumā atbilst 2000.–2006. gada pamatnostādņu 14. punktā noteiktajām prasībām. |
| --- | --- |

(248)

Tātad NI 6 pasākums visā visumā atbilst 2000.–2006. gada pamatnostādņu 14. punktā noteiktajām prasībām.

| (249) | Nordmilch eG 2002.–2003. gadā piešķirtā atbalsta gadījumā NI 6 pasākums neatbilst pamatnostādņu 14. punktā noteiktajām prasībām. |
| --- | --- |

(249)

Nordmilch eG 2002.–2003. gadā piešķirtā atbalsta gadījumā NI 6 pasākums neatbilst pamatnostādņu 14. punktā noteiktajām prasībām.

Nordmilch eG

NI 7

NI 7

| (250) | Lejassaksija piešķīra finansiālu palīdzību LVMN īstenotām darbībām, kas bija daļa no vispārīgām patērētāju informēšanas kampaņām par piena lietošanu uzturā. Vispārīgas informatīvas kampaņas par pienu ir atbalsts, kas dod labumu visai piena nozarei (skatīt 173. apsvērumu). Tām ir jāpiemēro noteikumi par tehnisko palīdzību saskaņā ar 2000.–2006. gada pamatnostādņu 14. punktu. |
| --- | --- |

(250)

Lejassaksija piešķīra finansiālu palīdzību LVMN īstenotām darbībām, kas bija daļa no vispārīgām patērētāju informēšanas kampaņām par piena lietošanu uzturā. Vispārīgas informatīvas kampaņas par pienu ir atbalsts, kas dod labumu visai piena nozarei (skatīt 173. apsvērumu). Tām ir jāpiemēro noteikumi par tehnisko palīdzību saskaņā ar 2000.–2006. gada pamatnostādņu 14. punktu.

LVMN

| (251) | Subsidētās izmaksas (72. apsvērums) atbilst attiecināmajām izmaksām saskaņā ar 14.1. punktu. |
| --- | --- |

(251)

Subsidētās izmaksas (72. apsvērums) atbilst attiecināmajām izmaksām saskaņā ar 14.1. punktu.

| (252) | Pasākums netika selektīvi piemērots kādai konkrētai grupai, bet ar to atbalstīja visu piena nozari kopumā. (75. apsvērums). Tātad pasākums atbilda arī 14.2. punkta prasībām. |
| --- | --- |

(252)

Pasākums netika selektīvi piemērots kādai konkrētai grupai, bet ar to atbalstīja visu piena nozari kopumā. (75. apsvērums). Tātad pasākums atbilda arī 14.2. punkta prasībām.

| (253) | Kā norādīja Vācijas iestādes, NI 7 pasākumā visā laikposmā vienam atbalsta saņēmējam tika piešķirti vidēji EUR 395 (skatīt 76. apsvērumu). Tātad atbalsta apmērs bija ievērojami mazāks par 14.3. punktā noteikto robežvērtību. |
| --- | --- |

(253)

Kā norādīja Vācijas iestādes, NI 7 pasākumā visā laikposmā vienam atbalsta saņēmējam tika piešķirti vidēji EUR 395 (skatīt 76. apsvērumu). Tātad atbalsta apmērs bija ievērojami mazāks par 14.3. punktā noteikto robežvērtību.

| (254) | Tātad NI 7 pasākuma gadījumā 2000.–2006. gada pamatnostādņu 14. punktā paredzētie nosacījumi ir izpildīti. |
| --- | --- |

(254)

Tātad NI 7 pasākuma gadījumā 2000.–2006. gada pamatnostādņu 14. punktā paredzētie nosacījumi ir izpildīti.

NW 4 un NW 5

NW 4 un NW 5

| (255) | Ziemeļreina-Vestfālene piešķīra finansiālu atbalstu Landesvereinigung der Milchwirtschaft Nordrhein-Westfalen e.V. (LVMNRW) un Landwirtschaftsverbände Rheinland und Westfalen-Lippe informatīviem pasākumiem un darbībām vispārīgās patērētāju interesēs, kā arī saistībā ar piena un piena produktu lietošanu uzturā un to vispārīgajām īpašībām (NW 4 apakšpasākums). Ziemeļreina-Vestfālene piešķīra finansiālu atbalstu arī pasākumiem, kas saistīti ar zināšanu apmaiņu starp ražotājiem par piena nozares jautājumiem (NW 5 apakšpasākums). |
| --- | --- |

(255)

Ziemeļreina-Vestfālene piešķīra finansiālu atbalstu Landesvereinigung der Milchwirtschaft Nordrhein-Westfalen e.V. (LVMNRW) un Landwirtschaftsverbände Rheinland und Westfalen-Lippe informatīviem pasākumiem un darbībām vispārīgās patērētāju interesēs, kā arī saistībā ar piena un piena produktu lietošanu uzturā un to vispārīgajām īpašībām (NW 4 apakšpasākums). Ziemeļreina-Vestfālene piešķīra finansiālu atbalstu arī pasākumiem, kas saistīti ar zināšanu apmaiņu starp ražotājiem par piena nozares jautājumiem (NW 5 apakšpasākums).

Landesvereinigung der Milchwirtschaft Nordrhein-Westfalen e.V. (LVMNRW)

Landwirtschaftsverbände Rheinland und Westfalen-Lippe

| (256) | Informatīvi pasākumi un vispārīga informācija patērētājiem (NW 4), kā arī pasākumi, ko organizēja, lai ražotāji apmainītos ar zināšanām (NW 5), ir valsts atbalsta veids, kas dod labumu visai piena nozarei (skatīt 173. apsvērumu). Turklāt šāds atbalsts ir uzskatāms par selektīvu, jo tā rezultātā labumu gūst tikai viens sektors (t. i., piena nozare) (skatīt 175. apsvērumu). Attiecīgais pasākums ir uzskatāms par tehnisku palīdzību. |
| --- | --- |

(256)

Informatīvi pasākumi un vispārīga informācija patērētājiem (NW 4), kā arī pasākumi, ko organizēja, lai ražotāji apmainītos ar zināšanām (NW 5), ir valsts atbalsta veids, kas dod labumu visai piena nozarei (skatīt 173. apsvērumu). Turklāt šāds atbalsts ir uzskatāms par selektīvu, jo tā rezultātā labumu gūst tikai viens sektors (t. i., piena nozare) (skatīt 175. apsvērumu). Attiecīgais pasākums ir uzskatāms par tehnisku palīdzību.

| (257) | Subsidētās izmaksas, kas saistītas ar pasākumu organizēšanu un vadīšanu, konsultācijām, izglītību un tālākizglītību jautājumos, kuri attiecas uz piena nozari, (skatīt 79. apsvērumu), atbilst 14.1. punktā noteiktajām attiecināmajām izmaksām. |
| --- | --- |

(257)

Subsidētās izmaksas, kas saistītas ar pasākumu organizēšanu un vadīšanu, konsultācijām, izglītību un tālākizglītību jautājumos, kuri attiecas uz piena nozari, (skatīt 79. apsvērumu), atbilst 14.1. punktā noteiktajām attiecināmajām izmaksām.

| (258) | Pasākumi bija paredzēti visām saimniecībām, kuras audzē piena liellopus (skatīt 81. apsvērumu), tātad 14.2. punktā paredzētie nosacījumi bija izpildīti. |
| --- | --- |

(258)

Pasākumi bija paredzēti visām saimniecībām, kuras audzē piena liellopus (skatīt 81. apsvērumu), tātad 14.2. punktā paredzētie nosacījumi bija izpildīti.

| (259) | Pamatojoties uz abu pasākumu kopējiem izdevumiem izmeklēšanas laikposmā un vidējo piensaimniecību skaitu Ziemeļreinā-Vestfālenē, vienam atbalsta saņēmējam piešķirtā atbalsta apmērs bija ievērojami mazāks par 14.3. punktā noteikto robežvērtību (skatīt 81. apsvērumu). |
| --- | --- |

(259)

Pamatojoties uz abu pasākumu kopējiem izdevumiem izmeklēšanas laikposmā un vidējo piensaimniecību skaitu Ziemeļreinā-Vestfālenē, vienam atbalsta saņēmējam piešķirtā atbalsta apmērs bija ievērojami mazāks par 14.3. punktā noteikto robežvērtību (skatīt 81. apsvērumu).

| (260) | Tātad NW 4 un NW 5 pasākuma gadījumā 2000.–2006. gada pamatnostādņu 14. punktā paredzētie nosacījumi ir izpildīti. |
| --- | --- |

(260)

Tātad NW 4 un NW 5 pasākuma gadījumā 2000.–2006. gada pamatnostādņu 14. punktā paredzētie nosacījumi ir izpildīti.

NW 6

NW 6

| (261) | Ziemeļreina-Vestfālene piešķīra finansiālu atbalstu Vereinigung der Milchindustrie LVMNRW ar piena tirgu saistīto datu vākšanai, analizēšanai un publicēšanai (paziņojumos un tirgus ziņojumos). |
| --- | --- |

(261)

Ziemeļreina-Vestfālene piešķīra finansiālu atbalstu Vereinigung der Milchindustrie LVMNRW ar piena tirgu saistīto datu vākšanai, analizēšanai un publicēšanai (paziņojumos un tirgus ziņojumos).

Vereinigung der Milchindustrie LVMNRW

| (262) | Faktu materiāla un zinātniskās informācijas publicēšana paziņojumos un tirgus ziņojumos ir tehniskā palīdzība, tāpēc jāpiemēro 2000.–2006. gada pamatnostādņu 14. punkts. |
| --- | --- |

(262)

Faktu materiāla un zinātniskās informācijas publicēšana paziņojumos un tirgus ziņojumos ir tehniskā palīdzība, tāpēc jāpiemēro 2000.–2006. gada pamatnostādņu 14. punkts.

| (263) | Subsidētās izmaksas (82. apsvērums) atbilst attiecināmajām izmaksām saskaņā ar 14.1. punktu. |
| --- | --- |

(263)

Subsidētās izmaksas (82. apsvērums) atbilst attiecināmajām izmaksām saskaņā ar 14.1. punktu.

| (264) | Publikācijas tika piedāvātas bez maksas ikvienam, tātad 14.2. punktā paredzētie nosacījumi bija izpildīti. |
| --- | --- |

(264)

Publikācijas tika piedāvātas bez maksas ikvienam, tātad 14.2. punktā paredzētie nosacījumi bija izpildīti.

| (265) | Pamatojoties uz NW 6 pasākuma kopējiem izdevumiem izmeklēšanas laikposmā un vidējo piensaimniecību skaitu Ziemeļreinā-Vestfālenē, vienam atbalsta saņēmējam piešķirtā atbalsta apmērs bija ievērojami mazāks par 14.3. punktā noteikto robežvērtību (skatīt 85. apsvērumu). |
| --- | --- |

(265)

Pamatojoties uz NW 6 pasākuma kopējiem izdevumiem izmeklēšanas laikposmā un vidējo piensaimniecību skaitu Ziemeļreinā-Vestfālenē, vienam atbalsta saņēmējam piešķirtā atbalsta apmērs bija ievērojami mazāks par 14.3. punktā noteikto robežvērtību (skatīt 85. apsvērumu).

| (266) | Tātad NW 6 pasākuma gadījumā 2000.–2006. gada pamatnostādņu 14. punktā paredzētie nosacījumi ir izpildīti. |
| --- | --- |

(266)

Tātad NW 6 pasākuma gadījumā 2000.–2006. gada pamatnostādņu 14. punktā paredzētie nosacījumi ir izpildīti.

RP 1 un SL 2

RP 1 un SL 2

| (267) | Reinzeme-Pfalca un Zāra piešķīra finansiālu atbalstu Milchwirtschaftliche Arbeitsgemeinschaft Rheinland-Pfalz e.V. (MILAG) un Landesvereinigung der Milchwirtschaft des Saarlandes e.V. (LVMS) patērētāju informēšanai, tostarp ar mērķi izplatīt zinātnes atziņas, vispārīgu faktu materiālu par produktiem, to uzturvērtību un ieteicamo lietošanu uzturā. |
| --- | --- |

(267)

Reinzeme-Pfalca un Zāra piešķīra finansiālu atbalstu Milchwirtschaftliche Arbeitsgemeinschaft Rheinland-Pfalz e.V. (MILAG) un Landesvereinigung der Milchwirtschaft des Saarlandes e.V. (LVMS) patērētāju informēšanai, tostarp ar mērķi izplatīt zinātnes atziņas, vispārīgu faktu materiālu par produktiem, to uzturvērtību un ieteicamo lietošanu uzturā.

Milchwirtschaftliche Arbeitsgemeinschaft Rheinland-Pfalz e.V. (MILAG)

Landesvereinigung der Milchwirtschaft des Saarlandes e.V. (LVMS)

| (268) | Vispārīgas informatīvas kampaņas par pienu ir atbalsts, kas dod labumu visai piena nozarei (skatīt 173. apsvērumu). Tām jāpiemēro noteikumi par tehnisko palīdzību saskaņā ar 2000.–2006. gada pamatnostādņu 14. punktu. |
| --- | --- |

(268)

Vispārīgas informatīvas kampaņas par pienu ir atbalsts, kas dod labumu visai piena nozarei (skatīt 173. apsvērumu). Tām jāpiemēro noteikumi par tehnisko palīdzību saskaņā ar 2000.–2006. gada pamatnostādņu 14. punktu.

| (269) | Šā apakšpasākuma subsidētās izmaksas (skatīt 86. apsvērumu) atbilst attiecināmajām izmaksām saskaņā ar 14.1. punktu. |
| --- | --- |

(269)

Šā apakšpasākuma subsidētās izmaksas (skatīt 86. apsvērumu) atbilst attiecināmajām izmaksām saskaņā ar 14.1. punktu.

| (270) | Kā norādīja Vācijas iestādes, pasākums netika selektīvi piemērots kādai konkrētai grupai, bet ar to atbalstīja visu piena nozari kopumā (skatīt 90. apsvērumu). To apstiprināja arī MILAG2014. gada 10. februāra piezīmēs (skatīt 153. apsvērumu). Tātad 14.2. punkta nosacījumi ir izpildīti. |
| --- | --- |

(270)

Kā norādīja Vācijas iestādes, pasākums netika selektīvi piemērots kādai konkrētai grupai, bet ar to atbalstīja visu piena nozari kopumā (skatīt 90. apsvērumu). To apstiprināja arī MILAG2014. gada 10. februāra piezīmēs (skatīt 153. apsvērumu). Tātad 14.2. punkta nosacījumi ir izpildīti.

MILAG

| (271) | Vācija apgalvoja arī, ka piešķirtā atbalsta kopējais apmērs bija ievērojami mazāks par EUR 100 000 vienam atbalsta saņēmējam trīs gados (skatīt 91. apsvērumu), tātad atbilst 14.3. punktā paredzētajiem nosacījumiem. |
| --- | --- |

(271)

Vācija apgalvoja arī, ka piešķirtā atbalsta kopējais apmērs bija ievērojami mazāks par EUR 100 000 vienam atbalsta saņēmējam trīs gados (skatīt 91. apsvērumu), tātad atbilst 14.3. punktā paredzētajiem nosacījumiem.

| (272) | Tātad 2000.–2006. gada pamatnostādņu 14. punktā paredzētie nosacījumi ir izpildīti. |
| --- | --- |

(272)

Tātad 2000.–2006. gada pamatnostādņu 14. punktā paredzētie nosacījumi ir izpildīti.

RP 5 un SL 5

RP 5 un SL 5

| (273) | Reinzeme-Pfalca un Zāra piešķīra finansiālu atbalstu Landeskontrollverband Rheinland-Pfalz e.V. (LKVRP) un LVMS piena ražotāju konsultāciju un tālākizglītības programmām, lai uzlabotu slaukšanas aprīkojuma higiēnu un piegādātā piena kvalitāti. Finansējumu nepiešķīra pastāvīgiem konsultāciju pakalpojumiem (skatīt 92. apsvērumu). Piena ražotāju konsultēšana un tālākizglītība ietilpst 2000.–2006. gada pamatnostādņu 14. punkta (Tehniskās palīdzības sniegšana) darbības jomā. |
| --- | --- |

(273)

Reinzeme-Pfalca un Zāra piešķīra finansiālu atbalstu Landeskontrollverband Rheinland-Pfalz e.V. (LKVRP) un LVMS piena ražotāju konsultāciju un tālākizglītības programmām, lai uzlabotu slaukšanas aprīkojuma higiēnu un piegādātā piena kvalitāti. Finansējumu nepiešķīra pastāvīgiem konsultāciju pakalpojumiem (skatīt 92. apsvērumu). Piena ražotāju konsultēšana un tālākizglītība ietilpst 2000.–2006. gada pamatnostādņu 14. punkta (Tehniskās palīdzības sniegšana) darbības jomā.

Landeskontrollverband Rheinland-Pfalz e.V. (LKVRP)

LVMS

| (274) | Subsidētās izmaksas (skatīt 92. un 94. apsvērumu) atbilst attiecināmajām izmaksām saskaņā ar 14.1. punktu. |
| --- | --- |

(274)

Subsidētās izmaksas (skatīt 92. un 94. apsvērumu) atbilst attiecināmajām izmaksām saskaņā ar 14.1. punktu.

| (275) | Kā norādīja Vācijas iestādes, konsultāciju/tālākizglītības pakalpojumu piedāvājums bija pieejams visiem piena ražotājiem Reinzemē-Pfalcā/Zārā, jo dalība attiecīgi LKVRP/LVMS netika prasīta (skatīt 94. apsvērumu) (72). Tātad 14.2. punkta prasības ir izpildītas. |
| --- | --- |

(275)

Kā norādīja Vācijas iestādes, konsultāciju/tālākizglītības pakalpojumu piedāvājums bija pieejams visiem piena ražotājiem Reinzemē-Pfalcā/Zārā, jo dalība attiecīgi LKVRP/LVMS netika prasīta (skatīt 94. apsvērumu) (72). Tātad 14.2. punkta prasības ir izpildītas.

LKVRP/LVMS

72

| (276) | Vidējais finansējums gadā bija aptuveni EUR 197 (73) Reinzemē-Pfalcā un aptuveni EUR 130 Zārā (skatīt 98. apsvērumu). Tātad tas nevarēja pārsniegt 14.3. punktā noteikto robežvērtību. |
| --- | --- |

(276)

Vidējais finansējums gadā bija aptuveni EUR 197 (73) Reinzemē-Pfalcā un aptuveni EUR 130 Zārā (skatīt 98. apsvērumu). Tātad tas nevarēja pārsniegt 14.3. punktā noteikto robežvērtību.

73

| (277) | Tātad attiecīgā pasākuma gadījumā 2000.–2006. gada pamatnostādņu 14. punktā paredzētie nosacījumi ir izpildīti. |
| --- | --- |

(277)

Tātad attiecīgā pasākuma gadījumā 2000.–2006. gada pamatnostādņu 14. punktā paredzētie nosacījumi ir izpildīti.

TH 3 un TH 4

TH 3 un TH 4

| (278) | Tīringene piešķīra finansiālu atbalstu Landesvereinigung Thüringer Milch e.V. (LVTM) dalībai profesionālās un patērētājiem atvērtās izstādēs un tehnisku sanāksmju organizēšanai nolūkā izplatīt zinātnisku informāciju (TH 3 apakšpasākums, skatīt 100. apsvērumu). Turklāt tika subsidēta faktu materiāla publicēšana par reģiona ražotājiem (TH 4 apakšpasākums, skatīt 101. apsvērumu). Dalība izstādēs, tehnisku sanāksmju organizēšana un faktu materiāla publicēšana ir tehniskā palīdzība 2000.–2006. gada pamatnostādņu 14. punkta nozīmē. |
| --- | --- |

(278)

Tīringene piešķīra finansiālu atbalstu Landesvereinigung Thüringer Milch e.V. (LVTM) dalībai profesionālās un patērētājiem atvērtās izstādēs un tehnisku sanāksmju organizēšanai nolūkā izplatīt zinātnisku informāciju (TH 3 apakšpasākums, skatīt 100. apsvērumu). Turklāt tika subsidēta faktu materiāla publicēšana par reģiona ražotājiem (TH 4 apakšpasākums, skatīt 101. apsvērumu). Dalība izstādēs, tehnisku sanāksmju organizēšana un faktu materiāla publicēšana ir tehniskā palīdzība 2000.–2006. gada pamatnostādņu 14. punkta nozīmē.

Landesvereinigung Thüringer Milch e.V. (LVTM)

| (279) | Subsidētās izmaksas (skatīt 100. un 101. apsvērumu) atbilst attiecināmajām izmaksām saskaņā ar 14.1. punktu. |
| --- | --- |

(279)

Subsidētās izmaksas (skatīt 100. un 101. apsvērumu) atbilst attiecināmajām izmaksām saskaņā ar 14.1. punktu.

| (280) | Kā norādīja Vācija, abi apakšpasākumi netika selektīvi piemēroti kādai konkrētai grupai, bet ar tiem atbalstīja visu piena nozari kopumā (skatīt 105. un 108. apsvērumu). Tātad 14.2. punkta prasības ir izpildītas. |
| --- | --- |

(280)

Kā norādīja Vācija, abi apakšpasākumi netika selektīvi piemēroti kādai konkrētai grupai, bet ar tiem atbalstīja visu piena nozari kopumā (skatīt 105. un 108. apsvērumu). Tātad 14.2. punkta prasības ir izpildītas.

| (281) | Turklāt Vācijas iestādes arī apstiprināja, ka summas, ko piešķīra kā atbalstu, nepārsniedza 14.3. punktā noteikto robežvērtību (skatīt 105. un 109. apsvērumu). |
| --- | --- |

(281)

Turklāt Vācijas iestādes arī apstiprināja, ka summas, ko piešķīra kā atbalstu, nepārsniedza 14.3. punktā noteikto robežvērtību (skatīt 105. un 109. apsvērumu).

| (282) | Tātad attiecīgā pasākuma gadījumā 2000.–2006. gada pamatnostādņu 14. punktā paredzētie nosacījumi ir izpildīti. |
| --- | --- |

(282)

Tātad attiecīgā pasākuma gadījumā 2000.–2006. gada pamatnostādņu 14. punktā paredzētie nosacījumi ir izpildīti.

TH 9 un TH 10

TH 9 un TH 10

| (283) | Tīringene piešķīra finansiālu atbalstu Verein Landvolksbildung Thüringen (VLT) piena saimniecību darbinieku tālākizglītībai (TH 9 apakšpasākums). Turklāt Tīringene piešķīra finansiālu atbalsti Thüringer Landjugendverband e.V. (TLJV) un Thüringer Melkergemeinschaft e.V. (TMG) profesionālo konkursu atbalstīšanai (TH 10 apakšpasākums) (skatīt 110. apsvērumu). |
| --- | --- |

(283)

Tīringene piešķīra finansiālu atbalstu Verein Landvolksbildung Thüringen (VLT) piena saimniecību darbinieku tālākizglītībai (TH 9 apakšpasākums). Turklāt Tīringene piešķīra finansiālu atbalsti Thüringer Landjugendverband e.V. (TLJV) un Thüringer Melkergemeinschaft e.V. (TMG) profesionālo konkursu atbalstīšanai (TH 10 apakšpasākums) (skatīt 110. apsvērumu).

Verein Landvolksbildung Thüringen (VLT)

Thüringer Landjugendverband e.V. (TLJV)

Thüringer Melkergemeinschaft e.V. (TMG)

| (284) | Sākotnēji Vācija apgalvoja, ka šie abi apakšpasākumi nav valsts atbalsts, jo maksājumi VLT (TH 9), TLJV un TMG (TH 10) ir uzskatāmi par maksu par pakalpojumiem ar līdzvērtīgām izmaksām, un tātad tie nerada priekšrocības (skatīt 114. un 117. apsvērumu). Tomēr Komisija uzskata: lai gan priekšrocības pakalpojumu sniedzējam netika radītas, piena saimniecībām paredzētie tālākizglītības pasākumi un profesionālo konkursu organizēšana dod labumu piena saimniecībām un ir tehniskās palīdzības veids saskaņā ar 2000.–2006. gada pamatnostādņu 14. punktu. |
| --- | --- |

(284)

Sākotnēji Vācija apgalvoja, ka šie abi apakšpasākumi nav valsts atbalsts, jo maksājumi VLT (TH 9), TLJV un TMG (TH 10) ir uzskatāmi par maksu par pakalpojumiem ar līdzvērtīgām izmaksām, un tātad tie nerada priekšrocības (skatīt 114. un 117. apsvērumu). Tomēr Komisija uzskata: lai gan priekšrocības pakalpojumu sniedzējam netika radītas, piena saimniecībām paredzētie tālākizglītības pasākumi un profesionālo konkursu organizēšana dod labumu piena saimniecībām un ir tehniskās palīdzības veids saskaņā ar 2000.–2006. gada pamatnostādņu 14. punktu.

VLT

TLJV

TMG

| (285) | Subsidētās izmaksas (skatīt 111. un 112. apsvērumu) atbilst attiecināmajām izmaksām saskaņā ar 14.1. punkta nosacījumiem. |
| --- | --- |

(285)

Subsidētās izmaksas (skatīt 111. un 112. apsvērumu) atbilst attiecināmajām izmaksām saskaņā ar 14.1. punkta nosacījumiem.

| (286) | Kā norādīja Vācija, visām attiecīgajām personām, kas darbojās attiecīgajā jomā, bija vienādas iespējas piedalīties tālākizglītībā un profesionālajos konkursos, pamatojoties uz objektīvi noteiktiem kritērijiem (skatīt 115. un 118. apsvērumu). Tātad 14.2. punkta nosacījumi ir izpildīti. |
| --- | --- |

(286)

Kā norādīja Vācija, visām attiecīgajām personām, kas darbojās attiecīgajā jomā, bija vienādas iespējas piedalīties tālākizglītībā un profesionālajos konkursos, pamatojoties uz objektīvi noteiktiem kritērijiem (skatīt 115. un 118. apsvērumu). Tātad 14.2. punkta nosacījumi ir izpildīti.

| (287) | Vācija apgalvoja, ka kumulatīvais atbalsta apjoms abos šajos apakšpasākumos nepārsniedza EUR 100 000 trīs gados (skatīt 118. apsvērumu). Tātad tas nevarēja pārsniegt 14.3. punktā noteikto robežvērtību. |
| --- | --- |

(287)

Vācija apgalvoja, ka kumulatīvais atbalsta apjoms abos šajos apakšpasākumos nepārsniedza EUR 100 000 trīs gados (skatīt 118. apsvērumu). Tātad tas nevarēja pārsniegt 14.3. punktā noteikto robežvērtību.

| (288) | Tātad attiecīgā pasākuma gadījumā 2000.–2006. gada pamatnostādņu 14. punktā paredzētie nosacījumi ir izpildīti. |
| --- | --- |

(288)

Tātad attiecīgā pasākuma gadījumā 2000.–2006. gada pamatnostādņu 14. punktā paredzētie nosacījumi ir izpildīti.

| (289) | Komisija secina, ka BY 3, BY 10, BW 4, BB 1, BB 3, HE 2, HE 3, HE 9, NI 5, NI 6, NI 7, NW 4, NW 5, NW 6, RP 1, RP 5, SL 2, SL 5, TH 3, TH 4, TH 9 un TH 10 pasākums, izņemot Nordmilch eG piešķirto atbalstu NI 6 pasākumā (skatīt 290. apsvērumu), atbilda attiecīgajām prasībām 2000.–2006. gada pamatnostādnēs un tāpēc bija saderīgs ar iekšējo tirgu 2001.–2006. gadā. |
| --- | --- |

(289)

Komisija secina, ka BY 3, BY 10, BW 4, BB 1, BB 3, HE 2, HE 3, HE 9, NI 5, NI 6, NI 7, NW 4, NW 5, NW 6, RP 1, RP 5, SL 2, SL 5, TH 3, TH 4, TH 9 un TH 10 pasākums, izņemot Nordmilch eG piešķirto atbalstu NI 6 pasākumā (skatīt 290. apsvērumu), atbilda attiecīgajām prasībām 2000.–2006. gada pamatnostādnēs un tāpēc bija saderīgs ar iekšējo tirgu 2001.–2006. gadā.

Nordmilch eG

| (290) | Turklāt Komisija secina, ka Nordmilch eG piešķirtais atbalsts NI 6 pasākumā 2002.–2003. gadā neatbilda attiecīgajiem 2000.–2006. gada pamatnostādņu nosacījumiem un tāpēc 2001.–2006. gadā nebija saderīgs ar iekšējo tirgu. |
| --- | --- |

(290)

Turklāt Komisija secina, ka Nordmilch eG piešķirtais atbalsts NI 6 pasākumā 2002.–2003. gadā neatbilda attiecīgajiem 2000.–2006. gada pamatnostādņu nosacījumiem un tāpēc 2001.–2006. gadā nebija saderīgs ar iekšējo tirgu.

Nordmilch eG

6.3.2.   Tehniskās palīdzības sniegšana lauksaimniecības nozarē laikposmā no 2007. gada

Tehniskās palīdzības sniegšana lauksaimniecības nozarē laikposmā no 2007. gada

| (291) | Attiecībā uz laikposmu no 2007. gada tehniskās palīdzības saderības noteikumi ir grozīti. |
| --- | --- |

(291)

Attiecībā uz laikposmu no 2007. gada tehniskās palīdzības saderības noteikumi ir grozīti.

| (292) | Tehniskās palīdzības piešķiršanu reglamentē 2007.–2013. gada pamatnostādņu IV.K iedaļa. |
| --- | --- |

(292)

Tehniskās palīdzības piešķiršanu reglamentē 2007.–2013. gada pamatnostādņu IV.K iedaļa.

| (293) | Saskaņā ar 2007.–2013. gada pamatnostādņu 105. punktu Komisija var paziņot, ka valsts atbalsts tehniskās palīdzības sniegšanai uzņēmumiem, kas pārstrādā un tirgo lauksaimniecības produktus, ir saderīgs ar Līguma 87. panta 3. punkta c) apakšpunktu (74), ja ir izpildīti visi Regulas (EK) Nr. 70/2001 5. panta nosacījumi. Saskaņā ar to pašu pamatnostādņu 106. punktu valsts atbalsts lieliem uzņēmumiem netiek apstiprināts. |
| --- | --- |

(293)

Saskaņā ar 2007.–2013. gada pamatnostādņu 105. punktu Komisija var paziņot, ka valsts atbalsts tehniskās palīdzības sniegšanai uzņēmumiem, kas pārstrādā un tirgo lauksaimniecības produktus, ir saderīgs ar Līguma 87. panta 3. punkta c) apakšpunktu (74), ja ir izpildīti visi Regulas (EK) Nr. 70/2001 5. panta nosacījumi. Saskaņā ar to pašu pamatnostādņu 106. punktu valsts atbalsts lieliem uzņēmumiem netiek apstiprināts.

74

| (294) | Regulas (EK) Nr. 70/2001 5. panta b) punktā ir noteikts, ka līdzdalībai gadatirgos un izstādēs bruto atbalsts nepārsniedz 50 % no papildu izmaksām par stenda nomu, izveidošanu un ekspluatāciju. Atbrīvojumu piemēro tikai uzņēmuma pirmajai dalībai konkrētā gadatirgū vai izstādē. |
| --- | --- |

(294)

Regulas (EK) Nr. 70/2001 5. panta b) punktā ir noteikts, ka līdzdalībai gadatirgos un izstādēs bruto atbalsts nepārsniedz 50 % no papildu izmaksām par stenda nomu, izveidošanu un ekspluatāciju. Atbrīvojumu piemēro tikai uzņēmuma pirmajai dalībai konkrētā gadatirgū vai izstādē.

| (295) | Regula (EK) Nr. 70/2001 2008. gada 29. augustā tika aizstāta ar Regulu (EK) Nr. 800/2008 (75). Regulas (EK) Nr. 800/2008 27. pantā ir noteikts, ka atbalsts MVU dalībai tirdzniecības izstādēs ir saderīgs ar kopējo tirgu, ja atbalsta intensitāte nepārsniedz 50 % no attiecināmajām izmaksām un ja attiecināmās izmaksas aprobežojas ar izmaksām par stenda nomu, izveidošanu un ekspluatāciju uzņēmuma pirmajai dalības reizei attiecīgajā gadatirgū vai tirdzniecības izstādē. |
| --- | --- |

(295)

Regula (EK) Nr. 70/2001 2008. gada 29. augustā tika aizstāta ar Regulu (EK) Nr. 800/2008 (75). Regulas (EK) Nr. 800/2008 27. pantā ir noteikts, ka atbalsts MVU dalībai tirdzniecības izstādēs ir saderīgs ar kopējo tirgu, ja atbalsta intensitāte nepārsniedz 50 % no attiecināmajām izmaksām un ja attiecināmās izmaksas aprobežojas ar izmaksām par stenda nomu, izveidošanu un ekspluatāciju uzņēmuma pirmajai dalības reizei attiecīgajā gadatirgū vai tirdzniecības izstādē.

75

| (296) | Saskaņā ar 2007.–2013. gada pamatnostādņu 106. punktu valsts atbalsts tehniskajai palīdzībai lieliem uzņēmumiem netiek apstiprināts. |
| --- | --- |

(296)

Saskaņā ar 2007.–2013. gada pamatnostādņu 106. punktu valsts atbalsts tehniskajai palīdzībai lieliem uzņēmumiem netiek apstiprināts.

| (297) | Lēmumā par procedūras sākšanu Komisija pauda šaubas par pasākuma (RP 2) saderību ar iekšējo tirgu attiecīgajā laikposmā (76). |
| --- | --- |

(297)

Lēmumā par procedūras sākšanu Komisija pauda šaubas par pasākuma (RP 2) saderību ar iekšējo tirgu attiecīgajā laikposmā (76).

76

RP 2 pasākums

RP 2 pasākums

| (298) | RP 2 pasākumā Reinzeme-Pfalca piešķīra finansiālu atbalstu pārstrādes un tirdzniecības uzņēmumiem dalībai forumos, lai apmainītos ar zināšanām ar uzņēmumiem, konkursos, izstādēs un gadatirgos. Attiecināmās izmaksas bija izstādes stenda izveidošanas izmaksas (skatīt 125. apsvērumu). Šo atbalstu piešķīra ne tikai uzņēmuma pirmajai dalībai konkrētā gadatirgū vai izstādē. Atbalsta intensitāte bija ierobežota līdz 10 % no pierādītajām izmaksām, bet ne vairāk kā EUR 5 200 vienam uzņēmumam un pasākumam (skatīt 119. apsvērumu). |
| --- | --- |

(298)

RP 2 pasākumā Reinzeme-Pfalca piešķīra finansiālu atbalstu pārstrādes un tirdzniecības uzņēmumiem dalībai forumos, lai apmainītos ar zināšanām ar uzņēmumiem, konkursos, izstādēs un gadatirgos. Attiecināmās izmaksas bija izstādes stenda izveidošanas izmaksas (skatīt 125. apsvērumu). Šo atbalstu piešķīra ne tikai uzņēmuma pirmajai dalībai konkrētā gadatirgū vai izstādē. Atbalsta intensitāte bija ierobežota līdz 10 % no pierādītajām izmaksām, bet ne vairāk kā EUR 5 200 vienam uzņēmumam un pasākumam (skatīt 119. apsvērumu).

| (299) | Atbalsta intensitāte 10 % RP 2 pasākumā nepārsniedz maksimālo atbalsta intensitāti 50 % apmērā, kas noteikta Regulas (EK) Nr. 70/2001 5. panta b) punktā un Regulas (EK) Nr. 800/2008 27. pantā. |
| --- | --- |

(299)

Atbalsta intensitāte 10 % RP 2 pasākumā nepārsniedz maksimālo atbalsta intensitāti 50 % apmērā, kas noteikta Regulas (EK) Nr. 70/2001 5. panta b) punktā un Regulas (EK) Nr. 800/2008 27. pantā.

| (300) | Subsidētās izmaksas (izmaksas, kas saistītas ar izstāžu stenda izveidošanu) atbilst attiecināmajām izmaksas saskaņā ar Komisijas Regulas (EK) Nr. 70/2001 5. panta b) punktu un Komisijas Regulas (EK) Nr. 800/2008 27. pantu, kur noteikts, ka atbalsttiesīgas ir izmaksas par stenda nomu, izveidošanu un ekspluatāciju (skatīt 294. un 295. apsvērumu). Tomēr šajos noteikumos ir paredzēts, ka atbalsttiesīga ir tikai uzņēmuma pirmā dalība konkrētajā gadatirgū vai izstādē. |
| --- | --- |

(300)

Subsidētās izmaksas (izmaksas, kas saistītas ar izstāžu stenda izveidošanu) atbilst attiecināmajām izmaksas saskaņā ar Komisijas Regulas (EK) Nr. 70/2001 5. panta b) punktu un Komisijas Regulas (EK) Nr. 800/2008 27. pantu, kur noteikts, ka atbalsttiesīgas ir izmaksas par stenda nomu, izveidošanu un ekspluatāciju (skatīt 294. un 295. apsvērumu). Tomēr šajos noteikumos ir paredzēts, ka atbalsttiesīga ir tikai uzņēmuma pirmā dalība konkrētajā gadatirgū vai izstādē.

| (301) | Vācija 2013. gada 20. septembra piezīmēm bija pievienojusi tabulu, kurā bija norādīti vairāki uzņēmumi, kam tika piešķirtas subsīdijas 2003.–2012. gadā par atkārtotu dalību konkrētā gadatirgū vai izstādē, kā arī attiecīgās atbalsta summas (skatīt 123. apsvērumu). Šajā tabulā ir redzams, ka 2007.–2012. gadā vidējais finansējuma apmērs atkārtotai dalībai konkrētā gadatirgū vai izstādē vienam subsidētajam uzņēmumam bija no EUR 294 līdz EUR 5 113 gadā. |
| --- | --- |

(301)

Vācija 2013. gada 20. septembra piezīmēm bija pievienojusi tabulu, kurā bija norādīti vairāki uzņēmumi, kam tika piešķirtas subsīdijas 2003.–2012. gadā par atkārtotu dalību konkrētā gadatirgū vai izstādē, kā arī attiecīgās atbalsta summas (skatīt 123. apsvērumu). Šajā tabulā ir redzams, ka 2007.–2012. gadā vidējais finansējuma apmērs atkārtotai dalībai konkrētā gadatirgū vai izstādē vienam subsidētajam uzņēmumam bija no EUR 294 līdz EUR 5 113 gadā.

| (302) | Vācija 2017. gada 13. janvāra piezīmēs arī norādīja, ka gan Hochwald Foods GmbH, gan MUH Arla eG saņēma atbalstu šajā apakšpasākumā (skatīt 124. apsvērumu). |
| --- | --- |

(302)

Vācija 2017. gada 13. janvāra piezīmēs arī norādīja, ka gan Hochwald Foods GmbH, gan MUH Arla eG saņēma atbalstu šajā apakšpasākumā (skatīt 124. apsvērumu).

Hochwald Foods GmbH

MUH Arla eG

| (303) | MUH Arla tika izveidots 2012. gadā, kad apvienojās Milch-Union Hocheifel (MUH) un Skandināvijas piena koncerns “Arla Foods”. 2011. gadā MUH nodarbināja aptuveni 800 cilvēku, un tā apgrozījums bija aptuveni EUR 693 miljoni (77). |
| --- | --- |

(303)

MUH Arla tika izveidots 2012. gadā, kad apvienojās Milch-Union Hocheifel (MUH) un Skandināvijas piena koncerns “Arla Foods”. 2011. gadā MUH nodarbināja aptuveni 800 cilvēku, un tā apgrozījums bija aptuveni EUR 693 miljoni (77).

MUH Arla

Milch-Union Hocheifel (MUH)

Arla Foods

MUH

77

| (304) | Hochwald grupa nodarbina vairāk nekā 1 900 cilvēku, un 2015. gadā tās apgrozījums bija aptuveni EUR 1,44 miljardi (78). |
| --- | --- |

(304)

Hochwald grupa nodarbina vairāk nekā 1 900 cilvēku, un 2015. gadā tās apgrozījums bija aptuveni EUR 1,44 miljardi (78).

Hochwald

78

| (305) | Ņemot vērā šos rādītājus, ne MUH Arla eG, ne Hochwald Foods GmbH neatbilda maza un vidēja uzņēmuma (MVU) definīcijai, kas minēta 2007.–2013. gada pamatnostādņu II nodaļas 9. punktā (79). Tāpēc saskaņā ar 2007.–2013. gada pamatnostādņu 106. punktu tie nedrīkstēja saņemt atbalstu (skatīt 296. apsvērumu). |
| --- | --- |

(305)

Ņemot vērā šos rādītājus, ne MUH Arla eG, ne Hochwald Foods GmbH neatbilda maza un vidēja uzņēmuma (MVU) definīcijai, kas minēta 2007.–2013. gada pamatnostādņu II nodaļas 9. punktā (79). Tāpēc saskaņā ar 2007.–2013. gada pamatnostādņu 106. punktu tie nedrīkstēja saņemt atbalstu (skatīt 296. apsvērumu).

MUH Arla eG

Hochwald Foods GmbH

79

| (306) | Tāpēc 2007.–2013. gada pamatnostādņu IV.K nodaļas prasības, kā arī attiecīgi Regulas (EK) Nr. 70/2001 5. panta b) punkta un Regulas (EK) Nr. 800/2008 27. panta prasības ir izpildītas vienīgi gadījumos, kad pārstrādes un tirdzniecības uzņēmumi, kuri atbilst MVU definīcijai, ir saņēmuši atbalstu RP 2 pasākumā pirmajai dalībai konkrētā gadatirgū vai izstādē. |
| --- | --- |

(306)

Tāpēc 2007.–2013. gada pamatnostādņu IV.K nodaļas prasības, kā arī attiecīgi Regulas (EK) Nr. 70/2001 5. panta b) punkta un Regulas (EK) Nr. 800/2008 27. panta prasības ir izpildītas vienīgi gadījumos, kad pārstrādes un tirdzniecības uzņēmumi, kuri atbilst MVU definīcijai, ir saņēmuši atbalstu RP 2 pasākumā pirmajai dalībai konkrētā gadatirgū vai izstādē.

| (307) | 2007.–2013. gada pamatnostādņu IV.K nodaļas prasības, kā arī attiecīgi Regulas (EK) Nr. 70/2001 5. panta b) punkta un Regulas (EK) Nr. 800/2008 27. panta prasības nav izpildītas gadījumā, kad RP 2 pasākumā atbalsts tika piešķirts uzņēmumiem, kas neatbilst MVU definīcijai, proti, MUH Arla eG un Hochwald Foods GmbH (skatīt 305. apsvērumu). |
| --- | --- |

(307)

2007.–2013. gada pamatnostādņu IV.K nodaļas prasības, kā arī attiecīgi Regulas (EK) Nr. 70/2001 5. panta b) punkta un Regulas (EK) Nr. 800/2008 27. panta prasības nav izpildītas gadījumā, kad RP 2 pasākumā atbalsts tika piešķirts uzņēmumiem, kas neatbilst MVU definīcijai, proti, MUH Arla eG un Hochwald Foods GmbH (skatīt 305. apsvērumu).

MUH Arla eG

Hochwald Foods GmbH

| (308) | 2007.–2013. gada pamatnostādņu IV.K nodaļas prasības, kā arī attiecīgi Regulas (EK) Nr. 70/2001 5. panta b) punkta un Regulas (EK) Nr. 800/2008 27. panta prasības nav izpildītas arī gadījumā, kad RP 2 pasākumā atbalsts tika piešķirts atkārtotai dalībai konkrētā gadatirgū vai izstādē (skatīt 301. apsvērumu). |
| --- | --- |

(308)

2007.–2013. gada pamatnostādņu IV.K nodaļas prasības, kā arī attiecīgi Regulas (EK) Nr. 70/2001 5. panta b) punkta un Regulas (EK) Nr. 800/2008 27. panta prasības nav izpildītas arī gadījumā, kad RP 2 pasākumā atbalsts tika piešķirts atkārtotai dalībai konkrētā gadatirgū vai izstādē (skatīt 301. apsvērumu).

| (309) | Komisija secina, ka atbalsts RP 2 pasākumā atbilda attiecīgajiem 2007.–2013. gada pamatnostādņu nosacījumiem un tāpēc laikposmā no 2007. gada tas bija saderīgs ar iekšējo tirgu tikai 306. apsvērumā minētajos gadījumos. |
| --- | --- |

(309)

Komisija secina, ka atbalsts RP 2 pasākumā atbilda attiecīgajiem 2007.–2013. gada pamatnostādņu nosacījumiem un tāpēc laikposmā no 2007. gada tas bija saderīgs ar iekšējo tirgu tikai 306. apsvērumā minētajos gadījumos.

| (310) | Gadījumos, kas minēti 307. un 308. apsvērumā, RP 2 atbalsta pasākums neatbilda attiecīgajiem 2007.–2013. gada pamatnostādņu nosacījumiem, un tāpēc laikposmā no 2007. gada tas nebija saderīgs ar iekšējo tirgu. |
| --- | --- |

(310)

Gadījumos, kas minēti 307. un 308. apsvērumā, RP 2 atbalsta pasākums neatbilda attiecīgajiem 2007.–2013. gada pamatnostādņu nosacījumiem, un tāpēc laikposmā no 2007. gada tas nebija saderīgs ar iekšējo tirgu.

6.3.3.   Valsts atbalsts kvalitatīviem produktiem 2001.–2006. gadā

Valsts atbalsts kvalitatīviem produktiem 2001.–2006. gadā

| (311) | Pasākumiem, kas veicina kvalitatīvu lauksaimniecības produktu ražošanu un tirdzniecību un ko īstenoja 2001.–2006. gadā, ir jāatbilst 2000.–2006. gada pamatnostādņu 13. punktā paredzētajiem nosacījumiem. |
| --- | --- |

(311)

Pasākumiem, kas veicina kvalitatīvu lauksaimniecības produktu ražošanu un tirdzniecību un ko īstenoja 2001.–2006. gadā, ir jāatbilst 2000.–2006. gada pamatnostādņu 13. punktā paredzētajiem nosacījumiem.

| (312) | Pamatnostādņu 13.2. punktā ir ietverts neizsmeļošs atbalsttiesīgo darbību saraksts šajā jomā. Atbalstu var piešķirt konsultācijām un līdzīgiem atbalsta pakalpojumiem, tostarp tehniskiem pētījumiem, priekšizpētei un projekta izpētei, tirgus izpētei, lai īstenotu darbības, kas saistītas ar kvalitatīvu lauksaimniecības produktu veicināšanu, tostarp:






  — | kvalitātes nodrošināšanas shēmu, piemēram, ISO 9000 vai 14000 sērijas, kritisko kontroles punktu bīstamības analīzes (HACCP) sistēmu vai vides revīzijas sistēmu ieviešanu, |
| --- | --- | --- |

(312)

Pamatnostādņu 13.2. punktā ir ietverts neizsmeļošs atbalsttiesīgo darbību saraksts šajā jomā. Atbalstu var piešķirt konsultācijām un līdzīgiem atbalsta pakalpojumiem, tostarp tehniskiem pētījumiem, priekšizpētei un projekta izpētei, tirgus izpētei, lai īstenotu darbības, kas saistītas ar kvalitatīvu lauksaimniecības produktu veicināšanu, tostarp:

—

kvalitātes nodrošināšanas shēmu, piemēram, ISO 9000 vai 14000 sērijas, kritisko kontroles punktu bīstamības analīzes (HACCP) sistēmu vai vides revīzijas sistēmu ieviešanu,

(HACCP)

| — | izmaksām, kas saistītas ar darbinieku izglītību un tālākizglītību kvalitātes nodrošināšanas un HACCP sistēmu piemērošanas jautājumos. |
| --- | --- |

—

izmaksām, kas saistītas ar darbinieku izglītību un tālākizglītību kvalitātes nodrošināšanas un HACCP sistēmu piemērošanas jautājumos.

HACCP

Atbalstu var piešķirt arī tādu izmaksu segšanai, kas saistītas ar maksu, ko atzītas sertifikācijas iestādes iekasē par kvalitātes nodrošināšanas sistēmu un līdzīgu sistēmu sākotnējo sertificēšanu.

| (313) | 2000.–2006. gada pamatnostādņu 13. nodaļas 3., 4. un 5. punktā ir paredzēti īpaši nosacījumi un ierobežojumi. Komisija uzskata, ka atbalstu nedrīkst piešķirt parastiem procesa kvalitātes kontroles pasākumiem un parastiem produktu kontroles pasākumiem, ko veic ražotājs, neatkarīgi no tā, vai tos veic brīvprātīgi vai obligāti HACCP vai līdzīgu sistēmu ietvaros. Atbalstu drīkst piešķirt saistībā ar kontroles pasākumiem, ko veic trešās personas vai to vārdā, piemēram, kompetentas regulatīvās iestādes vai struktūras, kas rīkojas to vārdā, vai neatkarīgas iestādes, kas atbildīgas par cilmes vietas nosaukumu, bioloģiskās lauksaimniecības vai kvalitātes marķējumu izmantošanu. |
| --- | --- |

(313)

2000.–2006. gada pamatnostādņu 13. nodaļas 3., 4. un 5. punktā ir paredzēti īpaši nosacījumi un ierobežojumi. Komisija uzskata, ka atbalstu nedrīkst piešķirt parastiem procesa kvalitātes kontroles pasākumiem un parastiem produktu kontroles pasākumiem, ko veic ražotājs, neatkarīgi no tā, vai tos veic brīvprātīgi vai obligāti HACCP vai līdzīgu sistēmu ietvaros. Atbalstu drīkst piešķirt saistībā ar kontroles pasākumiem, ko veic trešās personas vai to vārdā, piemēram, kompetentas regulatīvās iestādes vai struktūras, kas rīkojas to vārdā, vai neatkarīgas iestādes, kas atbildīgas par cilmes vietas nosaukumu, bioloģiskās lauksaimniecības vai kvalitātes marķējumu izmantošanu.

HACCP

| (314) | Saskaņā ar šo iedaļu MVU piešķiramā atbalsta kopējais apmērs nedrīkst pārsniegt 50 % no attiecināmajām izmaksām vai EUR 100 000 atbalsta saņēmējam trīs gados – atkarībā no tā, kura summa ir lielāka (skatīt 13.2. punktu). |
| --- | --- |

(314)

Saskaņā ar šo iedaļu MVU piešķiramā atbalsta kopējais apmērs nedrīkst pārsniegt 50 % no attiecināmajām izmaksām vai EUR 100 000 atbalsta saņēmējam trīs gados – atkarībā no tā, kura summa ir lielāka (skatīt 13.2. punktu).

| (315) | Bādene-Virtemberga, Lejassaksija un Tīringene (BW 10, BW 11, NI 1 un TH 5 apakšpasākums) piešķīra finansiālu atbalstu nodotā piena kvalitātes uzlabošanai, proti, konsultēja un izglītoja piena ražotājus, veidoja un atjaunināja datubāzes, kā arī pārbaudīja piena ražotājus, vienlaikus ieviešot kvalitātes nodrošināšanas sistēmas “Piena kvalitātes vadība QM-Milch” (skatīt 126. apsvērumu). |
| --- | --- |

(315)

Bādene-Virtemberga, Lejassaksija un Tīringene (BW 10, BW 11, NI 1 un TH 5 apakšpasākums) piešķīra finansiālu atbalstu nodotā piena kvalitātes uzlabošanai, proti, konsultēja un izglītoja piena ražotājus, veidoja un atjaunināja datubāzes, kā arī pārbaudīja piena ražotājus, vienlaikus ieviešot kvalitātes nodrošināšanas sistēmas “Piena kvalitātes vadība QM-Milch” (skatīt 126. apsvērumu).

QM-Milch

| (316) | Kā norādīja Vācijas iestādes, atbalsta intensitāte nepārsniedza 100 % no attiecināmajām izmaksām (skatīt 129. apsvērumu). |
| --- | --- |

(316)

Kā norādīja Vācijas iestādes, atbalsta intensitāte nepārsniedza 100 % no attiecināmajām izmaksām (skatīt 129. apsvērumu).

| (317) | Lēmumā par procedūras sākšanu Komisija pauda šaubas par iepriekš minēto apakšpasākumu saderību ar iekšējo tirgu attiecīgajā laikposmā (80). |
| --- | --- |

(317)

Lēmumā par procedūras sākšanu Komisija pauda šaubas par iepriekš minēto apakšpasākumu saderību ar iekšējo tirgu attiecīgajā laikposmā (80).

80

BW 10 un BW 11

BW 10 un BW 11

| (318) | Abus apakšpasākumus īstenoja Milchprüfring Baden-Württemberg (BW 10) un Milchwirtschaftlicher Verein Baden-Württemberg (BW 11) par labu lauksaimniecības uzņēmumiem, kuri ražo pienu un kuri piedalījās kvalitātes nodrošināšanas sistēmā “QM-Milch” (skatīt 131. un 132. apsvērumu). |
| --- | --- |

(318)

Abus apakšpasākumus īstenoja Milchprüfring Baden-Württemberg (BW 10) un Milchwirtschaftlicher Verein Baden-Württemberg (BW 11) par labu lauksaimniecības uzņēmumiem, kuri ražo pienu un kuri piedalījās kvalitātes nodrošināšanas sistēmā “QM-Milch” (skatīt 131. un 132. apsvērumu).

Milchprüfring Baden-Württemberg

Milchwirtschaftlicher Verein Baden-Württemberg

QM-Milch

| (319) | Tika subsidētas piena ražošanas saimniecību revīzijas un izmaksas par sākotnējo sertifikāciju, ko veica atzīta sertifikācijas iestāde (BW 10), kā arī izmaksas par konsultācijām saistībā ar kvalitātes nodrošināšanas sistēmas ieviešanu (BW 11) (skatīt 133. un 134. apsvērumu). Subsidētās izmaksas atbilst 2000.–2006. gada pamatnostādņu 13.2. punktā noteiktajām attiecināmajām izmaksām. |
| --- | --- |

(319)

Tika subsidētas piena ražošanas saimniecību revīzijas un izmaksas par sākotnējo sertifikāciju, ko veica atzīta sertifikācijas iestāde (BW 10), kā arī izmaksas par konsultācijām saistībā ar kvalitātes nodrošināšanas sistēmas ieviešanu (BW 11) (skatīt 133. un 134. apsvērumu). Subsidētās izmaksas atbilst 2000.–2006. gada pamatnostādņu 13.2. punktā noteiktajām attiecināmajām izmaksām.

| (320) | Atbalstu nepiešķīra par kvalitātes un produktu pārbaudēm, ko parasti veic ražotāji ražošanas procesā un kas ir izslēgtas saskaņā ar 13.3. punktu. |
| --- | --- |

(320)

Atbalstu nepiešķīra par kvalitātes un produktu pārbaudēm, ko parasti veic ražotāji ražošanas procesā un kas ir izslēgtas saskaņā ar 13.3. punktu.

| (321) | Kā norādīja Vācijas iestādes, vidējie izdevumi bija EUR 106 vienam atbalsta saņēmējam (skatīt 135. apsvērumu), kas ir ievērojami mazāk par 13.2. punktā noteikto maksimālo apjomu EUR 100 000 vienam atbalsta saņēmējam trīs gados. |
| --- | --- |

(321)

Kā norādīja Vācijas iestādes, vidējie izdevumi bija EUR 106 vienam atbalsta saņēmējam (skatīt 135. apsvērumu), kas ir ievērojami mazāk par 13.2. punktā noteikto maksimālo apjomu EUR 100 000 vienam atbalsta saņēmējam trīs gados.

| (322) | Tātad BW 10 un BW 11 apakšpasākuma gadījumā 2000.–2006. gada pamatnostādņu 13. punktā paredzētie nosacījumi ir izpildīti. |
| --- | --- |

(322)

Tātad BW 10 un BW 11 apakšpasākuma gadījumā 2000.–2006. gada pamatnostādņu 13. punktā paredzētie nosacījumi ir izpildīti.

NI 1

NI 1

| (323) | Lejassaksija piešķīra finansiālu atbalstu LVMN kvalitātes nodrošināšanas sistēmas ieviešanai piena ražotāju vajadzībām (QM-Milch). Tātad jāpiemēro 2000.–2006. gada pamatnostādņu 13. punkts. |
| --- | --- |

(323)

Lejassaksija piešķīra finansiālu atbalstu LVMN kvalitātes nodrošināšanas sistēmas ieviešanai piena ražotāju vajadzībām (QM-Milch). Tātad jāpiemēro 2000.–2006. gada pamatnostādņu 13. punkts.

LVMN

QM-Milch

| (324) | Tika subsidētas izmaksas, kas saistītas ar sagatavošanās pasākumiem “QM-Milch” sistēmas ieviešanai (konsultāciju pakalpojumiem), kā arī izmaksas par “QM-Milch” sistēmas koordinēšanu un datubāzes izveidi (skatīt 137. apsvērumu). Subsidētās izmaksas atbilst 2000.–2006. gada pamatnostādņu 13.2. punktā noteiktajām attiecināmajām izmaksām. |
| --- | --- |

(324)

Tika subsidētas izmaksas, kas saistītas ar sagatavošanās pasākumiem “QM-Milch” sistēmas ieviešanai (konsultāciju pakalpojumiem), kā arī izmaksas par “QM-Milch” sistēmas koordinēšanu un datubāzes izveidi (skatīt 137. apsvērumu). Subsidētās izmaksas atbilst 2000.–2006. gada pamatnostādņu 13.2. punktā noteiktajām attiecināmajām izmaksām.

QM-Milch

QM-Milch

| (325) | Finansējuma apmērs bija EUR 12,78 par vienu konsultāciju pakalpojumu un EUR 35 vienam lauksaimniekam trīs gados saimniecības revīzijām (skatīt 138. apsvērumu), kas ir ievērojami mazāk par 2000.–2006. gada pamatnostādņu 13.2. punktā noteikto robežvērtību. |
| --- | --- |

(325)

Finansējuma apmērs bija EUR 12,78 par vienu konsultāciju pakalpojumu un EUR 35 vienam lauksaimniekam trīs gados saimniecības revīzijām (skatīt 138. apsvērumu), kas ir ievērojami mazāk par 2000.–2006. gada pamatnostādņu 13.2. punktā noteikto robežvērtību.

| (326) | Vācija apstiprināja, ka saimniecību revīziju pārbaudes veica trešās personas vai to vārdā un Landeskontrollverband Niedersachsen rīkojas kā neatkarīga uzraugošā iestāde (skatīt 139. apsvērumu). Tas atbilst 13.3. punktā paredzētajām prasībām. |
| --- | --- |

(326)

Vācija apstiprināja, ka saimniecību revīziju pārbaudes veica trešās personas vai to vārdā un Landeskontrollverband Niedersachsen rīkojas kā neatkarīga uzraugošā iestāde (skatīt 139. apsvērumu). Tas atbilst 13.3. punktā paredzētajām prasībām.

Landeskontrollverband Niedersachsen

| (327) | Tātad attiecīgais pasākums atbilst 2000.–2006. gada pamatnostādņu 13. punktā noteiktajām prasībām. |
| --- | --- |

(327)

Tātad attiecīgais pasākums atbilst 2000.–2006. gada pamatnostādņu 13. punktā noteiktajām prasībām.

TH 5

TH 5

| (328) | Tīringene piešķīra finansiālu atbalstu Thüringer Verband für Leistungs- und Qualitätsprüfungen in der Tierzucht (TVLEV) kvalitātes nodrošināšanas sistēmu ieviešanai piena ražotāju vajadzībām (skatīt 140. apsvērumu). Tātad jāpiemēro 2000.–2006. gada pamatnostādņu 13. punkts. |
| --- | --- |

(328)

Tīringene piešķīra finansiālu atbalstu Thüringer Verband für Leistungs- und Qualitätsprüfungen in der Tierzucht (TVLEV) kvalitātes nodrošināšanas sistēmu ieviešanai piena ražotāju vajadzībām (skatīt 140. apsvērumu). Tātad jāpiemēro 2000.–2006. gada pamatnostādņu 13. punkts.

Thüringer Verband für Leistungs- und Qualitätsprüfungen in der Tierzucht (TVLEV)

| (329) | Kā norādīja Vācijas iestādes, pasākums tika ieviests 2004. gadā (skatīt 140. apsvērumu). |
| --- | --- |

(329)

Kā norādīja Vācijas iestādes, pasākums tika ieviests 2004. gadā (skatīt 140. apsvērumu).

| (330) | Kā norādīja Vācija, 2004.–2006. gadā ražotāji tika subsidēti tikai saistībā ar sākotnējo sertifikāciju. Vidējais atsevišķiem ražotājiem piešķirtais atbalsts bija aptuveni EUR 83 (skatīt 141. apsvērumu). |
| --- | --- |

(330)

Kā norādīja Vācija, 2004.–2006. gadā ražotāji tika subsidēti tikai saistībā ar sākotnējo sertifikāciju. Vidējais atsevišķiem ražotājiem piešķirtais atbalsts bija aptuveni EUR 83 (skatīt 141. apsvērumu).

| (331) | Subsidētās izmaksas atbilst 13.2. punktā paredzētajām attiecināmajām izmaksām, un atbalsta apmērs ir daudz mazāks par tajā pašā punktā noteikto robežvērtību. |
| --- | --- |

(331)

Subsidētās izmaksas atbilst 13.2. punktā paredzētajām attiecināmajām izmaksām, un atbalsta apmērs ir daudz mazāks par tajā pašā punktā noteikto robežvērtību.

| (332) | Tātad TH 5 pasākums atbilst 2000.–2006. gada pamatnostādņu 13. punktā noteiktajām prasībām. |
| --- | --- |

(332)

Tātad TH 5 pasākums atbilst 2000.–2006. gada pamatnostādņu 13. punktā noteiktajām prasībām.

| (333) | Komisija secina, ka iepriekšminētajos apsvērumos novērtētais atbalsts (BW 10, BW 11, NI 1 un TH 5) atbilda attiecīgajiem 2000.–2006. gada pamatnostādņu nosacījumiem un tāpēc 2001.–2006. gadā bija saderīgs ar iekšējo tirgu. |
| --- | --- |

(333)

Komisija secina, ka iepriekšminētajos apsvērumos novērtētais atbalsts (BW 10, BW 11, NI 1 un TH 5) atbilda attiecīgajiem 2000.–2006. gada pamatnostādņu nosacījumiem un tāpēc 2001.–2006. gadā bija saderīgs ar iekšējo tirgu.

6.4.   Atgūšana

Atgūšana

| (334) | Regulas (ES) 2015/1589 17. panta 1. punktā ir noteikts, ka uz Komisijas tiesībām atgūt atbalstu attiecas desmit gadu noilguma termiņš. Tās pašas regulas 17. panta 2. punktā ir noteikts, ka noilguma termiņu pārtrauc visas darbības, kuras Komisija veic attiecībā uz nelikumīgu atbalstu. |
| --- | --- |

(334)

Regulas (ES) 2015/1589 17. panta 1. punktā ir noteikts, ka uz Komisijas tiesībām atgūt atbalstu attiecas desmit gadu noilguma termiņš. Tās pašas regulas 17. panta 2. punktā ir noteikts, ka noilguma termiņu pārtrauc visas darbības, kuras Komisija veic attiecībā uz nelikumīgu atbalstu.

| (335) | Pēc tam, kad Vācija iesniedza 2010. gada ziņojumu par valsts atbalstu lauksaimniecības nozarē, Komisija 2011. gada 28. novembra vēstulē lūdza Vācijai iesniegt papildu informāciju par shēmu. Šī Komisijas rīcība pārtrauca noilguma termiņu. Tāpēc atbilstoši 334. apsvērumā minētajam desmit gadu noilguma termiņam šis lēmums attiecas uz laikposmu no 2001. gada 28. novembra. |
| --- | --- |

(335)

Pēc tam, kad Vācija iesniedza 2010. gada ziņojumu par valsts atbalstu lauksaimniecības nozarē, Komisija 2011. gada 28. novembra vēstulē lūdza Vācijai iesniegt papildu informāciju par shēmu. Šī Komisijas rīcība pārtrauca noilguma termiņu. Tāpēc atbilstoši 334. apsvērumā minētajam desmit gadu noilguma termiņam šis lēmums attiecas uz laikposmu no 2001. gada 28. novembra.

| (336) | Komisija uzskata, ka atbalsts, kas 2002.–2003. gadā piešķirts Nordmilch eG NI 6 pasākumā (skatīt 289. apsvērumu), nav saderīgs ar iekšējo tirgu. Šis atbalsts ir jāatgūst. |
| --- | --- |

(336)

Komisija uzskata, ka atbalsts, kas 2002.–2003. gadā piešķirts Nordmilch eG NI 6 pasākumā (skatīt 289. apsvērumu), nav saderīgs ar iekšējo tirgu. Šis atbalsts ir jāatgūst.

Nordmilch eG

| (337) | Turklāt Komisija uzskata, ka atbalsts, kas RP 2 pasākumā piešķirts uzņēmumiem, kuri neatbilst MVU definīcijai, proti, MUH Arla eG un Hochwald Foods GmbH (skatīt 307. apsvērumu), un atbalsts, kas piešķirts atkārtotai dalībai konkrētā gadatirgū vai izstādē (skatīt 308. apsvērumu), nav saderīgs ar iekšējo tirgu. Šis atbalsts ir jāatgūst. |
| --- | --- |

(337)

Turklāt Komisija uzskata, ka atbalsts, kas RP 2 pasākumā piešķirts uzņēmumiem, kuri neatbilst MVU definīcijai, proti, MUH Arla eG un Hochwald Foods GmbH (skatīt 307. apsvērumu), un atbalsts, kas piešķirts atkārtotai dalībai konkrētā gadatirgū vai izstādē (skatīt 308. apsvērumu), nav saderīgs ar iekšējo tirgu. Šis atbalsts ir jāatgūst.

MUH Arla eG

Hochwald Foods GmbH

| (338) | Pamatojoties uz oficiālās procedūras apturošo efektu saskaņā ar LESD 108. panta 3. punktu, Komisija pārbauda RP 2 pasākumu no 2007. gada 1. janvāra līdz 2013. gada 17. jūlijam, kad Komisija paziņoja Vācijai par savu lēmumu sākt procedūru saskaņā ar LESD 108. panta 2. punktu. |
| --- | --- |

(338)

Pamatojoties uz oficiālās procedūras apturošo efektu saskaņā ar LESD 108. panta 3. punktu, Komisija pārbauda RP 2 pasākumu no 2007. gada 1. janvāra līdz 2013. gada 17. jūlijam, kad Komisija paziņoja Vācijai par savu lēmumu sākt procedūru saskaņā ar LESD 108. panta 2. punktu.

7.   SECINĀJUMI

SECINĀJUMI

| (339) | Komisija uzskata, ka attiecīgās atbalsta shēmas Vācija ir īstenojusi, pārkāpjot Līguma par Eiropas Savienības darbību 108. panta 3. punktu. Šis atbalsts, izņemot turpmākajā apsvērumā minētos atbalsta gadījumus, ir saderīgs ar iekšējo tirgu (skatīt 289., 309. un 333. apsvērumu). |
| --- | --- |

(339)

Komisija uzskata, ka attiecīgās atbalsta shēmas Vācija ir īstenojusi, pārkāpjot Līguma par Eiropas Savienības darbību 108. panta 3. punktu. Šis atbalsts, izņemot turpmākajā apsvērumā minētos atbalsta gadījumus, ir saderīgs ar iekšējo tirgu (skatīt 289., 309. un 333. apsvērumu).

| (340) | Komisija uzskata, ka atbalsts, kas NI 6 pasākumā piešķirts Nordmilch eG, un atbalsts, kas RP 2 pasākumā piešķirts MUH Arla eG un Hochwald Foods GmbH, un atbalsts, kas piešķirts atkārtotai dalībai konkrētā gadatirgū vai izstādē (skatīt 290. un 310. apsvērumu), nav saderīgs ar iekšējo tirgu. Šis atbalsts ir jāatgūst, |
| --- | --- |

(340)

Komisija uzskata, ka atbalsts, kas NI 6 pasākumā piešķirts Nordmilch eG, un atbalsts, kas RP 2 pasākumā piešķirts MUH Arla eG un Hochwald Foods GmbH, un atbalsts, kas piešķirts atkārtotai dalībai konkrētā gadatirgū vai izstādē (skatīt 290. un 310. apsvērumu), nav saderīgs ar iekšējo tirgu. Šis atbalsts ir jāatgūst,

Nordmilch eG

MUH Arla eG

Hochwald Foods Gmb

IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.

1. pants

Valsts atbalsts, ko Vācija nelikumīgi piešķīrusi laikā no 2001. gada 28. novembra līdz 2006. gada 31. decembrim (BY 3, BY 10, BW 4, BB 1, BB 3, HE 2, HE 3, HE 9, NI 5, NI 6, NI 7, NW 4, NW 5, NW 6, RP 1, RP 5, SL 2, SL 5, TH 3, TH 4, TH 9, TH 10, BW 10, BW 11, NI 1 un TH 5) vai no 2007. gada 1. janvāra līdz 2013. gada 17. jūlijam (RP 2 pasākums), pārkāpjot LESD 108. panta 3. punktu, ir saderīgs ar iekšējo tirgu, izņemot 2. pantā minēto atbalstu.

2. pants

Valsts atbalsts, ko Vācija, pārkāpjot LESD 108. panta 3. punktu, 2002. un 2003. gadā saskaņā ar NI 6 pasākumu piešķīrusi Nordmilch eG, nav saderīgs ar iekšējo tirgu.

Atbalsts, ko Vācija, pārkāpjot LESD 108. panta 3. punktu, laikā no 2007. gada 1. janvāra līdz 2013. gada 17. jūlijam saskaņā ar RP 2 pasākumu piešķīrusi uzņēmumiem, kas neatbilst MVU definīcijai, proti, MUH Arla eG un Hochwald Foods GmbH, nav saderīgs ar iekšējo tirgu.

Valsts atbalsts, ko Vācija, pārkāpjot LESD 108. panta 3. punktu, laikā no 2007. gada 1. janvāra līdz 2013. gada 17. jūlijam saskaņā ar RP 2 pasākumu piešķīrusi atkārtotai dalībai konkrētā gadatirgū vai izstādē, nav saderīgs ar iekšējo tirgu.

3. pants

Individuālais atbalsts, kas piešķirts saskaņā ar 2. punktā minētajām shēmām, nav atbalsts, ciktāl tas piešķiršanas laikā atbilst nosacījumiem, kas paredzēti saskaņā ar Padomes Regulas (ES) 2015/1588 (81) 2. pantu pieņemtā un atbalsta piešķiršanas laikā spēkā esošā regulā.

4. pants

Individuālais atbalsts, kas piešķirts saskaņā ar 2. punktā minētajām shēmām un piešķiršanas laikā atbilst nosacījumiem, kas paredzēti saskaņā ar Regulas (ES) 2015/1588 1. pantu pieņemtā regulā vai citā apstiprinātā atbalsta shēmā, ir saderīgs ar iekšējo tirgu līdz maksimālajai atbalsta intensitātei, kas piemērojama šāda veida atbalstam.

5. pants

1.   Vācijas Federatīvā Republika atgūst no saņēmējiem atbalstu, kas piešķirts saskaņā ar 2. pantā minētajām atbalsta shēmām un nav saderīgs ar iekšējo tirgu.

2.   Atgūstamajai summai pieskaita procentus, kas aprēķināti no dienas, kad atbalsts nodots saņēmēju rīcībā, līdz tā faktiskās atgūšanas dienai.

3.   Procentus aprēķina pēc salikto procentu formulas saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 794/2004 V nodaļu un Komisijas Regulu (EK) Nr. 271/2008 (82), ar ko groza Regulu (EK) Nr. 794/2004.

4.   No šā lēmuma pieņemšanas dienas Vācija atceļ neveiktos atbalsta maksājumus 2. pantā minētajās atbalsta shēmās.

6. pants

1.   Atbalstu, kas piešķirts saskaņā ar 2. pantā minētajām atbalsta shēmām, atgūst nekavējoties un faktiski.

2.   Vācija nodrošina, ka šo lēmumu izpilda četru mēnešu laikā pēc tā paziņošanas dienas.

7. pants

1.   Divu mēnešu laikā no šā lēmuma paziņošanas Vācija sniedz šādu informāciju:

| a) | to saņēmēju sarakstu, kuri saņēmuši atbalstu saskaņā ar 2. pantā minētajām atbalsta shēmām, un kopējo atbalsta summu, ko katrs no tiem saņēmis saskaņā ar shēmām; |
| --- | --- |

a)

to saņēmēju sarakstu, kuri saņēmuši atbalstu saskaņā ar 2. pantā minētajām atbalsta shēmām, un kopējo atbalsta summu, ko katrs no tiem saņēmis saskaņā ar shēmām;

| b) | kopējo no katra saņēmēja atgūstamo summu (pamatsummu un procentus); |
| --- | --- |

b)

kopējo no katra saņēmēja atgūstamo summu (pamatsummu un procentus);

| c) | jau veikto un turpmāk plānoto šā lēmuma izpildes pasākumu sīku aprakstu; |
| --- | --- |

c)

jau veikto un turpmāk plānoto šā lēmuma izpildes pasākumu sīku aprakstu;

| d) | dokumentus, kas apliecina, ka atbalsta saņēmējiem ir pieprasīts atmaksāt atbalstu. |
| --- | --- |

d)

dokumentus, kas apliecina, ka atbalsta saņēmējiem ir pieprasīts atmaksāt atbalstu.

2.   Vācija informē Komisiju par šā lēmuma īstenošanai veikto valsts pasākumu norisi, līdz ir pilnībā atgūts atbalsts, kas piešķirts saskaņā ar 2. pantā minētajām atbalsta shēmām. Pēc Komisijas pieprasījuma Vācija nekavējoties sniedz informāciju par jau veiktajiem un turpmāk plānotajiem šā lēmuma izpildes pasākumiem. Tā sniedz arī sīku informāciju par atbalsta un atgūšanas procentu summām, ko saņēmēji jau atmaksājuši.

8. pants

Šis lēmums ir adresēts Vācijas Federatīvajai Republikai.

Vācija tiek aicināta nekavējoties nosūtīt atbalsta saņēmējiem šā lēmuma kopiju.

Briselē, 2017. gada 29. maijā

Komisijas vārdā –

Komisijas loceklis

Phil HOGAN

---

(1)  No 2009. gada 1. decembra EK līguma 87. un 88. pantu aizstāja attiecīgi Līguma par Eiropas Savienības darbību (LESD) 107. un 108. pants. EK līguma 87. un 88. pants un LESD 107. un 108. pants būtībā ir identiski. Šajā lēmumā atsauces uz LESD 107. un 108. pantu attiecīgā gadījumā ir uzskatāmas par atsaucēm uz EK līguma 87. un 88. pantu.

1

(2)  Padomes 1999. gada 22. marta Regula (EK) Nr. 659/1999, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus līguma par Eiropas Savienības darbību 108. panta piemērošanai (OV L 83, 27.3.1999., 1. lpp.).

2

(3)  Padomes 2015. gada 13. jūlija Regula (ES) 2015/1589, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus Līguma par Eiropas Savienības darbību 108. panta piemērošanai (OV L 248, 24.9.2015., 9. lpp.). Minētā regula stājās spēkā 2015. gada 14. novembrī, un ar to atcēla un aizstāja Regulu (EK) Nr. 659/1999. Saskaņā ar Regulas (ES) 2015/1589 35. pantu atsauces uz atcelto regulu ir uzskatāmas par atsaucēm uz Regulu (ES) 2015/1589, un tās lasāmas saskaņā ar atbilstības tabulu Regulas (ES) 2015/1589 II pielikumā.

3

(4)  Sk. 3. zemsvītras piezīmi.

4

(5)  Jaunākie grozījumi izdarīti ar 2015. gada 31. augusta rīkojuma 397. pantu (BGBl. I, 1474. lpp.).

5

BGBl

(6)  34.–36. lpp.

6

(7)  Komisijas 2006. gada 15. decembra Regula (EK) Nr. 1857/2006 par Līguma 87. un 88. panta piemērošanu attiecībā uz maziem un vidējiem uzņēmumiem, kas nodarbojas ar lauksaimniecības produktu ražošanu, un grozījumiem Regulā (EK) Nr. 70/2001 (OV L 358, 16.12.2006., 3. lpp.).

7

(8)  Pamatnostādnes par valsts atbalstu lauksaimniecības un mežsaimniecības nozarē 2007. līdz 2013. gadā (OV C 319, 27.12.2006., 1. lpp.).

8

(9)  37.–39. lpp.

9

(10)  38. lpp.

10

(11)  43. lpp.

11

(12)  47. lpp.

12

(13)  
  OV C 28, 1.2.2000., 2. lpp.

13

(14)  39. un 40. lpp.

14

(15)  40. un 41. lpp.

15

(16)  
  2015. gada 27. februāra paziņojums, 47. lpp.

16

(17)  2013. gada septembra paziņojums, 41. un 42. lpp.

17

(18)  43.–47. lpp.

18

(19)  43.–47. lpp.

19

(20)  55. lpp.

20

(21)  56. lpp.

21

(22)  Šajā saistībā Vācijas iestādes apliecināja, ka 2001. gadā (laikposmā, kas attiecas uz pārbaudi) tās nebija uzņēmušās nekādas juridiskas saistības attiecībā pret atbalsta saņēmējiem.

22

(23)  43. lpp.

23

(24)  58. un 59. lpp.

24

(25)  70.–74. lpp.

25

(26)  76. lpp.

26

(27)  2013. gada februāra paziņojums.

27

(28)  Reklāmas pasākumu juridiskais pamats Reinzemē-Pfalcā ir noteikts Lēmumā par valsts atbalstu N 381/2009 “
  Agrarmarketingmaßnahmen in Rheinland-Pfalz
  ”.

28

Agrarmarketingmaßnahmen in Rheinland-Pfalz

(29)  43. lpp.

29

(30)  
  2015. gada 27. februāra paziņojums, 48. lpp.

30

(31)  80. lpp.

31

(32)  82. lpp.

32

(33)  83. lpp.

33

(34)  84. lpp.

34

(35)  85. lpp.

35

(36)  
  OV C 319, 27.12.2006., 1. lpp.

36

(37)  Komisijas 2001. gada 12. janvāra Regula (EK) Nr. 70/2001 par EK Līguma 87. un 88. panta piemērošanu, sniedzot valsts atbalstu maziem un vidējiem uzņēmumiem (OV L 10, 13.1.2001., 33. lpp.).

37

(38)  Komisijas 2008. gada 6. augusta Regula (EK) Nr. 800/2008, kas atzīst noteiktas atbalsta kategorijas par saderīgām ar kopējo tirgu, piemērojot Līguma 87. un 88. pantu (vispārējā grupu atbrīvojuma regula) (OV L 214, 9.8.2008., 3. lpp.) 2014. gada 1. jūlijā tika atcelta ar Komisijas 2014. gada 17. jūnija Regulu (ES) Nr. 651/2014, ar ko noteiktas atbalsta kategorijas atzīst par saderīgām ar iekšējo tirgu, piemērojot Līguma 107. un 108. pantu (OV L 187, 26.6.2014., 1. lpp.).

38

(39)  Lēmuma par procedūras sākšanu 244. punkts.

39

(40)  77. lpp.

40

(41)  Šī regula 2014. gada 1. jūlijā tika atcelta ar Komisijas 2014. gada 25. jūnija Regulu (ES) Nr. 702/2014, ar kuru konkrētas atbalsta kategorijas lauksaimniecības un mežsaimniecības nozarē un lauku apvidos atzīst par saderīgām ar iekšējo tirgu, piemērojot Līguma par Eiropas Savienības darbību 107. un 108. pantu (OV L 193, 1.7.2014., 1. lpp.).

41

(42)  Piena kvalitātes vadības sistēma QM-Milch ir valsts uzņēmumu savstarpējais piena ražošanas standarts, kas noteikts piena ražotājiem un pienotavām un kas bija paredzēts kā pamats sertifikācijas testiem.

42

QM-Milch

(43)  Lēmuma par procedūras sākšanu 66. punkts.

43

(44)  Lēmuma par procedūras sākšanu 253. punkts.

44

(45)  11. lpp.

45

(46)  
  2013. gada 20. septembra piezīmes, 12. lpp.

46

(47)  
  2013. gada 20. septembra piezīmes, 12. lpp.

47

(48)  
  2013. gada 20. septembra piezīmes, 50. lpp.

48

(49)  50. lpp.

49

(50)  
  2013. gada 20. septembra piezīmes, 83. un 84. lpp.

50

(51)  3.3. iedaļa.

51

(52)  Komisija saņēma piezīmes no Landesvereinigung der Milchwirtschaft Niedersachsen e.V. par visiem no piena nodevas finansētiem pasākumiem kopumā, ne tikai šeit izskatītajiem apakšpasākumiem. Apvienība apgalvoja, ka atbalsta nebija. Šo piezīmju pilnīgs izklāsts ir iekļauts Komisijas 2015. gada 18. septembra Lēmumā (ES) 2015/2432 par valsts atbalstu SA.35484 (2013/C) (ex SA.35484 (2012/NN)), ko Vācija sniegusi par piena kvalitātes pārbaudēm saskaņā ar Vācijas Likumu par pienu un taukiem (OV L 334, 22.12.2015., 23. lpp.).

52

Landesvereinigung der Milchwirtschaft Niedersachsen e.V.

(53)  Tiesas 2003. gada 20. novembra spriedums lietā Ministère de l'Économie, des Finances et de l'Industrie/GEMO, C-126/01, EU:C:2003:622, 23. punkts.

53

Ministère de l'Économie, des Finances et de l'Industrie

GEMO

(54)  Tiesas 2003. gada 20. novembra spriedums lietā Ministère de l'Économie, des Finances et de l'Industrie/GEMO, C-126/01, EU:C:2003:622, I-13769, 24. punkts.

54

Ministère de l'Économie, des Finances et de l'Industrie

GEMO

(55)  Piemēram, Lejassaksijā. 2004. gada 26. novembra rīkojums par nodevas iekasēšanu piena nozarē (Lejassaksijas Oficiālais vēstnesis Nr. 36/2004, 519. lpp.), kas grozīts ar 2005. gada 22. decembra rīkojuma (Lejassaksijas Oficiālais vēstnesis Nr. 31/2005, 475. lpp.) 6. pantu.

55

(56)  Tiesas 2013. gada 30. maija spriedums lietā Doux Élevage SNC un Coopérative agricole UKL-ARREE/Ministère de l'Agriculture, C-677/11, EU:C:2013:348, 32., 35. un 38. punkts.

56

Doux Élevage SNC

Coopérative agricole UKL-ARREE

Ministère de l'Agriculture

(57)  Tiesas 1980. gada 17. septembra spriedums lietā Philip Morris Holland BV/Komisija, C-730/79, EU:C:1980:209, 11. un 12. punkts.

57

Philip Morris Holland BV

(58)  Īpaši skatīt Tiesas 1988. gada 13. jūlija spriedumu lietā Francijas Republika/Komisija, C-730/79, ECLI:EU:C:1988:391, 19. punkts.

58

(59)  Komisijas 2012. gada 9. oktobra Īstenošanas regula (ES) Nr. 927/2012, ar ko groza I pielikumu Padomes Regulā (EEK) Nr. 2658/87 par tarifu un statistikas nomenklatūru un kopējo muitas tarifu (OV L 304, 31.10.2012., 1. lpp.).

59

(60)

60

Avots: Eurostat.

Eurostat.

(61)  Komisijas 2004. gada 21. aprīļa Regula (EK) Nr. 794/2004, ar ko īsteno Padomes Regulu (ES) 2015/1589, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus Līguma par Eiropas Savienības darbību 108. panta piemērošanai (OV L 140, 30.4.2004., 1. lpp.).

61

(62)  Tiesas 2002. gada 30. aprīļa spriedums lietā Gibraltārs/Komisija, T-195/01 un T-207/01P, ECLI:EU:T:2002:111, 111. punkts.

62

(63)  Skatīt 17. apsvērumu.

63

(64)  Bavārija: 1983. gada 30. jūnija
  Verordnung über eine Umlage für Milch (Rīkojums par piena nodevu) (GVBL, 547. lpp.); Bādene-Virtemberga: 2004. gada 18. maija
  Verordnung über die Erhebung von milchwirtschaftlichen Umlagen (Rīkojums par nodevu iekasēšanu no piena nozares) (GBl., 350., 355. lpp.); Ziemeļreina-Vestfālene: 1965. gada 30. novembra
  Verordnung über Umlagen zur Förderung der Milchwirtschaft (Rīkojums par nodevām piena nozares atbalstam) (GV. NW., 1965, 349. lpp.); Piemēram, Reinzeme-Pfalca: 1960. gada 16. augusta
  Landesverordnung zur Durchführung des Milch- und Fettgesetzes (Zemes rīkojums par Likuma par pienu un taukiem ieviešanu) (GVBl., 218. lpp., BS 7842-2); Brandenburga – 1992. gada 5. decembra
  Verordnung zur Übertragung der Ermächtigungen zum Erlass von Rechtsverordnungen nach dem Milch- und Fettgesetz (Rīkojums deleģēto pilnvaru īstenošanai saskaņā ar Likumu par pienu un taukiem – ÜErmVO) (GVBl.II/92, [Nr. 72], 764. lpp.); Hesene – 1981. gada 1. decembra
  Verordnung über die Erhebung einer Umlage zur Förderung der Milchwirtschaft (Rīkojums par nodevas iekasēšanu piena nozares veicināšanai) (GVBl., I 1981, 427. lpp.); Zāra: 1982. gada 9. decembra
  Verordnung über die Erhebung einer Umlage auf dem Gebiet der Milchwirtschaft (Rīkojums par nodevas iekasēšanu piena nozarē) (Oficiālais Vēstnesis, 1982, 1007. lpp.); Tīringene: 2001. gada 27. novembra
  Verordnung über die Erhebung einer Umlage zur Förderung der Milchwirtschaft (Rīkojums par nodevas iekasēšanu piena nozares veicināšanai) (GVBl., 2000, 20). Lejassaksijā piena nodevu ieviesa ar 1951. gada 6. jūlija Rīkojumu par nodevas iekasēšanu piena nozarē, 1952. gada 25. marta rīkojuma versijā (Lejassaksijas Oficiālais Vēstnesis, Sb. I 689. lpp.). Tomēr nodevas iekasēšana attiecīgajā laikposmā valsts atbalsta vajadzībām bija pamatota ar 1973. gada 22. maija Rīkojumu par nodevas iekasēšanu piena nozarē (Lejassaksijas Oficiālais Vēstnesis, 179. lpp.), un no nodevas iegūto līdzekļu izlietojumu reglamentēja federālās zemes pamatnostādnes par subsīdiju piešķiršanu piena nozares atbalstam Lejassaksijā saskaņā ar 1985. gada 8. novembra Likuma par pienu un taukiem 22. panta 2. punktu (Lejassaksijas Ministriju Oficiālais Vēstnesis Nr. 43/1985).

64

Verordnung über eine Umlage für Milch

Verordnung über die Erhebung von milchwirtschaftlichen Umlagen

Verordnung über Umlagen zur Förderung der Milchwirtschaft

Landesverordnung zur Durchführung des Milch- und Fettgesetzes

Verordnung zur Übertragung der Ermächtigungen zum Erlass von Rechtsverordnungen nach dem Milch- und Fettgesetz

ÜErmVO

Verordnung über die Erhebung einer Umlage zur Förderung der Milchwirtschaft

Verordnung über die Erhebung einer Umlage auf dem Gebiet der Milchwirtschaft

Oficiālais Vēstnesis

Verordnung über die Erhebung einer Umlage zur Förderung der Milchwirtschaft

Oficiālais Vēstnesis

Oficiālais Vēstnesis

Oficiālais Vēstnesis

(65)  
  OV C 119, 22.5.2002., 22. lpp.

65

(66)  2000.–2006. gada pamatnostādņu versijā vācu valodā ir ietverts izsmeļošs attiecināmo izmaksu saraksts. Taču angļu valodā, kurā pamatnostādnes sākotnēji sagatavotas, dažas attiecināmās izmaksas ir minētas kā piemēri, nevis kā izsmeļošs saraksts. Tas pats attiecas uz versiju franču valodā.

66

(67)  Lēmums par procedūras sākšanu, 235. un 236. lpp. Šajā nolūkā Komisija lēmuma par procedūras sākšanu 236. punktā atsaucās uz 2000.–2006. gada pamatnostādņu versiju vācu valodā un uzskatīja, ka saskaņā ar 14.1. punktu atbalstu var piešķirt vienīgi jaunu metožu izplatīšanai (skatīt 71. zemsvītras piezīmi).

67

(68)  Skatīt šā lēmuma 24. zemsvītras piezīmi.

68

(69)  Rādītāji 2009. gads. Avots: http://www.nordmilch.de/unternehmen/geschichte/. 2011. gada aprīlī Nordmilch eG un Humana Milchindustrie GmbH apvienojās, izveidojot DMK Deutsches Milchkontor GmbH.

69

Nordmilch eG

Humana Milchindustrie GmbH

DMK Deutsches Milchkontor GmbH

(70)  
  OV L 107, 30.4.1996., 4. lpp.

70

(71)  Vācija 2015. gada 27. februāra paziņojumā apgalvoja, ka šā atbalsta atgūšana jau bija pārbaudīta (skatīt 68. apsvērumu).

71

(72)  To 10. februāra piezīmēs apstiprināja arī MILAG saistībā ar RP 5 pasākumu (skatīt 153. apsvērumu).

72

MILAG

(73)  Skatīt 79. zemsvītras piezīmi.

73

(74)  Tagad LESD 107. panta 3. punkta c) apakšpunkts.

74

(75)  
  2014. gada 1. jūlijā Regulu (EK) Nr. 800/2008 atcēla ar Regulu (ES) Nr. 651/2014.

75

(76)  Lēmums par procedūras sākšanu, 244. punkts.

76

(77)

77

Avots: http://www.arlafoods.de/ubersicht/presse/2012/pressrelease/eu-genehmigt-fusion-der-milch-union-hocheifel-und-arla-836614/

Avots:

(78)

78

Avots: https://www.hochwald.de/de/unternehmen/zahlen-fakten.html

Avots:

(79)  Šajā saistībā 2007.–2013. gada pamatnostādņu 9. punktā ir atsauce uz Regulas (EK) Nr. 70/2001 I pielikumu, kas 2008. gada 29. augustā aizstāts ar Regulas (EK) Nr. 800/2008 I pielikumu.

79

(80)  Lēmums par procedūras sākšanu, 253. punkts.

80

(81)  Padomes 2015. gada 13. jūlija Regula (ES) 2015/1588 par to, kā piemērot Līguma par Eiropas Savienības darbību 107. un 108. pantu attiecībā uz dažu kategoriju valsts horizontālo atbalstu (OV L 248, 24.9.2015., 1. lpp.).

81

(82)  Komisijas 2008. gada 30. janvāra Regula (EK) Nr. 271/2008, ar kuru groza Regulu (EK) Nr. 794/2004, ar ko īsteno Padomes Regulu (EK) Nr. 659/1999, ar kuru nosaka sīki izstrādātus noteikumus EK līguma 93. panta piemērošanai (OV L 82, 25.3.2008., 1. lpp.).

82

---

IETEIKUMI

| 19.12.2017 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | L 339/83 |
| --- | --- | --- | --- |

19.12.2017

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

L 339/83

---

KOMISIJAS IETEIKUMS (ES) 2017/2338

(2017. gada 16. novembris),

ar kuru izveido kopīgu “Rokasgrāmatu atgriešanas jautājumos” dalībvalstu kompetentajām iestādēm izmantošanai ar atgriešanu saistītu uzdevumu veikšanā

EIROPAS KOMISIJA,

ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 292. pantu,

tā kā:

| (1) | Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2008/115/EK (1) paredz kopīgus standartus un procedūras dalībvalstīs attiecībā uz to trešo valstu valstspiederīgo atgriešanu, kas dalībvalstī uzturas nelikumīgi. |
| --- | --- |

(1)

Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2008/115/EK (1) paredz kopīgus standartus un procedūras dalībvalstīs attiecībā uz to trešo valstu valstspiederīgo atgriešanu, kas dalībvalstī uzturas nelikumīgi.

| (2) | Ir nepieciešams nodrošināt, ka šie kopīgie standarti un procedūras tiek īstenoti vienotā veidā visās dalībvalstīs, tādēļ ar Komisijas 2015. gada 1. oktobra Ieteikumu C(2015) 6250 (2) tika izveidota kopīga “Rokasgrāmatu atgriešanas jautājumos”, kas paredz kopīgas pamatnostādnes, paraugpraksi un ieteikumus, kas jāizmanto dalībvalstu kompetentajām iestādēm, veicot ar atgriešanu saistītus uzdevumus. Jauni pavērsieni saistībā ar tādu trešo valstu valstspiederīgo atgriešanu, kuri dalībvalstīs uzturas nelikumīgi, ir radījuši nepieciešamību atjaunināt Rokasgrāmatu atgriešanas jautājumos. |
| --- | --- |

(2)

Ir nepieciešams nodrošināt, ka šie kopīgie standarti un procedūras tiek īstenoti vienotā veidā visās dalībvalstīs, tādēļ ar Komisijas 2015. gada 1. oktobra Ieteikumu C(2015) 6250 (2) tika izveidota kopīga “Rokasgrāmatu atgriešanas jautājumos”, kas paredz kopīgas pamatnostādnes, paraugpraksi un ieteikumus, kas jāizmanto dalībvalstu kompetentajām iestādēm, veicot ar atgriešanu saistītus uzdevumus. Jauni pavērsieni saistībā ar tādu trešo valstu valstspiederīgo atgriešanu, kuri dalībvalstīs uzturas nelikumīgi, ir radījuši nepieciešamību atjaunināt Rokasgrāmatu atgriešanas jautājumos.

| (3) | Komisijas 2017. gada 7. marta Ieteikumā C(2017) 1600 (3) ir sniegti norādījumi par to, kā būtu jāizmanto Direktīvas 2008/115/EK noteikumi, lai panāktu efektīvākas atgriešanas procedūras, un pausts aicinājums dalībvalstīm veikt nepieciešamos pasākumus, lai novērstu juridiskos un praktiskos šķēršļus atgriešanai. Šis ieteikums būtu jāņem vērā Rokasgrāmatā atgriešanas jautājumos. |
| --- | --- |

(3)

Komisijas 2017. gada 7. marta Ieteikumā C(2017) 1600 (3) ir sniegti norādījumi par to, kā būtu jāizmanto Direktīvas 2008/115/EK noteikumi, lai panāktu efektīvākas atgriešanas procedūras, un pausts aicinājums dalībvalstīm veikt nepieciešamos pasākumus, lai novērstu juridiskos un praktiskos šķēršļus atgriešanai. Šis ieteikums būtu jāņem vērā Rokasgrāmatā atgriešanas jautājumos.

| (4) | Rokasgrāmatā atgriešanas jautājumos būtu jāatspoguļo Eiropas Savienības Tiesas nesenā prakse saistībā ar Direktīvu 2008/115/EK. |
| --- | --- |

(4)

Rokasgrāmatā atgriešanas jautājumos būtu jāatspoguļo Eiropas Savienības Tiesas nesenā prakse saistībā ar Direktīvu 2008/115/EK.

| (5) | Rokasgrāmata atgriešanas jautājumos būtu jāadresē visām dalībvalstīm, kurām ir saistoša Direktīva 2008/115/EK. |
| --- | --- |

(5)

Rokasgrāmata atgriešanas jautājumos būtu jāadresē visām dalībvalstīm, kurām ir saistoša Direktīva 2008/115/EK.

| (6) | Lai uzlabotu Savienības kopīgo atgriešanas standartu vienveidīgu īstenošanu, Rokasgrāmata atgriešanas jautājumos būtu jāizmanto kā galveno atsauces dokumentu ar atgriešanu saistītu uzdevumu veikšanā un mācību vajadzībām, |
| --- | --- |

(6)

Lai uzlabotu Savienības kopīgo atgriešanas standartu vienveidīgu īstenošanu, Rokasgrāmata atgriešanas jautājumos būtu jāizmanto kā galveno atsauces dokumentu ar atgriešanu saistītu uzdevumu veikšanā un mācību vajadzībām,

IR PIEŅĒMUSI ŠO IETEIKUMU.

| 1. | Ar pielikumā izklāstīto Rokasgrāmatu atgriešanas jautājumos būtu jāaizstāj Rokasgrāmata atgriešanas jautājumos, kas izklāstīta pielikumā Komisijas Ieteikumam C(2015) 6250. |
| --- | --- |

1.

| 2. | Dalībvalstīm būtu jāpārsūta Rokasgrāmata atgriešanas jautājumos savām valsts iestādēm, kuras ir kompetentas veikt ar atgriešanu saistītus uzdevumus, un jāsniedz norādījumi šīm iestādēm to izmantot kā galveno atsauces dokumentu, pildot minētos uzdevumus. |
| --- | --- |

2.

| 3. | Rokasgrāmata atgriešanas jautājumos būtu jāizmanto, apmācot personālu, kurš ir iesaistīts ar atgriešanu saistītu uzdevumu izpildē, kā arī ekspertus, kuri piedalās izvērtēšanas un uzraudzības mehānismā, kas izveidots ar Padomes Regulu (ES) Nr. 1053/2013 (4), lai pārbaudītu Šengenas acquis piemērošanu dalībvalstīs. |
| --- | --- |

3.

Briselē, 2017. gada 16. novembrī

Komisijas vārdā –

Komisijas loceklis

Dimitris AVRAMOPOULOS

---

(1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2008. gada 16. decembra Direktīva 2008/115/EK par kopīgiem standartiem un procedūrām dalībvalstīs attiecībā uz to trešo valstu valstspiederīgo atgriešanu, kas dalībvalstī uzturas nelikumīgi (OV L 348, 24.12.2008., 98. lpp.).

1

(2)  Komisijas 2015. gada 1. oktobra Ieteikums C(2015) 6250, ar kuru izveido kopīgu “Rokasgrāmatu atgriešanas jautājumos” dalībvalstu kompetentajām iestādēm izmantošanai ar atgriešanu saistītu uzdevumu veikšanā.

2

(3)  Komisijas 2017. gada 7. marta Ieteikums C(2017) 1600 par to, kā panākt efektīvāku atgriešanu, īstenojot Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2008/115/EK.

3

(4)  Padomes 2013. gada 7. oktobra Regula (ES) Nr. 1053/2013, ar ko izveido izvērtēšanas un uzraudzības mehānismu, lai pārbaudītu Šengenas acquis piemērošanu, un ar ko atceļ Izpildu komitejas lēmumu (1998. gada 16. septembris), ar ko izveido Šengenas izvērtēšanas un īstenošanas pastāvīgo komiteju (OV L 295, 6.11.2013., 27. lpp.).

4

acquis

---

PIELIKUMS

ROKASGRĀMATA ATGRIEŠANAS JAUTĀJUMOS

| 1. | DEFINĪCIJAS | 87 |
| --- | --- | --- |

1.

| 1.1. | Trešās valsts valstspiederīgais | 87 |
| --- | --- | --- |

1.1.

| 1.2. | Nelikumīga uzturēšanās | 88 |
| --- | --- | --- |

1.2.

| 1.3. | Atgriešana | 90 |
| --- | --- | --- |

1.3.

| 1.4. | Atgriešanas lēmums | 90 |
| --- | --- | --- |

1.4.

| 1.5. | Izraidīšanas rīkojums | 91 |
| --- | --- | --- |

1.5.

| 1.6. | Bēgšanas iespējamība | 91 |
| --- | --- | --- |

1.6.

| 1.7. | Brīvprātīga izceļošana | 93 |
| --- | --- | --- |

1.7.

| 1.8. | Mazāk aizsargātas personas | 94 |
| --- | --- | --- |

1.8.

| 2. | DARBĪBAS JOMA | 94 |
| --- | --- | --- |

2.

| 2.1. | “Robežas šķērsošanas gadījumi” – 2. panta 2. punkta a) apakšpunkts | 95 |
| --- | --- | --- |

2.1.

| 2.2. | Īpaši aizsardzības pasākumi robežas šķērsošanas gadījumiem | 96 |
| --- | --- | --- |

2.2.

| 2.3. | Krimināltiesiskie un izdošanas gadījumi | 97 |
| --- | --- | --- |

2.3.

| 3. | LABVĒLĪGĀKI NOTEIKUMI | 98 |
| --- | --- | --- |

3.

| 4. | SANKCIJAS PAR MIGRĀCIJAS NOTEIKUMU PĀRKĀPŠANU | 98 |
| --- | --- | --- |

4.

| 5. | AIZTURĒŠANA UN PIENĀKUMS PIEŅEMT ATGRIEŠANAS LĒMUMU | 100 |
| --- | --- | --- |

5.

| 5.1. | Aizturēšana robežkontroles punktā, izceļojot no valsts | 102 |
| --- | --- | --- |

5.1.

| 5.2. | Citas dalībvalsts pieņemta atgriešanas lēmuma saņēmēji | 102 |
| --- | --- | --- |

5.2.

| 5.3. | Saistība ar Dublinas regulas noteikumiem | 103 |
| --- | --- | --- |

5.3.

| 5.4. | Trešās valsts valstspiederīgais, kurš dalībvalstī uzturas nelikumīgi un kuram ir tiesības uzturēties citā dalībvalstī | 104 |
| --- | --- | --- |

5.4.

| 5.5. | Trešās valsts valstspiederīgais, kurš dalībvalstī uzturas nelikumīgi un uz kuru attiecas spēkā esošie starp dalībvalstīm noslēgtie divpusējie nolīgumi | 106 |
| --- | --- | --- |

5.5.

| 5.6. | Trešās valsts valstspiederīgais, kurš dalībvalstī uzturas nelikumīgi un kuram humānu (vai citu) apsvērumu dēļ ir izsniegta uzturēšanās atļauja | 107 |
| --- | --- | --- |

5.6.

| 5.7. | Trešās valsts valstspiederīgais, kurš dalībvalstī uzturas nelikumīgi un attiecībā uz kuru ir uzsākta procedūra uzturēšanās atļaujas atjaunošanai | 107 |
| --- | --- | --- |

5.7.

| 5.8. | Īpaši noteikumi direktīvās par likumīgu migrāciju attiecībā uz atpakaļuzņemšanu dalībvalstu starpā gadījumos, kas saistīti ar mobilitāti Savienības iekšienē | 108 |
| --- | --- | --- |

5.8.

| 6. | BRĪVPRĀTĪGA IZCEĻOŠANA | 108 |
| --- | --- | --- |

6.

| 6.1. | Brīvprātīgai izceļošanai noteiktā laikposma pagarinājums | 109 |
| --- | --- | --- |

6.1.

| 6.2. | Pienākumi brīvprātīgai izceļošanai noteiktajā laikposmā | 110 |
| --- | --- | --- |

6.2.

| 6.3. | Kontrindikācijas | 110 |
| --- | --- | --- |

6.3.

| 6.4. | Praktiskā izpilde – tranzīts pa sauszemi | 111 |
| --- | --- | --- |

6.4.

| 6.5. | Praktiskā izpilde – tranzīts, izmantojot gaisa ceļu | 112 |
| --- | --- | --- |

6.5.

| 6.6. | Brīvprātīgas izceļošanas reģistrēšana | 113 |
| --- | --- | --- |

6.6.

| 7. | IZRAIDĪŠANA | 113 |
| --- | --- | --- |

7.

| 7.1. | 7.1. Izraidīšana pa gaisa ceļu | 115 |
| --- | --- | --- |

7.1.

| 7.2. | Tranzīts pa gaisa ceļu | 118 |
| --- | --- | --- |

7.2.

| 7.3. | Kopīga izraidīšana pa gaisa ceļu | 118 |
| --- | --- | --- |

7.3.

| 7.4. | Eiropas Robežu un krasta apsardzes aģentūras koordinētie atgriešanas pasākumi | 119 |
| --- | --- | --- |

7.4.

| 8. | PIESPIEDU ATGRIEŠANAS UZRAUDZĪBA | 119 |
| --- | --- | --- |

8.

| 9. | IZRAIDĪŠANAS ATLIKŠANA | 120 |
| --- | --- | --- |

9.

| 10. | NEPAVADĪTU NEPILNGADĪGO ATGRIEŠANA | 121 |
| --- | --- | --- |

10.

| 10.1. | Attiecīgo iestāžu palīdzība | 122 |
| --- | --- | --- |

10.1.

| 10.2. | Nogādāšana pie ģimenes locekļa, noteikta aizbildņa vai uz piemērotām uzņemšanas telpām | 123 |
| --- | --- | --- |

10.2.

| 11. | IECEĻOŠANAS AIZLIEGUMI | 123 |
| --- | --- | --- |

11.

| 11.1. | ES mēroga ietekme | 124 |
| --- | --- | --- |

11.1.

| 11.2. | SIS II izmantošana | 125 |
| --- | --- | --- |

11.2.

| 11.3. | Procedūras jautājumi | 125 |
| --- | --- | --- |

11.3.

| 11.4. | Ieceļošanas aizlieguma noteikšanas iemesli | 125 |
| --- | --- | --- |

11.4.

| 11.5. | Ieceļošanas aizlieguma ilgums | 126 |
| --- | --- | --- |

11.5.

| 11.6. | Ieceļošanas aizliegumu atsaukšana, saīsināšana un pārtraukšana | 127 |
| --- | --- | --- |

11.6.

| 11.7. | Sankcijas par ieceļošanas aizlieguma neievērošanu | 128 |
| --- | --- | --- |

11.7.

| 11.8. | Konsultēšanās dalībvalstu starpā | 128 |
| --- | --- | --- |

11.8.

| 11.9. | “Senāki” ieceļošanas aizliegumi | 129 |
| --- | --- | --- |

11.9.

| 12. | PROCESUĀLĀS GARANTIJAS | 130 |
| --- | --- | --- |

12.

| 12.1. | Tiesības uz labu pārvaldību un tiesības tikt uzklausītam | 130 |
| --- | --- | --- |

12.1.

| 12.2. | Ar atgriešanu saistītie lēmumi | 131 |
| --- | --- | --- |

12.2.

| 12.3. | Lēmumu veids un tulkojums | 133 |
| --- | --- | --- |

12.3.

| 12.4. | Tiesiskās aizsardzības līdzekļi | 134 |
| --- | --- | --- |

12.4.

| 12.5. | Palīdzība valodas ziņā un bezmaksas juridiskā palīdzība | 135 |
| --- | --- | --- |

12.5.

| 13. | GARANTIJAS PIRMS ATGRIEŠANAS | 137 |
| --- | --- | --- |

13.

| 13.1. | Rakstisks apstiprinājums | 138 |
| --- | --- | --- |

13.1.

| 13.2. | Ieilgusi nelikumīgā situācija | 138 |
| --- | --- | --- |

13.2.

| 14. | AIZTURĒŠANA | 139 |
| --- | --- | --- |

14.

| 14.1. | Apstākļi, kas pamato aizturēšanu | 139 |
| --- | --- | --- |

14.1.

| 14.2. | Rīkojuma par aizturēšanu veids un sākotnējā pārskatīšana | 142 |
| --- | --- | --- |

14.2.

| 14.3. | Aizturēšanas sistemātiska pārskatīšana | 142 |
| --- | --- | --- |

14.3.

| 14.4. | Aizturēšanas izbeigšana | 143 |
| --- | --- | --- |

14.4.

| 14.4.1. | Pamatotas izraidīšanas iespējamības neesība [Pamatota iemesla izraidīšanai neesība] | 144 |
| --- | --- | --- |

14.4.1.

| 14.4.2. | Aizturēšanas maksimālā laikposma sasniegšana | 144 |
| --- | --- | --- |

14.4.2.

| 14.5. | Atgriežamo personu atkārtota aizturēšana | 146 |
| --- | --- | --- |

14.5.

| 14.6. | Vājāku piespiedu līdzekļu izmantošana pēc aizturēšanas beigām | 146 |
| --- | --- | --- |

14.6.

| 15. | AIZTURĒŠANAS APSTĀKĻI | 146 |
| --- | --- | --- |

15.

| 15.1. | Sākotnēja policijas uzraudzība | 146 |
| --- | --- | --- |

15.1.

| 15.2. | Īpaši paredzētu telpu izmantošana kā vispārējs noteikums | 147 |
| --- | --- | --- |

15.2.

| 15.3. | Nošķiršana no parastajiem ieslodzītajiem | 148 |
| --- | --- | --- |

15.3.

| 15.4. | Aizturēšanas materiālie apstākļi | 148 |
| --- | --- | --- |

15.4.

| 16. | NEPILNGADĪGO UN ĢIMEŅU AIZTURĒŠANA | 153 |
| --- | --- | --- |

16.

| 17. | ĀRKĀRTAS SITUĀCIJAS | 155 |
| --- | --- | --- |

17.

| 18. | TRANSPONĒŠANAS, INTERPRETĀCIJAS UN PĀREJAS NOTEIKUMI | 156 |
| --- | --- | --- |

18.

| 19. | AVOTI UN ATSAUCES DOKUMENTI | 157 |
| --- | --- | --- |

19.

| 20. | SAĪSINĀJUMI | 159 |
| --- | --- | --- |

20.

PRIEKŠVĀRDS

Šī rokasgrāmata atgriešanas jautājumos sniedz norādījumus tām valsts iestādēm, tostarp policijai, robežsardzei, migrācijas dienestiem, aizturēšanas iestāžu personālam un uzraudzības struktūrām, kuras ir pilnvarotas veikt ar atgriešanu saistītus uzdevumus.

Tajā aplūkoti standarti un procedūras dalībvalstīs attiecībā uz to trešo valstu valstspiederīgo atgriešanu, kuri dalībvalstī uzturas nelikumīgi, un tā ir pamatota uz ES tiesību aktiem, kas reglamentē šo jomu, galvenokārt uz Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2008/115/EK (1) (Atgriešanas direktīva). Atgriešanas procedūras praksē ir bieži saistītas ar citu veidu procedūrām (patvēruma procedūras, robežkontroles procedūras, procedūras, kas nodrošina tiesības uz ieceļošanu, uzturēšanos vai pastāvīgu uzturēšanos), ko reglamentē citi attiecīgie Savienības un dalībvalstu tiesību akti. Minētajos gadījumos dalībvalstīm jānodrošina cieša sadarbība starp dažādajām iestādēm, kas ir iesaistītas šādās procedūrās.

Rokasgrāmatas pirmā redakcija tika pieņemta 2015. gada oktobrī (2). Pašreizējā redakcija, kas pārskatīta 2017. gadā, pamatojas uz Komisijas 2017. gada 7. marta ieteikumu (3), un tajā ietverti papildu norādījumi valsts iestādēm attiecībā uz to, kā izmantot Atgriešanas direktīvas noteikumus, lai uzlabotu atgriešanas sistēmu efektivitāti, vienlaikus nodrošinot pamattiesību ievērošanu pilnā mērā.

Papildus atbilstīgiem standartiem un procedūrām, efektīvai atgriešanas sistēmai jābalstās uz racionālu un cieši integrētu pilnvaru sadalījumu valsts līmenī. Tas nozīmē – spēt mobilizēt visus dalībniekus, kas iesaistīti ar atgriešanu saistītajās procedūrās (piemēram, tiesībaizsardzības iestādes un imigrācijas dienestus, kā arī tiesu sistēmu, bērnu aizsardzības iestādes, medicīniskos un sociālos dienestus, aizturēšanas iestāžu personālu), un koordinēt to darbības atbilstīgi to lomai un uzdevumiem, lai, izskatot atsevišķus atgriešanas gadījumus, rastu ātrus un pienācīgus starpnozaru risinājumus. Dalībvalstu atgriešanas sistēmām jābalstās uz pietiekamu skaitu apmācītu un kompetentu darbinieku, ko var ātri mobilizēt – ja nepieciešams, 24 stundas dienā un 7 dienas nedēļā – it sevišķi tad, ja, īstenojot atgriešanas, rodas papildu slogs, un ko var izvietot, ja nepieciešams, pie Savienības ārējās robežas, lai, reaģējot uz migrācijas spiedienu, veiktu tūlītējus pasākumus. Šim nolūkam viņiem būtu jānodrošina pastāvīga operatīvās informācijas apmaiņa ar Eiropas Robežu un krasta apsardzes aģentūru un citām dalībvalstīm, un viņi var paļauties uz tehnisko un operatīvo atbalstu, ko šī aģentūra var sniegt.

Lai atgriešanas sistēmas spētu reaģēt uz problēmām, dalībvalstīm vajadzētu pēc iespējas pilnīgāk izmantot Atgriešanas direktīvā paredzēto elastīgumu un regulāri pārskatīt, un pielāgot savas struktūras un atgriešanas spējas, lai reaģētu uz faktiskajām vajadzībām un saglabātu efektivitāti.

Rokasgrāmata nerada dalībvalstīm juridiski saistošus pienākumus, un tajā nav noteiktas jaunas tiesības un pienākumi. Rokasgrāmata lielākoties ir balstīta uz darbu, ko laikposmā no 2009. gada līdz 2017. gadam paveikušas dalībvalstis un Atgriešanas direktīvas 2008/115/EK kontaktpersonu komiteja, un tajā ir sistemātiski un kopsavilkuma veidā sagrupētas šī foruma ietvaros notikušās diskusijas, kuras ne vienmēr atspoguļo dalībvalstu vienprātību par tiesību aktu interpretāciju.

Rokasgrāmatas skaidrojošā daļa ir papildināta ar norādījumiem par aktuāliem jautājumiem (piemēram, jaunie Eiropas Savienības Tiesas spriedumi, starptautiskie standarti). Juridiski saistošs spēks ir tikai tiesību aktiem, uz kuriem ir pamatota šī rokasgrāmata vai uz kuriem tajā ir atsauces, un tikai šie tiesību akti var būt par pamatu tiesvedībai dalībvalsts tiesā. Tikai Eiropas Savienības Tiesa var sniegt juridiski saistošu interpretāciju par Savienības tiesību aktu saturu.

1.   DEFINĪCIJAS

1.1.   Trešās valsts valstspiederīgais

Juridiskais pamats: Atgriešanas direktīva – 3. panta 1. punkts Šengenas Robežu kodekss (4) – 2. panta 5. punkts

Jebkura persona, kas nav Eiropas Savienības pilsonis Eiropas Kopienas dibināšanas līguma 17. panta 1. punkta nozīmē un kas nav persona, kam ir tiesības uz pārvietošanās brīvību Kopienā, kā noteikts Šengenas Robežu kodeksa 2. panta 5. punktā.

Tālāk uzskaitītās personu kategorijas netiek uzskatītas par “trešo valstu valstspiederīgajiem”:

| — | personas, kuras ir Savienības pilsoņi LESD 20. panta 1. punkta izpratnē (iepriekš Līguma 17. panta 1. punkts) = ikviena persona, kam ir kādas ES dalībvalsts pilsonība (5), |
| --- | --- |

—

personas, kuras ir Savienības pilsoņi LESD 20. panta 1. punkta izpratnē (iepriekš Līguma 17. panta 1. punkts) = ikviena persona, kam ir kādas ES dalībvalsts pilsonība (5),

| — | personas, kurām ir EEZ/CH pilsonība, |
| --- | --- |

—

personas, kurām ir EEZ/CH pilsonība,

| — | Savienības pilsoņu ģimenes locekļi, kuri izmanto tiesības brīvi pārvietoties saskaņā ar LESD 21. pantu vai Direktīvu 2004/38/EK (6), |
| --- | --- |

—

Savienības pilsoņu ģimenes locekļi, kuri izmanto tiesības brīvi pārvietoties saskaņā ar LESD 21. pantu vai Direktīvu 2004/38/EK (6),

| — | EEZ/CH pilsoņu ģimenes locekļi, kuri izmanto tādas pašas tiesības brīvi pārvietoties kā Savienības pilsoņi. |
| --- | --- |

—

EEZ/CH pilsoņu ģimenes locekļi, kuri izmanto tādas pašas tiesības brīvi pārvietoties kā Savienības pilsoņi.

Pārējās personas, tostarp bezvalstniekus (7), uzskata par “trešo valstu valstspiederīgajiem”.

Papildu skaidrojums

| — | ES/EEZ/CH pilsoņu ģimenes locekļi, kuriem tādēļ ir tiesības ieceļot un dzīvot uzņemošajā dalībvalstī kopā ar Savienības pilsoni neatkarīgi no to valstspiederības, ir:






  a) | laulātais vai partneris, ar kuru ES/EEZ/CH pilsonim ir reģistrētas partnerattiecības, ja tās ir reģistrētas, pamatojoties uz dalībvalsts tiesību aktiem, un uzņemošās dalībvalsts tiesību aktos tiek atzītas par līdzvērtīgām laulībai; |
| --- | --- | --- |

—

ES/EEZ/CH pilsoņu ģimenes locekļi, kuriem tādēļ ir tiesības ieceļot un dzīvot uzņemošajā dalībvalstī kopā ar Savienības pilsoni neatkarīgi no to valstspiederības, ir:

a)

laulātais vai partneris, ar kuru ES/EEZ/CH pilsonim ir reģistrētas partnerattiecības, ja tās ir reģistrētas, pamatojoties uz dalībvalsts tiesību aktiem, un uzņemošās dalībvalsts tiesību aktos tiek atzītas par līdzvērtīgām laulībai;

| b) | laulātā vai reģistrētā partnera tiešie pēcnācēji, kas nav sasnieguši 21 gada vecumu, vai apgādājamie; |
| --- | --- |

b)

laulātā vai reģistrētā partnera tiešie pēcnācēji, kas nav sasnieguši 21 gada vecumu, vai apgādājamie;

| c) | laulātā vai reģistrētā partnera apgādībā esošie tiešie augšupējie radinieki. |
| --- | --- |

c)

laulātā vai reģistrētā partnera apgādībā esošie tiešie augšupējie radinieki.

Līdztekus no a) līdz c) apakšpunktā minētajām kategorijām citi ģimenes locekļi noteiktos apstākļos arī var iegūt tiesības uz brīvu pārvietošanos saskaņā ar Savienības tiesību aktiem – proti, kad viņiem ir piešķirtas ieceļošanas un uzturēšanās tiesības saskaņā ar valsts tiesību aktiem, kuros transponēts Direktīvas 2004/38/EK 3. panta 2. punkts.

| — | Trešās valsts valstspiederīgos, kuru iesniegumu par piederību tāda Savienības pilsoņa ģimenes locekļiem, kuram ir tiesības brīvi pārvietoties Savienībā saskaņā ar LESD 21. pantu vai Direktīvu 2004/38/EK, ir noraidījusi kāda dalībvalsts, var uzskatīt par trešo valstu valstspiederīgajiem. Tādējādi uz minētajām personām var attiecināt Atgriešanas direktīvu, un tām būs piemērojami šajā direktīvā paredzētie obligātie standarti, procedūras un tiesības. Tomēr attiecībā uz lēmuma par saņēmēja statusa Direktīvas 2004/38/EK izpratnē noraidīšanu iespējamo pārsūdzību Komisija uzskata, ka attiecīgā persona arī turpmāk – ņemot vērā labvēlīgākos nosacījumus saskaņā ar Atgriešanas direktīvas 4. pantu – var paļauties uz procesuālajām garantijām, kas paredzētas Direktīvas 2004/38/EK VI nodaļā (piemēram, attiecībā uz lēmuma paziņošanu un pamatošanu, laiku, kas paredzēts brīvprātīgai izceļošanai no teritorijas, tiesiskās pārsūdzības procedūrām). |
| --- | --- |

—

Trešās valsts valstspiederīgos, kuru iesniegumu par piederību tāda Savienības pilsoņa ģimenes locekļiem, kuram ir tiesības brīvi pārvietoties Savienībā saskaņā ar LESD 21. pantu vai Direktīvu 2004/38/EK, ir noraidījusi kāda dalībvalsts, var uzskatīt par trešo valstu valstspiederīgajiem. Tādējādi uz minētajām personām var attiecināt Atgriešanas direktīvu, un tām būs piemērojami šajā direktīvā paredzētie obligātie standarti, procedūras un tiesības. Tomēr attiecībā uz lēmuma par saņēmēja statusa Direktīvas 2004/38/EK izpratnē noraidīšanu iespējamo pārsūdzību Komisija uzskata, ka attiecīgā persona arī turpmāk – ņemot vērā labvēlīgākos nosacījumus saskaņā ar Atgriešanas direktīvas 4. pantu – var paļauties uz procesuālajām garantijām, kas paredzētas Direktīvas 2004/38/EK VI nodaļā (piemēram, attiecībā uz lēmuma paziņošanu un pamatošanu, laiku, kas paredzēts brīvprātīgai izceļošanai no teritorijas, tiesiskās pārsūdzības procedūrām).

1.2.   Nelikumīga uzturēšanās

Juridiskais pamats: Atgriešanas direktīva – 3. panta 2. punkts Šengenas Robežu kodekss – 6. pants

Tāda trešās valsts valstspiederīgā atrašanās dalībvalsts teritorijā, kurš neatbilst vai vairs neatbilst ieceļošanas nosacījumiem, kas noteikti Šengenas Robežu kodeksa 5. pantā, vai arī citiem ieceļošanas, uzturēšanās vai pastāvīgas uzturēšanās nosacījumiem šajā dalībvalstī.

Šī plašā definīcija attiecas uz visiem trešo valstu valstspiederīgajiem, kuriem nav likumīgu tiesību uzturēties dalībvalstī. Ikviens trešās valsts valstspiederīgais fiziski uzturas kādas ES dalībvalsts teritorijā vai nu likumīgi, vai nelikumīgi. Trešās iespējas nav.

Juridiskajiem pieņēmumiem, ka personas, kuras fiziski uzturas īpaši noteiktās dalībvalsts teritorijas daļās (piemēram, tranzīta zonās vai noteiktos pierobežas apgabalos), ir personas, kuras “neuzturas teritorijā”, šajā saistībā nav nozīmes, jo tas vājinātu ES tiesību aktu kopuma atgriešanas jomā saskaņotu piemērošanu. Tomēr dalībvalstis var pieņemt lēmumu nepiemērot šai personu kategorijai noteiktus tiesību aktu kopuma atgriešanas jomā noteikumus (sk. 2. iedaļu).

Pamatojoties uz Šengenas Robežu kodeksa (ŠRK) 2016. gada kodificēto redakciju, ar Atgriešanas direktīvas 3. panta 2. punktā minēto atsauci uz ŠRK 5. pantu saprot atsauci uz ŠRK pašreizējo 6. pantu.

Tālāk norādītas tādu trešās valsts valstspiederīgo kategorijas, kas ir, piemēram, uzskatāmi par tādiem, kas nelikumīgi uzturas attiecīgajā dalībvalstī:

| — | personas, kuru uzturēšanās atļaujai vai vīzai beidzies derīguma termiņš, |
| --- | --- |

—

personas, kuru uzturēšanās atļaujai vai vīzai beidzies derīguma termiņš,

| — | personas, kuru uzturēšanās atļauja vai vīza ir anulēta, |
| --- | --- |

—

personas, kuru uzturēšanās atļauja vai vīza ir anulēta,

| — | noraidītie patvēruma meklētāji, |
| --- | --- |

—

noraidītie patvēruma meklētāji,

| — | patvēruma pieteikuma iesniedzēji, kuri saņēmuši lēmumu, ar ko tiek pārtrauktas viņu tiesības uz patvēruma meklētāja statusu, |
| --- | --- |

—

patvēruma pieteikuma iesniedzēji, kuri saņēmuši lēmumu, ar ko tiek pārtrauktas viņu tiesības uz patvēruma meklētāja statusu,

| — | personas, kuras saņēmušas ieceļošanas atteikumu pie robežas, |
| --- | --- |

—

personas, kuras saņēmušas ieceļošanas atteikumu pie robežas,

| — | personas, kuras aizturētas par nelikumīgu robežas šķērsošanu, |
| --- | --- |

—

personas, kuras aizturētas par nelikumīgu robežas šķērsošanu,

| — | neatbilstīgie migranti, kuri aizturēti dalībvalstu teritorijā, |
| --- | --- |

—

neatbilstīgie migranti, kuri aizturēti dalībvalstu teritorijā,

| — | personas, kuras aizturētas, šķērsojot bez likumīgām tiesībām to darīt dalībvalsts teritoriju, lai nokļūtu citā dalībvalstī, |
| --- | --- |

—

personas, kuras aizturētas, šķērsojot bez likumīgām tiesībām to darīt dalībvalsts teritoriju, lai nokļūtu citā dalībvalstī,

| — | personas, kuras nav tiesīgas uzturēties dalībvalstī, kurā tās aizturētas (pat, ja tās ir tiesīgas uzturēties citā dalībvalstī), |
| --- | --- |

—

personas, kuras nav tiesīgas uzturēties dalībvalstī, kurā tās aizturētas (pat, ja tās ir tiesīgas uzturēties citā dalībvalstī),

| — | personas, kuras uzturas dalībvalsts teritorijā brīvprātīgai izceļošanai noteiktajā laikposmā, |
| --- | --- |

—

personas, kuras uzturas dalībvalsts teritorijā brīvprātīgai izceļošanai noteiktajā laikposmā,

| — | personas, kuru izraidīšana ir atlikta. |
| --- | --- |

—

personas, kuru izraidīšana ir atlikta.

Tālāk norādītās personas netiek uzskatītas par tādām, kas dalībvalstī uzturas nelikumīgi, jo tām ir likumīgas tiesības (kas var būt tikai noteiktas uz laiku) uzturēties attiecīgajā dalībvalstī:

| — | patvēruma pieteikuma iesniedzēji, kuri uzturas dalībvalstī, kurā tie ir tiesīgi uzturēties patvēruma procedūras laikā, |
| --- | --- |

—

patvēruma pieteikuma iesniedzēji, kuri uzturas dalībvalstī, kurā tie ir tiesīgi uzturēties patvēruma procedūras laikā,

| — | bezvalstnieki, kuri uzturas dalībvalstī, kurā tie saskaņā ar valsts tiesību aktiem ir tiesīgi uzturēties bezvalstnieka statusa noteikšanas procedūras laikā, |
| --- | --- |

—

bezvalstnieki, kuri uzturas dalībvalstī, kurā tie saskaņā ar valsts tiesību aktiem ir tiesīgi uzturēties bezvalstnieka statusa noteikšanas procedūras laikā,

| — | personas, kuras uzturas dalībvalstī, kurā tām ir pieļaujamas uzturēšanās statuss (ar nosacījumu, ka valsts tiesību aktos šāds statuss ir uzskatāms par “likumīgu uzturēšanos”), |
| --- | --- |

—

personas, kuras uzturas dalībvalstī, kurā tām ir pieļaujamas uzturēšanās statuss (ar nosacījumu, ka valsts tiesību aktos šāds statuss ir uzskatāms par “likumīgu uzturēšanos”),

| — | krāpnieciskā ceļā iegūtu uzturēšanās atļauju turētāji līdz brīdim, kamēr uzturēšanās atļauja netiek anulēta vai atsaukta un kamēr tā tiek uzskatīta par derīgu. |
| --- | --- |

—

krāpnieciskā ceļā iegūtu uzturēšanās atļauju turētāji līdz brīdim, kamēr uzturēšanās atļauja netiek anulēta vai atsaukta un kamēr tā tiek uzskatīta par derīgu.

Papildu skaidrojums

| — | Personas, kuru uzturēšanās atļaujas pieteikums tiek izskatīts, var uzskatīt par tādām, kas uzturas valstī likumīgi vai nelikumīgi, atkarībā no tā, vai tām ir derīga vīza vai citas uzturēšanās tiesības. |
| --- | --- |

—

Personas, kuru uzturēšanās atļaujas pieteikums tiek izskatīts, var uzskatīt par tādām, kas uzturas valstī likumīgi vai nelikumīgi, atkarībā no tā, vai tām ir derīga vīza vai citas uzturēšanās tiesības.

| — | Lai uzturēšanās būtu nelikumīga, nav nepieciešams minimālais uzturēšanās ilgums vai trešās valsts valstspiederīgā nodoms nelikumīgi uzturēties dalībvalsts teritorijā – sk. Tiesas spriedumu lietā C-47/15, Affum
   (8) (48. punkts). |
| --- | --- |

—

Lai uzturēšanās būtu nelikumīga, nav nepieciešams minimālais uzturēšanās ilgums vai trešās valsts valstspiederīgā nodoms nelikumīgi uzturēties dalībvalsts teritorijā – sk. Tiesas spriedumu lietā C-47/15, Affum
   (8) (48. punkts).

| — | Personas, kuras iesniedz pieteikumu uzturēšanās atļaujas, kurai beidzies derīguma termiņš, atjaunošanai, uzskata par tādām, kas dalībvalstī uzturas nelikumīgi, ja vien dalībvalsts tiesību aktos nav noteikts citādi (sk. arī 5.7. iedaļu). |
| --- | --- |

—

Personas, kuras iesniedz pieteikumu uzturēšanās atļaujas, kurai beidzies derīguma termiņš, atjaunošanai, uzskata par tādām, kas dalībvalstī uzturas nelikumīgi, ja vien dalībvalsts tiesību aktos nav noteikts citādi (sk. arī 5.7. iedaļu).

| — | Trešo valstu valstspiederīgie, kuriem piemērota Atgriešanas direktīvā noteiktā atgriešanas procedūra un kuri nelikumīgi uzturas dalībvalsts teritorijā bez pamatota neatgriešanās iemesla (Tiesas sprieduma lietā C-329/11 Achoughbabian 48. punktā minētais scenārijs (9)) ir uzskatāmi par personām, kas dalībvalstī uzturas nelikumīgi. Īpašā atsauce Tiesas spriedumā Achoughbabian lietā attiecas tikai uz valsts krimināltiesību noteikumu atbilstību Atgriešanas direktīvai. Minētajā spriedumā nav minēta Atgriešanas direktīvas darbības joma un piemērojamība, tātad ir piemērojams 2. panta 1. punktā noteiktais vispārējais noteikums: “vai nu A, vai B” nozīmē, ka persona vai nu uzturas valstī nelikumīgi, un Atgriešanas direktīva ir piemērojama, vai arī personai ir tiesības uzturēties valstī, un Atgriešanas direktīvu nepiemēro. |
| --- | --- |

—

Trešo valstu valstspiederīgie, kuriem piemērota Atgriešanas direktīvā noteiktā atgriešanas procedūra un kuri nelikumīgi uzturas dalībvalsts teritorijā bez pamatota neatgriešanās iemesla (Tiesas sprieduma lietā C-329/11 Achoughbabian 48. punktā minētais scenārijs (9)) ir uzskatāmi par personām, kas dalībvalstī uzturas nelikumīgi. Īpašā atsauce Tiesas spriedumā Achoughbabian lietā attiecas tikai uz valsts krimināltiesību noteikumu atbilstību Atgriešanas direktīvai. Minētajā spriedumā nav minēta Atgriešanas direktīvas darbības joma un piemērojamība, tātad ir piemērojams 2. panta 1. punktā noteiktais vispārējais noteikums: “vai nu A, vai B” nozīmē, ka persona vai nu uzturas valstī nelikumīgi, un Atgriešanas direktīva ir piemērojama, vai arī personai ir tiesības uzturēties valstī, un Atgriešanas direktīvu nepiemēro.

1.3.   Atgriešana

Juridiskais pamats: Atgriešanas direktīva – 3. panta 3. punkts

Attiecīgai personai brīvprātīgi ievērojot atgriešanās pienākumu vai piespiedu kārtā, došanās atpakaļ uz:

| 1) | personas izcelsmes valsti; vai |
| --- | --- |

1)

personas izcelsmes valsti; vai

| 2) | tranzīta valsti saskaņā ar Kopienas vai divpusējiem atpakaļuzņemšanas nolīgumiem vai citiem režīmiem, vai |
| --- | --- |

2)

tranzīta valsti saskaņā ar Kopienas vai divpusējiem atpakaļuzņemšanas nolīgumiem vai citiem režīmiem, vai

| 3) | citu trešo valsti, kurā attiecīgais trešās valsts valstspiederīgais brīvprātīgi nolemj atgriezties un kurā viņu uzņems. |
| --- | --- |

3)

citu trešo valsti, kurā attiecīgais trešās valsts valstspiederīgais brīvprātīgi nolemj atgriezties un kurā viņu uzņems.

Šī definīcija ietver ierobežojumus attiecībā uz to, ko var uzskatīt par “atgriešanu” un ko nevar uzskatīt par “atgriešanu” Atgriešanas direktīvas īstenošanas nolūkā. Saskaņā ar Savienības tiesību aktiem trešās valsts valstspiederīgā, kurš dalībvalstī uzturas nelikumīgi, nosūtīšana atpakaļ uz citu dalībvalsti nav uzskatāma par “atgriešanu”. Tomēr šāda rīcība izņēmuma gadījumā ir iespējama saskaņā ar divpusējiem atpakaļuzņemšanas nolīgumiem vai Dublinas regulu; tāpēc minēto procesu ir ieteicams dēvēt nevis par “atgriešanu”, bet gan par “nosūtīšanu atpakaļ” vai “pārvietošanu”.

Definīcija ietver arī to, ka dalībvalstis var īstenot trešās valsts valstspiederīgā atgriešanu tikai apstākļos, kuri sīki norādīti kādā no šā punkta trim ievilkumiem. Tādēļ, piemēram, nav iespējams izraidīt atgriežamo personu uz trešo valsti, kas nav personas izcelsmes valsts vai tranzīta valsts, bez atgriežamās personas piekrišanas.

Papildu skaidrojums

| — | “Izcelsmes valsts” pirmajā ievilkumā attiecas uz trešās valsts valstspiederīgā valstspiederības valsti; bezvalstniekiem par to parasti uzskata agrākās pastāvīgās dzīvesvietas valsti. |
| --- | --- |

—

“Izcelsmes valsts” pirmajā ievilkumā attiecas uz trešās valsts valstspiederīgā valstspiederības valsti; bezvalstniekiem par to parasti uzskata agrākās pastāvīgās dzīvesvietas valsti.

| — | “Tranzīta valsts” otrajā ievilkumā attiecas tikai uz trešām valstīm, nevis ES dalībvalstīm. |
| --- | --- |

—

“Tranzīta valsts” otrajā ievilkumā attiecas tikai uz trešām valstīm, nevis ES dalībvalstīm.

| — | “Kopienas vai divpusējie atpakaļuzņemšanas nolīgumi vai citi režīmi” otrajā ievilkumā attiecas tikai uz nolīgumiem ar trešām valstīm. Divpusējie atpakaļuzņemšanas nolīgumi starp dalībvalstīm šajā kontekstā nav būtiski. Tomēr šādi nolīgumi starp dalībvalstīm var atsevišķos gadījumos ļaut nosūtīt neatbilstīgos migrantus uz citām dalībvalstīm saskaņā ar Atgriešanas direktīvas 6. panta 3. punktu (sk. 5.5. iedaļu). |
| --- | --- |

—

“Kopienas vai divpusējie atpakaļuzņemšanas nolīgumi vai citi režīmi” otrajā ievilkumā attiecas tikai uz nolīgumiem ar trešām valstīm. Divpusējie atpakaļuzņemšanas nolīgumi starp dalībvalstīm šajā kontekstā nav būtiski. Tomēr šādi nolīgumi starp dalībvalstīm var atsevišķos gadījumos ļaut nosūtīt neatbilstīgos migrantus uz citām dalībvalstīm saskaņā ar Atgriešanas direktīvas 6. panta 3. punktu (sk. 5.5. iedaļu).

| — | Jēdziens “brīvprātīgi nolemj atgriezties” trešajā ievilkumā nav tas pats, kas brīvprātīga izceļošana. Jēdziens “brīvprātīgi” šajā saistībā attiecas uz atgriežamās personas galamērķa izvēli. Galamērķa brīvprātīga izvēle var būt iespējama arī izraidīšanas procedūras sagatavošanas laikā: var būt gadījumi, kuros atgriežamā persona izvēlas izraidīšanu uz citu trešo valsti, nevis uz tranzīta valsti vai izcelsmes valsti. |
| --- | --- |

—

Jēdziens “brīvprātīgi nolemj atgriezties” trešajā ievilkumā nav tas pats, kas brīvprātīga izceļošana. Jēdziens “brīvprātīgi” šajā saistībā attiecas uz atgriežamās personas galamērķa izvēli. Galamērķa brīvprātīga izvēle var būt iespējama arī izraidīšanas procedūras sagatavošanas laikā: var būt gadījumi, kuros atgriežamā persona izvēlas izraidīšanu uz citu trešo valsti, nevis uz tranzīta valsti vai izcelsmes valsti.

| — | Atgriešanās valsts norādīšana izraidīšanas gadījumā: ja ir noteikts laikposms brīvprātīgai izceļošanai, atgriežamajai personai noteiktajā laikā ir jāizpilda atgriešanās pienākums un pēc būtības nav jānorāda atgriešanās valsts. Trešo valsti, uz kuru tiks izraidīta persona, norāda tikai tajā gadījumā, ja dalībvalstīm ir jāizmanto piespiedu līdzekļi (sk. 1.5. iedaļu). |
| --- | --- |

—

Atgriešanās valsts norādīšana izraidīšanas gadījumā: ja ir noteikts laikposms brīvprātīgai izceļošanai, atgriežamajai personai noteiktajā laikā ir jāizpilda atgriešanās pienākums un pēc būtības nav jānorāda atgriešanās valsts. Trešo valsti, uz kuru tiks izraidīta persona, norāda tikai tajā gadījumā, ja dalībvalstīm ir jāizmanto piespiedu līdzekļi (sk. 1.5. iedaļu).

1.4.   Atgriešanas lēmums

Juridiskais pamats: Atgriešanas direktīva – 3. panta 4. punkts un 6. panta 6. punkts

Administratīvs vai tiesas lēmums vai akts, kurā norādīts vai konstatēts, ka trešās valsts valstspiederīgā uzturēšanās ir nelikumīga, un noteikts vai konstatēts atgriešanās pienākums.

“Atgriešanas lēmuma” definīcijā galvenā uzmanība ir vērsta uz diviem pamatelementiem. Atgriešanas lēmumā jāietver:

| 1) | paziņojums saistībā ar uzturēšanās nelikumību; un |
| --- | --- |

1)

paziņojums saistībā ar uzturēšanās nelikumību; un

| 2) | atgriešanās pienākuma uzlikšana. |
| --- | --- |

2)

atgriešanās pienākuma uzlikšana.

Atgriešanas lēmumā var ietvert tādus papildu elementus kā ieceļošanas aizliegums, laikposms brīvprātīgai izceļošanai, atgriešanās valsts norādīšana; ja atgriešanās valsts nav minēta, dalībvalstīm jānodrošina neizdošanas (non-refoulement) principa ievērošana saskaņā ar Atgriešanas direktīvas 5. pantu.

Dalībvalstīm ir plaša rīcības brīvība attiecībā uz veidu, kādā var pieņemt atgriešanas lēmumu (lēmums vai akts, tiesas vai administratīvs).

Atgriešanas lēmumu var pieņemt kā atsevišķu aktu vai lēmumu vai kopā ar citiem lēmumiem, piemēram, kā izraidīšanas rīkojumu vai lēmumu par likumīgas uzturēšanās izbeigšanu (sk. 12.1. iedaļu).

Atgriešanas lēmumā nosaka uzturēšanās nelikumību dalībvalstī, kurā lēmums pieņemts, vienlaikus nosakot pienākumu izceļot no ES dalībvalstu un Šengenas asociēto valstu teritorijām. Turklāt jāuzsver, ka saskaņā ar 11. pantu atgriešanas lēmumiem var pievienot ieceļošanas aizliegumu, kam ir Eiropas mēroga ietekme (saistošs visām valstīm, kurām ir saistoša Atgriešanas direktīva).

Papildu skaidrojums

| — | “Atgriešanas lēmuma” elastīgā definīcija neliedz pieņemt lēmumu, kas uzliek atgriešanās pienākumu kā spriedumu krimināllietā un saistībā ar kriminālprocesu – sk. Tiesas spriedumu lietā C-430/11, Sagor
   (10) (39. punkts). |
| --- | --- |

—

“Atgriešanas lēmuma” elastīgā definīcija neliedz pieņemt lēmumu, kas uzliek atgriešanās pienākumu kā spriedumu krimināllietā un saistībā ar kriminālprocesu – sk. Tiesas spriedumu lietā C-430/11, Sagor
   (10) (39. punkts).

1.5.   Izraidīšanas rīkojums

Juridiskais pamats: Atgriešanas direktīva – 3. panta 5. punkts un 8. panta 3. punkts

Administratīvs vai tiesas lēmums vai akts, kurā noteikta atgriešanās pienākuma izpilde piespiedu kārtā, proti, fiziska izvešana no dalībvalsts.

Izraidīšanas rīkojumu var izdot vai nu kopā ar atgriešanas lēmumu (viena posma procedūra), vai atsevišķi (divu posmu procedūra). Gadījumos, kad atgriešanas lēmums un izraidīšanas rīkojums ir izdots kopā, izmantojot viena posma procedūru, ir jāpaskaidro – tajā gadījumā, ja ir noteikts laikposms brīvprātīgai izceļošanai –, ka izraidīšana tiks veikta tikai tad, ja brīvprātīgai izceļošanai noteiktajā laikposmā nebūs izpildīts atgriešanās pienākums.

Ņemot vērā dalībvalstu pienākumu vienmēr ievērot neizdošanas (non-refoulement) principu, personu nevar izraidīt (fiziski izvest no dalībvalsts) uz nenorādītu galamērķi; izraidīt var tikai uz norādītu atgriešanās valsti. Atgriežamā persona ir iepriekš jāinformē par izraidīšanas procedūras galamērķi, lai tā varētu paust iemeslus, kuru dēļ tā uzskata, ka izraidīšana uz ierosināto galamērķi būtu pretrunā neizdošanas (non-refoulement) principam, un izmantot tiesības iesniegt apelāciju. Komisija iesaka norādīt atgriešanās valsti atsevišķā izraidīšanas lēmumā (divu posmu procedūra) vai norādīt valsti, uz kuru persona tiks izraidīta atgriešanās pienākuma nepildīšanas gadījumā, apvienotā atgriešanas un izraidīšanas lēmumā (viena posma procedūra), vai arī informēt trešās valsts valstspiederīgo ar cita lēmuma vai akta palīdzību.

1.6.   Bēgšanas iespējamība

Juridiskais pamats: Atgriešanas direktīva – 3. panta 7. punkts, 6. apsvērums

Attiecīgā gadījumā, pamatojoties uz tiesību aktos noteiktiem objektīviem kritērijiem, ir iemesls uzskatīt, ka trešās valsts valstspiederīgais, uz ko attiecas atgriešanas procedūras, varētu aizbēgt.

Bēgšanas iespējamības esība (vai neesība) ir izšķirīgs faktors, lai noteiktu, vai ir jānosaka laikposms brīvprātīgai izceļošanai, kā arī lai lemtu par to, vai jāpiemēro turēšana apsardzībā.

Dalībvalstīm jāpamato bēgšanas iespējamības novērtējums uz objektīviem kritērijiem, kuri noteikti valsts tiesību aktos. To netieši apstiprina Tiesas spriedums lietā C-528/15, Al Chodor
   (11), saistībā ar Dublinas regulas 2. panta n) apakšpunktā (12) noteikto “bēgšanas iespējamības” definīciju, kuras teksts būtībā ir identisks Atgriešanas direktīvas 3. panta 7. punktā noteiktajai definīcijai. Tiesa šajā spriedumā noteica, ka šādi objektīvi kritēriji ir skaidri jānosaka vispārējas piemērojamības saistošos noteikumos un ka nepietiek tikai ar valsts iedibināto judikatūru, kas apstiprina pastāvīgo administratīvo praksi. Tiesa arī secināja, ka turēšana apsardzībā ir jāatzīst par nelikumīgu, ja šādi kritēriji vispārējas piemērojamības saistošos noteikumos nav noteikti.

Lai gan dalībvalstīm ir plaša rīcības brīvība, nosakot šādus kritērijus, tām ir pienācīgi jāņem vērā tālāk minētie kritēriji, kas norāda uz to, ka trešās valsts valstspiederīgais, kas dalībvalstī uzturas nelikumīgi, varētu aizbēgt:

| — | dokumentu neesība, |
| --- | --- |

—

dokumentu neesība,

| — | dzīvesvietas, pastāvīgas uzturēšanās vietas vai ticamas adreses trūkums, |
| --- | --- |

—

dzīvesvietas, pastāvīgas uzturēšanās vietas vai ticamas adreses trūkums,

| — | nereģistrēšanās attiecīgajās iestādēs, |
| --- | --- |

—

nereģistrēšanās attiecīgajās iestādēs,

| — | skaidri redzams nodoms nepildīt ar atgriešanu saistītās prasības (piemēram, atgriešanas lēmumu, prasības bēgšanas novēršanai), |
| --- | --- |

—

skaidri redzams nodoms nepildīt ar atgriešanu saistītās prasības (piemēram, atgriešanas lēmumu, prasības bēgšanas novēršanai),

| — | kriminālsodāmība, tostarp par smagu noziedzīgu nodarījumu citā dalībvalstī (13), |
| --- | --- |

—

kriminālsodāmība, tostarp par smagu noziedzīgu nodarījumu citā dalībvalstī (13),

| — | notiekoša kriminālizmeklēšana un kriminālprocess, |
| --- | --- |

—

notiekoša kriminālizmeklēšana un kriminālprocess,

| — | atgriešanas lēmuma nepildīšana, tostarp atgriešanās pienākuma nepildīšana noteiktajā brīvprātīgas izceļošanas laikposmā, |
| --- | --- |

—

atgriešanas lēmuma nepildīšana, tostarp atgriešanās pienākuma nepildīšana noteiktajā brīvprātīgas izceļošanas laikposmā,

| — | iepriekšējā rīcība (piemēram, bēgšana), |
| --- | --- |

—

iepriekšējā rīcība (piemēram, bēgšana),

| — | finanšu līdzekļu trūkums, |
| --- | --- |

—

finanšu līdzekļu trūkums,

| — | attiecīgs citā dalībvalstī izsniegts atgriešanas lēmums, |
| --- | --- |

—

attiecīgs citā dalībvalstī izsniegts atgriešanas lēmums,

| — | netiek pildīta prasība doties uz citas dalībvalsts teritoriju, kura piešķīrusi derīgu uzturēšanās atļauju vai citu atļauju, kas dod uzturēšanās tiesības, |
| --- | --- |

—

netiek pildīta prasība doties uz citas dalībvalsts teritoriju, kura piešķīrusi derīgu uzturēšanās atļauju vai citu atļauju, kas dod uzturēšanās tiesības,

| — | nelikumīga ieceļošana ES dalībvalstu un Šengenas asociēto valstu teritorijā. |
| --- | --- |

—

nelikumīga ieceļošana ES dalībvalstu un Šengenas asociēto valstu teritorijā.

Valsts tiesību aktos var noteikt citus objektīvus kritērijus, lai noteiktu bēgšanas iespējamības esību.

Savienības tiesību aktu vispārējie principi un īpaši proporcionalitātes princips nosaka, ka visi lēmumi, kas pieņemti saskaņā ar Atgriešanas direktīvu, ir jāpieņem, novērtējot katru gadījumu atsevišķi. Iepriekš minētie kritēriji būtu jāņem vērā kā atsevišķas situācijas vispārīgā novērtējuma elements, bet tie nevar būt vienīgais pamatojums, lai automātiski pieņemtu “bēgšanas iespējamību”, jo bieži vien tikai vairāku iepriekš minēto kritēriju kopums var būt pamatojums secinājumam par šādas iespējamības esību. Jāizvairās no jebkādiem automātiskiem secinājumiem, piemēram, ka nelikumīga ieceļošana vai dokumentu trūkums nozīmē bēgšanas iespējamības esību. Minētajā atsevišķajā novērtējumā ir jāņem vērā visi būtiskie faktori, tostarp attiecīgo personu vecums, veselības stāvoklis un sociālie apstākļi, kas var tieši ietekmēt iespējamību, ka trešās valsts valstspiederīgais varētu aizbēgt, un atsevišķos gadījumos tajā var secināt, ka bēgšanas iespējamība nepastāv arī tad, ja ir konstatēta atbilstība vienam vai vairākiem valsts tiesību aktos noteiktajiem kritērijiem.

Papildus iepriekš minētajiem kritērijiem, kas var norādīt uz bēgšanas iespējamību, un neierobežojot attiecīgo trešo valstu valstspiederīgo tiesības tikt uzklausītiem un tiesības uz efektīvu tiesisko aizsardzību, valsts tiesību aktos var arī noteikt, ka atsevišķi objektīvi apstākļi pamato atspēkojamu pieņēmumu, ka pastāv bēgšanas iespējamība (piemēram, trešās valsts valstspiederīgajam būtu jāatspēko pieņēmums, ka neatkarīgi no tālāk minēto apstākļu pastāvēšanas šāda iespējamība nepastāv), piemēram:

| — | atsacīšanās sadarboties identificēšanas procesā, nepatiesu vai viltotu personu apliecinošo dokumentu izmantošana, esošo dokumentu iznīcināšana vai cita veida atbrīvošanās no tiem, vai atsacīšanās sniegt pirkstu nospiedumus, |
| --- | --- |

—

atsacīšanās sadarboties identificēšanas procesā, nepatiesu vai viltotu personu apliecinošo dokumentu izmantošana, esošo dokumentu iznīcināšana vai cita veida atbrīvošanās no tiem, vai atsacīšanās sniegt pirkstu nospiedumus,

| — | vardarbīga vai krāpnieciska pretošanās atgriešanas procedūrai, |
| --- | --- |

—

vardarbīga vai krāpnieciska pretošanās atgriešanas procedūrai,

| — | tādas prasības nepildīšana, kuras mērķis ir novērst bēgšanu (sk. 6.2. iedaļu), |
| --- | --- |

—

tādas prasības nepildīšana, kuras mērķis ir novērst bēgšanu (sk. 6.2. iedaļu),

| — | spēkā esoša ieceļošanas aizlieguma neievērošana, |
| --- | --- |

—

spēkā esoša ieceļošanas aizlieguma neievērošana,

| — | neatļautas sekundāras kustības veikšana uz citu dalībvalsti. |
| --- | --- |

—

neatļautas sekundāras kustības veikšana uz citu dalībvalsti.

Komisija iesaka paredzēt šādus atspēkojamus pieņēmumus valsts tiesību aktos.

1.7.   Brīvprātīga izceļošana

Juridiskais pamats: Atgriešanas direktīva – 3. panta 8. punkts

Atgriešanās pienākuma izpilde laikposmā, kas šim mērķim paredzēts atgriešanas lēmumā.

Brīvprātīga izceļošana saskaņā ar Savienības tiesību aktu kopumu atgriešanas jomā attiecas uz brīvprātīgu pienākuma atgriezties trešajā valstī izpildi. Jēdziens “brīvprātīga izceļošana” neattiecas uz gadījumiem, kad trešo valstu valstspiederīgie, kuri likumīgi uzturas dalībvalstī, paši vēlas atgriezties atpakaļ savā piederības valstī. Šāda “patiesi” brīvprātīga atgriešanās (1. scenārijs tālāk ievietotajā attēlā) Atgriešanas direktīvas darbības jomā neietilpst, jo attiecas uz trešo valstu valstspiederīgajiem, kuri likumīgi uzturas valstī. Trešo valstu valstspiederīgos, kas dalībvalstī uzturas nelikumīgi un kuri vēl nav atklāti vai aizturēti (piemēram, personas, kas pārsniedz uzturēšanās termiņu), var uzskatīt par tādiem, uz kuriem ir attiecināma “brīvprātīgas izceļošanas” definīcija. Uz minētajām personām jau attiecas “abstrakts” atgriešanās pienākums saskaņā ar Atgriešanas direktīvu, un attiecībā uz tām var pieņemt atgriešanas lēmumu, kā arī ieceļošanas aizliegumu, tiklīdz iestādes ir ieguvušas informāciju par šo personu nelikumīgo uzturēšanos (vēlākais robežkontroles punktā, izceļojot no valsts – sk. 5.1. un 11.3. iedaļu).

Tāpēc Atgriešanas direktīva attiecas tikai uz tālāk minēto 2. un 3. scenāriju:

1. BRĪVPRĀTĪGA ATGRIEŠANĀS: trešo valstu valstspiederīgo, kas dalībvalstī uzturas likumīgi, brīvprātīga atgriešanās

2. BRĪVPRĀTĪGA IZCEĻOŠANA: trešo valstu valstspiederīgo, kas dalībvalstī uzturas nelikumīgi, atgriešanās pienākuma brīvprātīga izpilde

3. IZRAIDĪŠANA: trešo valstu valstspiederīgo, kas dalībvalstī uzturas nelikumīgi, atgriešanās pienākuma izpilde piespiedu kārtā

2 + 3 = “atgriešana” (Atgriešanas direktīvas 3. panta 3. punkta izpratnē)

Došanās no vienas dalībvalsts teritorijas uz citas dalībvalsts teritoriju saskaņā ar 6. panta 2. punktu (sk. tālāk 5.4. iedaļu) nav uzskatāma par brīvprātīgu izceļošanu. Brīvprātīgas izceļošanas definīcija vienmēr attiecas uz izceļošanu uz trešo valsti. Īpaši noteikumi par sauszemes transporta tranzītu, šķērsojot citu dalībvalstu teritorijas, saistībā ar brīvprātīgu izceļošanu ir noteikti 6.4. iedaļā.

1.8.   Mazāk aizsargātas personas

Juridiskais pamats: Atgriešanas direktīva – 3. panta 9. punkts

Nepilngadīgie, nepavadīti nepilngadīgie, invalīdi, vecāka gadagājuma cilvēki, grūtnieces, vientuļi vecāki ar nepilngadīgiem bērniem un personas, kas ir spīdzinātas, izvarotas vai cietušas no citas nopietnas psiholoģiskas, fiziskas vai seksuālas vardarbības.

Pretēji mazāk aizsargātu personu definīcijai, kura izmantota tiesību aktu kopumā patvēruma jomā (piemēram, Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2013/33/ES (14) (“Uzņemšanas nosacījumu direktīva”) 21. pants vai Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2011/95/ES (15) (“Kvalifikācijas direktīva”) 20. panta 3. punkts), Atgriešanas direktīvā šī definīcija ir izstrādāta pilnīga saraksta veidā.

Tomēr īpašā uzmanība, kas saistībā ar atgriešanu jāvelta mazāk aizsargātu personu situācijai un šo personu īpašajām vajadzībām, jāvelta ne tikai 3. panta 9. punktā precīzi uzskaitītajām mazāk aizsargātu personu kategorijām. Komisija iesaka dalībvalstīm pievērst uzmanību arī citiem īpašiem neaizsargātības gadījumiem, piemēram, tiem, kas minēti tiesību aktu kopumā patvēruma jomā: cilvēku tirdzniecības upuriem vai sievietēm, kas kļuvušas par dzimumorgānu kropļošanas upuriem, personām, kas cieš no smagas slimības vai garīgiem traucējumiem.

Īpašas uzmanības veltīšana mazāk aizsargātu personu situācijai nav attiecināma tikai uz gadījumiem, kas precīzi norādīti Atgriešanas direktīvā (brīvprātīgas izceļošanas laikposmā, laikā, kad atgriešana ir atlikta, un turēšanas apsardzībā laikposmā). Tāpēc Komisija iesaka dalībvalstīm pievērst uzmanību mazāk aizsargātu personu vajadzībām visos atgriešanas procedūras posmos, katra gadījuma konkrēto apstākļu novērtējuma ietvaros.

2.   DARBĪBAS JOMA

Juridiskais pamats: Atgriešanas direktīva – 2. pants un 4. panta 4. punkts

Atgriešanas direktīvas darbības joma ir plaša un tā attiecas uz visiem trešo valstu valstspiederīgajiem, kuri nelikumīgi uzturas kādas dalībvalsts teritorijā. Atgriešanas direktīva patlaban ir saistoša šādām dalībvalstīm:

| — | visām ES dalībvalstīm, izņemot Apvienoto Karalisti un Īriju, |
| --- | --- |

—

visām ES dalībvalstīm, izņemot Apvienoto Karalisti un Īriju,

| — | Šveicei, Norvēģijai, Islandei un Lihtenšteinai. |
| --- | --- |

—

Šveicei, Norvēģijai, Islandei un Lihtenšteinai.

Dalībvalstis var pieņemt lēmumu nepiemērot šo direktīvu attiecībā uz noteiktām trešo valstu valstspiederīgo kategorijām:

| — | “robežas šķērsošanas gadījumos” saskaņā ar Atgriešanas direktīvas 2. panta 2. punkta a) apakšpunktu (sk. 2.1. iedaļu), un |
| --- | --- |

—

“robežas šķērsošanas gadījumos” saskaņā ar Atgriešanas direktīvas 2. panta 2. punkta a) apakšpunktu (sk. 2.1. iedaļu), un

| — | “krimināltiesiskos gadījumos” saskaņā ar Atgriešanas direktīvas 2. panta 2. punkta b) apakšpunktu (sk. 2.2. iedaļu). |
| --- | --- |

—

“krimināltiesiskos gadījumos” saskaņā ar Atgriešanas direktīvas 2. panta 2. punkta b) apakšpunktu (sk. 2.2. iedaļu).

Dalībvalsts lēmums izmantot atkāpi no direktīvas noteikumiem un nepiemērot direktīvu “robežas šķērsošanas gadījumos” vai “krimināltiesiskos gadījumos” ir iepriekš skaidri jānorāda valsts īstenošanas tiesību aktos (16), pretējā gadījumā ir iespējams, ka šādam lēmumam nav tiesisku seku. Attiecībā uz paziņošanu par šādu lēmumu nav īpašu oficiālu prasību. Tomēr ir svarīgi, lai valsts tiesību aktos būtu skaidri (tieši vai netieši) norādīts, vai un cik lielā mērā dalībvalsts izmanto minēto atkāpi.

Ja dalībvalsts nav iepriekš publiskojusi savu lēmumu izmantot atkāpes saskaņā ar Atgriešanas direktīvas 2. panta 2. punkta a) vai b) apakšpunktu, šos noteikumus nevar izmantot kā pamatojumu Atgriešanas direktīvas nepiemērošanai atsevišķos gadījumos.

Nekas neliedz dalībvalstīm ierobežot atkāpes no Atgriešanas direktīvas 2. panta 2. punkta a) vai b) apakšpunkta izmantošanu attiecībā uz noteiktām personu kategorijām (piemēram, tikai ieceļošanas atteikumi pie gaisa telpas robežām vai jūras robežām), ar nosacījumu, ka tas ir skaidri noteikts valsts īstenošanas tiesību aktos.

Dalībvalstis var pieņemt lēmumu izmantot atkāpi vēlākā posmā, pēc Atgriešanas direktīvas sākotnējās transponēšanas valsts tiesību aktos. Tomēr tas nedrīkst radīt nelabvēlīgas sekas tām personām, kurām Atgriešanas direktīvas iedarbība jau bija piemērojama (sk. Tiesas spriedumu lietā C-297/12, Filev un Osmani
   (17): “
  [...] ja vien dalībvalsts vēl nav izmantojusi šo iespēju [...] tā nevar atsaukties uz tiesībām ierobežot šīs direktīvas piemērojamību personām saskaņā ar tās 2. panta 2. punkta b) apakšpunktu attiecībā uz personām, kurām minētās direktīvas iedarbība jau bija piemērojama
  ”).

2.1.   
  “Robežas šķērsošanas gadījumi” – 2. panta 2. punkta a) apakšpunkts

Personām, kurām atteikta ieceļošana un kuras atrodas tranzīta zonā vai dalībvalsts pierobežas apgabalā, dalībvalstīs bieži piemēro īpašus noteikumus – pamatojoties uz “juridisku pieņēmumu”, dažkārt netiek uzskatīts, ka šādas personas “uzturas attiecīgās dalībvalsts teritorijā”, un tām tiek piemēroti īpaši noteikumi. Atgriešanas direktīvā šī pieeja nav izmantota, un tajā uzskatīts, ka ikviens trešās valsts valstspiederīgais fiziski uzturas dalībvalsts teritorijā, uz kuru attiecas tās darbības joma.

Tomēr dalībvalstis var brīvi pieņemt lēmumu nepiemērot šo direktīvu “robežas šķērsošanas gadījumiem”, kas definēti kā trešo valstu valstspiederīgie:

| — | uz kuriem attiecas ieceļošanas atteikums saskaņā ar Šengenas Robežu kodeksa
   (18)
  13. pantu vai |
| --- | --- |

—

uz kuriem attiecas ieceļošanas atteikums saskaņā ar Šengenas Robežu kodeksa
   (18)
  13. pantu vai

| — | kurus kompetentās iestādes ir aizturējušas vai notvērušas saistībā ar nelikumīgu dalībvalsts ārējās (zemes, jūras vai gaisa) robežas šķērsošanu un kuri vēlāk nav ieguvuši atļauju vai tiesības palikt attiecīgajā dalībvalstī. |
| --- | --- |

—

kurus kompetentās iestādes ir aizturējušas vai notvērušas saistībā ar nelikumīgu dalībvalsts ārējās (zemes, jūras vai gaisa) robežas šķērsošanu un kuri vēlāk nav ieguvuši atļauju vai tiesības palikt attiecīgajā dalībvalstī.

Šīs atkāpes izmantošana var būt lietderīga, piemēram, dalībvalstīs, kas ir robežvalstis un izjūt ievērojamu migrācijas spiedienu, kad tā var nodrošināt efektīvākas procedūras; šādos gadījumos Komisija iesaka izmantot šādu atkāpi.

“Robežas šķērsošanas gadījumiem” paredzētajās valsts procedūrās ir jāievēro starptautisko tiesību aktu vispārējie principi un attiecīgo trešo valstu valstspiederīgo pamattiesības, kā arī Atgriešanas direktīvas 4. panta 4. punktā noteiktās garantijas (sk. 2.2. iedaļu).

Papildu skaidrojums

| — | 2. panta 2. punkta a) apakšpunkts paredz tiešu laika un telpas saikni ar ārējās robežas šķērsošanu. Tāpēc tas attiecas uz trešo valstu valstspiederīgajiem, kurus kompetentās iestādes ir aizturējušas vai notvērušas tieši ārējās robežas nelikumīgas šķērsošanas laikā vai šīs ārējās robežas tuvumā pēc tās šķērsošanas – sk. Tiesas spriedumu lietā C-47/15, Affum (72. punkts). |
| --- | --- |

—

2. panta 2. punkta a) apakšpunkts paredz tiešu laika un telpas saikni ar ārējās robežas šķērsošanu. Tāpēc tas attiecas uz trešo valstu valstspiederīgajiem, kurus kompetentās iestādes ir aizturējušas vai notvērušas tieši ārējās robežas nelikumīgas šķērsošanas laikā vai šīs ārējās robežas tuvumā pēc tās šķērsošanas – sk. Tiesas spriedumu lietā C-47/15, Affum (72. punkts).

| — | Uz tālāk norādītajām personu kategorijām attiecas, piemēram, jēdziens “kurus kompetentās iestādes ir aizturējušas vai notvērušas saistībā ar nelikumīgu dalībvalsts ārējās [...] robežas šķērsošanu”, jo tam ir TIEŠA saistība ar nelikumīgu robežas šķērsošanu:






  — | personas, kuras nelikumīgi ierodas ar kuģi un kuras ir aizturētas ierašanās brīdī vai neilgi pēc ierašanās, |
| --- | --- | --- |

—

Uz tālāk norādītajām personu kategorijām attiecas, piemēram, jēdziens “kurus kompetentās iestādes ir aizturējušas vai notvērušas saistībā ar nelikumīgu dalībvalsts ārējās [...] robežas šķērsošanu”, jo tam ir TIEŠA saistība ar nelikumīgu robežas šķērsošanu:

—

personas, kuras nelikumīgi ierodas ar kuģi un kuras ir aizturētas ierašanās brīdī vai neilgi pēc ierašanās,

| — | personas, kuras policija aizturējusi brīdī, kad tās pārrāpušās pār robežas žogu, |
| --- | --- |

—

personas, kuras policija aizturējusi brīdī, kad tās pārrāpušās pār robežas žogu,

| — | nelikumīgie ieceļotāji, kuri izkāpj no vilciena/autobusa, ar ko tie nogādāti tieši dalībvalsts teritorijā (bez iepriekšējas apstāšanās dalībvalsts teritorijā). |
| --- | --- |

—

nelikumīgie ieceļotāji, kuri izkāpj no vilciena/autobusa, ar ko tie nogādāti tieši dalībvalsts teritorijā (bez iepriekšējas apstāšanās dalībvalsts teritorijā).

| — | Uz tālāk norādītajām personu kategorijām, neattiecas jēdziens “kurus kompetentās iestādes ir aizturējušas vai notvērušas saistībā ar nelikumīgu dalībvalsts ārējās [...] robežas šķērsošanu”, jo tam vairs nav TIEŠAS saistības ar nelikumīgu robežas šķērsošanu:






  — | nelikumīgie ieceļotāji, kuri aizturēti dalībvalsts teritorijā noteiktā laikposmā pēc nelikumīgās ieceļošanas, |
| --- | --- | --- |

—

Uz tālāk norādītajām personu kategorijām, neattiecas jēdziens “kurus kompetentās iestādes ir aizturējušas vai notvērušas saistībā ar nelikumīgu dalībvalsts ārējās [...] robežas šķērsošanu”, jo tam vairs nav TIEŠAS saistības ar nelikumīgu robežas šķērsošanu:

—

nelikumīgie ieceļotāji, kuri aizturēti dalībvalsts teritorijā noteiktā laikposmā pēc nelikumīgās ieceļošanas,

| — | nelikumīgie migranti, kuri aizturēti pierobežas reģionā, ja vien tam nav tiešas saistības ar nelikumīgu robežas šķērsošanu, |
| --- | --- |

—

nelikumīgie migranti, kuri aizturēti pierobežas reģionā, ja vien tam nav tiešas saistības ar nelikumīgu robežas šķērsošanu,

| — | nelikumīgie migranti, kuri izkāpj no autobusa, kas ierodas no trešās valsts, ja autobuss jau ir veicis vairākas apstāšanās ES teritorijā, |
| --- | --- |

—

nelikumīgie migranti, kuri izkāpj no autobusa, kas ierodas no trešās valsts, ja autobuss jau ir veicis vairākas apstāšanās ES teritorijā,

| — | nelikumīgie migranti, kuri iepriekš ir bijuši izraidīti un kuri pārkāpj joprojām spēkā esošo ieceļošanas aizliegumu (ja vien aizturēšanai nav tiešas saistības ar nelikumīgu robežas šķērsošanu), |
| --- | --- |

—

nelikumīgie migranti, kuri iepriekš ir bijuši izraidīti un kuri pārkāpj joprojām spēkā esošo ieceļošanas aizliegumu (ja vien aizturēšanai nav tiešas saistības ar nelikumīgu robežas šķērsošanu),

| — | nelikumīgie migranti, kuri šķērso iekšējo robežu – sk. Tiesas spriedumu lietā C-47/15, Affum (69. punkts), direktīvas 2. panta 2. punktu attiecībā uz ārējām robežām un ŠRK 14. pantu, ko piemēro pie ārējām robežām, |
| --- | --- |

—

nelikumīgie migranti, kuri šķērso iekšējo robežu – sk. Tiesas spriedumu lietā C-47/15, Affum (69. punkts), direktīvas 2. panta 2. punktu attiecībā uz ārējām robežām un ŠRK 14. pantu, ko piemēro pie ārējām robežām,

| — | trešo valstu valstspiederīgie, kuri dalībvalstī uzturas nelikumīgi un kuri izceļo no dalībvalstu un Šengenas asociēto valstu teritorijām – sk. Tiesas spriedumu lietā C-47/15, Affum (71. punkts). |
| --- | --- |

—

trešo valstu valstspiederīgie, kuri dalībvalstī uzturas nelikumīgi un kuri izceļo no dalībvalstu un Šengenas asociēto valstu teritorijām – sk. Tiesas spriedumu lietā C-47/15, Affum (71. punkts).

| — | Praktisks piemērs gadījumiem, uz kuriem attiecas klauzula “un kuri vēlāk nav ieguvuši atļauju vai tiesības uzturēties attiecīgajā dalībvalstī”, kuriem atkāpi nepiemēro:






  — | nelikumīgie ieceļotāji, kuri aizturēti pie ārējās robežas un vēlāk ieguvuši tiesības palikt valstī kā patvēruma meklētāji. Arī tajā gadījumā, kad pēc patvēruma pieteikuma galīgās noraidīšanas viņi atkal kļūst par “personām, kuras dalībvalstī uzturas nelikumīgi”, viņus nedrīkst izslēgt no direktīvas darbības jomas kā “robežas šķērsošanas gadījumus”, |
| --- | --- | --- |

—

Praktisks piemērs gadījumiem, uz kuriem attiecas klauzula “un kuri vēlāk nav ieguvuši atļauju vai tiesības uzturēties attiecīgajā dalībvalstī”, kuriem atkāpi nepiemēro:

—

nelikumīgie ieceļotāji, kuri aizturēti pie ārējās robežas un vēlāk ieguvuši tiesības palikt valstī kā patvēruma meklētāji. Arī tajā gadījumā, kad pēc patvēruma pieteikuma galīgās noraidīšanas viņi atkal kļūst par “personām, kuras dalībvalstī uzturas nelikumīgi”, viņus nedrīkst izslēgt no direktīvas darbības jomas kā “robežas šķērsošanas gadījumus”,

| — | trešās valsts valstspiederīgais, kuram atteikta ieceļošana un kurš uzturas lidostas tranzīta zonā (un tādējādi viņam var nepiemērot šo direktīvu), medicīnisku iemeslu dēļ tiek pārvests uz slimnīcu, un viņam ir dalībvalsts izsniegta īstermiņa uzturēšanās atļauja (nevis tikai izraidīšanas atlikšana saskaņā ar 9. panta 2. punkta a) apakšpunktu) uz hospitalizācijas laiku. |
| --- | --- |

—

trešās valsts valstspiederīgais, kuram atteikta ieceļošana un kurš uzturas lidostas tranzīta zonā (un tādējādi viņam var nepiemērot šo direktīvu), medicīnisku iemeslu dēļ tiek pārvests uz slimnīcu, un viņam ir dalībvalsts izsniegta īstermiņa uzturēšanās atļauja (nevis tikai izraidīšanas atlikšana saskaņā ar 9. panta 2. punkta a) apakšpunktu) uz hospitalizācijas laiku.

| — | Attiecībā uz trešo valstu valstspiederīgajiem, kuriem saskaņā ar 2. panta 2. punkta a) apakšpunktu nepiemēro Atgriešanas direktīvu, pieņemto lēmumu veidu, saturu un tiesiskās aizsardzības līdzekļus reglamentē valsts tiesību akti. |
| --- | --- |

—

Attiecībā uz trešo valstu valstspiederīgajiem, kuriem saskaņā ar 2. panta 2. punkta a) apakšpunktu nepiemēro Atgriešanas direktīvu, pieņemto lēmumu veidu, saturu un tiesiskās aizsardzības līdzekļus reglamentē valsts tiesību akti.

| — | Ieceļošanas atteikums saskaņā ar ŠRK 14. pantu attiecas uz ikvienu personu, kura nav izpildījusi ieceļošanas noteikumus saskaņā ar ŠRK 6. panta 1. punktu. |
| --- | --- |

—

Ieceļošanas atteikums saskaņā ar ŠRK 14. pantu attiecas uz ikvienu personu, kura nav izpildījusi ieceļošanas noteikumus saskaņā ar ŠRK 6. panta 1. punktu.

| — | Personām, kurām atteikta ieceļošana lidostas tranzīta zonā vai kuras atrodas robežšķērsošanas vietā, kas atrodas dalībvalsts teritorijā, piemēro Atgriešanas direktīvu (jo tās jau fiziski atrodas dalībvalsts teritorijā). Tomēr dalībvalstis var izmantot atkāpi no 2. panta 2. punkta a) apakšpunkta, norādot, ka dalībvalstis var pieņemt lēmumu nepiemērot direktīvu minētajos gadījumos. |
| --- | --- |

—

Personām, kurām atteikta ieceļošana lidostas tranzīta zonā vai kuras atrodas robežšķērsošanas vietā, kas atrodas dalībvalsts teritorijā, piemēro Atgriešanas direktīvu (jo tās jau fiziski atrodas dalībvalsts teritorijā). Tomēr dalībvalstis var izmantot atkāpi no 2. panta 2. punkta a) apakšpunkta, norādot, ka dalībvalstis var pieņemt lēmumu nepiemērot direktīvu minētajos gadījumos.

| — | Izņēmumus robežu šķērsošanas gadījumiem saskaņā ar 2. panta 2. punkta a) apakšpunktu piemēro tikai tad, ja aizturēšana veikta pie ārējām robežām, nevis iekšējām robežām – sk. Tiesas spriedumu lietā C-47/15, Affum. |
| --- | --- |

—

Izņēmumus robežu šķērsošanas gadījumiem saskaņā ar 2. panta 2. punkta a) apakšpunktu piemēro tikai tad, ja aizturēšana veikta pie ārējām robežām, nevis iekšējām robežām – sk. Tiesas spriedumu lietā C-47/15, Affum.

| — | Iekšējās robežkontroles pagaidu ieviešana nepadara iekšējās robežas par ārējām robežām. Tāpēc šī situācija neietekmē Atgriešanas direktīvas darbības jomu. |
| --- | --- |

—

Iekšējās robežkontroles pagaidu ieviešana nepadara iekšējās robežas par ārējām robežām. Tāpēc šī situācija neietekmē Atgriešanas direktīvas darbības jomu.

| — | Robežu šķērsošanas gadījumi un līdzīgi gadījumi, kuriem var nepiemērot direktīvu saskaņā ar 2. panta 2. punkta a) apakšpunktu, nav tas pats, kas šīs direktīvas 12. panta 3. punktā minētie gadījumi (vienkāršota procedūra nelikumīgas ieceļošanas gadījumā). Nelikumīga ieceļošana (12. panta 3. punktā minētais termins) nav sinonīms “robežu šķērsošanas un līdzīgiem” gadījumiem, kas minēti Atgriešanas direktīvas 2. panta 2. punkta a) apakšpunktā. Piemērs: trešās valsts valstspiederīgajam, kurš nelikumīgi uzturas dalībvalstī un kurš ir aizturēts dalībvalsts teritorijā pēc trim mēnešiem kopš viņa nelikumīgās ieceļošanas, nepiemēro Atgriešanas direktīvas 2. panta 2. punkta a) apakšpunktu, bet var piemērot šīs direktīvas 12. panta 3. punktu. |
| --- | --- |

—

Robežu šķērsošanas gadījumi un līdzīgi gadījumi, kuriem var nepiemērot direktīvu saskaņā ar 2. panta 2. punkta a) apakšpunktu, nav tas pats, kas šīs direktīvas 12. panta 3. punktā minētie gadījumi (vienkāršota procedūra nelikumīgas ieceļošanas gadījumā). Nelikumīga ieceļošana (12. panta 3. punktā minētais termins) nav sinonīms “robežu šķērsošanas un līdzīgiem” gadījumiem, kas minēti Atgriešanas direktīvas 2. panta 2. punkta a) apakšpunktā. Piemērs: trešās valsts valstspiederīgajam, kurš nelikumīgi uzturas dalībvalstī un kurš ir aizturēts dalībvalsts teritorijā pēc trim mēnešiem kopš viņa nelikumīgās ieceļošanas, nepiemēro Atgriešanas direktīvas 2. panta 2. punkta a) apakšpunktu, bet var piemērot šīs direktīvas 12. panta 3. punktu.

2.2.   Īpaši aizsardzības pasākumi robežas šķērsošanas gadījumiem

Ja dalībvalstis izvēlas nepiemērot direktīvu robežas šķērsošanas gadījumiem, tām tomēr ir jāievēro neizdošanas (non-refoulement) princips un jānodrošina – saskaņā ar Atgriešanas direktīvas 4. panta 4. punktu –, ka personu, uz kurām tā attiecas, aizsardzība nav mazāk labvēlīga, nekā noteikts Atgriešanas direktīvas pantos par:

| — | piespiedu līdzekļu izmantošanas ierobežojumiem, |
| --- | --- |

—

piespiedu līdzekļu izmantošanas ierobežojumiem,

| — | izraidīšanas atlikšanu, |
| --- | --- |

—

izraidīšanas atlikšanu,

| — | neatliekamo medicīnisko aprūpi un nepieciešamo slimību ārstēšanu, ievērojot mazāk aizsargātu personu īpašās vajadzības; un |
| --- | --- |

—

neatliekamo medicīnisko aprūpi un nepieciešamo slimību ārstēšanu, ievērojot mazāk aizsargātu personu īpašās vajadzības; un

| — | turēšanas apsardzībā apstākļiem. |
| --- | --- |

—

turēšanas apsardzībā apstākļiem.

Turklāt jāuzsver, ka aizsardzības pasākumus saskaņā ar Savienības tiesību aktu kopumu patvēruma jomā (piemēram, īpaši attiecībā uz patvēruma procedūras pieejamību) nekādā gadījumā nevar atcelt ar dalībvalstu lēmumu nepiemērot Atgriešanas direktīvu robežas šķērsošanas gadījumiem. Savienības tiesību aktu kopumā patvēruma jomā noteiktās saistības ietver dalībvalstu pienākumu:

| — | informēt trešo valstu valstspiederīgos, kuri varētu vēlēties pieteikties starptautiskajai aizsardzībai, par šādu iespēju, |
| --- | --- |

—

informēt trešo valstu valstspiederīgos, kuri varētu vēlēties pieteikties starptautiskajai aizsardzībai, par šādu iespēju,

| — | nodrošināt, ka robežsargiem un citām kompetentajām amatpersonām ir pieejama atbilstīgā informācija un ka personāls saņem vajadzīgo apmācību par to, kā noteikt pieteikuma iesniedzējus, un norādījumi pieteikuma iesniedzēju informēšanai par starptautiskās aizsardzības pieteikumu iesniegšanas vietu un veidu, |
| --- | --- |

—

nodrošināt, ka robežsargiem un citām kompetentajām amatpersonām ir pieejama atbilstīgā informācija un ka personāls saņem vajadzīgo apmācību par to, kā noteikt pieteikuma iesniedzējus, un norādījumi pieteikuma iesniedzēju informēšanai par starptautiskās aizsardzības pieteikumu iesniegšanas vietu un veidu,

| — | nodrošināt tulka pakalpojumus, ciktāl tas vajadzīgs, lai vienkāršotu piekļuvi procedūrai, |
| --- | --- |

—

nodrošināt tulka pakalpojumus, ciktāl tas vajadzīgs, lai vienkāršotu piekļuvi procedūrai,

| — | nodrošināt efektīvu piekļuvi organizācijām un personām, kuras sniedz konsultācijas pieteikuma iesniedzējiem, kuri atrodas robežšķērsošanas vietās, tostarp tranzīta zonā, pie ārējām robežām. |
| --- | --- |

—

nodrošināt efektīvu piekļuvi organizācijām un personām, kuras sniedz konsultācijas pieteikuma iesniedzējiem, kuri atrodas robežšķērsošanas vietās, tostarp tranzīta zonā, pie ārējām robežām.

Papildu skaidrojums

| — | Minēto noteikumu praktiska piemērošana gadījumos, kad atteikta ieceļošana pie robežas – ir divas iespējas: persona fiziski atrodas dalībvalsts teritorijā pēc tam, kad tā ir saņēmusi ieceļošanas atteikumu pie robežas (piemēram, lidostas tranzīta zonā), vai persona fiziski neatrodas dalībvalsts teritorijā (piemēram, persona, kura saņēmusi ieceļošanas atteikumu pie sauszemes robežas un kura joprojām fiziski atrodas trešās valsts teritorijā). Pirmajā gadījumā jāpiemēro Atgriešanas direktīvas 4. panta 4. punktā minētās garantijas; otrajā gadījumā 4. panta 4. punktu nepiemēro. |
| --- | --- |

—

Minēto noteikumu praktiska piemērošana gadījumos, kad atteikta ieceļošana pie robežas – ir divas iespējas: persona fiziski atrodas dalībvalsts teritorijā pēc tam, kad tā ir saņēmusi ieceļošanas atteikumu pie robežas (piemēram, lidostas tranzīta zonā), vai persona fiziski neatrodas dalībvalsts teritorijā (piemēram, persona, kura saņēmusi ieceļošanas atteikumu pie sauszemes robežas un kura joprojām fiziski atrodas trešās valsts teritorijā). Pirmajā gadījumā jāpiemēro Atgriešanas direktīvas 4. panta 4. punktā minētās garantijas; otrajā gadījumā 4. panta 4. punktu nepiemēro.

| — | Neizdošanas (non-refoulement) principa ievērošana, kas atzīts Atgriešanas direktīvas 4. panta 4. punkta b) apakšpunktā – un noteikts Eiropas Savienības Pamattiesību hartas (CFR) 19. panta 2. punktā, kā arī Eiropas Cilvēktiesību konvencijas (ECTK) 3. pantā –, ir absolūta, un to nekādā gadījumā nedrīkst ierobežot, pat tad, ja ārvalstnieki apdraud sabiedrisko kārtību vai ir izdarījuši īpaši smagu noziegumu. Šādām personām var atņemt bēgļa vai alternatīvās aizsardzības statusu, bet tās joprojām nedrīkst nosūtīt atpakaļ uz teritoriju, kurā šīs personas var tikt spīdzinātas vai nogalinātas. |
| --- | --- |

—

Neizdošanas (non-refoulement) principa ievērošana, kas atzīts Atgriešanas direktīvas 4. panta 4. punkta b) apakšpunktā – un noteikts Eiropas Savienības Pamattiesību hartas (CFR) 19. panta 2. punktā, kā arī Eiropas Cilvēktiesību konvencijas (ECTK) 3. pantā –, ir absolūta, un to nekādā gadījumā nedrīkst ierobežot, pat tad, ja ārvalstnieki apdraud sabiedrisko kārtību vai ir izdarījuši īpaši smagu noziegumu. Šādām personām var atņemt bēgļa vai alternatīvās aizsardzības statusu, bet tās joprojām nedrīkst nosūtīt atpakaļ uz teritoriju, kurā šīs personas var tikt spīdzinātas vai nogalinātas.

2.3.   Krimināltiesiskie un izdošanas gadījumi

Dalībvalstis var brīvi pieņemt lēmumu nepiemērot šo direktīvu attiecībā uz trešo valstu valstspiederīgajiem:

| — | kuri saskaņā ar valsts tiesību aktiem ir pakļauti atpakaļnosūtīšanas procedūrai kā krimināltiesiskai sankcijai, |
| --- | --- |

—

kuri saskaņā ar valsts tiesību aktiem ir pakļauti atpakaļnosūtīšanas procedūrai kā krimināltiesiskai sankcijai,

| — | kuri saskaņā ar valsts tiesību aktiem ir pakļauti atpakaļnosūtīšanas procedūrai krimināltiesisku sankciju rezultātā, vai |
| --- | --- |

—

kuri saskaņā ar valsts tiesību aktiem ir pakļauti atpakaļnosūtīšanas procedūrai krimināltiesisku sankciju rezultātā, vai

| — | kuriem piemēro izdošanas procedūras. |
| --- | --- |

—

kuriem piemēro izdošanas procedūras.

Papildu skaidrojums

| — | Šajos noteikumos paredzētie krimināltiesiskie gadījumi ir tādi gadījumi, kurus dalībvalstu valsts tiesiskajā sistēmā parasti uzskata par noziegumiem.






  — | Lietā C-297/12, Filev un Osmani, Tiesa skaidri norādīja, ka valsts tiesību aktu narkotisko vielu jomā noteikumu pārkāpumi un notiesāšana par narkotisko vielu tirdzniecību var būt gadījumi, kuriem ir piemērojams šis izņēmums. |
| --- | --- | --- |

—

Šajos noteikumos paredzētie krimināltiesiskie gadījumi ir tādi gadījumi, kurus dalībvalstu valsts tiesiskajā sistēmā parasti uzskata par noziegumiem.

—

Lietā C-297/12, Filev un Osmani, Tiesa skaidri norādīja, ka valsts tiesību aktu narkotisko vielu jomā noteikumu pārkāpumi un notiesāšana par narkotisko vielu tirdzniecību var būt gadījumi, kuriem ir piemērojams šis izņēmums.

| — | Lietā C-329/11, Achoughbabian, Tiesa apstiprināja, ka šo izņēmumu nevar piemērot attiecībā uz trešo valstu valstspiederīgajiem, kuri ir izdarījuši pārkāpumu, kas saistīts tikai ar nelikumīgu uzturēšanos valstī, tā, ka Atgriešanas direktīva zaudē savu mērķi un saistošo iedarbību. |
| --- | --- |

—

Lietā C-329/11, Achoughbabian, Tiesa apstiprināja, ka šo izņēmumu nevar piemērot attiecībā uz trešo valstu valstspiederīgajiem, kuri ir izdarījuši pārkāpumu, kas saistīts tikai ar nelikumīgu uzturēšanos valstī, tā, ka Atgriešanas direktīva zaudē savu mērķi un saistošo iedarbību.

| — | Sīki pārkāpumi migrācijas jomā, piemēram, nelikumīga ieceļošana vai uzturēšanās, nevar būt pamatojums šā izņēmuma piemērošanai. |
| --- | --- |

—

Sīki pārkāpumi migrācijas jomā, piemēram, nelikumīga ieceļošana vai uzturēšanās, nevar būt pamatojums šā izņēmuma piemērošanai.

| — | Izdošanas procedūras ne vienmēr ir saistītas ar atgriešanas procedūrām. 1957. gada Eiropas Padomes konvencijā (19) izdošanas jēdziens ir ierobežots kā to personu nodošana no valsts valstij, “attiecībā uz kurām Pieprasītājas Puses kompetentās varas iestādes ir uzsākušas procesuālās darbības sakarā ar nodarījumu vai arī attiecībā uz kurām minētās varas iestādes vēlas izpildīt sodu vai aresta orderi”. Tomēr minētās procedūras var pārklāties, un šīs atkāpes mērķis ir skaidri noteikt, ka dalībvalstīm, īstenojot atgriešanas procedūru saistībā ar izdošanas procedūrām, ir iespēja nepiemērot Atgriešanas direktīvā ietvertās procesuālās garantijas. |
| --- | --- |

—

Izdošanas procedūras ne vienmēr ir saistītas ar atgriešanas procedūrām. 1957. gada Eiropas Padomes konvencijā (19) izdošanas jēdziens ir ierobežots kā to personu nodošana no valsts valstij, “attiecībā uz kurām Pieprasītājas Puses kompetentās varas iestādes ir uzsākušas procesuālās darbības sakarā ar nodarījumu vai arī attiecībā uz kurām minētās varas iestādes vēlas izpildīt sodu vai aresta orderi”. Tomēr minētās procedūras var pārklāties, un šīs atkāpes mērķis ir skaidri noteikt, ka dalībvalstīm, īstenojot atgriešanas procedūru saistībā ar izdošanas procedūrām, ir iespēja nepiemērot Atgriešanas direktīvā ietvertās procesuālās garantijas.

3.   LABVĒLĪGĀKI NOTEIKUMI

Juridiskais pamats: Atgriešanas direktīva – 4. pants

Lai gan Atgriešanas direktīvas mērķis ir saskaņot dalībvalstu atgriešanas procedūras, tajā skaidri norādīts, ka tā neierobežo labvēlīgākus noteikumus, kas ietverti divpusējos vai daudzpusējos starptautiskos nolīgumos (4. panta 1. punkts).

Atgriešanas direktīva neskar “noteikumus, kas varētu būt labvēlīgāki trešās valsts valstspiederīgajiem, kuri noteikti Kopienas tiesību aktos imigrācijas un patvēruma jomā” (4. panta 2. punkts), kā arī “dalībvalstu tiesības pieņemt vai saglabāt noteikumus, kas ir labvēlīgāki personām, uz kurām tie attiecas, ar nosacījumu, ka šādi noteikumi atbilst šai direktīvai” (4. panta 3. punkts).

Papildu skaidrojums

| — | Ņemot vērā, ka Atgriešanas direktīvas mērķis ir nodrošināt kopīgus obligātos standartus attiecībā uz personu pamattiesību ievērošanu atgriešanas procedūru laikā, jēdzienu “labvēlīgāks” vienmēr interpretē kā “labvēlīgāks atgriežamajai personai”, nevis labvēlīgāks izraidošajai/nosūtošajai valstij. |
| --- | --- |

—

Ņemot vērā, ka Atgriešanas direktīvas mērķis ir nodrošināt kopīgus obligātos standartus attiecībā uz personu pamattiesību ievērošanu atgriešanas procedūru laikā, jēdzienu “labvēlīgāks” vienmēr interpretē kā “labvēlīgāks atgriežamajai personai”, nevis labvēlīgāks izraidošajai/nosūtošajai valstij.

| — | Dalībvalstis nevar brīvi piemērot stingrākus standartus jomās, uz kurām attiecas Atgriešanas direktīva: sk. Tiesas spriedumu lietā C-61/11, El Dridi
   (20) (33. punkts): “[...] Direktīvā 2008/115/EK [...] dalībvalstīm tomēr nav ļauts saistībā ar tajā reglamentēto jomu piemērot stingrākus noteikumus.” |
| --- | --- |

—

Dalībvalstis nevar brīvi piemērot stingrākus standartus jomās, uz kurām attiecas Atgriešanas direktīva: sk. Tiesas spriedumu lietā C-61/11, El Dridi
   (20) (33. punkts): “[...] Direktīvā 2008/115/EK [...] dalībvalstīm tomēr nav ļauts saistībā ar tajā reglamentēto jomu piemērot stingrākus noteikumus.”

| — | Soda naudas uzlikšana atgriešanas lēmuma pieņemšanas vietā Atgriešanas direktīva neļauj ieviest mehānismu, kurā ir paredzēts, ka trešās valsts valstspiederīgā nelikumīgas uzturēšanās dalībvalsts teritorijā gadījumā atkarībā no apstākļiem piemēro vai nu naudas sodu, vai izraidīšanu, jo šie pasākumi ir savstarpēji izslēdzoši (sk. Tiesas spriedumu lietā C-38/14, Zaizoune
   (21)). |
| --- | --- |

—

Soda naudas uzlikšana atgriešanas lēmuma pieņemšanas vietā Atgriešanas direktīva neļauj ieviest mehānismu, kurā ir paredzēts, ka trešās valsts valstspiederīgā nelikumīgas uzturēšanās dalībvalsts teritorijā gadījumā atkarībā no apstākļiem piemēro vai nu naudas sodu, vai izraidīšanu, jo šie pasākumi ir savstarpēji izslēdzoši (sk. Tiesas spriedumu lietā C-38/14, Zaizoune
   (21)).

| — | Atsevišķu Atgriešanas direktīvas daļu piemērošana personām, uz kurām neattiecas 2. panta 2. punkta a) un b) apakšpunkts, ir saderīga ar direktīvu, un var uzskatīt, ka uz to attiecas 4. panta 3. punkts, jo šāda prakse būtu labvēlīgāka attiecīgajam trešās valsts valstspiederīgajam. |
| --- | --- |

—

Atsevišķu Atgriešanas direktīvas daļu piemērošana personām, uz kurām neattiecas 2. panta 2. punkta a) un b) apakšpunkts, ir saderīga ar direktīvu, un var uzskatīt, ka uz to attiecas 4. panta 3. punkts, jo šāda prakse būtu labvēlīgāka attiecīgajam trešās valsts valstspiederīgajam.

4.   SANKCIJAS PAR MIGRĀCIJAS NOTEIKUMU PĀRKĀPŠANU

Juridiskais pamats: Atgriešanas direktīva – kā interpretējusi Tiesa lietās C-61/11, El Dridi, C-329/11, Achoughbabian, C-430/11, Sagor, C-297/12, Filev un Osmani, C-38/14, Zaizoune, C-290/14, Celaj, C-47/15, Affum

Dalībvalstis var brīvi noteikt efektīvas, samērīgas un preventīvas sankcijas, tostarp brīvības atņemšanu kā krimināltiesisku sankciju, par migrācijas noteikumu pārkāpumiem, ar nosacījumu, ka šādi pasākumi neietekmē Atgriešanas direktīvas piemērošanu un nodrošina pamattiesību ievērošanu pilnā mērā, it īpaši to, kas noteiktas CFR un interpretētas saskaņā ar attiecīgajiem ECTK noteikumiem. Migrācijas noteikumu pārkāpumu veidus, par kuriem piemērojamas sankcijas, nosaka valsts tiesību aktos.

Dalībvalstis var savas krimināltiesības brīvi attiecināt uz migrācijas noteikumu pārkāpumiem, kuri izdarīti arī citās dalībvalstīs, un ņemt vērā šādus pārkāpumus savās krimināltiesībās.

Ieceļošanas aizlieguma nepildīšana Dalībvalstis var piemērot krimināltiesiskas sankcijas pret tiem trešo valstu valstspiederīgajiem, kuri dalībvalstī uzturas nelikumīgi, kuri ir tikuši nosūtīti atpakaļ, bet, pārkāpjot ieceļošanas aizliegumu, atkārtoti ieceļo dalībvalsts teritorijā. Šāda krimināltiesiska sankcija ir pieļaujama tikai ar nosacījumu, ka attiecībā uz trešās valsts valstspiederīgo izdotais ieceļošanas aizliegums atbilst direktīvas noteikumiem. Šādām krimināltiesiskām sankcijām ir pilnā mērā jāatbilst pamattiesībām un 1951. gada Ženēvas Konvencijai (22), proti, 31. panta 1. punktam (23) (sk. Tiesas spriedumu lietā C-290/14, Celaj
   (24)).

| — | Atgriešanas direktīva neliedz piemērot kriminālsodu, ievērojot valsts kriminālprocesa normas, attiecībā uz trešo valstu valstspiederīgajiem, kuriem saskaņā ar Atgriešanas direktīvu izveidotās atgriešanas procedūras piemērotas nesekmīgi un kuri nelikumīgi uzturas dalībvalstu teritorijā bez pamatotiem iemesliem, lai neīstenotu personas atgriešanu. Kriminālsodam, kura mērķis ir atturēt šādas atgriežamās personas no nelikumīgas uzturēšanās dalībvalstī, ir pilnā mērā jāatbilst pamattiesībām, it īpaši tām, kas noteiktas ECTK (sk. Tiesas spriedumu lietā C-329/11, Achoughbabian, 48. un 49. punkts), un tam jāatbilst proporcionalitātes principam. |
| --- | --- |

—

Atgriešanas direktīva neliedz piemērot kriminālsodu, ievērojot valsts kriminālprocesa normas, attiecībā uz trešo valstu valstspiederīgajiem, kuriem saskaņā ar Atgriešanas direktīvu izveidotās atgriešanas procedūras piemērotas nesekmīgi un kuri nelikumīgi uzturas dalībvalstu teritorijā bez pamatotiem iemesliem, lai neīstenotu personas atgriešanu. Kriminālsodam, kura mērķis ir atturēt šādas atgriežamās personas no nelikumīgas uzturēšanās dalībvalstī, ir pilnā mērā jāatbilst pamattiesībām, it īpaši tām, kas noteiktas ECTK (sk. Tiesas spriedumu lietā C-329/11, Achoughbabian, 48. un 49. punkts), un tam jāatbilst proporcionalitātes principam.

| — | Komisija iesaka dalībvalstīm paredzēt valsts tiesību aktos efektīvas, samērīgas un preventīvas sankcijas (piemēram, naudas sodi, dokumentu izņemšana, pabalstu/maksājumu samazināšana vai atteikums piešķirt pabalstus/maksājumus, atteikums izsniegt darba atļauju) attiecībā uz trešo valstu valstspiederīgajiem, kuri ar nodomu traucē atgriešanas procesam (piemēram, iznīcinot ceļošanas dokumentu, sniedzot nepatiesas ziņas par savu identitāti, pretojoties identificēšanai, atkārtoti atsakoties iekāpt transportlīdzeklī), ar nosacījumu, ka šādas sankcijas neapdraud Atgriešanas direktīvas mērķa sasniegšanu un pilnā mērā atbilst pamattiesībām. |
| --- | --- |

—

Komisija iesaka dalībvalstīm paredzēt valsts tiesību aktos efektīvas, samērīgas un preventīvas sankcijas (piemēram, naudas sodi, dokumentu izņemšana, pabalstu/maksājumu samazināšana vai atteikums piešķirt pabalstus/maksājumus, atteikums izsniegt darba atļauju) attiecībā uz trešo valstu valstspiederīgajiem, kuri ar nodomu traucē atgriešanas procesam (piemēram, iznīcinot ceļošanas dokumentu, sniedzot nepatiesas ziņas par savu identitāti, pretojoties identificēšanai, atkārtoti atsakoties iekāpt transportlīdzeklī), ar nosacījumu, ka šādas sankcijas neapdraud Atgriešanas direktīvas mērķa sasniegšanu un pilnā mērā atbilst pamattiesībām.

| — | Kriminālatbildības noteikšana par nelikumīgu uzturēšanos Dalībvalstis nevar piemērot brīvības atņemšanas sodu saskaņā ar valsts krimināltiesībām, tikai pamatojoties uz nelikumīgu uzturēšanos, pirms atgriešanas procedūru īstenošanas vai atgriešanas procedūru īstenošanas laikā, jo tas kavētu atgriešanu (sk. Tiesas spriedumu lietā C-61/11, El Dridi). Tomēr Atgriešanas direktīva neaizliedz dalībvalstīm noteikt brīvības atņemšanas sodu, lai sodītu par izdarītajiem pārkāpumiem, kuri neizriet no nelikumīgas uzturēšanās, tostarp situācijās, kad atgriešanas procedūras vēl nav pabeigtas (sk. Tiesas spriedumu lietā C-47/15, Affum, 65. punkts). |
| --- | --- |

—

Kriminālatbildības noteikšana par nelikumīgu uzturēšanos Dalībvalstis nevar piemērot brīvības atņemšanas sodu saskaņā ar valsts krimināltiesībām, tikai pamatojoties uz nelikumīgu uzturēšanos, pirms atgriešanas procedūru īstenošanas vai atgriešanas procedūru īstenošanas laikā, jo tas kavētu atgriešanu (sk. Tiesas spriedumu lietā C-61/11, El Dridi). Tomēr Atgriešanas direktīva neaizliedz dalībvalstīm noteikt brīvības atņemšanas sodu, lai sodītu par izdarītajiem pārkāpumiem, kuri neizriet no nelikumīgas uzturēšanās, tostarp situācijās, kad atgriešanas procedūras vēl nav pabeigtas (sk. Tiesas spriedumu lietā C-47/15, Affum, 65. punkts).

| — | Finansiāli sodi (Samērīga) naudas soda uzlikšana saskaņā ar valsts krimināltiesībām par nelikumīgu uzturēšanos dalībvalstī pati par sevi nav nesavienojama ar Atgriešanas direktīvas mērķiem, jo tā nekavē atgriešanas lēmuma pieņemšanu un īstenošanu, pilnībā ievērojot Atgriešanas direktīvas noteikumus (sk. Tiesas spriedumu lietā C-430/11, Sagor). Valsts tiesiskais regulējums, kurā ir paredzēts – nelikumīgas uzturēšanās valstī gadījumā – piemērot vai nu naudas sodu, vai izraidīšanu, ir pretrunā Atgriešanas direktīvai, jo šie divi pasākumi ir savstarpēji izslēdzoši, mazinot Direktīvas lietderīgo iedarbību (sk. Tiesas spriedumu lietā C-38/14, Zaizoune). |
| --- | --- |

—

Finansiāli sodi (Samērīga) naudas soda uzlikšana saskaņā ar valsts krimināltiesībām par nelikumīgu uzturēšanos dalībvalstī pati par sevi nav nesavienojama ar Atgriešanas direktīvas mērķiem, jo tā nekavē atgriešanas lēmuma pieņemšanu un īstenošanu, pilnībā ievērojot Atgriešanas direktīvas noteikumus (sk. Tiesas spriedumu lietā C-430/11, Sagor). Valsts tiesiskais regulējums, kurā ir paredzēts – nelikumīgas uzturēšanās valstī gadījumā – piemērot vai nu naudas sodu, vai izraidīšanu, ir pretrunā Atgriešanas direktīvai, jo šie divi pasākumi ir savstarpēji izslēdzoši, mazinot Direktīvas lietderīgo iedarbību (sk. Tiesas spriedumu lietā C-38/14, Zaizoune).

| — | Saskaņā ar 5. pantu Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvā 2009/52/EK (25) (“Direktīvā par sankcijām pret darba devējiem”) darba devējiem, kas bez atļaujas nodarbina trešo valstu valstspiederīgos, kuri dalībvalstīs uzturas nelikumīgi, ir piemērojamas finansiālas sankcijas, kas ietver maksājumus atgriešanas izdevumu segšanai gadījumos, kad īsteno atgriešanas procedūras. Dalībvalstis var pieņemt lēmumu ietvert finansiālajās sankcijās vismaz atgriešanas procedūras vidējās izmaksas. |
| --- | --- |

—

Saskaņā ar 5. pantu Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvā 2009/52/EK (25) (“Direktīvā par sankcijām pret darba devējiem”) darba devējiem, kas bez atļaujas nodarbina trešo valstu valstspiederīgos, kuri dalībvalstīs uzturas nelikumīgi, ir piemērojamas finansiālas sankcijas, kas ietver maksājumus atgriešanas izdevumu segšanai gadījumos, kad īsteno atgriešanas procedūras. Dalībvalstis var pieņemt lēmumu ietvert finansiālajās sankcijās vismaz atgriešanas procedūras vidējās izmaksas.

| — | Tūlītēja izraidīšana saskaņā ar valsts krimināltiesībām (gadījumos, kuri nav izslēgti no Atgriešanas direktīvas darbības jomas saskaņā ar 2. panta 2. punkta b) apakšpunktu – sk. iepriekš 2.3. iedaļu) – tā ir atļauta tikai ciktāl spriedumā noteikts, ka šis sods atbilst visām Atgriešanas direktīvā noteiktajām garantijām (tostarp par atgriešanas lēmuma formu, tiesiskajām garantijām un par iepriekšēju brīvprātīgas izceļošanas iespējas apsvēršanu) (sk. Tiesas spriedumu lietā C-430/11, Sagor). |
| --- | --- |

—

Tūlītēja izraidīšana saskaņā ar valsts krimināltiesībām (gadījumos, kuri nav izslēgti no Atgriešanas direktīvas darbības jomas saskaņā ar 2. panta 2. punkta b) apakšpunktu – sk. iepriekš 2.3. iedaļu) – tā ir atļauta tikai ciktāl spriedumā noteikts, ka šis sods atbilst visām Atgriešanas direktīvā noteiktajām garantijām (tostarp par atgriešanas lēmuma formu, tiesiskajām garantijām un par iepriekšēju brīvprātīgas izceļošanas iespējas apsvēršanu) (sk. Tiesas spriedumu lietā C-430/11, Sagor).

| — | Mājas arests saskaņā ar valsts krimināltiesībām To var noteikt tikai tad, ja ir nodrošinātas garantijas, ka mājas arests nekavē atgriešanu un ka tas tiek noņemts, tiklīdz ir iespējama attiecīgās personas fiziska izvešana no attiecīgās dalībvalsts (sk. Tiesas spriedumu lietā C-430/11, Sagor). |
| --- | --- |

—

Mājas arests saskaņā ar valsts krimināltiesībām To var noteikt tikai tad, ja ir nodrošinātas garantijas, ka mājas arests nekavē atgriešanu un ka tas tiek noņemts, tiklīdz ir iespējama attiecīgās personas fiziska izvešana no attiecīgās dalībvalsts (sk. Tiesas spriedumu lietā C-430/11, Sagor).

Papildu skaidrojums

| — | “Pamatoti iemesli, lai neīstenotu personas atgriešanu”, var ietvert:






  — | vai nu iemeslus, ko atgriežamā persona nevar ietekmēt (piemēram, sliktās sadarbības ar trešo valstu iestādēm dēļ kavējas vajadzīgo dokumentu saņemšana no trešām valstīm; droša atgriešanās nav iespējama, jo atgriešanās valstī ir krīzes situācija; atgriešana tiek oficiāli atlikta noteiktām atgriežamo personu kategorijām), vai |
| --- | --- | --- |

—

“Pamatoti iemesli, lai neīstenotu personas atgriešanu”, var ietvert:

—

vai nu iemeslus, ko atgriežamā persona nevar ietekmēt (piemēram, sliktās sadarbības ar trešo valstu iestādēm dēļ kavējas vajadzīgo dokumentu saņemšana no trešām valstīm; droša atgriešanās nav iespējama, jo atgriešanās valstī ir krīzes situācija; atgriešana tiek oficiāli atlikta noteiktām atgriežamo personu kategorijām), vai

| — | iemeslus, kas skar atgriežamo personu un kuri Savienības vai valsts tiesību aktos ir atzīti par likumīgiem vai pamatotiem (piemēram, veselības problēmas vai ģimenes apstākļi, kuru dēļ izraidīšana tiek atlikta; norisinās pārsūdzības procedūra, kuras dēļ atgriešana ir atlikta; lēmums sadarboties ar iestādēm liecinieka statusā). Subjektīvu vēlmi palikt ES nekad nevar uzskatīt par “pamatotu iemeslu”. |
| --- | --- |

—

iemeslus, kas skar atgriežamo personu un kuri Savienības vai valsts tiesību aktos ir atzīti par likumīgiem vai pamatotiem (piemēram, veselības problēmas vai ģimenes apstākļi, kuru dēļ izraidīšana tiek atlikta; norisinās pārsūdzības procedūra, kuras dēļ atgriešana ir atlikta; lēmums sadarboties ar iestādēm liecinieka statusā). Subjektīvu vēlmi palikt ES nekad nevar uzskatīt par “pamatotu iemeslu”.

| — | “Nepamatoti iemesli, lai neīstenotu personas atgriešanu”, var būt iemesli, kurus atgriežamā persona var ietekmēt un kuri Savienības vai valsts tiesību aktos nav atzīti par likumīgiem vai pamatotiem (piemēram, atsacīšanās sadarboties, lai iegūtu ceļošanas dokumentus, atsacīšanās sadarboties, lai noteiktu personas identitāti, dokumentu iznīcināšana, bēgšana, izraidīšanas centienu kavēšana). |
| --- | --- |

—

“Nepamatoti iemesli, lai neīstenotu personas atgriešanu”, var būt iemesli, kurus atgriežamā persona var ietekmēt un kuri Savienības vai valsts tiesību aktos nav atzīti par likumīgiem vai pamatotiem (piemēram, atsacīšanās sadarboties, lai iegūtu ceļošanas dokumentus, atsacīšanās sadarboties, lai noteiktu personas identitāti, dokumentu iznīcināšana, bēgšana, izraidīšanas centienu kavēšana).

5.   AIZTURĒŠANA UN PIENĀKUMS PIEŅEMT ATGRIEŠANAS LĒMUMU

Juridiskais pamats: Atgriešanas direktīva – 6. panta 1. punkts

Dalībvalstis pieņem atgriešanas lēmumu par ikvienu trešās valsts valstspiederīgo, kurš nelikumīgi uzturas to teritorijā.

Dalībvalstu pienākums ir pieņemt atgriešanas lēmumu attiecībā uz ikvienu trešās valsts valstspiederīgo, kurš nelikumīgi uzturas to teritorijā, ja vien Savienības tiesību aktos nav skaidri noteikts izņēmums (sk. tālāk izņēmumu sarakstu). Dalībvalstis nedrīkst praktiski pieļaut, ka trešo valstu valstspiederīgie nelikumīgi uzturas šo valstu teritorijā, bez atgriešanas procedūras sākšanas vai uzturēšanās tiesību piešķiršanas. Dalībvalstu pienākums sākt atgriešanas procedūras vai piešķirt uzturēšanās tiesības ir noteikts, lai mazinātu “pelēkās zonas”, novērstu trešo valstu valstspiederīgo, kas dalībvalstī uzturas nelikumīgi, ekspluatāciju un palielinātu juridisko noteiktību visām iesaistītajām personām.

Dalībvalstīm ir jāpieņem atgriešanas lēmums neatkarīgi, no tā, vai trešās valsts valstspiederīgajam ir derīgs personu apliecinošs vai ceļošanas dokuments, un neatkarīgi no tā, vai atpakaļuzņemšana trešā valstī ir iespējama.

Atgriešanas lēmumu spēkā esamības termiņs nebūtu jāierobežo. Kompetentajām valsts iestādēm būtu jāspēj izpildīt atgriešanas lēmumi, tā lai procedūru nevajadzētu atkārtot pēc noteikta laikposma (piemēram, viena gada), ar nosacījumu, ka attiecīgā trešās valsts valstspiederīgā konkrētā situācija nav ievērojami mainījusies ne faktiski, ne arī juridiski (piemēram, juridiskā statusa izmaiņas, izdošanas (refoulement) risks), un neierobežojot to tiesības tikt uzklausītiem un tiesības uz efektīvu tiesisko aizsardzību.

Parasti attiecīgais kritērijs tās dalībvalsts noteikšanai, kura ir atbildīga par atgriešanas procedūru sākšanu, ir aizturēšanas vieta. Piemērs: ja neatbilstīgaismigrants ir ieradies ES caur A dalībvalsti (nepamanīts), pēc tam ir ceļojis caur B dalībvalsti un C dalībvalsti (nepamanīts) un visbeidzot ir aizturēts D dalībvalstī, atbildīga par atgriešanas procedūras veikšanu ir D dalībvalsts. Iekšējās robežkontroles starp Šengenas valstīm pagaidu ieviešana neskar šo principu. Izņēmumi no minētā vispārējā noteikuma ir norādīti tālāk 5.2., 5.3., 5.4., 5.5. un 5.8. iedaļā.

Papildu skaidrojums

| — | Administratīvo naudas sodu saskaņā ar valsts tiesību aktiem par nelikumīgu uzturēšanos dalībvalstī var uzlikt kopā ar atgriešanas lēmuma pieņemšanu. Minētais administratīvais naudas sods tomēr nevar aizstāt dalībvalstu pienākumu pieņemt atgriešanas lēmumu un īstenot izraidīšanu (sk. Tiesas spriedumu lietā C-38/14, Zaizoune). |
| --- | --- |

—

Administratīvo naudas sodu saskaņā ar valsts tiesību aktiem par nelikumīgu uzturēšanos dalībvalstī var uzlikt kopā ar atgriešanas lēmuma pieņemšanu. Minētais administratīvais naudas sods tomēr nevar aizstāt dalībvalstu pienākumu pieņemt atgriešanas lēmumu un īstenot izraidīšanu (sk. Tiesas spriedumu lietā C-38/14, Zaizoune).

| — | Atgriešanas lēmumos jānorāda, ka attiecīgajam trešās valsts valstspiederīgajam ir pienākums izceļot no dalībvalsts, kas šo lēmumu pieņēmusi, lai nokļūtu trešā valstī saskaņā ar “atgriešanas” definīciju (sk. 1.3. iedaļu) vai, citiem vārdiem sakot, ka trešās valsts valstspiederīgajam ir jāizceļo no ES dalībvalstu un Šengenas asociēto valstu teritorijām. Skaidrības trūkums par trešās valsts valstspiederīgā pienākumu var radīt nevēlamas sekas un neatļautas sekundāras kustības risku. |
| --- | --- |

—

Atgriešanas lēmumos jānorāda, ka attiecīgajam trešās valsts valstspiederīgajam ir pienākums izceļot no dalībvalsts, kas šo lēmumu pieņēmusi, lai nokļūtu trešā valstī saskaņā ar “atgriešanas” definīciju (sk. 1.3. iedaļu) vai, citiem vārdiem sakot, ka trešās valsts valstspiederīgajam ir jāizceļo no ES dalībvalstu un Šengenas asociēto valstu teritorijām. Skaidrības trūkums par trešās valsts valstspiederīgā pienākumu var radīt nevēlamas sekas un neatļautas sekundāras kustības risku.

| — | Atgriešanas lēmums saskaņā ar Atgriešanas direktīvu ir jāpieņem arī tad, ja atgriešanas procedūra tiek veikta, izmantojot atpakaļuzņemšanas nolīgumu – atpakaļuzņemšanas nolīgumu ar trešo valsti (skar attiecības starp ES dalībvalstīm un trešām valstīm) izmantošana neietekmē Atgriešanas direktīvas pilnīgu un visaptverošu piemērošanu (skar attiecības starp izraidošo valsti un atgriežamo personu) katrā atsevišķā atgriešanas gadījumā. Faktiski ir pieņemts, ka pirms atpakaļuzņemšanas nolīguma izmantošanas ir jāpieņem atgriešanas lēmums. |
| --- | --- |

—

Atgriešanas lēmums saskaņā ar Atgriešanas direktīvu ir jāpieņem arī tad, ja atgriešanas procedūra tiek veikta, izmantojot atpakaļuzņemšanas nolīgumu – atpakaļuzņemšanas nolīgumu ar trešo valsti (skar attiecības starp ES dalībvalstīm un trešām valstīm) izmantošana neietekmē Atgriešanas direktīvas pilnīgu un visaptverošu piemērošanu (skar attiecības starp izraidošo valsti un atgriežamo personu) katrā atsevišķā atgriešanas gadījumā. Faktiski ir pieņemts, ka pirms atpakaļuzņemšanas nolīguma izmantošanas ir jāpieņem atgriešanas lēmums.

| — | Valsts tiesību aktos var paredzēt, ka trešās valsts valstspiederīgajam ir pienākums pamest ES teritoriju, ja viņš uzturas dalībvalstī nelikumīgi. Šāds abstrakts juridisks pienākums nav atgriešanas lēmums. Tas katrā gadījumā ir jāpamato ar individuālu atgriešanas lēmumu. |
| --- | --- |

—

Valsts tiesību aktos var paredzēt, ka trešās valsts valstspiederīgajam ir pienākums pamest ES teritoriju, ja viņš uzturas dalībvalstī nelikumīgi. Šāds abstrakts juridisks pienākums nav atgriešanas lēmums. Tas katrā gadījumā ir jāpamato ar individuālu atgriešanas lēmumu.

| — | Kompetentajām valsts iestādēm ir pilnībā jāizmanto Savienības attiecīgās IT sistēmas, piemēram, Šengenas Informācijas sistēma II (“
  SIS II”), Eurodac un Vīzu informācijas sistēma (“VIS”), lai veicinātu identifikāciju un katra gadījuma atsevišķu novērtējumu, kā arī lai veicinātu un atbalstītu sadarbību starp dalībvalstīm atgriešanas un atpakaļuzņemšanas procedūru jomā. |
| --- | --- |

—

Kompetentajām valsts iestādēm ir pilnībā jāizmanto Savienības attiecīgās IT sistēmas, piemēram, Šengenas Informācijas sistēma II (“
  SIS II”), Eurodac un Vīzu informācijas sistēma (“VIS”), lai veicinātu identifikāciju un katra gadījuma atsevišķu novērtējumu, kā arī lai veicinātu un atbalstītu sadarbību starp dalībvalstīm atgriešanas un atpakaļuzņemšanas procedūru jomā.

| — | Dalībvalstīm ir jāveic efektīvi un samērīgi pasākumi, lai atrastu, konstatētu un aizturētu trešo valstu valstspiederīgos, kas to teritorijā uzturas nelikumīgi, ņemot vērā pienākuma izpildi attiecībā uz atgriešanas lēmumu pieņemšanu. Šajā sakarā jāatgādina, ka ŠRK 13. panta 1. punktā ir noteikts, ka dalībvalstīm ir jāaiztur un jāsāk atgriešanas procedūras attiecībā uz trešo valstu valstspiederīgajiem, kuri nelikumīgi šķērsojuši ārējo robežu un kuriem nav tiesību uzturēties ES. Turklāt Direktīvas par sankcijām pret darba devējiem 14. pantā paredzēts, ka Dalībvalstis nodrošina, ka to teritorijā veic efektīvas un pienācīgas pārbaudes, lai kontrolētu vai netiek nodarbināti to trešo valstu valstspiederīgie, kuri dalībvalstīs uzturas nelikumīgi. |
| --- | --- |

—

Dalībvalstīm ir jāveic efektīvi un samērīgi pasākumi, lai atrastu, konstatētu un aizturētu trešo valstu valstspiederīgos, kas to teritorijā uzturas nelikumīgi, ņemot vērā pienākuma izpildi attiecībā uz atgriešanas lēmumu pieņemšanu. Šajā sakarā jāatgādina, ka ŠRK 13. panta 1. punktā ir noteikts, ka dalībvalstīm ir jāaiztur un jāsāk atgriešanas procedūras attiecībā uz trešo valstu valstspiederīgajiem, kuri nelikumīgi šķērsojuši ārējo robežu un kuriem nav tiesību uzturēties ES. Turklāt Direktīvas par sankcijām pret darba devējiem 14. pantā paredzēts, ka Dalībvalstis nodrošina, ka to teritorijā veic efektīvas un pienācīgas pārbaudes, lai kontrolētu vai netiek nodarbināti to trešo valstu valstspiederīgie, kuri dalībvalstīs uzturas nelikumīgi.

Aizturēšanas prakse – pamattiesību ievērošana

Dalībvalstu pienākums pieņemt atgriešanas lēmumu attiecībā uz ikvienu trešās valsts valstspiederīgo, kurš uzturas to teritorijā, ietver pamattiesību ievērošanu, tostarp proporcionalitātes principa ievērošanu (24. apsvērums). Nelikumīgas migrācijas novēršanas likumīgo nolūku var saskaņot ar citām likumīgām valsts interesēm, piemēram, sabiedrības veselības apsvērumiem, valsts interesēm noziedzības novēršanas nolūkā, interesēm ieviest visaptverošu dzimšanas reģistrācijas sistēmu, bērna interešu ievērošanu (skaidri uzsvērts 22. apsvērumā), Ženēvas konvenciju (uzsvērta 23. apsvērumā), kā arī attiecīgās pamattiesības, kas atzītas CFR.

Komisija atsaucas uz Pamattiesību aģentūras 2012. gada dokumentā “Neatbilstīgā situācijā esošu migrantu aizturēšana – pamattiesību apsvērumi” (Padomes dok. Nr. 13847/12) izklāstītajiem apsvērumiem kā norādījumiem attiecībā uz to, kā var īstenot aizturēšanas praksi attiecībā uz trešo valstu valstspiederīgo pamattiesībām, vienlaikus nodrošinot efektīvas atgriešanas procedūras. Praksi, kas īstenota dalībvalstīs, kuras ievēro minētos norādījumus, var neuzskatīt par pienākuma saskaņā ar Atgriešanas direktīvas 6. panta 1. punktu pieņemt atgriešanas lēmumus par trešās valsts valstspiederīgajiem, kuri nelikumīgi uzturas dalībvalstī, pārkāpumu.

Piekļuve veselības aprūpei

Neatbilstīgā situācijā esošus migrantus, kuri lūdz medicīnisko palīdzību, nevajadzētu aizturēt medicīnas iestādēs vai to tiešā tuvumā.

Medicīnas iestādēm nebūtu jāuzliek pienākums sniegt migrantu personas datus tiesībaizsardzības iestādēm iespējamas atgriešanas nolūkā.

Piekļuve izglītībai

Neatbilstīgā situācijā esošus migrantus nebūtu jāaiztur skolās vai to skolu tuvumā, kuras apmeklē šo migrantu bērni.

Skolām nebūtu jāuzliek pienākums sniegt migrantu personas datus tiesībaizsardzības iestādēm iespējamas atgriešanas nolūkā.

Ticības brīvība

Neatbilstīgā situācijā esošus migrantus nebūtu jāaiztur atzītās reliģiskās iestādēs, kuras tie apmeklē, vai to tiešā tuvumā.

Dzimšanas reģistrācija

Neatbilstīgā situācijā esošiem migrantiem jābūt iespējai reģistrēt savu bērnu dzimšanu un iegūt dzimšanas apliecību bez riska tikt aizturētiem.

Civilstāvokļa reģistrācijas iestādēm nebūtu jāuzliek pienākums sniegt migrantu personas datus tiesībaizsardzības iestādēm iespējamas atgriešanas nolūkā.

Tiesu iestāžu pieejamība

Noziedzības novēršanas nolūkā dalībvalstis var apsvērt iespējas nodrošināšanu cietušajiem un lieciniekiem ziņot par noziegumu bez riska tikt aizturētiem. Šajā saistībā var apsvērt šādus labas prakses pasākumus:

| — | ieviest iespēju ziņot anonīmi vai daļēji anonīmi vai citu efektīvu ziņošanas veidu, |
| --- | --- |

—

ieviest iespēju ziņot anonīmi vai daļēji anonīmi vai citu efektīvu ziņošanas veidu,

| — | sniegt smagos noziegumos cietušajiem un lieciniekiem iespēju vērsties policijā ar trešo pušu starpniecību (piemēram, migrantu ombuds, īpaši norīkoti ierēdņi; vai iestādes, kas sniedz humāno un juridisko palīdzību), |
| --- | --- |

—

sniegt smagos noziegumos cietušajiem un lieciniekiem iespēju vērsties policijā ar trešo pušu starpniecību (piemēram, migrantu ombuds, īpaši norīkoti ierēdņi; vai iestādes, kas sniedz humāno un juridisko palīdzību),

| — | noteikt nosacījumus, saskaņā ar kuriem noziegumā, tostarp no vardarbības ģimenē, cietušajiem vai lieciniekiem varētu nodrošināt uzturēšanās atļaujas, pamatojoties uz Padomes Direktīvā 2004/81/EK (26) un Direktīvā 2009/52/EK noteiktajiem standartiem, |
| --- | --- |

—

noteikt nosacījumus, saskaņā ar kuriem noziegumā, tostarp no vardarbības ģimenē, cietušajiem vai lieciniekiem varētu nodrošināt uzturēšanās atļaujas, pamatojoties uz Padomes Direktīvā 2004/81/EK (26) un Direktīvā 2009/52/EK noteiktajiem standartiem,

| — | apsvērt vajadzību nesaistīt no vardarbības cietušas personas migrācijas statusu ar galveno atļaujas turētāju, kurš vienlaikus ir nozieguma pastrādātājs, |
| --- | --- |

—

apsvērt vajadzību nesaistīt no vardarbības cietušas personas migrācijas statusu ar galveno atļaujas turētāju, kurš vienlaikus ir nozieguma pastrādātājs,

| — | sadarbībā ar darba inspekciju vai citām attiecīgām iestādēm sagatavot informatīvas lapas, lai sistemātiski un objektīvi informētu migrantus, kuri aizturēti darba vietās, par iespēju iesniegt sūdzības par saviem darba devējiem, pamatojoties uz Direktīvu 2009/52/EK un šajā saistībā veicot pasākumus, lai saglabātu attiecīgos pierādījumus. |
| --- | --- |

—

sadarbībā ar darba inspekciju vai citām attiecīgām iestādēm sagatavot informatīvas lapas, lai sistemātiski un objektīvi informētu migrantus, kuri aizturēti darba vietās, par iespēju iesniegt sūdzības par saviem darba devējiem, pamatojoties uz Direktīvu 2009/52/EK un šajā saistībā veicot pasākumus, lai saglabātu attiecīgos pierādījumus.

Nelikumīgā situācijā esošos migrantus, kuri meklē juridisko palīdzību, nebūtu jāaiztur arodbiedrībās vai citās iestādēs, kuras sniedz šādu palīdzību, vai šādu iestāžu tiešā tuvumā.

Turklāt Komisija iesaka, ka nelikumīgā situācijā esošus trešo valstu valstspiederīgos, kuri vēlas piekļūt valsts dienestiem, kuros reģistrē starptautiskās aizsardzības pieteikumus vai pieteikumus bezvalstnieka statusam, nebūtu jāaiztur šādās iestādēs vai to tiešā tuvumā.

Īpaši gadījumi:

5.1.   Aizturēšana robežkontroles punktā, izceļojot no valsts

Juridiskais pamats: Atgriešanas direktīva – 6. pants

Atgriešanas lēmumu noteiktos apstākļos var pieņemt arī tad, ja trešās valsts valstspiederīgais, kurš dalībvalstī uzturas nelikumīgi, izceļojot no ES teritorijas, ir aizturēts pie ES ārējās robežas, analizējot katru gadījumu atsevišķi un ņemot vērā proporcionalitātes principu. To varētu pamatot gadījumos, kad uzturēšanās ievērojami ilgāk par atļauto laiku vai nelikumīga uzturēšanās ir konstatēta robežkontroles laikā, izceļojot no valsts. Šādos gadījumos dalībvalstis varētu sākt atgriešanas procedūru, kamēr tiek iegūta informācija par nelikumīgo uzturēšanos, un turpināt šo procedūru, in absentia pieņemot atgriešanas lēmumu kopā ar ieceļošanas aizliegumu, ievērojot tālāk 11.3. un 12. iedaļā noteiktās procesuālās garantijas.

Atgriešanas lēmuma pieņemšanai var būt nozīme arī tad, ja šādā specifiskā situācijā attiecīgā persona jebkurā gadījumā ir sagatavojusies izceļot no ES, jo šāda lēmuma pieņemšana ļauj dalībvalstīm pieņemt arī ieceļošanas aizliegumu un tādējādi nepieļaut turpmāku ieceļošanu un iespējamo nelikumīgas uzturēšanās risku.

Komisija aicina dalībvalstis izstrādāt procedūras atgriešanas lēmumu pieņemšanai un – ja tādi piemērojami – ieceļošanas aizliegumu noteikšanai tieši lidostā, citos ārējās robežas šķērsošanas punktos vai ieceļošanas aizliegumu noteikšanai in absentia (sk.11.3. iedaļu) šādos īpašos gadījumos.

Ja trešās valsts valstspiederīgais ir pārsniedzis atļauto vīzas vai uzturēšanās atļaujas termiņu pirmajā dalībvalstī un izceļo no Savienības caur otro/tranzīta dalībvalsti, atgriešanas lēmumu un ieceļošanas aizliegumu vajadzēs pieņemt otrajai dalībvalstij (“uzturēšanās laika pārsniedzējs” parasti ir arī “persona, kas nelikumīgi uzturas” otrajā dalībvalstī Atgriešanas direktīvas izpratnē).

5.2.   Citas dalībvalsts pieņemta atgriešanas lēmuma saņēmēji

Juridiskais pamats: Padomes Direktīva 2001/40/EK (27)

Atgādinājums/skaidrojums: uz vienas dalībvalsts atgriešanas lēmuma ietekmi citā dalībvalstī attiecas Komisijas 2005. gada priekšlikuma par Atgriešanas direktīvu V nodaļa (“Aizturēšana citās dalībvalstīs”). Minētā nodaļa un Komisijas priekšlikuma 20. pants, kurā bija paredzēts atcelt Direktīvu 2001/40/EK, sarunu gaitā tomēr tika svītrots, un Direktīva 2001/40/EK palika spēkā. Direktīvā 2001/40/EK skaidri sniegta iespēja atzīt izraidīšanas lēmumu, ko izdevusi kādas dalībvalsts kompetentā iestāde attiecībā uz kādu trešās valsts valstspiederīgo, kurš atrodas citas dalībvalsts teritorijā. Atgriešanas direktīvas 6. pantā nav skaidri norādīts gadījums, kad otrā dalībvalsts atzīst atgriešanas lēmumu, ko izdevusi pirmā dalībvalsts saskaņā ar Direktīvu 2001/40/EK. Direktīvas 6. panta burtiska interpretācija, kas šādā gadījumā nozīmētu, ka dalībvalsts, kura atzinusi šo lēmumu, pieņem arī otru atgriešanas lēmumu saskaņā ar Direktīvu 2008/115/EK, mazinātu Direktīvas 2001/40/EK pievienoto vērtību. Lai Direktīvas 2001/40/EK turpmākā spēkā esība būtu lietderīga (effet utile), bija jāpanāk tāda interpretācija, kas pamatotu abu minēto direktīvu turpmāku līdzāspastāvēšanu.

Ja A dalībvalsts aiztur personu, kura jau saņēmusi B dalībvalsts pieņemtu atgriešanas lēmumu, A dalībvalstij ir iespēja vai nu:

| a) | pieņemt jaunu atgriešanas lēmumu saskaņā ar Atgriešanas direktīvas 6. panta 1. punktu; vai |
| --- | --- |

a)

pieņemt jaunu atgriešanas lēmumu saskaņā ar Atgriešanas direktīvas 6. panta 1. punktu; vai

| b) | nosūtīt attiecīgo personu atpakaļ uz B dalībvalsti saskaņā ar spēkā esošo divpusējo vienošanos atbilstīgi Atgriešanas direktīvas 6. panta 3. punktam; vai |
| --- | --- |

b)

nosūtīt attiecīgo personu atpakaļ uz B dalībvalsti saskaņā ar spēkā esošo divpusējo vienošanos atbilstīgi Atgriešanas direktīvas 6. panta 3. punktam; vai

| c) | atzīt atgriešanas lēmumu, ko pieņēmusi B dalībvalsts saskaņā ar Direktīvu 2001/40/EK. |
| --- | --- |

c)

atzīt atgriešanas lēmumu, ko pieņēmusi B dalībvalsts saskaņā ar Direktīvu 2001/40/EK.

Ja A dalībvalsts atzīst atgriešanas lēmumu, ko B dalībvalsts pieņēmusi saskaņā ar Direktīvu 2001/40/EK, tai joprojām ir pienākums piemērot garantijas saistībā Atgriešanas direktīvā paredzēto atgriešanu (izraidīšanu), izpildot atzīto atgriešanas lēmumu.

Atgriešanas lēmumu savstarpēja atzīšana var nodrošināt būtisku pievienoto vērtību – galvenokārt saistībā ar atgriežamo personu tranzītu pa sauszemi (sk. tālāk 6.4. iedaļu). Komisija mudina dalībvalstis izmantot savstarpējas atzīšanas iespēju, ja tā var paātrināt atgriešanas procedūras un samazināt administratīvo slogu.

5.3.   Saistība ar Dublinas regulas noteikumiem

Juridiskais pamats: Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 604/2013 (28) (“Dublinas regula”) – 19. un 24. pants

Atgriešanas direktīvas 6. pantā nav skaidri norādīts, kādā gadījumā otrā dalībvalsts izmanto Dublinas regulā 604/2013 paredzēto iespēju pieprasīt pirmajai dalībvalstij uzņemt atpakaļ trešās valsts valstspiederīgo, kurš dalībvalstī uzturas nelikumīgi. Direktīvas 6. panta burtiska interpretācija, kas šādā gadījumā nozīmētu, ka (otrā) dalībvalsts, kura veic pieprasījumu, arī pieņem atgriešanas lēmumu saskaņā ar Direktīvu 2008/115/EK, atņemtu Dublinas regulas noteikumiem to pievienoto vērtību. Šī problēma tiek risināta Dublinas regulā, un tajā ir skaidri noteikti noteikumi attiecībā uz Atgriešanas direktīvas un Dublinas regulas piemērošanu.

Gadījumi, kad trešās valsts valstspiederīgais ir iesniedzis patvēruma pieteikumu un ieguvis uzturēšanās tiesības kā patvēruma meklētājs otrajā dalībvalstī, neattiecas uz Atgriešanas direktīvas darbības jomu, jo trešās valsts valstspiederīgajam ir uzturēšanās atļauja kā patvēruma meklētājam un tādēļ to nevar uzskatīt par personu, kura nelikumīgi uzturas otrajā dalībvalstī.

Gadījumi, kad trešās valsts valstspiederīgais nav iesniedzis patvēruma pieteikumu un nav ieguvis tiesības uzturēties otrajā dalībvalstī kā patvēruma meklētājs, savukārt attiecas uz Atgriešanas direktīvas darbības jomu. Vajadzētu paredzēt šādas situācijas (29):

| a) | Trešās valsts valstspiederīgajam ir piešķirts patvēruma meklētāja statuss pirmajā dalībvalstī (notiekoša procedūra, galīgais lēmums nav pieņemts): Dublinas regulu piemēro, pamatojoties uz pamatprincipu, ka attiecībā uz katru trešās valsts valstspiederīgo, kurš iesniedz patvēruma pieteikumu kādā no dalībvalstīm, starptautiskās aizsardzības nepieciešamība būtu pilnībā jānovērtē vienai dalībvalstij. Dalībvalsts nevar atgriezt šo trešās valsts valstspiederīgo atpakaļ uz trešo valsti; tā vietā dalībvalsts var nosūtīt šo personu uz atbildīgo dalībvalsti saskaņā ar Dublinas regulu, lai šī dalībvalsts izskatītu attiecīgās personas pieteikumu; |
| --- | --- |

a)

Trešās valsts valstspiederīgajam ir piešķirts patvēruma meklētāja statuss pirmajā dalībvalstī (notiekoša procedūra, galīgais lēmums nav pieņemts): Dublinas regulu piemēro, pamatojoties uz pamatprincipu, ka attiecībā uz katru trešās valsts valstspiederīgo, kurš iesniedz patvēruma pieteikumu kādā no dalībvalstīm, starptautiskās aizsardzības nepieciešamība būtu pilnībā jānovērtē vienai dalībvalstij. Dalībvalsts nevar atgriezt šo trešās valsts valstspiederīgo atpakaļ uz trešo valsti; tā vietā dalībvalsts var nosūtīt šo personu uz atbildīgo dalībvalsti saskaņā ar Dublinas regulu, lai šī dalībvalsts izskatītu attiecīgās personas pieteikumu;

| b) | Trešās valsts valstspiederīgais ir atsaucis savu patvēruma pieteikumu pirmajā dalībvalstī: ja pieteikuma atsaukšanas rezultātā pieteikums ir noraidīts (pamatojoties uz pārskatītās Patvēruma procedūru direktīvas 27. vai 28. pantu), var piemērot tālāk minētos c) punkta noteikumus (izvēle starp Dublinas regulas vai Atgriešanas direktīvas piemērošanu). Ja pieteikuma atsaukšanas rezultātā pieteikums nav noraidīts, piemēro Dublinas regulu (kā lex specialis), pamatojoties uz pamatprincipu, ka attiecībā uz katru trešās valsts valstspiederīgo, kurš iesniedz patvēruma pieteikumu kādā no dalībvalstīm, starptautiskās aizsardzības nepieciešamība būtu pilnībā jānovērtē vienai dalībvalstij. |
| --- | --- |

b)

Trešās valsts valstspiederīgais ir atsaucis savu patvēruma pieteikumu pirmajā dalībvalstī: ja pieteikuma atsaukšanas rezultātā pieteikums ir noraidīts (pamatojoties uz pārskatītās Patvēruma procedūru direktīvas 27. vai 28. pantu), var piemērot tālāk minētos c) punkta noteikumus (izvēle starp Dublinas regulas vai Atgriešanas direktīvas piemērošanu). Ja pieteikuma atsaukšanas rezultātā pieteikums nav noraidīts, piemēro Dublinas regulu (kā lex specialis), pamatojoties uz pamatprincipu, ka attiecībā uz katru trešās valsts valstspiederīgo, kurš iesniedz patvēruma pieteikumu kādā no dalībvalstīm, starptautiskās aizsardzības nepieciešamība būtu pilnībā jānovērtē vienai dalībvalstij.

| c) | Trešās valsts valstspiederīgais ir saņēmis galīgo lēmumu pirmajā dalībvalstī par patvēruma pieteikuma noraidījumu: var izdarīt izvēli starp Dublinas regulas vai Atgriešanas direktīvas piemērošanu. Dublinas regulā šī izvēle ir skaidri noteikta 24. panta 4. pantā, un ir pievienots skaidrojums, ka no brīža, kad iestādes pieņem lēmumu veikt pieprasījumu saskaņā ar Dublinas regulu, Atgriešanas direktīvas piemērošana un atgriešanas procedūras tiek apturētas un tiek piemēroti tikai Dublinas regulas noteikumi (tas skar arī noteikumus attiecībā uz turēšanu apsardzībā un tiesiskās aizsardzības līdzekļiem). |
| --- | --- |

c)

Trešās valsts valstspiederīgais ir saņēmis galīgo lēmumu pirmajā dalībvalstī par patvēruma pieteikuma noraidījumu: var izdarīt izvēli starp Dublinas regulas vai Atgriešanas direktīvas piemērošanu. Dublinas regulā šī izvēle ir skaidri noteikta 24. panta 4. pantā, un ir pievienots skaidrojums, ka no brīža, kad iestādes pieņem lēmumu veikt pieprasījumu saskaņā ar Dublinas regulu, Atgriešanas direktīvas piemērošana un atgriešanas procedūras tiek apturētas un tiek piemēroti tikai Dublinas regulas noteikumi (tas skar arī noteikumus attiecībā uz turēšanu apsardzībā un tiesiskās aizsardzības līdzekļiem).

| d) | Trešās valsts valstspiederīgajam jau ir bijusi sekmīgi piemērota atgriešana/izraidīšana (pēc patvēruma pieteikuma noraidīšanas vai atsaukšanas) no pirmās dalībvalsts uz trešo valsti: ja trešās valsts valstspiederīgais atkārtoti ieceļo ES teritorijā, Dublinas regulas 19. panta 3. punktā ir noteikts, ka pirmā dalībvalsts vairs nevar būt atbildīga par trešās valsts valstspiederīgo – tādējādi nevar plānot personas nodošanu šai dalībvalstij. Tāpēc piemēro Atgriešanas direktīvu. |
| --- | --- |

d)

Trešās valsts valstspiederīgajam jau ir bijusi sekmīgi piemērota atgriešana/izraidīšana (pēc patvēruma pieteikuma noraidīšanas vai atsaukšanas) no pirmās dalībvalsts uz trešo valsti: ja trešās valsts valstspiederīgais atkārtoti ieceļo ES teritorijā, Dublinas regulas 19. panta 3. punktā ir noteikts, ka pirmā dalībvalsts vairs nevar būt atbildīga par trešās valsts valstspiederīgo – tādējādi nevar plānot personas nodošanu šai dalībvalstij. Tāpēc piemēro Atgriešanas direktīvu.

Praktiski piemēri

| — | Pieteikuma par starptautisko aizsardzību A dalībvalstī iesniedzējs, kuram nav tiesību izceļot, dodas uz kaimiņos esošo B dalībvalsti (šķērsojot iekšējās robežas), kur šo personu aiztur policija. Šī persona kā Dublinas regulas subjekts tiek nosūtīta no B dalībvalsts atpakaļ uz A dalībvalsti. Vai B dalībvalstij šajā gadījumā būtu jāpieņem atgriešanas lēmums attiecībā uz minēto personu par nelikumīgu uzturēšanos dalībvalsts teritorijā?






  — | Dublinas regulas noteikumiem ir augstāks spēks. B dalībvalsts nevar pieņemt atgriešanas lēmumu. |
| --- | --- | --- |

—

Pieteikuma par starptautisko aizsardzību A dalībvalstī iesniedzējs, kuram nav tiesību izceļot, dodas uz kaimiņos esošo B dalībvalsti (šķērsojot iekšējās robežas), kur šo personu aiztur policija. Šī persona kā Dublinas regulas subjekts tiek nosūtīta no B dalībvalsts atpakaļ uz A dalībvalsti. Vai B dalībvalstij šajā gadījumā būtu jāpieņem atgriešanas lēmums attiecībā uz minēto personu par nelikumīgu uzturēšanos dalībvalsts teritorijā?

—

Dublinas regulas noteikumiem ir augstāks spēks. B dalībvalsts nevar pieņemt atgriešanas lēmumu.

| — | Vai A dalībvalsts (iepriekš minētajā gadījumā) var pati pieņemt atgriešanas lēmumu (kopā ar ieceļošanas aizliegumu, kas tiks atlikts līdz patvēruma procedūras beigām)?






  — | Nē. Kamēr personai ir tiesības patvēruma meklētāja statusā uzturēties A dalībvalstī, šīs personas uzturēšanās tās teritorijā nav nelikumīga Atgriešanas direktīvas izpratnē, un A dalībvalsts nevar pieņemt atgriešanas lēmumu. |
| --- | --- | --- |

—

Vai A dalībvalsts (iepriekš minētajā gadījumā) var pati pieņemt atgriešanas lēmumu (kopā ar ieceļošanas aizliegumu, kas tiks atlikts līdz patvēruma procedūras beigām)?

—

Nē. Kamēr personai ir tiesības patvēruma meklētāja statusā uzturēties A dalībvalstī, šīs personas uzturēšanās tās teritorijā nav nelikumīga Atgriešanas direktīvas izpratnē, un A dalībvalsts nevar pieņemt atgriešanas lēmumu.

| — | Trešās valsts valstspiederīgais, kuram A dalībvalsts ir piešķīrusi starptautisko aizsardzību, nelikumīgi uzturas B dalībvalstī (piemēram, uzturēšanās laiks pārsniegts par 90 dienām). Vai šādos gadījumos piemēro Atgriešanas direktīvu? Kādas procedūras jāpiemēro, ja persona atsakās brīvprātīgi doties atpakaļ uz pirmo dalībvalsti, kurā tai piešķirta aizsardzība?






  — | Dublinas regulā nav noteikumu par starptautiskās aizsardzības saņēmēju atpakaļuzņemšanu. Tādējādi piemēro Atgriešanas direktīvas 6. panta 2. punktā paredzēto “vispārējo režīmu”. Tas nozīmē, ka B dalībvalstij būs jāpieprasa, lai persona dodas atpakaļ uz A dalībvalsti, un, ja persona to nedara brīvprātīgi, B dalībvalstij ir jāizskata atgriešanas lēmuma pieņemšana, ņemot vērā visas Atgriešanas direktīvā paredzētās garantijas, tostarp neizdošanas (non-refoulement) principu. Noteiktos apstākļos, kad atgriešana/izraidīšana uz trešo valsti nav iespējama un personas “nosūtīšanu atpakaļ” uz citu dalībvalsti var uzskatīt par “labvēlīgāku nosacījumu” (sk. 3. iedaļu), B dalībvalsts var īstenot personas “nosūtīšanu atpakaļ” uz A dalībvalsti; procedūras saistībā ar trešo valstu valstspiederīgo, kuri dalībvalstī uzturas nelikumīgi, “nosūtīšanu atpakaļ” uz citu dalībvalsti, reglamentē valsts tiesību akti. |
| --- | --- | --- |

—

Trešās valsts valstspiederīgais, kuram A dalībvalsts ir piešķīrusi starptautisko aizsardzību, nelikumīgi uzturas B dalībvalstī (piemēram, uzturēšanās laiks pārsniegts par 90 dienām). Vai šādos gadījumos piemēro Atgriešanas direktīvu? Kādas procedūras jāpiemēro, ja persona atsakās brīvprātīgi doties atpakaļ uz pirmo dalībvalsti, kurā tai piešķirta aizsardzība?

—

Dublinas regulā nav noteikumu par starptautiskās aizsardzības saņēmēju atpakaļuzņemšanu. Tādējādi piemēro Atgriešanas direktīvas 6. panta 2. punktā paredzēto “vispārējo režīmu”. Tas nozīmē, ka B dalībvalstij būs jāpieprasa, lai persona dodas atpakaļ uz A dalībvalsti, un, ja persona to nedara brīvprātīgi, B dalībvalstij ir jāizskata atgriešanas lēmuma pieņemšana, ņemot vērā visas Atgriešanas direktīvā paredzētās garantijas, tostarp neizdošanas (non-refoulement) principu. Noteiktos apstākļos, kad atgriešana/izraidīšana uz trešo valsti nav iespējama un personas “nosūtīšanu atpakaļ” uz citu dalībvalsti var uzskatīt par “labvēlīgāku nosacījumu” (sk. 3. iedaļu), B dalībvalsts var īstenot personas “nosūtīšanu atpakaļ” uz A dalībvalsti; procedūras saistībā ar trešo valstu valstspiederīgo, kuri dalībvalstī uzturas nelikumīgi, “nosūtīšanu atpakaļ” uz citu dalībvalsti, reglamentē valsts tiesību akti.

| — | Trešās valsts valstspiederīgais, kuram noņemti pirkstu nospiedumi pēc nelikumīgas ierašanās A dalībvalstī un kurš nav lūdzis patvērumu A dalībvalstī, vēlāk ir aizturēts B dalībvalstī. Vai B dalībvalsts var nosūtīt šo personu atpakaļ uz A dalībvalsti saskaņā ar Dublinas regulu?






  — | Nē. Ņemot vērā, ka šim gadījumam nav nekādas saistības ar patvēruma procedūru, Dublinas regulu nepiemēro. |
| --- | --- | --- |

—

Trešās valsts valstspiederīgais, kuram noņemti pirkstu nospiedumi pēc nelikumīgas ierašanās A dalībvalstī un kurš nav lūdzis patvērumu A dalībvalstī, vēlāk ir aizturēts B dalībvalstī. Vai B dalībvalsts var nosūtīt šo personu atpakaļ uz A dalībvalsti saskaņā ar Dublinas regulu?

—

Nē. Ņemot vērā, ka šim gadījumam nav nekādas saistības ar patvēruma procedūru, Dublinas regulu nepiemēro.

5.4.   Trešās valsts valstspiederīgais, kurš dalībvalstī uzturas nelikumīgi un kuram ir tiesības uzturēties citā dalībvalstī

Juridiskais pamats: Atgriešanas direktīva – 6. panta 2. punkts

Trešo valstu valstspiederīgajiem, kuri nelikumīgi uzturas kādas dalībvalsts teritorijā un kuriem ir derīga citas dalībvalsts izsniegta uzturēšanās atļauja vai cita atļauja, kas sniedz tiem tiesības tur uzturēties, lūdz nekavējoties doties uz šīs dalībvalsts teritoriju. Ja minētais trešās valsts valstspiederīgais nepilda šo lūgumu vai ja trešās valsts valstspiederīgā nekavējoša izceļošana ir vajadzīga sabiedriskās kārtības vai valsts drošības nodrošināšanai, piemēro 1. punktu.

Šajos noteikumos – kas aizstāj līdzīgus noteikumus, kas ietverti Šengenas līguma īstenošanas konvencijas (SIC) (30) 23. panta 2. un 3. punktā – paredzēts, ka atgriešanas lēmumu nepieņem attiecībā uz trešās valsts valstspiederīgo, kurš dalībvalstī uzturas nelikumīgi un kuram ir derīga uzturēšanās atļauja, kas sniedz tiesības uzturēties citā dalībvalstī. Šādos gadījumos trešās valsts valstspiederīgajam vispirms pieprasa nekavējoties doties atpakaļ uz dalībvalsti, kurā tam ir tiesības uzturēties. Atgriešanas lēmumu pieņem tikai tad, ja persona nepilda šo prasību vai tad, ja ir apdraudēta sabiedriskā kārtība vai valsts drošība.

Papildu skaidrojums

| — | Pieprasījuma “nekavējoties doties uz citas dalībvalsts teritoriju” izdošanas veidu nosaka saskaņā ar valsts tiesību aktiem. Ir ieteicams izdot lēmumu rakstveidā un norādot iemeslus. Lai novērstu neskaidrību, šo lēmumu nevajadzētu dēvēt par “atgriešanas lēmumu”. |
| --- | --- |

—

Pieprasījuma “nekavējoties doties uz citas dalībvalsts teritoriju” izdošanas veidu nosaka saskaņā ar valsts tiesību aktiem. Ir ieteicams izdot lēmumu rakstveidā un norādot iemeslus. Lai novērstu neskaidrību, šo lēmumu nevajadzētu dēvēt par “atgriešanas lēmumu”.

| — | Laikposms izceļošanai atpakaļ uz citu dalībvalsti: nav iespējams sniegt vispārējus norādījumus par laikposmu, kāds vajadzīgs no brīža, kad izdots pieprasījums doties uz citas dalībvalsts teritoriju, līdz brīdim, kad tiek pieņemts atgriešanas lēmums saskaņā ar 6. panta 1. punktu. Atbilstīgo laikposmu izvēlas saskaņā ar valsts tiesību aktiem, ņemot vērā konkrētos apstākļus, proporcionalitātes principu un to, ka jēdziens “
  nekavējoties
  ” ir lietots tiesību normā. Laiku no pieprasījuma doties uz citu dalībvalsti izdošanas līdz atgriešanas lēmuma pieņemšanai saskaņā ar 6. panta 1. punktu nedrīkst uzskatīt par iespējamo brīvprātīgās izceļošanas laikposmu, jo šāds laikposms ir atgriešanas lēmuma elements un tas sākas, tikai pieņemot atgriešanas lēmumu. |
| --- | --- |

—

Laikposms izceļošanai atpakaļ uz citu dalībvalsti: nav iespējams sniegt vispārējus norādījumus par laikposmu, kāds vajadzīgs no brīža, kad izdots pieprasījums doties uz citas dalībvalsts teritoriju, līdz brīdim, kad tiek pieņemts atgriešanas lēmums saskaņā ar 6. panta 1. punktu. Atbilstīgo laikposmu izvēlas saskaņā ar valsts tiesību aktiem, ņemot vērā konkrētos apstākļus, proporcionalitātes principu un to, ka jēdziens “
  nekavējoties
  ” ir lietots tiesību normā. Laiku no pieprasījuma doties uz citu dalībvalsti izdošanas līdz atgriešanas lēmuma pieņemšanai saskaņā ar 6. panta 1. punktu nedrīkst uzskatīt par iespējamo brīvprātīgās izceļošanas laikposmu, jo šāds laikposms ir atgriešanas lēmuma elements un tas sākas, tikai pieņemot atgriešanas lēmumu.

| — | Izceļošanas uz citu dalībvalsti kontrole: Savienības tiesību aktos nav noteikts, kā veicama pienākuma doties atpakaļ uz citu dalībvalsti izpildes kontrole. Dalībvalstis saskaņā ar valsts tiesību aktiem nodrošina, lai to lēmumu izpilde tiktu atbilstīgi pārbaudīta. |
| --- | --- |

—

Izceļošanas uz citu dalībvalsti kontrole: Savienības tiesību aktos nav noteikts, kā veicama pienākuma doties atpakaļ uz citu dalībvalsti izpildes kontrole. Dalībvalstis saskaņā ar valsts tiesību aktiem nodrošina, lai to lēmumu izpilde tiktu atbilstīgi pārbaudīta.

| — | Citas dalībvalsts izsniegtu atļauju derīguma pārbaude: saistībā ar šo jautājumu patlaban nav ieviesta centrāla sistēma informācijas apmaiņai starp dalībvalstīm. Dalībvalstis tiek mudinātas sadarboties divpusēji un nekavējoties sniegt viena otrai attiecīgo informāciju saskaņā ar valsts tiesību aktiem un divpusējās sadarbības nolīgumu. Šajā nolūkā var izmantot arī esošos valstu kontaktpunktus (piemēram, tos, kuri uzskaitīti Šengenas rokasgrāmatas (31) 2. pielikumā). |
| --- | --- |

—

Citas dalībvalsts izsniegtu atļauju derīguma pārbaude: saistībā ar šo jautājumu patlaban nav ieviesta centrāla sistēma informācijas apmaiņai starp dalībvalstīm. Dalībvalstis tiek mudinātas sadarboties divpusēji un nekavējoties sniegt viena otrai attiecīgo informāciju saskaņā ar valsts tiesību aktiem un divpusējās sadarbības nolīgumu. Šajā nolūkā var izmantot arī esošos valstu kontaktpunktus (piemēram, tos, kuri uzskaitīti Šengenas rokasgrāmatas (31) 2. pielikumā).

| — | Jēdziens “uzturēšanās atļauja vai cita atļauja, kas sniedz tiesības uzturēties”
   (32) ir ļoti vispārināts un attiecas uz visu veidu statusu vai atļaujām, ko piešķīrusi dalībvalsts, kura nodrošina likumīgas uzturēšanās tiesības, nevis tikai atgriešanas/izraidīšanas pagaidu atlikšanas apstiprinājums.
  Jēdziens attiecas uz šādiem gadījumiem:






  — | ilgtermiņa vīza (nepārprotami nodrošina uzturēšanās tiesības), |
| --- | --- | --- |

—

Jēdziens “uzturēšanās atļauja vai cita atļauja, kas sniedz tiesības uzturēties”
   (32) ir ļoti vispārināts un attiecas uz visu veidu statusu vai atļaujām, ko piešķīrusi dalībvalsts, kura nodrošina likumīgas uzturēšanās tiesības, nevis tikai atgriešanas/izraidīšanas pagaidu atlikšanas apstiprinājums.

Jēdziens attiecas uz šādiem gadījumiem:

—

ilgtermiņa vīza (nepārprotami nodrošina uzturēšanās tiesības),

| — | humānu apsvērumu dēļ izsniegta pagaidu uzturēšanās atļauja (ja šāda atļauja piešķir tiesības uzturēties valstī, nevis tikai uz laiku atliek atgriešanu), |
| --- | --- |

—

humānu apsvērumu dēļ izsniegta pagaidu uzturēšanās atļauja (ja šāda atļauja piešķir tiesības uzturēties valstī, nevis tikai uz laiku atliek atgriešanu),

| — | uzturēšanās atļauja, kurai beidzies derīguma termiņš, bet kura pamatota uz joprojām spēkā esošu starptautiskās aizsardzības statusu (starptautiskās aizsardzības statuss nav atkarīgs no to apliecinošā dokumenta derīguma termiņa), |
| --- | --- |

—

uzturēšanās atļauja, kurai beidzies derīguma termiņš, bet kura pamatota uz joprojām spēkā esošu starptautiskās aizsardzības statusu (starptautiskās aizsardzības statuss nav atkarīgs no to apliecinošā dokumenta derīguma termiņa),

| — | derīga vīza nederīgā (beidzies derīguma termiņš) ceļošanas dokumentā – saskaņā ar attiecīgajiem Savienības tiesību aktiem nedrīkst izsniegt vīzu, kuras derīguma termiņš pārsniedz pases derīguma termiņu. Tādējādi praksē nekad nevar būt gadījums, kad nederīgā pasē ir derīga vīza. Ja šāds gadījums tomēr notiek, attiecīgais trešās valsts valstspiederīgais nebūtu nepamatoti jāsoda. Plašākus norādījumus par attiecīgajiem vīzu noteikumiem sk. atjauninātās Rokasgrāmatas par vīzu izsniegšanu II daļas 4.1.1. un 4.1.2. punktā (33). |
| --- | --- |

—

derīga vīza nederīgā (beidzies derīguma termiņš) ceļošanas dokumentā – saskaņā ar attiecīgajiem Savienības tiesību aktiem nedrīkst izsniegt vīzu, kuras derīguma termiņš pārsniedz pases derīguma termiņu. Tādējādi praksē nekad nevar būt gadījums, kad nederīgā pasē ir derīga vīza. Ja šāds gadījums tomēr notiek, attiecīgais trešās valsts valstspiederīgais nebūtu nepamatoti jāsoda. Plašākus norādījumus par attiecīgajiem vīzu noteikumiem sk. atjauninātās Rokasgrāmatas par vīzu izsniegšanu II daļas 4.1.1. un 4.1.2. punktā (33).

Jēdziens neattiecas uz šādiem gadījumiem:

| — | uzturēšanās atļauja, kurai beidzies derīguma termiņš un kura pamatota ar spēkā neesošu uzturēšanās statusu, |
| --- | --- |

—

uzturēšanās atļauja, kurai beidzies derīguma termiņš un kura pamatota ar spēkā neesošu uzturēšanās statusu,

| — | viltotas pases vai uzturēšanās atļaujas, |
| --- | --- |

—

viltotas pases vai uzturēšanās atļaujas,

| — | dokuments, kas apliecina izraidīšanas pagaidu atlikšanu, |
| --- | --- |

—

dokuments, kas apliecina izraidīšanas pagaidu atlikšanu,

| — | pieļaujamas uzturēšanās atļauja (ja vien pieļaujama uzturēšanās nenozīmē likumīgas uzturēšanās tiesības). |
| --- | --- |

—

pieļaujamas uzturēšanās atļauja (ja vien pieļaujama uzturēšanās nenozīmē likumīgas uzturēšanās tiesības).

| — | Izraidīšana uz citu dalībvalsti parasti netiek veikta: ja trešās valsts valstspiederīgais nepiekrīt brīvprātīgi atgriezties saskaņā ar 6. panta 2. punktu dalībvalstī, kura tam izsniegusi uzturēšanās atļauju, piemēro 6. panta 1. punktu un pieņem atgriešanas lēmumu, ar noteikumu, ka tiek pieņemta tieša atpakaļnosūtīšana uz trešo valsti. Personu nevar ar varu nosūtīt atpakaļ uz citu dalībvalsti, ja vien spēkā esošajā dalībvalstu divpusējā nolīgumā, kas jau bija spēkā2009. gada 13. janvārī (sk. 5.5. iedaļu) šāda iespēja nav skaidri noteikta vai konkrētos apstākļos atgriešana/izraidīšana uz trešo valsti nav iespējama un dalībvalsts, kas izsniegusi uzturēšanās atļauju, nepiekrīt uzņemt personu atpakaļ. |
| --- | --- |

—

Izraidīšana uz citu dalībvalsti parasti netiek veikta: ja trešās valsts valstspiederīgais nepiekrīt brīvprātīgi atgriezties saskaņā ar 6. panta 2. punktu dalībvalstī, kura tam izsniegusi uzturēšanās atļauju, piemēro 6. panta 1. punktu un pieņem atgriešanas lēmumu, ar noteikumu, ka tiek pieņemta tieša atpakaļnosūtīšana uz trešo valsti. Personu nevar ar varu nosūtīt atpakaļ uz citu dalībvalsti, ja vien spēkā esošajā dalībvalstu divpusējā nolīgumā, kas jau bija spēkā2009. gada 13. janvārī (sk. 5.5. iedaļu) šāda iespēja nav skaidri noteikta vai konkrētos apstākļos atgriešana/izraidīšana uz trešo valsti nav iespējama un dalībvalsts, kas izsniegusi uzturēšanās atļauju, nepiekrīt uzņemt personu atpakaļ.

| — | Ja piemēro 6. panta 2. punktu, ieceļošanas aizliegumu neizdod: nosūtot trešās valsts valstspiederīgo, kurš dalībvalstī uzturas nelikumīgi, uz citu dalībvalsti saskaņā ar 6. panta 2. punktu, ieceļošanas aizliegumu var izdot saskaņā ar 11. pantu, jo šo pantu piemēro tikai saistībā ar atgriešanas lēmuma pieņemšanu, nevis gadījumos, kad tiek veikta nosūtīšana atpakaļ uz citu dalībvalsti. Turklāt praktiskā ziņā nav nozīmes izdot ieceļošanas aizliegumu, ja persona turpina likumīgi uzturēties citā dalībvalstī. |
| --- | --- |

—

Ja piemēro 6. panta 2. punktu, ieceļošanas aizliegumu neizdod: nosūtot trešās valsts valstspiederīgo, kurš dalībvalstī uzturas nelikumīgi, uz citu dalībvalsti saskaņā ar 6. panta 2. punktu, ieceļošanas aizliegumu var izdot saskaņā ar 11. pantu, jo šo pantu piemēro tikai saistībā ar atgriešanas lēmuma pieņemšanu, nevis gadījumos, kad tiek veikta nosūtīšana atpakaļ uz citu dalībvalsti. Turklāt praktiskā ziņā nav nozīmes izdot ieceļošanas aizliegumu, ja persona turpina likumīgi uzturēties citā dalībvalstī.

| — | Nekavējoša izceļošana vajadzīga sabiedriskās kārtības vai valsts drošības nolūkā: izņēmuma gadījumos saskaņā ar 6. panta 2. punktu (2. teikums) (2. gadījums) personai nekavējoties piemēro atgriešanas lēmumu un izraida uz trešo valsti. Par šo faktu informē dalībvalsti, kurā attiecīgā persona ir tiesīga uzturēties. |
| --- | --- |

—

Nekavējoša izceļošana vajadzīga sabiedriskās kārtības vai valsts drošības nolūkā: izņēmuma gadījumos saskaņā ar 6. panta 2. punktu (2. teikums) (2. gadījums) personai nekavējoties piemēro atgriešanas lēmumu un izraida uz trešo valsti. Par šo faktu informē dalībvalsti, kurā attiecīgā persona ir tiesīga uzturēties.

Praktisks piemērs

| — | Kādus Atgriešanas direktīvas noteikumus jāpiemēro attiecībā uz trešās valsts valstspiederīgajiem, kuri aizturēti A dalībvalstī un kuriem ir derīga uzturēšanās atļauja, kas izsniegta B dalībvalstī, bet attiecībā uz kuriem C dalībvalsts ir izdevusi SIS brīdinājumu (ieceļošanas aizliegumu)?






  — | A dalībvalstij būtu jāpiemēro direktīvas 6. panta 2. punkts un jāpieprasa, lai persona dodas atpakaļ uz B dalībvalsti. C dalībvalsts izdotā ieceļošanas aizlieguma un B dalībvalsts izsniegtās uzturēšanās atļaujas līdzāspastāvēšana jārisina divpusēji dalībvalstij, kas izdod brīdinājumu (C) un dalībvalstij, kura izsniegusi atļauju (B) saskaņā ar Šengenas līguma īstenošanas konvencijas 25. panta 2. punktu. |
| --- | --- | --- |

—

Kādus Atgriešanas direktīvas noteikumus jāpiemēro attiecībā uz trešās valsts valstspiederīgajiem, kuri aizturēti A dalībvalstī un kuriem ir derīga uzturēšanās atļauja, kas izsniegta B dalībvalstī, bet attiecībā uz kuriem C dalībvalsts ir izdevusi SIS brīdinājumu (ieceļošanas aizliegumu)?

—

A dalībvalstij būtu jāpiemēro direktīvas 6. panta 2. punkts un jāpieprasa, lai persona dodas atpakaļ uz B dalībvalsti. C dalībvalsts izdotā ieceļošanas aizlieguma un B dalībvalsts izsniegtās uzturēšanās atļaujas līdzāspastāvēšana jārisina divpusēji dalībvalstij, kas izdod brīdinājumu (C) un dalībvalstij, kura izsniegusi atļauju (B) saskaņā ar Šengenas līguma īstenošanas konvencijas 25. panta 2. punktu.

5.5.   Trešās valsts valstspiederīgais, kurš dalībvalstī uzturas nelikumīgi un uz kuru attiecas spēkā esošie starp dalībvalstīm noslēgtie divpusējie nolīgumi

Juridiskais pamats: Atgriešanas direktīva – 6. panta 3. punkts

| — | Spēkā esošo starp dalībvalstīm noslēgto divpusējo atpakaļuzņemšanas nolīgumu saraksts sniegts šajā tīmekļa vietnē: http://rsc.eui.eu/RDP/research/analyses/ra/. |
| --- | --- |

—

Spēkā esošo starp dalībvalstīm noslēgto divpusējo atpakaļuzņemšanas nolīgumu saraksts sniegts šajā tīmekļa vietnē: http://rsc.eui.eu/RDP/research/analyses/ra/.

Dalībvalstis var atturēties pieņemt atgriešanas lēmumu par trešās valsts valstspiederīgo, kurš nelikumīgi uzturas to teritorijā, ja attiecīgo trešās valsts valstspiederīgo uzņem atpakaļ cita dalībvalsts, ievērojot divpusējus nolīgumus vai vienošanās, kas ir spēkā dienā, kad stājas spēkā šī direktīva (piemēram, 2009. gada 13. janvārī). Šajā gadījumā dalībvalsts, kura ir uzņēmusi atpakaļ attiecīgo trešās valsts valstspiederīgo, piemēro 1. punktu.

Minētie noteikumi – kā izņēmums un atturēšanās no jebkādas darbības klauzulas veidā – paredz iespēju dalībvalstīm nosūtīt nelikumīgos migrantus atpakaļ uz citu dalībvalsti saskaņā ar divpusējiem nolīgumiem, kuri bija spēkā 2009. gada 13. janvārī.

Iepriekšējais atgādinājums/skaidrojums: šie noteikumi tika iekļauti Atgriešanas direktīvā sarunu noslēdzošajā kārtā pēc tam, kad atsevišķas dalībvalstis stingri uzstāja, ka ar Atgriešanas direktīvu tām nevar noteikt pienākumu mainīt vispāratzīto praksi attiecībā uz trešo valstu valstspiederīgo, kas dalībvalstī uzturas nelikumīgi, atpakaļuzņemšanu/nosūtīšanu atpakaļ uz citām dalībvalstīm saskaņā ar divpusējiem nolīgumiem.

Atgriešanas direktīva ir pamatota uz principu par trešo valstu valstspiederīgo, kuri uzturas dalībvalstī nelikumīgi, tiešu nosūtīšanu atpakaļ uz trešām valstīm. Tāpēc direktīvas 6. panta 3. punkts paredz izņēmumu, kas attiecas tikai uz tās dalībvalsts pienākumu pieņemt atgriešanas lēmumu, kuras teritorijā atrodas trešās valsts valstspiederīgais, un vēlāk šis pienākums attiecas uz dalībvalsti, kas uzņem to atpakaļ. Tas neparedz izņēmumus attiecībā uz Atgriešanas direktīvas darbības jomu papildus tiem izņēmumiem, kas noteikti 2. panta 2. punktā – sk Tiesas spriedumu lietā C-47/15, Affum (82.–85. punkts).

Papildu skaidrojums

| — | Divpusējo nolīgumu starp A-B un B-C dalībvalstīm turpmāka izmantošana: Atgriešanas direktīvā, proti, tās 6. panta 3. punktā – nav nepārprotami aizliegta “domino efekta” atpakaļuzņemšana saskaņā ar spēkā esošajiem divpusējiem nolīgumiem. Tomēr ir svarīgi, lai visu atgriešanas procedūru saskaņā ar Atgriešanas direktīvu īstenotu viena dalībvalsts. Ņemot vērā, ka šādas turpmākas procedūras rada lielas izmaksas pārvaldēm un papildu diskomfortu atgriežamajai personai, dalībvalstis tiek mudinātas atturēties no šādas prakses izmantošanas. |
| --- | --- |

—

Divpusējo nolīgumu starp A-B un B-C dalībvalstīm turpmāka izmantošana: Atgriešanas direktīvā, proti, tās 6. panta 3. punktā – nav nepārprotami aizliegta “domino efekta” atpakaļuzņemšana saskaņā ar spēkā esošajiem divpusējiem nolīgumiem. Tomēr ir svarīgi, lai visu atgriešanas procedūru saskaņā ar Atgriešanas direktīvu īstenotu viena dalībvalsts. Ņemot vērā, ka šādas turpmākas procedūras rada lielas izmaksas pārvaldēm un papildu diskomfortu atgriežamajai personai, dalībvalstis tiek mudinātas atturēties no šādas prakses izmantošanas.

| — | Ja piemēro 6. panta 3. punktu, Eiropas mēroga ieceļošanas aizliegumu neizdod: nosūtot trešās valsts valstspiederīgo, kurš dalībvalstī uzturas nelikumīgi, uz citu dalībvalsti saskaņā ar 6. panta 3. punktu, aizliegumu ieceļošanai ES nevar izdot saskaņā ar 11. pantu, jo šo pantu piemēro tikai saistībā ar atgriešanas lēmuma pieņemšanu, nevis gadījumos, kad tiek veikta tikai nosūtīšana atpakaļ uz citu dalībvalsti. Turklāt no praktiskā viedokļa nav nozīmes izdot aizliegumu ieceļošanai ES, ja persona vēl nav izceļojusi no ES. Attiecībā uz iespēju ārkārtas gadījumos saskaņā ar SIC 25. panta 2. punktu izdot ieceļošanas aizliegumus, ko nosaka tikai dalībvalstis, sk. tālāk 11.8. iedaļu. |
| --- | --- |

—

Ja piemēro 6. panta 3. punktu, Eiropas mēroga ieceļošanas aizliegumu neizdod: nosūtot trešās valsts valstspiederīgo, kurš dalībvalstī uzturas nelikumīgi, uz citu dalībvalsti saskaņā ar 6. panta 3. punktu, aizliegumu ieceļošanai ES nevar izdot saskaņā ar 11. pantu, jo šo pantu piemēro tikai saistībā ar atgriešanas lēmuma pieņemšanu, nevis gadījumos, kad tiek veikta tikai nosūtīšana atpakaļ uz citu dalībvalsti. Turklāt no praktiskā viedokļa nav nozīmes izdot aizliegumu ieceļošanai ES, ja persona vēl nav izceļojusi no ES. Attiecībā uz iespēju ārkārtas gadījumos saskaņā ar SIC 25. panta 2. punktu izdot ieceļošanas aizliegumus, ko nosaka tikai dalībvalstis, sk. tālāk 11.8. iedaļu.

| — | Lēmums par trešās valsts valstspiederīgā nosūtīšanu uz citu dalībvalsti: šāds lēmums ir viens no pasākumiem, kas paredzēti Atgriešanas direktīvā, lai izbeigtu nelikumīgu uzturēšanos dalībvalstī, un tas ir sagatavošanās posms personas izraidīšanai no Savienības teritorijas. Tāpēc dalībvalstīm ir jāpieņem šāds lēmums rūpīgi un ātri, lai nosūtīšana uz dalībvalsti, kas ir atbildīga par atgriešanas procedūru, notiktu pēc iespējas drīzāk – sk. Tiesas spriedumu lietā C-47/15, Affum (87. punkts). |
| --- | --- |

—

Lēmums par trešās valsts valstspiederīgā nosūtīšanu uz citu dalībvalsti: šāds lēmums ir viens no pasākumiem, kas paredzēti Atgriešanas direktīvā, lai izbeigtu nelikumīgu uzturēšanos dalībvalstī, un tas ir sagatavošanās posms personas izraidīšanai no Savienības teritorijas. Tāpēc dalībvalstīm ir jāpieņem šāds lēmums rūpīgi un ātri, lai nosūtīšana uz dalībvalsti, kas ir atbildīga par atgriešanas procedūru, notiktu pēc iespējas drīzāk – sk. Tiesas spriedumu lietā C-47/15, Affum (87. punkts).

| — | Ņemot vērā, ka jēdziens “atgriešana” saskaņā ar Atgriešanas direktīvu vienmēr nozīmē atgriešanu uz trešo valsti, ir ieteicams dēvēt šādu dalībvalstu lēmumu par “pārsūtīšanas lēmumu” vai “atpakaļnosūtīšanas lēmumu”, nevis par “atgriešanas lēmumu”. |
| --- | --- |

—

Ņemot vērā, ka jēdziens “atgriešana” saskaņā ar Atgriešanas direktīvu vienmēr nozīmē atgriešanu uz trešo valsti, ir ieteicams dēvēt šādu dalībvalstu lēmumu par “pārsūtīšanas lēmumu” vai “atpakaļnosūtīšanas lēmumu”, nevis par “atgriešanas lēmumu”.

| — | Atturēšanās no jebkādas darbības klauzula: Direktīvas 6. panta 3. punkts ir skaidri noteikta “atturēšanās no jebkādas darbības” klauzula. Dalībvalstis var tikai izmantot iespēju, ko 6. panta 3. punkts sniedz saistībā ar divpusējiem atpakaļuzņemšanas nolīgumiem, kuri stājušies spēkā pirms 2009. gada 13. janvāra. Spēkā esošajiem nolīgumiem, kuri no jauna apspriesti vai atjaunināti pēc 2009. gada 13. janvāra, var piemērot 6. panta 3. punktu, ja no jauna apspriestais/atjauninātais nolīgums ir jau spēkā esoša nolīguma grozījums un ir skaidri apzīmēts kā šāds grozījums. Ja no jauna apspriestais/atjauninātais nolīgums ir aliud (pilnīgi jauns nolīgums ar atšķirīgu saturu), tam vairs nepiemēro 6. panta 3. punktu. |
| --- | --- |

—

Atturēšanās no jebkādas darbības klauzula: Direktīvas 6. panta 3. punkts ir skaidri noteikta “atturēšanās no jebkādas darbības” klauzula. Dalībvalstis var tikai izmantot iespēju, ko 6. panta 3. punkts sniedz saistībā ar divpusējiem atpakaļuzņemšanas nolīgumiem, kuri stājušies spēkā pirms 2009. gada 13. janvāra. Spēkā esošajiem nolīgumiem, kuri no jauna apspriesti vai atjaunināti pēc 2009. gada 13. janvāra, var piemērot 6. panta 3. punktu, ja no jauna apspriestais/atjauninātais nolīgums ir jau spēkā esoša nolīguma grozījums un ir skaidri apzīmēts kā šāds grozījums. Ja no jauna apspriestais/atjauninātais nolīgums ir aliud (pilnīgi jauns nolīgums ar atšķirīgu saturu), tam vairs nepiemēro 6. panta 3. punktu.

| — | Atpakaļuzņemšanas nolīgumi starp Šengenas dalībvalstīm un Apvienoto Karalisti: direktīvas 6. panta 3. punkta interpretēšanas nolūkā Apvienoto Karalisti uzskata par dalībvalsti. |
| --- | --- |

—

Atpakaļuzņemšanas nolīgumi starp Šengenas dalībvalstīm un Apvienoto Karalisti: direktīvas 6. panta 3. punkta interpretēšanas nolūkā Apvienoto Karalisti uzskata par dalībvalsti.

5.6.   Trešās valsts valstspiederīgais, kurš dalībvalstī uzturas nelikumīgi un kuram humānu (vai citu) apsvērumu dēļ ir izsniegta uzturēšanās atļauja

Juridiskais pamats: Atgriešanas direktīva – 6. panta 4. punkts

Dalībvalstis var katrā laikā pieņemt lēmumu piešķirt atsevišķu uzturēšanās atļauju vai citu atļauju, kas dod tiesības uzturēties trešās valsts valstspiederīgajam, kurš nelikumīgi uzturas to teritorijā, ar līdzjūtību saistītu iemeslu, humānu vai citu iemeslu dēļ. Šādā gadījumā atgriešanas lēmumu nepieņem. Ja atgriešanas lēmums jau ir pieņemts, to atceļ vai atliek uz uzturēšanās atļaujas vai citu likumīgas uzturēšanās tiesību derīguma laiku.

Dalībvalstis var jebkurā laikā piešķirt uzturēšanās atļauju vai tiesības uzturēties dalībvalstī trešās valsts valstspiederīgajam, kurš dalībvalstī uzturas nelikumīgi. Šajā gadījumā ir jāpārtrauc visas nepabeigtās atgriešanas procedūras un jāatceļ vai uz laiku jāatliek jau pieņemtais atgriešanas lēmums vai atgriešanas rīkojums, ņemot vērā atļaujas veidu. Tas pats attiecas uz gadījumiem, kuros dalībvalstīm ir jāpiešķir tiesības uzturēties to teritorijā, piemēram, pēc patvēruma pieteikuma iesniegšanas.

Dalībvalstis var pašas lemt, kuru pieeju (atgriešanas lēmuma atcelšana vai atlikšana uz laiku) piemērot, ņemot vērā piešķirtās uzturēšanās atļaujas vai uzturēšanās tiesību veidu un iespējamo termiņu, un nepieciešamību nodrošināt efektīvas atgriešanas procedūras. Tomēr saskaņā ar Tiesas spriedumu lietā C-601/15, J.N
   (34) (75.–80. punkts), ja dalībvalsts piešķir tiesības palikt tās teritorijā trešās valsts valstspiederīgajam, kas ir iesniedzis starptautiskās aizsardzības pieteikumu un kuram pirms tā iesniegšanas jau ir piemērots atgriešanas lēmums, dalībvalstij būtu jāpārtrauc atgriešanas lēmuma izpilde (bet nav jāatceļ minētais lēmums) līdz brīdim, kad tiek pieņemts lēmums attiecībā uz starptautiskās aizsardzības pieteikumu (sk. arī 7. iedaļu).

5.7.   Trešās valsts valstspiederīgais, kurš dalībvalstī uzturas nelikumīgi un attiecībā uz kuru ir uzsākta procedūra uzturēšanās atļaujas atjaunošanai

Juridiskais pamats: Atgriešanas direktīva – 6. panta 5. punkts

Ja attiecībā uz trešās valsts valstspiederīgo, kurš nelikumīgi uzturas dalībvalsts teritorijā, ir uzsākta procedūra viņa uzturēšanās atļaujas vai citas atļaujas atjaunošanai, kas dod tiesības uzturēties, attiecīgā dalībvalsts, neskarot 6. punktu, var nepieņemt atgriešanas lēmumu, līdz uzsāktā procedūra ir pabeigta.

Dalībvalstis var atturēties no atgriešanas lēmuma pieņemšanas attiecībā uz trešās valsts valstspiederīgajiem, kuri dalībvalstī uzturas nelikumīgi un kuri gaida lēmumu par uzturēšanās atļaujas atjaunošanu. Šie noteikumi paredzēti, lai aizsargātu tos trešo valstu valstspiederīgos, kuri likumīgi uzturas dalībvalstī noteiktā laikposmā un kuru uzturēšanās dalībvalstī uzturēšanās atļaujas procedūras kavēšanās dēļ uz laiku kļuvusi nelikumīga. Šie noteikumi attiecas uz uzsāktuprocedūru uzturēšanās atļaujas atjaunošanai tikai tajā dalībvalstī, kurā persona aizturēta (“
  attiecīgā dalībvalsts
  ”). Dalībvalstis tiek mudinātas piemērot šos noteikumus arī tajos gadījumos, kuros pastāv iespēja, ka pieteikums uz atļaujas atjaunošanu būs sekmīgs, un nodrošināt, ka attieksme pret attiecīgajām personām ir līdzīga kā attieksme pret atgriežamajām personām brīvprātīgai izceļošanai noteiktajā laikposmā vai laikā, kamēr atgriešanas procedūra ir atlikta.

Šie noteikumi neattiecas uz uzsāktu procedūru uzturēšanās atļaujas atjaunošanai citā dalībvalstī. Tas, ka attiecībā uz personu ir uzsākat procedūra uzturēšanās atļaujas atjaunošanai citā dalībvalstī, tomēr īpašos apstākļos var pamatot atgriešanas atlikšanu saskaņā ar 9. panta 2. punktu vai labvēlīgāku nosacījumu piemērošanu saskaņā ar 4. panta 3. punktu.

5.8.   Īpaši noteikumi direktīvās par likumīgu migrāciju attiecībā uz atpakaļuzņemšanu dalībvalstu starpā gadījumos, kas saistīti ar mobilitāti Savienības iekšienē

Juridiskais pamats: Eirpas Parlamenta un Padomes Direktīva 2014/66/ES (35) (“Pārcelšanas uzņēmuma ietvaros direktīva”) – 23. pants; Padomes Direktīva 2003/109/EK (36) (“Pastāvīgo iedzīvotāju direktīva”) (grozīta ar Padomes Direktīvu 2011/51/ES (37)) – 12. un 22. pants; Padomes Direktīva 2009/50/EK (38) (“Zilās kartes direktīva”) – 18. pants

Iepriekš minētās direktīvas satur īpašus noteikumus par atpakaļuzņemšanu dalībvalstu starpā gadījumos, kas saistīti ar noteiktu kategoriju trešo valstu valstspiederīgo (uzņēmuma ietvaros pārceltās personas, ES Zilās kartes turētāji, pastāvīgie iedzīvotāji) mobilitāti ES iekšienē. Šos noteikumus uzskata par leges speciales (konkrētāki noteikumi), kuri jāpiemēro vispirms tajos gadījumos, uz kuriem attiecas iepriekš minētās direktīvas.

6.   BRĪVPRĀTĪGA IZCEĻOŠANA

Juridiskais pamats: Atgriešanas direktīva – 7. panta 1. punkts

Atgriešanas lēmumā brīvprātīgai izceļošanai nosaka pienācīgu laika posmu no septiņām dienām līdz trīsdesmit dienām, neskarot 2. un 4. punktā minētos izņēmumus. Dalībvalstis savos valsts tiesību aktos var paredzēt, ka šādu laika posmu nosaka tikai, pamatojoties uz attiecīgā trešās valsts valstspiederīgā iesniegtu pieteikumu. Tādā gadījumā dalībvalstis informē attiecīgos trešo valstu valstspiederīgos par iespēju iesniegt šādu pieteikumu.

Viens no Atgriešanas direktīvas pamatmērķiem ir brīvprātīgas izceļošanas veicināšana. Ja nav pamata uzskatīt, ka tas varētu negatīvi ietekmēt atgriešanas mērķi, pienākuma atgriezties brīvprātīga izpilde ir vēlamāka par izraidīšanu trejādu iemeslu dēļ, jo tas ir cieņpilnāks, drošāks un parasti izmaksu ziņā lietderīgāks atgriešanas veids.

Brīvprātīgas izceļošanas laikposmā uz attiecīgo trešās valsts valstspiederīgo attiecas atgriešanās pienākums, lai gan šis pienākums nevar tikt izpildīts līdz šāda laikposma beigām vai, ja pastāv bēgšanas iespējamība vai tiek apdraudēta sabiedriskā kārtība, sabiedrības drošība vai valsts drošība, vai likumīgas uzturēšanās pieteikums ir atzīts par nepārprotami nepamatotu vai tā pamatā ir krāpšana (sk. 6.3. iedaļu). Dalībvalstis tiek mudinātas sniegt iespēju brīvprātīgi izceļot pēc iespējas lielākam atgriežamo personu skaitam un atturēties no šādas iespējas tajos gadījumos, kad pastāv risks, ka tas var traucēt atgriešanas procedūras nolūkam.

7. panta 1. punkta pēdējais teikums ļauj dalībvalstīm noteikt laikposmu brīvprātīgai izceļošanai, pamatojoties uz trešās valsts valstspiederīgā iesniegtu pieteikumu. Tādā gadījumā attiecīgie trešo valstu valstspiederīgie personiski jāinformē par iespēju iesniegt pieteikumu attiecībā uz laikposmu brīvprātīgai izceļošanai. Vispārīgas informācijas lapas sabiedrībai (piemēram, paziņojums par iespēju iesniegt šādu pieteikumu imigrācijas dienesta tīmekļa vietnē vai reklāmas drukāšana un izvietošana uz informācijas stendiem vietējo imigrācijas dienestu telpās) var būt noderīgas, tomēr papildus tām personiski jāinformē attiecīgā persona. Šāda informācija jāsniedz nepilngadīgajiem veidā, kas piemērots bērniem un atbilst to vecumam un situācijai, un īpaša uzmanība būtu jāvelta nepavadītiem nepilngadīgajiem.

Dalībvalstis var arī noteikt laikposmu brīvprātīgai izceļošanai, pamatojoties uz pieteikumu, ko iesniedz atsevišķu kategoriju trešo valstu valstspiederīgo, kuri dalībvalstī uzturas nelikumīgi (piemēram, tie, kuru likumīgas uzturēšanās pieteikums ir noraidīts kā nepārprotami nepamatots vai tā pamatā ir krāpšana), vai atbalsta iegūšanai (piemēram, palīdzība reintegrācijai), un noteikt to bez iepriekšēja pieteikuma citos gadījumos.

Komisija iesaka noteikt laikposmu brīvprātīgai izceļošanai, pamatojoties uz attiecīgā trešās valsts valstspiederīgā iesniegtu pieteikumu, vienlaikus nodrošinot visas pieteikuma iesniegšanai nepieciešamās informācijas sniegšanu trešo valstu valstspiederīgajiem pienācīgā un sistemātiskā veidā.

Atbalstītas brīvprātīgas atgriešanas programmas: Atgriešanas direktīvā nav noteikta prasība dalībvalstīm izveidot atbalstītas brīvprātīgas atgriešanas programmu, taču tās 10. apsvērumā ir uzsvērts, ka, “lai sekmētu brīvprātīgu atgriešanos, dalībvalstīm būtu jāsniedz lielāka atgriešanās palīdzība un konsultācijas, kā arī pēc iespējas labāk jāizmanto attiecīgas finansēšanas iespējas”. Tāpēc dalībvalstis ir stingri mudinātas darīt pieejamas atbalstītas brīvprātīgas atgriešanas programmas visās procedūrās, kā daļu no centieniem, lai veicinātu cilvēcīgāku un cieņas pilnu atgriešanu un kopumā palielinātu atgriešanas efektivitāti. Lai atvieglotu piekļuvi tādām shēmām un nodrošinātu to, ka attiecīgie trešo valstu valstspiederīgie pieņem uz informāciju balstītu lēmumu, dalībvalstīm būtu jānodrošina atbilstīga informācijas par brīvprātīgu izceļošanu un atbalstītas brīvprātīgas atgriešanas programmām izplatīšana, tostarp sadarbībā ar valsts iestādēm, kam var būt tieša saskare ar trešo valstu valstspiederīgajiem (piemēram, izglītības iestādes, sociālie un veselības aprūpes dienesti), nevalstiskajām organizācijām un citām iestādēm. Nepilngadīgajiem šāda informācija jāsniedz veidā, kas piemērots bērniem un atbilst to vecumam un situācijai. Valsts programmās būtu jāņem vērā nesaistošie vienotie standarti atbalstītas brīvprātīgas atgriešanas (un reintegrācijas) programmām, ko īsteno dalībvalstis (39), kurus izstrādāja Komisija sadarbībā ar dalībvalstīm, un 2016. gada 9.-10. jūnija secinājumos (40) apstiprināja Tieslietu un iekšlietu padome.

Eiropas migrācijas tīkla (EMT) ekspertu grupas atgriešanas jomā (REG) darbības mērķis ir veicināt labāku praktisko sadarbību valstu un ieinteresēto personu starpā atgriešanas, atbalstītas brīvprātīgas atgriešanas un reintegrācijas programmu jomā. Tai jābūt kā informācijas apkopošanas un izplatīšanas pamatinstrumentam, un dalībvalstis tiek mudinātas to aktīvi izmantot.

Papildu skaidrojums

| — | Septiņu līdz 30 dienu termiņš ir vispārējs princips. Dalībvalstīm ir saistošs pienākums noteikt laikposmu, kurā tiek ievērots minētais termiņš, ja vien termiņa pagarināšana nav pamatota ar konkrētā gadījuma īpašiem apstākļiem saskaņā ar Atgriešanas direktīvas 7. panta 2. punktu (sk. 6.1. iedaļu). |
| --- | --- |

—

Septiņu līdz 30 dienu termiņš ir vispārējs princips. Dalībvalstīm ir saistošs pienākums noteikt laikposmu, kurā tiek ievērots minētais termiņš, ja vien termiņa pagarināšana nav pamatota ar konkrētā gadījuma īpašiem apstākļiem saskaņā ar Atgriešanas direktīvas 7. panta 2. punktu (sk. 6.1. iedaļu).

| — | 60 dienu termiņš kā vispārējs noteikums nebūtu savienojams ar saskaņošanu un “vienoto kārtību”, kas paredzēta Atgriešanas direktīvā, lai noteiktu 7–30 dienu termiņu, tādēļ tas nav attaisnojams kā labvēlīgāks nosacījums saskaņā ar 4. panta 3. punktu. Tomēr 30–60 dienu termiņam (pārsniedz 1. punktā saskaņoto laikposmu), kas tiek piešķirts tikai īpašu apstākļu dēļ (minēti 2. punktā), piemēro Atgriešanas direktīvas 7. panta 2. punktu. |
| --- | --- |

—

60 dienu termiņš kā vispārējs noteikums nebūtu savienojams ar saskaņošanu un “vienoto kārtību”, kas paredzēta Atgriešanas direktīvā, lai noteiktu 7–30 dienu termiņu, tādēļ tas nav attaisnojams kā labvēlīgāks nosacījums saskaņā ar 4. panta 3. punktu. Tomēr 30–60 dienu termiņam (pārsniedz 1. punktā saskaņoto laikposmu), kas tiek piešķirts tikai īpašu apstākļu dēļ (minēti 2. punktā), piemēro Atgriešanas direktīvas 7. panta 2. punktu.

| — | Ņemot vērā prasības, kas izriet no tiesībām tikt uzklausītam, kas atzītas CFR 41. panta 2. punktā, dalībvalstīm ir jānodrošina atgriežamajai personai iespēja noteikt konkrētos apstākļus un vajadzības, kas jāņem vērā, nosakot laikposmu gadījumos, kad brīvprātīgai izceļošanai paredzētais laikposms tiek noteikts ex-officio, un gadījumos, kad šis laikposms tiek noteikts, pamatojoties uz atgriežamās personas pieteikumu. |
| --- | --- |

—

Ņemot vērā prasības, kas izriet no tiesībām tikt uzklausītam, kas atzītas CFR 41. panta 2. punktā, dalībvalstīm ir jānodrošina atgriežamajai personai iespēja noteikt konkrētos apstākļus un vajadzības, kas jāņem vērā, nosakot laikposmu gadījumos, kad brīvprātīgai izceļošanai paredzētais laikposms tiek noteikts ex-officio, un gadījumos, kad šis laikposms tiek noteikts, pamatojoties uz atgriežamās personas pieteikumu.

| — | Lai gan Atgriešanas direktīva aizliedz piespiedu kārtā atgriezt trešās valsts valstspiederīgo, kas nelikumīgi uzturas dalībvalstī, brīvprātīgas izceļošanas laikposmā, tas neliedz dalībvalstīm uzsākt šajā laikposmā nepieciešamās administratīvās procedūras, ņemot vērā iespējamo atgriešanas lēmuma izpildi (piemēram, sazināšanās ar trešo valstu iestādēm, lai iegūtu ceļošanas dokumentus, loģistikas organizēšana izraidīšanas procedūrai). |
| --- | --- |

—

Lai gan Atgriešanas direktīva aizliedz piespiedu kārtā atgriezt trešās valsts valstspiederīgo, kas nelikumīgi uzturas dalībvalstī, brīvprātīgas izceļošanas laikposmā, tas neliedz dalībvalstīm uzsākt šajā laikposmā nepieciešamās administratīvās procedūras, ņemot vērā iespējamo atgriešanas lēmuma izpildi (piemēram, sazināšanās ar trešo valstu iestādēm, lai iegūtu ceļošanas dokumentus, loģistikas organizēšana izraidīšanas procedūrai).

Pamatojoties uz trešās valsts valstspiederīgā situācijas atsevišķu novērtējumu un it īpaši ņemot vērā atgriešanas izredzes un trešās valsts valstspiederīgā vēlmi sadarboties ar kompetentajām iestādēm, Komisija iesaka dalībvalstīm noteikt brīvprātīgai izceļošanai īsāko laikposmu, kas ir nepieciešams atgriešanas organizēšanai un īstenošanai. Par septiņām dienām ilgāks laikposms būtu jāpiešķir tikai tad, ja trešās valsts valstspiederīgais aktīvi sadarbojas atgriešanas procesa jomā.

6.1.   Brīvprātīgai izceļošanai noteiktā laikposma pagarinājums

Juridiskais pamats: Atgriešanas direktīva – 7. panta 2. punkts

Dalībvalstis vajadzības gadījumā pagarina brīvprātīgai izceļošanai noteikto laika posmu uz piemērotu laiku, ņemot vērā konkrētā gadījuma īpašos apstākļus, piemēram, uzturēšanās ilgumu, to, vai ir bērni, kuri apmeklē skolu, vai citi ģimenes locekļi un sociālās saites.

Nav iepriekš noteikta maksimālā termiņa brīvprātīgai izceļošanai noteiktā laikposma pagarināšanai, un katrs konkrētais gadījums būtu jāizskata atsevišķi saskaņā ar valsts īstenošanas tiesību aktiem un administratīvo praksi. Dalībvalstīm ir ievērojama rīcības brīvība, nosakot, vai brīvprātīgai izceļošanai noteiktā laikposma pagarinājums būtu “piemērots”. Ņemot vērā atsauci tekstā uz bērniem, kuri apmeklē skolu, brīvprātīgai izceļošanai noteiktā laikposma pagarinājumu līdz semestra vai mācību gada beigām, vai uz termiņu līdz vienam mācību gadam var piešķirt ar nosacījumu, ka tas ir bērna interesēs un ka visi attiecīgie gadījuma apstākļi ir pienācīgi ņemti vērā.

30 dienu laikposma pagarināšanu var nodrošināt sākumposmā (atgriešanas lēmuma pieņemšanas brīdī), ja to pamato šī gadījuma apstākļu atsevišķais novērtējums. Nav vajadzīgs vispirms noteikt 30 dienu laikposmu un pēc tam to pagarināt.

Jēdziens “
  vajadzības gadījumā
  ” attiecas uz apstākļiem gan atgriežamās personas gadījumā, gan atgriešanās valsts gadījumā. Dalībvalstīm ir rīcības brīvība attiecībā uz valsts īstenošanas tiesību aktu saturu un reglamentēšanas pakāpi šajā jautājumā.

Dalībvalstu īstenošanas tiesību aktos un administratīvajā praksē ir jāievēro 7. panta 2. punktā minētie trīs gadījumi (uzturēšanās ilgums, bērni, kuri apmeklē skolu, ģimenes saites). Dalībvalstu administratīvie noteikumi var būt sīkāk izklāstīti, un var arī paredzēt citus iemeslus termiņa pagarināšanai, tomēr tie nedrīkst būt neprecīzāki un vājināt saskaņošanu.

6.2.   Pienākumi brīvprātīgai izceļošanai noteiktajā laikposmā

Juridiskais pamats: Atgriešanas direktīva – 7. panta 3. punkts

Attiecībā uz brīvprātīgai izceļošanai noteikto laika posmu var paredzēt dažus pienākumus, kuru mērķis ir novērst bēgšanas iespējamību, piemēram, regulāru reģistrēšanos attiecīgās iestādēs, atbilstošas finanšu garantijas depozītu, dokumentu iesniegšanu vai pienākumu uzturēties noteiktā vietā.

Atgriešanas direktīvas 7. panta 3. punktā noteiktās prasības var piemērot tad, ja pastāv bēgšanas iespējamība, kura ir jānovērš. Ja gadījuma atsevišķais novērtējums liecina, ka īpašu apstākļu nav, šādi pienākumi nav pamatoti – sk. Tiesas spriedumu lietā C-61/11, El Dridi, 37. punkts: “no šīs direktīvas 7. panta 3. un 4. punkta izriet, ka tikai īpašos apstākļos, piemēram, bēgšanas iespējamības gadījumā, dalībvalstis var, pirmkārt, noteikt atgriešanas lēmuma adresātam pienākumu regulāri reģistrēties attiecīgās iestādēs, iesniegt atbilstošas finanšu garantijas depozītu, iesniegt dokumentus vai paredzēt pienākumu uzturēties noteiktā vietā, vai, otrkārt, noteikt laika posmu, kas ir īsāks par septiņām dienām, brīvprātīgai izceļošanai vai pat nenoteikt šādu laika posmu”. Komisija iesaka dalībvalstīm izmantot šādu iespēju, ja brīvprātīgai izceļošanai noteiktajā laikposmā pastāv bēgšanas iespējamība, kura ir jānovērš.

Jāpievērš uzmanība tam, ka dalībvalstīm paredzētā iespēja uzlikt noteiktus pienākumus var būt izdevīga atgriežamajai personai, jo tādējādi var nodrošināt laiku brīvprātīgai izceļošanai gadījumos, kuros parasti to nevarētu darīt.

Nav iespējams noteikt vispārēji piemērojamu “atbilstošas finanšu garantijas” summu. Jebkurā gadījumā ir jāievēro samērīguma princips, kas nozīmē to, ka, nosakot summu, jāņem vērā atgriežamās personas situācija. Patlaban dalībvalstu praksē paredzētās summas ir dažādas, sākot no 200 euro līdz 5 000 euro.

Ja tas ir vajadzīgs atsevišķā gadījumā, 7. panta 3. punktā minētās prasības var piemērot arī kumulatīvā veidā.

Piemērojot 7. panta 3. punkta noteikumus, dalībvalstīm jāņem vērā atgriežamās personas personiskā situācija un jānodrošina, ka tiek pilnībā ievērots samērīguma princips. Dalībvalstīm jāizvairās no tādu pienākumu uzlikšanas, kuri nav faktiski izpildāmi (piemēram, ja personai nav pases, tā nevarēs to iesniegt).

6.3.   Kontrindikācijas

Juridiskais pamats: Atgriešanas direktīva – 7. panta 4. punkts

Ja pastāv bēgšanas iespējamība vai ja likumīgas uzturēšanās pieteikums ir atzīts par nepārprotami nepamatotu vai tā pamatā ir krāpšana, vai arī, ja attiecīgā persona apdraud sabiedrības kārtību, drošību vai valsts drošību, dalībvalstis var nenoteikt laika posmu brīvprātīgai izceļošanai vai var noteikt laika posmu, kas ir īsāks par septiņām dienām.

Dalībvalstis var atturēties no brīvprātīgai izceļošanai paredzēta laikposma noteikšanas gadījumos – pilnībā uzskaitīti 7. panta 4. punktā –, kuros pastāv “kontrindikācijas”, piemēram, trešās valsts valstspiederīgais rada bēgšanas risku (sk. 1.6. iedaļu) vai apdraud sabiedriskos kārtību, sabiedrības drošību vai valsts drošību (piemēram, iepriekšēja notiesāšana par smagiem krimināliem nodarījumiem, kas izdarīti arī citās dalībvalstīs), un gadījumos, kad likumīgas uzturēšanās prasība (piemēram, patvēruma pieteikums, atļaujas prasība vai atjaunošana) ir atzīta par nepārprotami nepamatotu vai tās pamatā ir krāpšana.

Kad, pamatojoties uz atsevišķu novērtējumu, var noteikt, ka šādas “kontrindikācijas” pastāv kādā konkrētā gadījumā, laikposms brīvprātīgai izceļošanai nebūtu jāpiešķir un par 7 dienām īsāks periods būtu jāpiešķir tikai tad, ja tas neliedz valsts iestādēm īstenot izraidīšanu.

Tomēr dalībvalstis var jebkurā laikā veikt izmaiņas situācijas novērtējumā (atgriežamā persona, kura līdz šim atteicās sadarboties, var mainīt savu attieksmi un pieņemt atbalstītas brīvprātīgas atgriešanās piedāvājumu) un noteikt brīvprātīgai izceļošanai paredzētu laikposmu arī tad, ja sākotnēji pastāvēja bēgšanas iespējamība.

Papildu skaidrojums

| — | Kopumā nav iespējams izslēgt iespēju visiem nelikumīgajiem ieceļotājiem iegūt laiku brīvprātīgai izceļošanai. Šāda vispārināta prasība būtu pretrunā bēgšanas iespējamības definīcijai, proporcionalitātes principam un prasībai veikt novērtējumu katram gadījumam atsevišķi, vājinot 7. panta effet utile (brīvprātīgas izceļošanas veicināšana). |
| --- | --- |

—

Kopumā nav iespējams izslēgt iespēju visiem nelikumīgajiem ieceļotājiem iegūt laiku brīvprātīgai izceļošanai. Šāda vispārināta prasība būtu pretrunā bēgšanas iespējamības definīcijai, proporcionalitātes principam un prasībai veikt novērtējumu katram gadījumam atsevišķi, vājinot 7. panta effet utile (brīvprātīgas izceļošanas veicināšana).

| — | Saskaņā ar 7. panta 4. punktu var izslēgt trešo valstu valstspiederīgos, kuri iesnieguši pieteikumus ļaunprātīgā nolūkā. Minētais 7. panta 4. punkts attiecas uz pieteikumiem, kuri ir nepārprotami nepamatoti vai kuru pamatā ir krāpšana. Ļaunprātīgā nolūkā iesniegti pieteikumi salīdzinājumā ar nepārprotami nepamatotajiem iesniegumiem parasti ir saistīti ar nosodāmāku rīcību, tādēļ 7. panta 4. punkts būtu jāinterpretē kā tāds, kas attiecas arī uz ļaunprātīgā nolūkā iesniegtiem pieteikumiem. |
| --- | --- |

—

Saskaņā ar 7. panta 4. punktu var izslēgt trešo valstu valstspiederīgos, kuri iesnieguši pieteikumus ļaunprātīgā nolūkā. Minētais 7. panta 4. punkts attiecas uz pieteikumiem, kuri ir nepārprotami nepamatoti vai kuru pamatā ir krāpšana. Ļaunprātīgā nolūkā iesniegti pieteikumi salīdzinājumā ar nepārprotami nepamatotajiem iesniegumiem parasti ir saistīti ar nosodāmāku rīcību, tādēļ 7. panta 4. punkts būtu jāinterpretē kā tāds, kas attiecas arī uz ļaunprātīgā nolūkā iesniegtiem pieteikumiem.

| — | Pastāv arī iespēja izslēgt personas, kuras apdraud sabiedrisko kārtību, sabiedrības drošību vai valsts drošību. Šajā saistībā lietā C-554/13, Zh. un O
   (41)., Tiesa paskaidroja, ka dalībvalstīm saskaņā ar to vajadzībām principā ir tiesības noteikt sabiedriskās kārtības prasības. Jēdziens “bēgšanas iespējamība” atšķiras no jēdziena “sabiedriskās kārtības apdraudējums”. Jēdziens “sabiedriskās kārtības apdraudējums” paredz, ka papildus sociālas kārtības traucējumiem, ko rada jebkurš likumpārkāpums, pastāv faktisks, pastāvošs un pietiekami nopietns apdraudējums, kas skar kādu no sabiedrības pamatinteresēm. Dalībvalsts nevar uzskatīt, ka trešās valsts valstspiederīgais apdraud sabiedrisko kārtību tikai tāpēc vien, ka pastāv aizdomas, ka šī persona ir izdarījusi noziedzīgu nodarījumu, par kuru paredzēts sods atbilstīgi valsts tiesiskajam regulējumam, vai tā par šādu nodarījumu ir notiesāta krimināllietā. Citiem apstākļiem, piemēram, šā nodarījuma veidam un nopietnībai, no tā izdarīšanas pagājušajam laikam un jebkuram apstāklim, kas ir saistīts ar aizdomu par attiecīgajam trešās valsts valstspiederīgajam pārmesto noziedzīgo nodarījumu ticamību, arī ir nozīme katra atsevišķa gadījuma novērtējumā, kas ir jāveic jebkurā gadījumā. |
| --- | --- |

—

Pastāv arī iespēja izslēgt personas, kuras apdraud sabiedrisko kārtību, sabiedrības drošību vai valsts drošību. Šajā saistībā lietā C-554/13, Zh. un O
   (41)., Tiesa paskaidroja, ka dalībvalstīm saskaņā ar to vajadzībām principā ir tiesības noteikt sabiedriskās kārtības prasības. Jēdziens “bēgšanas iespējamība” atšķiras no jēdziena “sabiedriskās kārtības apdraudējums”. Jēdziens “sabiedriskās kārtības apdraudējums” paredz, ka papildus sociālas kārtības traucējumiem, ko rada jebkurš likumpārkāpums, pastāv faktisks, pastāvošs un pietiekami nopietns apdraudējums, kas skar kādu no sabiedrības pamatinteresēm. Dalībvalsts nevar uzskatīt, ka trešās valsts valstspiederīgais apdraud sabiedrisko kārtību tikai tāpēc vien, ka pastāv aizdomas, ka šī persona ir izdarījusi noziedzīgu nodarījumu, par kuru paredzēts sods atbilstīgi valsts tiesiskajam regulējumam, vai tā par šādu nodarījumu ir notiesāta krimināllietā. Citiem apstākļiem, piemēram, šā nodarījuma veidam un nopietnībai, no tā izdarīšanas pagājušajam laikam un jebkuram apstāklim, kas ir saistīts ar aizdomu par attiecīgajam trešās valsts valstspiederīgajam pārmesto noziedzīgo nodarījumu ticamību, arī ir nozīme katra atsevišķa gadījuma novērtējumā, kas ir jāveic jebkurā gadījumā.

6.4.   Praktiskā izpilde – tranzīts pa sauszemi

Šengenas rokasgrāmatas 39. pielikums “Standarta veidlapa, ar ko tiek atzīts atgriešanas lēmums tranzīta veikšanai pa sauszemi”.

Iesaistītās dalībvalstis (sk. EMT tīmekļa vietnē EMN Europa kā EMN ad-hoc query, return, 2015)

Atgādinājums/skaidrojums: atgriežamajai personai, kura plāno izceļot no ES teritorijas pa sauszemi laikposmā, kas paredzēts brīvprātīgai izceļošanai, nav derīgas vīzas vai citas atļaujas šķērsot citu dalībvalstu teritoriju, lai nokļūtu savā atgriešanās valstī, tādēļ pastāv iespēja, ka mājupceļā policija aizturēs šo personu un tranzīta dalībvalsts pieņems otru atgriešanas lēmumu attiecībā uz šo personu. Tas ir pretrunā Atgriešanas direktīvas mērķim nodrošināt efektīvu atgriešanu, tostarp izmantojot brīvprātīgu izceļošanu.

Tranzīta vīzas izsniegšana atgriežamajai personai nebūtu piemērots un atbilstīgs risinājums, jo vīzas izsniegšana trešo valstu valstspiederīgajiem, kas dalībvalstī uzturas nelikumīgi un kuriem ir pienākums izceļot no šīs valsts, būtu pretrunā ES tiesību aktiem vīzu jomā. Turklāt nešķiet, ka tranzīta dalībvalstis būtu ieinteresētas izsniegt šādas vīzas (risks, ka personas var aizbēgt un/vai radīt ar izraidīšanu saistītas izmaksas), tādēļ tās visbiežāk atteiks šādu vīzu izsniegšanu. Risinājums nav arī “Eiropas laissez-passer
  ” nodrošināšana atgriežamajai personai. Ja šādam “laissez-passer” dokumentam nav precīzi noteikts juridiskais pamatojums un tiesiskās sekas, atgriežamā persona no juridiskā viedokļa joprojām būs uzskatāma par personu, kura “nelikumīgi uzturas” tranzīta dalībvalstī, un tādējādi attiecībā uz šo personu var pieņemt jaunu atgriešanas lēmumu saskaņā ar 6. panta 1. punktu.

Viens no veidiem, kā izvairīties no minētās problēmas, ir veicināt personu tiešu atgriešanu atpakaļ trešajās valstīs, izmantojot gaisa ceļu. Tomēr atgriežamajai personai tas var būt dārgi un nepraktiski.

Komisijas ieteiktā pieeja ir tāda, ka tranzīta dalībvalstīm būtu jāatzīst pirmajā dalībvalstī pieņemtie atgriešanas lēmumi saskaņā ar Šengenas rokasgrāmatas 39. pielikumu “Standarta veidlapa, ar ko tiek atzīts atgriešanas lēmums tranzīta veikšanai pa sauszemi” (izdevusi Komisija 2011. gada septembrī pēc apspriešanās ar attiecīgajām dalībvalstīm tehniskā līmenī un ar Eiropas Savienības Padomes darba grupu migrācijas un izraidīšanas jautājumos).

Saskaņā ar šo pieeju tranzīta dalībvalsts var atzīt atgriešanas lēmumu, tostarp brīvprātīgai izceļošanai paredzēto laikposmu, ko piešķīrusi pirmā dalībvalsts un ļaut atgriežamajai personai šķērsot savu teritoriju, pamatojoties uz atzīto lēmumu un atzīto brīvprātīgai izceļošanai noteikto laikposmu. Minētās pieejas priekšrocība ir tāda, ka tranzīta dalībvalstij nav pienākuma pieņemt jaunu atgriešanas lēmumu, un tā var pieprasīt pirmajai dalībvalstij segt visas ar izraidīšanu saistītās izmaksas, ja radīsies kādas problēmas un tranzīta valstij nāksies veikt atgriežamās personas izraidīšanu par saviem līdzekļiem (piemērojot Padomes Lēmumu 2004/191/EK (42)).

Tās dalībvalstis, kuras joprojām nelabprāt izmanto šo brīvprātīgo pieeju (gan nosūtošā, gan uzņemošā dalībvalsts), tiek rosinātas iesaistīties un informēt par savu dalību Komisiju un pārējās dalībvalstis.

Papildu skaidrojums

| — | Atzīšanas veids: Direktīvas 2001/40/EK plašais un vispārīgais formulējums sniedz rīcības brīvību attiecībā uz savstarpējas atzīšanas praktisko kārtību (procedūras elementi) saskaņā ar praktiskajām vajadzībām un valsts tiesību aktiem. Šengenas rokasgrāmatas 39. pielikumā ierosinātais veids ir viena no iespējām, bet ne vienīgā iespēja, ko izmantot. |
| --- | --- |

—

Atzīšanas veids: Direktīvas 2001/40/EK plašais un vispārīgais formulējums sniedz rīcības brīvību attiecībā uz savstarpējas atzīšanas praktisko kārtību (procedūras elementi) saskaņā ar praktiskajām vajadzībām un valsts tiesību aktiem. Šengenas rokasgrāmatas 39. pielikumā ierosinātais veids ir viena no iespējām, bet ne vienīgā iespēja, ko izmantot.

| — | No juridiskā viedokļa visi A dalībvalsts pieņemtā atgriešanas lēmuma attiecīgie elementi tiek atzīti B dalībvalstī, tostarp tiek atzīts paziņojums, ka trešās valsts valstspiederīgais uzturas dalībvalstī nelikumīgi un viņam ir noteikts laikposms brīvprātīgai izceļošanai – derīgs attiecībā uz B dalībvalsts, kura atzinusi lēmumu, teritoriju. |
| --- | --- |

—

No juridiskā viedokļa visi A dalībvalsts pieņemtā atgriešanas lēmuma attiecīgie elementi tiek atzīti B dalībvalstī, tostarp tiek atzīts paziņojums, ka trešās valsts valstspiederīgais uzturas dalībvalstī nelikumīgi un viņam ir noteikts laikposms brīvprātīgai izceļošanai – derīgs attiecībā uz B dalībvalsts, kura atzinusi lēmumu, teritoriju.

| — | Dalībvalstij, kura atzinusi lēmumu, ir trīs dažādas “garantijas”, proti:






  1) | rokasgrāmatas 39. pielikumā ietvertās standarta veidlapas izmantošana ir brīvprātīga; tādējādi dalībvalstīm jebkurā gadījumā ir iespēja īpašā konkrētā gadījumā neatzīt citas dalībvalsts pieņemto atgriešanas lēmumu; |
| --- | --- | --- |

—

Dalībvalstij, kura atzinusi lēmumu, ir trīs dažādas “garantijas”, proti:

1)

rokasgrāmatas 39. pielikumā ietvertās standarta veidlapas izmantošana ir brīvprātīga; tādējādi dalībvalstīm jebkurā gadījumā ir iespēja īpašā konkrētā gadījumā neatzīt citas dalībvalsts pieņemto atgriešanas lēmumu;

| 2) | pirmā dalībvalsts var tikai piešķirt brīvprātīgai izceļošanai paredzētu laikposmu saskaņā ar Atgriešanas direktīvas 7. pantu, ja nepastāv “kontrindikācijas”, piemēram, bēgšanas iespējamība. Atgriežamo personu personiskās situācijas novērtējums saskaņā ar 7. pantu, kurš jāveic pirmajai dalībvalstij, var būt noderīgs apliecinājums tranzīta dalībvalstij, kura atzinusi lēmumu; |
| --- | --- |

2)

pirmā dalībvalsts var tikai piešķirt brīvprātīgai izceļošanai paredzētu laikposmu saskaņā ar Atgriešanas direktīvas 7. pantu, ja nepastāv “kontrindikācijas”, piemēram, bēgšanas iespējamība. Atgriežamo personu personiskās situācijas novērtējums saskaņā ar 7. pantu, kurš jāveic pirmajai dalībvalstij, var būt noderīgs apliecinājums tranzīta dalībvalstij, kura atzinusi lēmumu;

| 3) | ja rodas kādas problēmas un atgriežamā persona ir jāizraida par tranzīta valsts līdzekļiem, var pieprasīt, lai visas ar izraidīšanu saistītās izmaksas sedz pirmā dalībvalsts, piemērojot Lēmumu 2004/191/EK. |
| --- | --- |

3)

ja rodas kādas problēmas un atgriežamā persona ir jāizraida par tranzīta valsts līdzekļiem, var pieprasīt, lai visas ar izraidīšanu saistītās izmaksas sedz pirmā dalībvalsts, piemērojot Lēmumu 2004/191/EK.

6.5.   Praktiskā izpilde – tranzīts, izmantojot gaisa ceļu

Padomes Direktīvā 2003/110/EK (43) par palīdzību tranzīta gadījumos, lai veiktu izraidīšanu pa gaisa ceļu, paredzēts tiesiskais regulējums sadarbībai starp kompetentajām iestādēm dalībvalstu tranzīta lidostās attiecībā uz izraidīšanu pa gaisa ceļu ar eskortu vai bez tā. Jēdzienu “izraidīšana bez eskorta” šajā direktīvā (ko pieņēma piecus gadus pirms Atgriešanas direktīvas) var interpretēt kā tādu, kas attiecas arī uz “brīvprātīgu izceļošanu” Atgriešanas direktīvas (44) izpratnē. Komisija iesaka sistemātiski izmantot Direktīvu 2003/110/EK, organizējot tranzītu pa gaisa ceļu saistībā ar brīvprātīgu izceļošanu (sk. arī 7.2. iedaļu).

6.6.   Brīvprātīgas izceļošanas reģistrēšana

Patlaban nav izveidota centralizēta ES sistēma brīvprātīgas izceļošanas reģistrēšanai. Gadījumos, kad atgriežamās personas tiek izraidītas, veicot tranzītu pa sauszemi saskaņā ar Šengenas rokasgrāmatas 39. pielikumā ietvertajiem ieteikumiem, robežsargs nosūta apstiprinājumu pa faksu dalībvalstij, kas ir pieņēmusi atgriešanas lēmumu. Pārējos gadījumos atgriežamās personas dažkārt ziņo par sevi, izmantojot dalībvalstu konsulātus trešās valstīs. Dažreiz izceļošanu reģistrē arī robežsargi, kuri veic izceļošanas pārbaudi. Centrālas Savienības sistēmas brīvprātīgas izceļošanas reģistrēšanai trūkums rada nepilnības gan no īstenošanas pārbaudes viedokļa, gan statistikas ziņā. Komisijas priekšlikuma Regulai par Šengenas informācijas sistēmas izmantošanu to trešo valstu valstspiederīgo atgriešanai, kuri dalībvalstīs uzturas nelikumīgi (45), mērķis ir risināt šo situāciju.

Īstermiņā dalībvalstīm būtu jāparedz līdzekļi, lai pārbaudītu, vai trešās valsts valstspiederīgais ir izceļojis no Savienības, tostarp arī laikposmā brīvprātīgai izceļošanai un bez palīdzības, lai nodrošinātu efektīvu pārbaudi neizpildes gadījumā. Dalībvalstis tiek rosinātas pēc iespējas labāk izmantot pieejamos informācijas kanālus un šādā nolūkā:

| 1) | sistemātiski mudināt tās atgriežamās personas, kurām noteikts laiks brīvprātīgai izceļošanai, informēt varas iestādes, kuras pieņēmušas lēmumu (un ieceļošanas aizliegumu) par sekmīgu izceļošanu. Atgriežamā persona var ziņot par savu izceļošanu robežsargam pirms izceļošanas, konsulārajai dalībvalsts pārstāvniecībai viņa izcelsmes valstī pēc atgriešanās vai arī rakstiski, pievienojot pārliecinošu pierādījumu. Minētās prakses uzlabošanas nolūkā atgriešanas lēmumam vai ceļošanas dokumentam var sistemātiski pievienot informācijas lapu, ietverot tajā trešās valsts valstspiederīgā vārdu, uzvārdu un citas identifikācijas pazīmes, norādījumus un izdevējas iestādes kontaktinformāciju, lai robežsargs to, personai izceļojot, varētu apzīmogot un nosūtīt atpakaļ kā izceļošanas pierādījumu izdevējai iestādei. Šādā informācijas lapā varētu norādīt arī, kādēļ atgriežamajai personai ir izdevīgi ziņot varas iestādēm par savu sekmīgo izceļošanu. |
| --- | --- |

1)

sistemātiski mudināt tās atgriežamās personas, kurām noteikts laiks brīvprātīgai izceļošanai, informēt varas iestādes, kuras pieņēmušas lēmumu (un ieceļošanas aizliegumu) par sekmīgu izceļošanu. Atgriežamā persona var ziņot par savu izceļošanu robežsargam pirms izceļošanas, konsulārajai dalībvalsts pārstāvniecībai viņa izcelsmes valstī pēc atgriešanās vai arī rakstiski, pievienojot pārliecinošu pierādījumu. Minētās prakses uzlabošanas nolūkā atgriešanas lēmumam vai ceļošanas dokumentam var sistemātiski pievienot informācijas lapu, ietverot tajā trešās valsts valstspiederīgā vārdu, uzvārdu un citas identifikācijas pazīmes, norādījumus un izdevējas iestādes kontaktinformāciju, lai robežsargs to, personai izceļojot, varētu apzīmogot un nosūtīt atpakaļ kā izceļošanas pierādījumu izdevējai iestādei. Šādā informācijas lapā varētu norādīt arī, kādēļ atgriežamajai personai ir izdevīgi ziņot varas iestādēm par savu sekmīgo izceļošanu.

| 2) | pieprasīt, lai robežsardze – kad tā tika informēta par nelikumīgā migranta izceļošanu –, veicot izceļošanas pārbaudes, noskaidrotu, vai attiecībā uz atgriežamo personu ir pieņemts atgriešanas lēmums un noteikts laikposms brīvprātīgai izceļošanai, un šādā gadījumā sistemātiski informēt iestādes, kuras pieņēma atgriešanas lēmumu par izceļošanu no valsts. |
| --- | --- |

2)

pieprasīt, lai robežsardze – kad tā tika informēta par nelikumīgā migranta izceļošanu –, veicot izceļošanas pārbaudes, noskaidrotu, vai attiecībā uz atgriežamo personu ir pieņemts atgriešanas lēmums un noteikts laikposms brīvprātīgai izceļošanai, un šādā gadījumā sistemātiski informēt iestādes, kuras pieņēma atgriešanas lēmumu par izceļošanu no valsts.

| 3) | izmantot 39. pielikumu (sk. 6.4. iedaļu), lai apstiprinātu trešo valstu valstspiederīgo, kuri dalībvalstī uzturas nelikumīgi, izceļošanu, veicot tranzītu pa sauszemi caur dalībvalsts teritoriju, kas nav tā dalībvalsts, kas pieņēma atgriešanas lēmumu. |
| --- | --- |

3)

izmantot 39. pielikumu (sk. 6.4. iedaļu), lai apstiprinātu trešo valstu valstspiederīgo, kuri dalībvalstī uzturas nelikumīgi, izceļošanu, veicot tranzītu pa sauszemi caur dalībvalsts teritoriju, kas nav tā dalībvalsts, kas pieņēma atgriešanas lēmumu.

Dalībvalstīm būtu arī jāizskata iespēja sazināties ar aviosabiedrībām, lai iegūtu informāciju par to, vai trešo valstu valstspiederīgie, kas tika atgriezti bez eskorta, atradās lidmašīnā paredzētās izlidošanas brīdī.

7.   IZRAIDĪŠANA

Juridiskais pamats: Atgriešanas direktīva – 8. panta 1.–4. punkts

| 1. | Dalībvalstis veic visus vajadzīgos pasākumus, lai izpildītu atgriešanas lēmumu, ja saskaņā ar 7. panta 4. punktu nav noteikts laika posms brīvprātīgai izceļošanai vai ja atgriešanās pienākums nav izpildīts laika posmā, kas saskaņā ar 7. pantu noteikts brīvprātīgai izceļošanai. |
| --- | --- |

1.

Dalībvalstis veic visus vajadzīgos pasākumus, lai izpildītu atgriešanas lēmumu, ja saskaņā ar 7. panta 4. punktu nav noteikts laika posms brīvprātīgai izceļošanai vai ja atgriešanās pienākums nav izpildīts laika posmā, kas saskaņā ar 7. pantu noteikts brīvprātīgai izceļošanai.

| 2. | Ja dalībvalsts saskaņā ar 7. pantu ir noteikusi laika posmu brīvprātīgai izceļošanai, atgriešanas lēmumu var izpildīt tikai pēc šā laika posma beigām, ja vien šajā laika posmā nerodas 7. panta 4. punktā minētie draudi. |
| --- | --- |

2.

Ja dalībvalsts saskaņā ar 7. pantu ir noteikusi laika posmu brīvprātīgai izceļošanai, atgriešanas lēmumu var izpildīt tikai pēc šā laika posma beigām, ja vien šajā laika posmā nerodas 7. panta 4. punktā minētie draudi.

| 3. | Dalībvalstis var pieņemt atsevišķus administratīvus vai tiesas lēmumus vai aktus, kuros noteikta izraidīšana. |
| --- | --- |

3.

Dalībvalstis var pieņemt atsevišķus administratīvus vai tiesas lēmumus vai aktus, kuros noteikta izraidīšana.

| 4. | Ja dalībvalstis kā pēdējo iespēju izmanto piespiedu līdzekļus, lai veiktu tāda trešās valsts valstspiederīgā izraidīšanu, kas pretojas izraidīšanai, minētie līdzekļi ir samērīgi un nepārsniedz saprātīgi vajadzīgu spēku. Tos piemēro kā tas noteikts valsts tiesību aktos saskaņā ar pamattiesībām un pienācīgi ievērojot attiecīgā trešās valsts valstspiederīgā cieņas neaizskaramību un veselības stāvokli. |
| --- | --- |

4.

Ja dalībvalstis kā pēdējo iespēju izmanto piespiedu līdzekļus, lai veiktu tāda trešās valsts valstspiederīgā izraidīšanu, kas pretojas izraidīšanai, minētie līdzekļi ir samērīgi un nepārsniedz saprātīgi vajadzīgu spēku. Tos piemēro kā tas noteikts valsts tiesību aktos saskaņā ar pamattiesībām un pienācīgi ievērojot attiecīgā trešās valsts valstspiederīgā cieņas neaizskaramību un veselības stāvokli.

Atgriešanas direktīvā ir noteikts mērķis (“izpildīt atgriešanas lēmumu”), kurš jāsasniedz efektīvi un samērīgi veicot “visus vajadzīgos pasākumus”, vienlaikus ļaujot dalībvalstīm pašām noteikt konkrētos izpildes veidus (“kā”) saskaņā ar saviem tiesību aktiem un administratīvo praksi – sk. Tiesas spriedumu lietā C-329/11, Achoughbabian, 36. punkts: “[...] ietvertie jēdzieni” pasākumi “un” piespiedu līdzekļi “attiecas uz ikvienu darbību, kas efektīvā un samērīgā veidā nodrošina ieinteresētās personas atgriešanu”.

Neatkarīgi no trešo valstu valstspiederīgo pienākuma sadarboties attiecībā uz to identifikāciju un pieprasīt savām valsts iestādēm nepieciešamos dokumentus, dalībvalstu pienākums veikt “visus vajadzīgos pasākumus” ietver arī savlaicīgu prasību trešai atpakaļuzņemšanas valstij izsniegt derīgu personu apliecinošu vai ceļošanas dokumentu, vai lūgt atzīt Eiropas ceļošanas dokumenta personu atgriešanai (46) izmantošanu, ja tas paredzēts spēkā esošajos nolīgumos, kas noslēgti ar trešām valstīm, lai ļautu trešās valsts valstspiederīgo fiziski izvest no dalībvalsts. Eiropas ceļošanas dokumenta personu atgriešanai izmantošana būtu jāveicina arī turpmāk sarunās ar trešām valstīm un, piemērojot divpusējos un ES atpakaļuzņemšanas nolīgumus un citus nolīgumus ar trešām valstīm. Administratīvās procedūras ar trešām valstīm, kuru mērķis ir sagatavoties izraidīšanas procedūrai (piemēram, nepieciešamo ceļošanas dokumentu un atļauju iegūšana), var uzsākt brīvprātīgai izceļošanai noteiktajā laikposmā, nepakļaujot riskam attiecīgo trešās valsts valstspiederīgo (sk. arī 6. iedaļu).

Lai samazinātu iespējamo pārkāpumu ietekmi, it sevišķi saistībā ar nepamatotiem, vairākiem un “pēdējā brīža” patvēruma pieteikumiem, kā arī nepamatotām pārsūdzībām attiecībā uz lēmumiem saistībā ar patvērumu vai atgriešanu, kuru iesniegšanas vienīgais mērķis ir kavēt vai apgrūtināt atgriešanas lēmumu izpildi, Komisija iesaka dalībvalstīm veikt pasākumus, lai organizētu paātrinātas procedūras starptautiskās aizsardzības pieteikumu pārbaudei vai atbilstīgos gadījumos – procedūras pie robežas, saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2013/32/ES (47) (“Patvēruma procedūru direktīva”).

Robežlīnija starp brīvprātīgu izceļošanu un izraidīšanu: atgriešana ir ļoti plašs jēdziens, kas attiecas uz došanos atpakaļ uz trešo valsti (brīvprātīgi vai piespiedu kārtā) izpildot atgriešanās pienākumu. Izraidīšanas jēdziens ir ievērojami šaurāks. Izraidīšana ir atgriešanās pienākuma izpilde piespiedu kārtā, proti, fiziska izvešana no dalībvalsts. Tiesa jau ir uzsvērusi lietā C-61/11, El Dridi (41. punkts) un lietā C-329/11, Achoughbabian, ka Atgriešanas direktīvā ir paredzēta “pasākumu gradācija” no brīvprātīgiem līdz piespiedu pasākumiem. Praksē bieži ir gadījumi, kuros vērojami abi elementi – piespiedu atgriešana (turēšana apsardzībā) un brīvprātīga rīcība (brīvprātīga izceļošana bez vajadzības izmantot fizisku spēku). Dalībvalstis tiek mudinātas visos procedūras posmos izmantot mazāk agresīvas metodes. Ja atgriežamās personas, kuras tiek izraidītas/turētas apsardzībā, maina savu attieksmi un izrāda vēlmi sadarboties un izceļot brīvprātīgi, dalībvalstis tiek mudinātas un ir tiesīgas rīkoties elastīgāk.

Atgriešanas lēmuma izpilde pēc starptautiskās aizsardzības pieteikuma noraidīšanas: Tiesa spriedumā lietā C-601/15, J.N. (75.-76., 80. punkts) noteica, ka pēc patvēruma pieteikuma noraidīšanas pirmajā instancē, iepriekš pieņemta atgriešanas lēmuma izpilde ir jāatsāk tajā posmā, kurā tā tika pārtraukta, un ka atgriešanas procedūras nebūtu jāsāk no jauna: “[...] Direktīvas 2008/115/EK lietderīgā iedarbība prasa, lai atbilstoši šai direktīvai uzsākta procedūra, kuras ietvaros ir ticis pieņemts atgriešanas lēmums, kas [...] ir papildināts ar ieceļošanas aizliegumu, varētu tikt atsākta tajā posmā, kurā tā tikusi pārtraukta starptautiskās aizsardzības pieteikuma iesniegšanas dēļ, tiklīdz šis pieteikums ir ticis noraidīts pirmajā instancē [...]. Šajā ziņā gan no dalībvalstu lojalitātes pienākuma, kurš izriet no LES 4. panta 3. punkta un ir atgādināts sprieduma El Dridi [...] 56. punktā, gan no efektivitātes prasībām [...] izriet, ka šīs direktīvas 8. pantā dalībvalstīm noteiktais pienākums šī panta 1. punktā paredzētajos gadījumos īstenot izraidīšanu ir jāizpilda cik vien iespējams drīzāk [...]. Tomēr šis pienākums nav ievērots, ja izraidīšana tiek aizkavēta tādēļ, ka pēc starptautiskās aizsardzības pieteikuma noraidīšanas pirmajā instancē tāda procedūra [...] ir jāatsāk nevis tajā posmā, kurā tā tikusi pārtraukta, bet gan no paša sākuma.”

Apcietināšana kā krimināltiesiska sankcija par nelikumīgu uzturēšanos nekādā gadījumā nevar būt “vajadzīgs pasākums” Atgriešanas direktīvas 8. panta 1. punkta izpratnē (sk. 4. iedaļu). Saskaņā ar CFR 6. pantu par tiesībām uz brīvību, kura interpretācijā ņemts vērā ECTK 5. pants, brīvības atņemšana saistībā ar atgriešanu ir atļauta tikai izraidīšanas nolūkā saskaņā ar Atgriešanas direktīvas 15. pantu – sk. Tiesas spriedumu lietā C-329/11, Achoughbabian (37. punkts): “[...] brīvības atņemšanas soda noteikšana un izpilde Direktīvā 2008/115/EK paredzētās atgriešanas procedūras norises laikā nesekmē izraidīšanas īstenošanu, kas ir šīs procedūras mērķis, proti, fizisku ieinteresētās personas izvešanu no attiecīgās dalībvalsts. Tādējādi šāds sods nav” pasākums “vai” piespiedu līdzeklis “Direktīvas 2008/115/EK 8. panta nozīmē”.

Īstenojot Atgriešanas direktīvu saskaņā ar 5. panta c) apakšpunktu, dalībvalstis pilnībā ņem vērā trešo valstu valstspiederīgo veselības stāvokli; turklāt, izpildot atgriešanas lēmumus, piemērojot direktīvas 8. panta 1. punktu, tās pienācīgiievēro trešās valsts valstspiederīgo cieņas neaizskaramību un veselības stāvokli. Pilnībā ievērojot tiesības uz veselību un, ņemot vērā, ka direktīva neuzliek pienākumu veikt sistemātiskas veselības pārbaudes vai izdot atzinumu “vesels lidošanai” (fit-to-fly) attiecībā uz visiem trešo valstu valstspiederīgajiem, kurus paredzēts izraidīt, Komisija iesaka dalībvalstīm veikt pasākumus, lai novērstu iespējamos pārkāpumus saistībā ar trešo valstu valstspiederīgo iesniegtām nepatiesām medicīniskajām prasībām, kā rezultātā izraidīšana tiktu nepamatoti kavēta vai atlikta medicīnisku iemeslu dēļ (sk. arī 12.4. iedaļu), piemēram, nodrošinot to, ka ir pieejams kvalificēts medicīniskais personāls, ko iecēlusi attiecīgā valsts iestāde, lai sniegtu neatkarīgu un objektīvu medicīnisko atzinumu par konkrēto gadījumu.

7.1.   Izraidīšana pa gaisa ceļu

Juridiskais pamats: Atgriešanas direktīva – 8. panta 5. punkts Kopīgās pamatnostādnes par drošības noteikumiem attiecībā uz kopīgu izraidīšanu pa gaisa ceļu, kuras pievienotas pielikumā Padomes Lēmumam 2004/573/EK (48); Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) 2016/1624 (49) – 28. panta 3. punkts

Īstenojot izraidīšanu pa gaisa ceļu, dalībvalstis ievēro Kopīgās pamatnostādnes par drošības noteikumiem attiecībā uz kopīgu izraidīšanu pa gaisa ceļu, kuras pievienotas pielikumā Lēmumam 2004/573/EK.

Saskaņā ar Atgriešanas direktīvu dalībvalstīm ir jāņem vērā Lēmuma Nr. 2004/573/EK pielikumā ietvertās Kopīgās pamatnostādnes par drošības noteikumiem attiecībā uz kopīgu izraidīšanu pa gaisa ceļu attiecībā uz visām izraidīšanām pa gaisa ceļu, nevis tikai attiecībā uz kopīgu izraidīšanu, kā tas sākotnēji paredzēts šajā lēmumā.

Atsevišķas minēto pamatnostādņu daļas pēc būtības ir jāņem vērā tikai attiecībā uz kopējiem lidojumiem, piemēram, noteikumi par organizētājas dalībvalsts un iesaistītās dalībvalsts pienākumiem un uzdevumu sadali, jo tās nevar ņemt vērā tikai vienas valsts kontekstā. Tomēr visas pārējās pamatnostādnes (sk. būtiskākos izvilkumus tālāk ievietotajā izcēlumā) ir jāņem vērā arī vienas valsts veiktās izraidīšanas darbībās.

KOPĪGAS PAMATNOSTĀDNES PAR DROŠĪBAS NOTEIKUMIEM ATTIECĪBĀ UZ KOPĪGU IZRAIDĪŠANU PA GAISA CEĻU

(izraksti)

1.   PIRMSIZRAIDĪŠANAS POSMS

1.1.2.   Veselības stāvoklis un medicīniskie dati

Organizētāja dalībvalsts un katra iesaistītā dalībvalsts nodrošina, ka izraidāmajām personām, par kurām tās ir atbildīgas, ir pietiekami labs veselības stāvoklis, lai tās juridiski un faktiski varētu droši pārvadāt pa gaisa ceļu. Par izraidāmajām personām, kam ir zināmas veselības problēmas vai vajadzīga medicīniskā aprūpe, nodrošina medicīniskos datus. Šajos medicīniskajos datos norāda medicīniskās apskates rezultātus, diagnozi un attiecīgā gadījumā iespējamo vajadzīgo ārstēšanu, lai varētu nodrošināt vajadzīgos medicīniskos pasākumus. [...]

1.1.3.   Dokumentācija

Organizētāja dalībvalsts un katra iesaistītā dalībvalsts nodrošina, ka katrai izraidāmajai personai ir derīgi ceļošanas dokumenti un citi vajadzīgie papildu dokumenti, apliecības vai dati. Pilnvarota persona glabā šos dokumentus līdz ierašanās brīdim galamērķa valstī [...].

1.2.3.   Privātā sektora eskortu izmantošana

Ja iesaistītā dalībvalsts izmanto privātā sektora eskortus, minētās dalībvalsts iestādes nodrošina vismaz vienu oficiālo pārstāvi uz lidaparāta klāja.

1.2.4.   Eskorta prasmes un apmācība

Eskorts, kas pilnvarots atrasties uz klāja kopīgajos lidojumos, ir iepriekš īpaši apmācīts šādu uzdevumu veikšanai; eskortam ir jāspēj sniegt vajadzīgo medicīnisko atbalstu, ņemot vērā attiecīgo uzdevumu.

[...]

1.2.5.   Eskorta rīcības kodekss

Eskorts nav bruņots. Eskorta darbinieki var būt civilā apģērbā, uz kura identifikācijas nolūkā ir atšķirības emblēma. Arī pārējam pienācīgi akreditētajam pavadošajam personālam uz apģērba ir atšķirības emblēma.

Eskorta darbinieki ir stratēģiski izvietoti lidaparātā tā, lai nodrošinātu optimālu drošību. Turklāt šie darbinieki ir nosēdināti kopā ar izraidāmajām personām, par kurām tie ir atbildīgi.

1.2.6.   Noteikumi par eskorta darbinieku skaitu

Eskorta darbinieku skaitu nosaka katram attiecīgajam lidojumam, veicot iespējamo risku analīzi un savstarpēji apspriežoties. Vairumā gadījumu ir ieteicams, lai eskorta darbinieku skaits būtu vismaz vienāds ar lidaparātā esošo izraidāmo personu skaitu. Vajadzības gadījumā (piemēram, lidojumiem lielos attālumos) nodrošina eskorta papildvienību.

2.   PIRMSLIDOJUMA POSMS IZLIDOŠANAS VAI NOLAIŠANĀS LIDOSTĀS

2.1.   Pārvešana uz lidostu un uzturēšanās tajā

Attiecībā uz pārvešanu uz lidostu un uzturēšanos tajā piemēro šādus noteikumus:

| a) | eskortam un izraidāmajām personām jāierodas lidostā vismaz trīs stundas pirms izlidošanas; |
| --- | --- |

a)

eskortam un izraidāmajām personām jāierodas lidostā vismaz trīs stundas pirms izlidošanas;

| b) | izraidāmās personas īsi informē par viņu izraidīšanas izpildi un to, ka viņu interesēs ir pilnībā sadarboties ar eskortu. Ir skaidri jānorāda, ka netiks paciesta traucējoša uzvedība un tās dēļ izraidīšanu neatcels; |
| --- | --- |

b)

izraidāmās personas īsi informē par viņu izraidīšanas izpildi un to, ka viņu interesēs ir pilnībā sadarboties ar eskortu. Ir skaidri jānorāda, ka netiks paciesta traucējoša uzvedība un tās dēļ izraidīšanu neatcels;

[...]

2.2.   Reģistrēšanās, iekāpšana lidaparātā un drošības pārbaude pirms pacelšanās

Noteikumi attiecībā uz reģistrēšanos, iekāpšanu lidaparātā un drošības pārbaudi pirms pacelšanās ir šādi:

| a) | konkrētās atrašanās vietas dalībvalsts eskorts ir atbildīgs par reģistrēšanos un palīdzību, šķērsojot dispečerrajonus; |
| --- | --- |

a)

konkrētās atrašanās vietas dalībvalsts eskorts ir atbildīgs par reģistrēšanos un palīdzību, šķērsojot dispečerrajonus;

| b) | visas izraidāmās personas, pirms tās iekāpj kopīgā reisa lidaparātā, drošības apsvērumu dēļ rūpīgi pārmeklē. Visus priekšmetus, kas varētu apdraudēt personu un kopīgā lidojuma drošību, konfiscē un novieto bagāžas nodalījumā; |
| --- | --- |

b)

visas izraidāmās personas, pirms tās iekāpj kopīgā reisa lidaparātā, drošības apsvērumu dēļ rūpīgi pārmeklē. Visus priekšmetus, kas varētu apdraudēt personu un kopīgā lidojuma drošību, konfiscē un novieto bagāžas nodalījumā;

| c) | izraidāmo personu bagāžu nenovieto pasažieru salonā. Visu bagāžas nodalījumā novietojamo bagāžu drošības apsvērumu dēļ pārbauda un marķē, norādot īpašnieka vārdu un uzvārdu. Visu, ko saskaņā ar Starptautiskās civilās aviācijas organizācijas (ICAO) noteikumiem uzskata par bīstamu, no bagāžas izņem; |
| --- | --- |

c)

izraidāmo personu bagāžu nenovieto pasažieru salonā. Visu bagāžas nodalījumā novietojamo bagāžu drošības apsvērumu dēļ pārbauda un marķē, norādot īpašnieka vārdu un uzvārdu. Visu, ko saskaņā ar Starptautiskās civilās aviācijas organizācijas (ICAO) noteikumiem uzskata par bīstamu, no bagāžas izņem;

| d) | naudu un vērtīgus priekšmetus ievieto caurspīdīgā iepakojumā, ko marķē, norādot īpašnieka vārdu un uzvārdu. Izraidāmās personas informē par procedūru attiecībā uz atsevišķi novietotajiem priekšmetiem un naudu; |
| --- | --- |

d)

naudu un vērtīgus priekšmetus ievieto caurspīdīgā iepakojumā, ko marķē, norādot īpašnieka vārdu un uzvārdu. Izraidāmās personas informē par procedūru attiecībā uz atsevišķi novietotajiem priekšmetiem un naudu;

[...]

3.   LIDOJUMA PROCEDŪRA

[...]

3.2.   Piespiedu līdzekļu pielietošana

Piespiedu līdzekļus pielieto šādi:

| a) | piespiedu līdzekļus pielieto, pienācīgi ievērojot izraidāmo personu individuālās tiesības; |
| --- | --- |

a)

piespiedu līdzekļus pielieto, pienācīgi ievērojot izraidāmo personu individuālās tiesības;

| b) | piespiedu līdzekļus drīkst pielietot pret personām, kas atsakās no izraidīšanas vai izrāda pretestību. Visi piespiedu līdzekļi ir samērīgi un saprātīgi. Nodrošina izraidāmo personu cieņas un fiziskās veselības saglabāšanu. Tādējādi šaubu gadījumā izraidīšanu, tostarp piespiedu līdzekļu pielietošanu izraidāmās personas pretestības vai bīstamas uzvedības gadījumā, pārtrauc, ievērojot principu “izraidīšanu neveic par katru cenu”; |
| --- | --- |

b)

piespiedu līdzekļus drīkst pielietot pret personām, kas atsakās no izraidīšanas vai izrāda pretestību. Visi piespiedu līdzekļi ir samērīgi un saprātīgi. Nodrošina izraidāmo personu cieņas un fiziskās veselības saglabāšanu. Tādējādi šaubu gadījumā izraidīšanu, tostarp piespiedu līdzekļu pielietošanu izraidāmās personas pretestības vai bīstamas uzvedības gadījumā, pārtrauc, ievērojot principu “izraidīšanu neveic par katru cenu”;

| c) | piespiedu līdzekļu pielietošana nedrīkst apdraudēt izraidāmās personas spēju normāli elpot. Ja piespiedu kārtā pielieto spēku, tad nodrošina, ka izraidāmās personas krūšu kurvis paliek vertikālā stāvoklī un nav skarts, lai saglabātu elpošanas orgānu normālu stāvokli; |
| --- | --- |

c)

piespiedu līdzekļu pielietošana nedrīkst apdraudēt izraidāmās personas spēju normāli elpot. Ja piespiedu kārtā pielieto spēku, tad nodrošina, ka izraidāmās personas krūšu kurvis paliek vertikālā stāvoklī un nav skarts, lai saglabātu elpošanas orgānu normālu stāvokli;

| d) | izraidāmo personu izrādīto pretestību pārtrauc, veicot ierobežojošus pasākumus, kas neapdraud to cieņu un veselības stāvokli; |
| --- | --- |

d)

izraidāmo personu izrādīto pretestību pārtrauc, veicot ierobežojošus pasākumus, kas neapdraud to cieņu un veselības stāvokli;

| e) | organizētāja dalībvalsts un katra iesaistītā dalībvalsts pirms izraidīšanas vienojas par atļauto ierobežojošo pasākumu sarakstu. Nomierinošu līdzekļu izmantošana, lai veicinātu izraidīšanu, ir aizliegta, neskarot ārkārtas pasākumus lidojuma drošības nodrošināšanai; |
| --- | --- |

e)

organizētāja dalībvalsts un katra iesaistītā dalībvalsts pirms izraidīšanas vienojas par atļauto ierobežojošo pasākumu sarakstu. Nomierinošu līdzekļu izmantošana, lai veicinātu izraidīšanu, ir aizliegta, neskarot ārkārtas pasākumus lidojuma drošības nodrošināšanai;

| f) | visus eskorta darbiniekus informē par atļautajiem un aizliegtajiem ierobežojošiem pasākumiem; |
| --- | --- |

f)

visus eskorta darbiniekus informē par atļautajiem un aizliegtajiem ierobežojošiem pasākumiem;

| g) | apvaldītās izraidāmās personas ir pastāvīgā uzraudzībā visu lidojuma laiku; |
| --- | --- |

g)

apvaldītās izraidāmās personas ir pastāvīgā uzraudzībā visu lidojuma laiku;

| h) | lēmumu uz pagaidu laiku nepiemērot ierobežojošus pasākumus pieņem izraidīšanas vadītājs vai vadītāja vietnieks. |
| --- | --- |

h)

lēmumu uz pagaidu laiku nepiemērot ierobežojošus pasākumus pieņem izraidīšanas vadītājs vai vadītāja vietnieks.

3.3.   Medicīniskais personāls un tulki

Noteikumi attiecībā uz medicīnisko personālu un tulkiem ir šādi:

| a) | kopīgā lidojumā uz klāja ir vismaz viens ārsts; |
| --- | --- |

a)

kopīgā lidojumā uz klāja ir vismaz viens ārsts;

| b) | ārstam ir piekļuve visiem attiecīgajiem izraidāmo personu medicīniskajiem datiem un viņu pirms izlidošanas informē par izraidāmajām personām, kam ir īpašas veselības problēmas. Iepriekš nezināmas veselības problēmas, ko atklāj īsi pirms izlidošanas un kas var ietekmēt izraidīšanas veikšanu, izvērtē kopā ar atbildīgajām iestādēm; |
| --- | --- |

b)

ārstam ir piekļuve visiem attiecīgajiem izraidāmo personu medicīniskajiem datiem un viņu pirms izlidošanas informē par izraidāmajām personām, kam ir īpašas veselības problēmas. Iepriekš nezināmas veselības problēmas, ko atklāj īsi pirms izlidošanas un kas var ietekmēt izraidīšanas veikšanu, izvērtē kopā ar atbildīgajām iestādēm;

| c) | pēc tam, kad ir noteikta precīza medicīniskā diagnoze, konkrētu ārstēšanu izraidāmajām personām var noteikt tikai ārsts. Uz klāja nodrošina medikamentus, kas izraidāmajai personai vajadzīgi lidojuma laikā; |
| --- | --- |

c)

pēc tam, kad ir noteikta precīza medicīniskā diagnoze, konkrētu ārstēšanu izraidāmajām personām var noteikt tikai ārsts. Uz klāja nodrošina medikamentus, kas izraidāmajai personai vajadzīgi lidojuma laikā;

| d) | katrai izraidāmajai personai ir iespēja ārstu vai eskortu uzrunāt tieši vai ar tulka palīdzību valodā, kurā tā var brīvi izteikties; |
| --- | --- |

d)

katrai izraidāmajai personai ir iespēja ārstu vai eskortu uzrunāt tieši vai ar tulka palīdzību valodā, kurā tā var brīvi izteikties;

| e) | organizētāja dalībvalsts nodrošina, ka izraidīšanai ir pieejams attiecīgs medicīniskais personāls un tulki. |
| --- | --- |

e)

organizētāja dalībvalsts nodrošina, ka izraidīšanai ir pieejams attiecīgs medicīniskais personāls un tulki.

3.4.   Izraidīšanas dokumentēšana un uzraudzība

3.4.1.   Ierakstīšana un novērotāji – trešās personas

Organizētāja dalībvalsts un iesaistītās dalībvalstis iepriekš vienojas par video un/vai audioierakstu veikšanu vai novērotāju – trešo personu veiktu uzraudzību kopīgos lidojumos.

[...]

5.   IELIDOŠANAS POSMS

Ierodoties galamērķa valstī:

[...]

| c) | organizētāja dalībvalsts un katra iesaistītā dalībvalsts nodod galamērķa valsts iestādēm izraidāmās personas, par kurām tās ir atbildīgas, kā arī to bagāžu un priekšmetus, kas konfiscēti pirms iekāpšanas lidaparātā. Organizētājas dalībvalsts un iesaistīto dalībvalstu vadošie pārstāvji ir atbildīgi par izraidāmo personu nodošanu vietējām iestādēm pēc ielidošanas. Eskorts parasti neizkāpj no lidaparāta; |
| --- | --- |

c)

organizētāja dalībvalsts un katra iesaistītā dalībvalsts nodod galamērķa valsts iestādēm izraidāmās personas, par kurām tās ir atbildīgas, kā arī to bagāžu un priekšmetus, kas konfiscēti pirms iekāpšanas lidaparātā. Organizētājas dalībvalsts un iesaistīto dalībvalstu vadošie pārstāvji ir atbildīgi par izraidāmo personu nodošanu vietējām iestādēm pēc ielidošanas. Eskorts parasti neizkāpj no lidaparāta;

| d) | attiecīgā gadījumā un ja iespējams, organizētājai dalībvalstij un iesaistītajām dalībvalstīm ir jāaicina attiecīgo dalībvalstu konsulāro pārstāvniecību darbinieki, imigrācijas sadarbības koordinatori vai citas personas sekmēt izraidāmo personu nodošanu vietējām iestādēm, ciktāl tas atbilst attiecīgās valsts praksei un procedūrai; |
| --- | --- |

d)

attiecīgā gadījumā un ja iespējams, organizētājai dalībvalstij un iesaistītajām dalībvalstīm ir jāaicina attiecīgo dalībvalstu konsulāro pārstāvniecību darbinieki, imigrācijas sadarbības koordinatori vai citas personas sekmēt izraidāmo personu nodošanu vietējām iestādēm, ciktāl tas atbilst attiecīgās valsts praksei un procedūrai;

| e) | kad izraidāmās personas nodod vietējām iestādēm, tām neuzliek roku dzelžus vai nepiemēro citus ierobežojošus pasākumus; |
| --- | --- |

e)

kad izraidāmās personas nodod vietējām iestādēm, tām neuzliek roku dzelžus vai nepiemēro citus ierobežojošus pasākumus;

| f) | izraidāmo personu nodošanu veic ārpus lidaparāta (attiecīgā gadījumā vai nu lejā pie trapa vai piemērotās lidostas telpās). Ciktāl iespējams, vietējo iestāžu pārstāvjiem neļauj iekāpt lidaparātā; |
| --- | --- |

f)

izraidāmo personu nodošanu veic ārpus lidaparāta (attiecīgā gadījumā vai nu lejā pie trapa vai piemērotās lidostas telpās). Ciktāl iespējams, vietējo iestāžu pārstāvjiem neļauj iekāpt lidaparātā;

| g) | galamērķa lidostā pavadītajam laikam jābūt iespējami īsam; |
| --- | --- |

g)

galamērķa lidostā pavadītajam laikam jābūt iespējami īsam;

| h) | organizētāja dalībvalsts un katra iesaistītā dalībvalsts ir atbildīga par to, lai būtu paredzēti ārkārtas rīcības noteikumi attiecībā uz eskortu un pārstāvjiem (un arī izraidāmajām personām, kuru atpakaļuzņemšana nav atļauta), ja lidaparāta izlidošana pēc izraidāmo personu izkāpšanas aizkavējas. Šajos noteikumos ir jāparedz noteikums par attiecīgā gadījumā vajadzīgu izmitināšanu pa nakti. |
| --- | --- |

h)

organizētāja dalībvalsts un katra iesaistītā dalībvalsts ir atbildīga par to, lai būtu paredzēti ārkārtas rīcības noteikumi attiecībā uz eskortu un pārstāvjiem (un arī izraidāmajām personām, kuru atpakaļuzņemšana nav atļauta), ja lidaparāta izlidošana pēc izraidāmo personu izkāpšanas aizkavējas. Šajos noteikumos ir jāparedz noteikums par attiecīgā gadījumā vajadzīgu izmitināšanu pa nakti.

6.   NEVEIKSMĪGA IZRAIDĪŠANA

Ja galamērķa valsts iestādes atsaka ielidošanu savā teritorijā vai izraidīšana ir jāpārtrauc citu iemeslu dēļ, organizētāja dalībvalsts un katra iesaistītā dalībvalsts uzņemas atbildību uz sava rēķina nogādāt atpakaļ izraidāmās personas, par kurām tā ir atbildīga, uz savām attiecīgajām teritorijām.

Papildu skaidrojums

| — | Atgriežamo personu eskortēšana ar aviosabiedrības drošības personālu vai nolīgtu ārēju personālu pēc būtības ir saskaņā ar Atgriešanas direktīvas 8. pantu. Dalībvalstīm tomēr ir vispārējs pienākums veikt izraidīšanas procedūru (izraidīšanas rīkojuma izdošana un samērīga piespiedu līdzekļu/eskortēšanas izmantošana). Iepriekš minēto Pamatnostādņu 1.2.3. iedaļā noteikts: “
  ja dalībvalsts izmanto privātā sektora eskortu, minētās dalībvalsts iestādes nodrošina vismaz vienu oficiālo pārstāvi uz lidaparāta klāja
  ”. Tas nozīmē, ka dalībvalstīm ir vispārējs pienākums veikt uzraudzību visos gadījumos, kad izraidīšanas izpildē ir piesaistīti ārpakalpojumi, un ka nav izslēgta iespēja eskortēšanā izmantot aviosabiedrības drošības personālu, un to apstiprina un tam tiek piesaistīts vismaz viens dalībvalsts oficiālais pārstāvis. |
| --- | --- |

—

Atgriežamo personu eskortēšana ar aviosabiedrības drošības personālu vai nolīgtu ārēju personālu pēc būtības ir saskaņā ar Atgriešanas direktīvas 8. pantu. Dalībvalstīm tomēr ir vispārējs pienākums veikt izraidīšanas procedūru (izraidīšanas rīkojuma izdošana un samērīga piespiedu līdzekļu/eskortēšanas izmantošana). Iepriekš minēto Pamatnostādņu 1.2.3. iedaļā noteikts: “
  ja dalībvalsts izmanto privātā sektora eskortu, minētās dalībvalsts iestādes nodrošina vismaz vienu oficiālo pārstāvi uz lidaparāta klāja
  ”. Tas nozīmē, ka dalībvalstīm ir vispārējs pienākums veikt uzraudzību visos gadījumos, kad izraidīšanas izpildē ir piesaistīti ārpakalpojumi, un ka nav izslēgta iespēja eskortēšanā izmantot aviosabiedrības drošības personālu, un to apstiprina un tam tiek piesaistīts vismaz viens dalībvalsts oficiālais pārstāvis.

| — | Savākšanas atgriešanas pasākumi (trešās valsts iestādes nosūta lidmašīnu uz ES, lai savā uzraudzībā īstenotu savu valstspiederīgo repatriāciju). Dalībvalstīm ir vispārējs pienākums veikt izraidīšanas procedūru līdz to pilnībā pārņem attiecīgās galamērķa valsts iestādes, un gaisa kuģis ir atstājis ES teritoriju. Tomēr visā izraidīšanas procedūras laikā ir jānodrošina pamattiesību ievērošana, kā arī piespiedu līdzekļu samērīga izmantošana saskaņā ar iepriekš minētajiem kopējiem ES standartiem. Uzraudzības nolūkā dalībvalsts pārstāvim jānovēro izraidīšanas posms, kuru veic galamērķa valsts. Saskaņā ar Regulas (ES) 2016/1624 par Eiropas Robežu un krasta apsardzi (“Eiropas Robežu un krasta apsardzes regula”) 28. panta 3. punktu Eiropas Robežu un krasta apsardzes aģentūra var sniegt palīdzību savākšanas atgriešanas pasākumu organizēšanā. Iesaistītajām dalībvalstīm un aģentūrai šādu pasākumu laikā jānodrošina pamattiesību, neizdošanas (non-refoulement) principa, kā arī piespiedu līdzekļu samērīgas izmantošanas ievērošana. Šajā nolūkā vismaz tās dalībvalsts pārstāvim, kura ir iesaistīta pasākumā, un piespiedu atgriešanas novērotājam (vai nu no iesaistītās dalībvalsts, vai no grupas, kas izveidota saskaņā ar regulas 29. pantu) ir jāatrodas lidmašīnā visa pasākuma laikā līdz ierašanās brīdim galamērķa valstī. |
| --- | --- |

—

Savākšanas atgriešanas pasākumi (trešās valsts iestādes nosūta lidmašīnu uz ES, lai savā uzraudzībā īstenotu savu valstspiederīgo repatriāciju). Dalībvalstīm ir vispārējs pienākums veikt izraidīšanas procedūru līdz to pilnībā pārņem attiecīgās galamērķa valsts iestādes, un gaisa kuģis ir atstājis ES teritoriju. Tomēr visā izraidīšanas procedūras laikā ir jānodrošina pamattiesību ievērošana, kā arī piespiedu līdzekļu samērīga izmantošana saskaņā ar iepriekš minētajiem kopējiem ES standartiem. Uzraudzības nolūkā dalībvalsts pārstāvim jānovēro izraidīšanas posms, kuru veic galamērķa valsts. Saskaņā ar Regulas (ES) 2016/1624 par Eiropas Robežu un krasta apsardzi (“Eiropas Robežu un krasta apsardzes regula”) 28. panta 3. punktu Eiropas Robežu un krasta apsardzes aģentūra var sniegt palīdzību savākšanas atgriešanas pasākumu organizēšanā. Iesaistītajām dalībvalstīm un aģentūrai šādu pasākumu laikā jānodrošina pamattiesību, neizdošanas (non-refoulement) principa, kā arī piespiedu līdzekļu samērīgas izmantošanas ievērošana. Šajā nolūkā vismaz tās dalībvalsts pārstāvim, kura ir iesaistīta pasākumā, un piespiedu atgriešanas novērotājam (vai nu no iesaistītās dalībvalsts, vai no grupas, kas izveidota saskaņā ar regulas 29. pantu) ir jāatrodas lidmašīnā visa pasākuma laikā līdz ierašanās brīdim galamērķa valstī.

7.2.   Tranzīts pa gaisa ceļu

Juridiskais pamats: Direktīva 2003/110/EK

| — | Pieprasījums tranzītam pa gaisa ceļu: Direktīvas 2003/110/EK pielikums |
| --- | --- |

—

Pieprasījums tranzītam pa gaisa ceļu: Direktīvas 2003/110/EK pielikums

| — | To Direktīvas 2003/110/EK 4. panta 5. punktā minēto centrālo iestāžu saraksts, kurām nosūta pieprasījumus tranzītam pa gaisa ceļu (sk. EMT tīmekļa vietnē EMN Europa kā EMN ad-hoc query, return, 2015) |
| --- | --- |

—

To Direktīvas 2003/110/EK 4. panta 5. punktā minēto centrālo iestāžu saraksts, kurām nosūta pieprasījumus tranzītam pa gaisa ceļu (sk. EMT tīmekļa vietnē EMN Europa kā EMN ad-hoc query, return, 2015)

Direktīvā 2003/110/EK ir noteikti sīki izstrādāti palīdzības pasākumi starp kompetentajām iestādēm dalībvalstu tranzīta lidostās attiecībā uz izraidīšanu pa gaisa ceļu ar eskortu vai bez tā. Tajā ietverts noteikumu kopums nolūkā veicināt izraidāmo personu tranzītu tās dalībvalsts lidostā, kas nav dalībvalsts, kura pieņēmusi un īstenojusi atgriešanas lēmumu. Šajā saistībā minētajā noteikumu kopumā ir definēti nosacījumi tranzīta procedūru veikšanai un norādīti palīdzības pasākumi, kādus sniedz dalībvalsts, kura saņēmusi pieprasījumu. Pieprasījumus palīdzības pasākumiem veic, izmantojot Direktīvas 2003/110/EK pielikumā ietverto standarta veidlapu. Šos pieprasījumus nosūta šajā nolūkā noteiktajām dalībvalsts centrālajām iestādēm.

7.3.   Kopīga izraidīšana pa gaisa ceļu

Juridiskais pamats: Lēmums 2004/573/EK

| — | To Lēmuma 2004/573/EK 3. pantā minēto valsts iestāžu saraksts, kuras ir atbildīgas par kopīgu lidojumu organizēšanu un/vai kuras piedalās kopīgajos lidojumos (sk. EMT tīmekļa vietnē EMN Europa kā EMN ad-hoc query, return, 2015). |
| --- | --- |

—

To Lēmuma 2004/573/EK 3. pantā minēto valsts iestāžu saraksts, kuras ir atbildīgas par kopīgu lidojumu organizēšanu un/vai kuras piedalās kopīgajos lidojumos (sk. EMT tīmekļa vietnē EMN Europa kā EMN ad-hoc query, return, 2015).

Lēmums 2004/573/EK īpaši attiecas uz kopīgiem un īpašiem uzdevumiem, kas jāveic iestādēm, kuras ir atbildīgas par minēto procedūru organizēšanu un piedalīšanos tajās. Kopīgās pamatnostādnes par drošības noteikumiem kopīgai izraidīšanai pa gaisa ceļu ir ietvertas minētā Padomes lēmuma pielikumā. Saskaņā ar Atgriešanas direktīvas 8. panta 5. punktu, šīs pamatnostādnes ir jāņem vērā, īstenojot visas izraidīšanas pa gaisa ceļu, tostarp arī vienas valsts veiktās procedūrās (sk. 7.1. iedaļu).

7.4.   Eiropas Robežu un krasta apsardzes aģentūras koordinētie atgriešanas pasākumi

Juridiskais pamats: Regula (ES) 2016/1624 – 28. pants

Viens no Eiropas Robežu un krasta apsardzes aģentūras uzdevumiem ir (saskaņā ar Savienības atgriešanas politiku un īpaši ievērojot Atgriešanas direktīvu kā galveno Savienības tiesību aktu atgriešanas jomā) nodrošināt dalībvalstīm nepieciešamo atbalstu atgriešanas procedūru organizēšanā un īstenošanā. Aģentūras nozīme atgriešanas jautājumos un tās atbilstība pamattiesībām ir palielināta Eiropas Robežu un krasta apsardzes regulā 2016. gadā.

Aģentūras koordinēto atgriešanas pasākumu īstenošanai ir acīmredzama pievienotā vērtība, un dalībvalstis tiek mudinātas pienācīgi izmantot šo iespēju.

Aģentūras koordinētajiem atgriešanas pasākumiem ir jāveic piespiedu atgriešanas uzraudzība (sk.8. iedaļu).

8.   PIESPIEDU ATGRIEŠANAS UZRAUDZĪBA

Juridiskais pamats: Atgriešanas direktīva – 8. panta 6. punkts

| — | Valsts piespiedu atgriešanas uzraudzības iestāžu saraksts: EMT tīmekļa vietnē EMN Europa kā EMN ad-hoc query, return, 2015; Eiropas Savienības Pamattiesību aģentūras (FRA) pārskats par valsts piespiedu atgriešanas uzraudzības iestādēm ir pieejams: http://fra.europa.eu/en/theme/asylum-migration-borders/forced-return. |
| --- | --- |

—

Valsts piespiedu atgriešanas uzraudzības iestāžu saraksts: EMT tīmekļa vietnē EMN Europa kā EMN ad-hoc query, return, 2015; Eiropas Savienības Pamattiesību aģentūras (FRA) pārskats par valsts piespiedu atgriešanas uzraudzības iestādēm ir pieejams: http://fra.europa.eu/en/theme/asylum-migration-borders/forced-return.

Dalībvalstis nodrošina efektīvu piespiedu atgriešanas uzraudzības sistēmu.

Piespiedu atgriešanas uzraudzība ir svarīgs instruments, kas var darboties atgriežamās personas interesēs un iestāžu, kuras īsteno piespiedu atgriešanu, interesēs kā iekšējs kontroles mehānisms valsts ikdienas praktiskajā darbā atgriešanas jomā. Efektīva uzraudzība var palīdzēt mazināt spriedzi. Tā ļauj ātri konstatēt un koriģēt iespējamos trūkumus. Tā arī aizsargā iestādes, kuras īsteno piespiedu atgriešanu (kuras dažkārt nepamatoti kritizē plašsaziņas līdzekļi un NVO), sniedzot objektīvus un neitrālus ziņojumus.

Atgriešanas direktīvā nav sīki aprakstīts valsts piespiedu atgriešanas uzraudzības sistēmu veids. Šajā jomā direktīva sniedz dalībvalstīm plašu rīcības brīvību. Tomēr šajā saistībā un, pamatojoties uz direktīvas formulējumu, var sniegt dažas norādes:

| 1) | piespiedu atgriešanas uzraudzība jāsaprot kā uzraudzības, kas attiecas uz visām dalībvalstu veiktajām darbībām izraidīšanas jomā – no izceļošanas sagatavošanas līdz uzņemšanai atgriešanas valstī vai, ja izraidīšana neizdodas, līdz atgriešanai atpakaļ sākumpunktā. Tā neattiecas uz pēcatgriešanās posma uzraudzību, t. i., laikposmu pēc atgriežamās personas uzņemšanas trešā valstī; |
| --- | --- |

1)

piespiedu atgriešanas uzraudzība jāsaprot kā uzraudzības, kas attiecas uz visām dalībvalstu veiktajām darbībām izraidīšanas jomā – no izceļošanas sagatavošanas līdz uzņemšanai atgriešanas valstī vai, ja izraidīšana neizdodas, līdz atgriešanai atpakaļ sākumpunktā. Tā neattiecas uz pēcatgriešanās posma uzraudzību, t. i., laikposmu pēc atgriežamās personas uzņemšanas trešā valstī;

| 2) | uzraudzības sistēmas ietver tādu organizāciju/struktūru iesaisti, kuras nav iestādes, kas īsteno piespiedu atgriešanu, un neatkarīgi no šīm iestādēm (“nemo monitor in res sua”); |
| --- | --- |

2)

uzraudzības sistēmas ietver tādu organizāciju/struktūru iesaisti, kuras nav iestādes, kas īsteno piespiedu atgriešanu, un neatkarīgi no šīm iestādēm (“nemo monitor in res sua”);

| 3) | valsts iestādes, piemēram, valsts ombuds vai neatkarīga vispārīgā inspekcija, var darboties kā novērotājs. Tomēr šķiet problemātiski sasaistīt uzraudzības pienākumu ar tās pašas pārvaldes apakšnodaļu, kura izpilda arī atgriešanas/izraidīšanas procedūras; |
| --- | --- |

3)

valsts iestādes, piemēram, valsts ombuds vai neatkarīga vispārīgā inspekcija, var darboties kā novērotājs. Tomēr šķiet problemātiski sasaistīt uzraudzības pienākumu ar tās pašas pārvaldes apakšnodaļu, kura izpilda arī atgriešanas/izraidīšanas procedūras;

| 4) | tas, ka atsevišķos gadījumos ir pieejami tiesiskās aizsardzības līdzekļi vai valsts atgriešanas politikas efektivitātes uzraudzības sistēmas, nenozīmē, ka Atgriešanas direktīvas 8. panta 6. punktu var uzskatīt par izpildītu; |
| --- | --- |

4)

tas, ka atsevišķos gadījumos ir pieejami tiesiskās aizsardzības līdzekļi vai valsts atgriešanas politikas efektivitātes uzraudzības sistēmas, nenozīmē, ka Atgriešanas direktīvas 8. panta 6. punktu var uzskatīt par izpildītu;

| 5) | dalībvalstīm nav automātiska pienākuma segt visas ar uzraudzību saistītās izmaksas (piemēram, personāla izmaksas), bet dalībvalstīm ir pienākums nodrošināt, lai piespiedu atgriešanas uzraudzības sistēma būtu ieviesta un darbotos (effet utile); |
| --- | --- |

5)

dalībvalstīm nav automātiska pienākuma segt visas ar uzraudzību saistītās izmaksas (piemēram, personāla izmaksas), bet dalībvalstīm ir pienākums nodrošināt, lai piespiedu atgriešanas uzraudzības sistēma būtu ieviesta un darbotos (effet utile);

| 6) | Atgriešanas direktīvas 8. panta 6. pants neuzliek pienākumu uzraudzīt katru atsevišķu izraidīšanas procedūru. Uzraudzības sistēmu, kuras pamatā ir pārbaudes uz vietas un pēc nejaušas izvēles principa izraudzītu gadījumu uzraudzība, var uzskatīt par atbilstīgu, ja vien uzraudzības intensitāte ir pietiekama, lai nodrošinātu uzraudzības vispārējo efektivitāti; |
| --- | --- |

6)

Atgriešanas direktīvas 8. panta 6. pants neuzliek pienākumu uzraudzīt katru atsevišķu izraidīšanas procedūru. Uzraudzības sistēmu, kuras pamatā ir pārbaudes uz vietas un pēc nejaušas izvēles principa izraudzītu gadījumu uzraudzība, var uzskatīt par atbilstīgu, ja vien uzraudzības intensitāte ir pietiekama, lai nodrošinātu uzraudzības vispārējo efektivitāti;

| 7) | Atgriešanas direktīvas 8. panta 6. punkts nenozīmē, ka atgriežamajai personai ir subjektīvas tiesības tikt uzraudzītai. |
| --- | --- |

7)

Atgriešanas direktīvas 8. panta 6. punkts nenozīmē, ka atgriežamajai personai ir subjektīvas tiesības tikt uzraudzītai.

Eiropas Robežu un krasta apsardzes aģentūras koordinētā atgriešanas pasākumu uzraudzība:

| — | Eiropas Robežu un krasta apsardzes regulas 28. panta 6. punktā ir noteikts, ka “Katru atgriešanas operāciju uzrauga saskaņā ar Direktīvas 2008/115/EK 8. panta 6. punktu [...] pamatojoties uz objektīviem un pārredzamiem kritērijiem, visu atgriešanas operācijas laiku – no laikposma pirms aizbraukšanas līdz atgriežamo personu nodošanai atgriešanas trešai valstij”. Tas nozīmē, ka katra piespiedu atgriešanas procedūra, ko koordinē aģentūra un kas ietver tehnisko un operatīvo atbalstu, ko sniedz viena vai vairākas dalībvalstis, ir jāuzrauga saskaņā ar valsts noteikumiem, ar kuriem transponē Atgriešanas direktīvas 8. panta 6. punktu, un tajos paredzēto kārtību. |
| --- | --- |

—

Eiropas Robežu un krasta apsardzes regulas 28. panta 6. punktā ir noteikts, ka “Katru atgriešanas operāciju uzrauga saskaņā ar Direktīvas 2008/115/EK 8. panta 6. punktu [...] pamatojoties uz objektīviem un pārredzamiem kritērijiem, visu atgriešanas operācijas laiku – no laikposma pirms aizbraukšanas līdz atgriežamo personu nodošanai atgriešanas trešai valstij”. Tas nozīmē, ka katra piespiedu atgriešanas procedūra, ko koordinē aģentūra un kas ietver tehnisko un operatīvo atbalstu, ko sniedz viena vai vairākas dalībvalstis, ir jāuzrauga saskaņā ar valsts noteikumiem, ar kuriem transponē Atgriešanas direktīvas 8. panta 6. punktu, un tajos paredzēto kārtību.

| — | Neierobežojot valsts tiesību aktos paredzētos ziņošanas pienākumus, piespiedu atgriešanas novērotājiem ir jāsniedz ziņojums pēc katras procedūras aģentūras izpilddirektoram, pamattiesību amatpersonai un kompetentajām valsts iestādēm visās dalībvalstīs, kuras ir iesaistītas šajā procedūrā. |
| --- | --- |

—

Neierobežojot valsts tiesību aktos paredzētos ziņošanas pienākumus, piespiedu atgriešanas novērotājiem ir jāsniedz ziņojums pēc katras procedūras aģentūras izpilddirektoram, pamattiesību amatpersonai un kompetentajām valsts iestādēm visās dalībvalstīs, kuras ir iesaistītas šajā procedūrā.

9.   IZRAIDĪŠANAS ATLIKŠANA

Juridiskais pamats: Atgriešanas direktīva – 9. pants

| 1. | Dalībvalstis atliek izraidīšanu:








  a) | ja ar izraidīšanu tiktu pārkāpts neizdošanas (non-refoulement) princips; vai |
| --- | --- | --- |

1.

Dalībvalstis atliek izraidīšanu:

a)

ja ar izraidīšanu tiktu pārkāpts neizdošanas (non-refoulement) princips; vai

| b) | tik ilgi, kamēr ir noteikta izpildes pārtraukšana saskaņā ar 13. panta 2. punktu. |
| --- | --- |

b)

tik ilgi, kamēr ir noteikta izpildes pārtraukšana saskaņā ar 13. panta 2. punktu.

| 2. | Dalībvalstis var atlikt izraidīšanas izpildi uz atbilstošu laika posmu, ņemot vērā konkrēta gadījuma īpašos apstākļus. Dalībvalstis jo īpaši ņem vērā:








  a) | trešās valsts valstspiederīgā fizisko stāvokli vai garīgās spējas; |
| --- | --- | --- |

2.

Dalībvalstis var atlikt izraidīšanas izpildi uz atbilstošu laika posmu, ņemot vērā konkrēta gadījuma īpašos apstākļus. Dalībvalstis jo īpaši ņem vērā:

a)

trešās valsts valstspiederīgā fizisko stāvokli vai garīgās spējas;

| b) | tehniskus iemeslus, piemēram, transporta trūkums, vai izraidīšanas neiespējamību personu apliecinošu datu trūkuma dēļ. |
| --- | --- |

b)

tehniskus iemeslus, piemēram, transporta trūkums, vai izraidīšanas neiespējamību personu apliecinošu datu trūkuma dēļ.

| 3. | Ja izraidīšanu atliek, kā paredzēts 1. un 2. punktā, attiecīgam trešās valsts valstspiederīgajam var piemērot 7. panta 3. punktā izklāstītos pienākumus. |
| --- | --- |

3.

Ja izraidīšanu atliek, kā paredzēts 1. un 2. punktā, attiecīgam trešās valsts valstspiederīgajam var piemērot 7. panta 3. punktā izklāstītos pienākumus.

Atgriešanas direktīvā ir noteikti divi absolūti aizliegumi: dalībvalstis nedrīkst izraidīt personu, ja ar izraidīšanu tiktu pārkāpts neizdošanas (non-refoulement) princips, un tās nedrīkst veikt izraidīšanu arī tik ilgi, kamēr ir noteikta izpildes pārtraukšana pārsūdzības procedūras norises laikā.

Citos gadījumos dalībvalstis var atlikt izraidīšanas izpildi uz atbilstīgu laikposmu, ņemot vērā konkrēta gadījuma īpašos apstākļus. Iespējamo iemeslu uzskaitījums nav ierobežots, un dalībvalstis var elastīgi reaģēt uz jauniem apstākļiem vai jauniem konstatējumiem, kuri pamato atgriešanas atlikšanu. Konkrētie piemēri, kuri minēti Atgriešanas direktīvā (attiecīgās personas fiziskais stāvoklis vai garīgās spējas, tehniski iemesli, piemēram, atbilstīga transporta trūkums), ir orientējoši piemēri. Dalībvalstis var savos īstenošanas tiesību aktos vai administratīvajā praksē paredzēt arī citus gadījumus.

Papildu skaidrojums

| — | Atšķirība starp brīvprātīgai izceļošanai noteikto laikposmu un izraidīšanas atlikšanu. Atgriešanas direktīvas 7. pants (brīvprātīga izceļošana) paredz “papildu termiņu”, lai nodrošinātu organizētu un labi sagatavotu izceļošanu; tas attiecas tikai uz tām atgriežamajām personām, kuras varētu izpildīt brīvprātīgas atgriešanās pienākumu. Šīs direktīvas 9. pants (izraidīšanas atlikšana) attiecas uz tiem gadījumiem, kuros atgriešanās pienākumu piespiedu kārtā uzliek valsts, ja brīvprātīga izceļošana nav iespējama vai nav noteikta. |
| --- | --- |

—

Atšķirība starp brīvprātīgai izceļošanai noteikto laikposmu un izraidīšanas atlikšanu. Atgriešanas direktīvas 7. pants (brīvprātīga izceļošana) paredz “papildu termiņu”, lai nodrošinātu organizētu un labi sagatavotu izceļošanu; tas attiecas tikai uz tām atgriežamajām personām, kuras varētu izpildīt brīvprātīgas atgriešanās pienākumu. Šīs direktīvas 9. pants (izraidīšanas atlikšana) attiecas uz tiem gadījumiem, kuros atgriešanās pienākumu piespiedu kārtā uzliek valsts, ja brīvprātīga izceļošana nav iespējama vai nav noteikta.

| — | Juridiskais statuss, gaidot atlikto izraidīšanu. Gaidot atlikto izraidīšanu, atgriežamā persona var izmantot Atgriešanas direktīvas 14. pantā minētās garantijas (rakstisks apstiprinājums par to, ka pienākums atgriezties ir atlikts, un atsevišķas pamatgarantijas, piemēram, piekļuve neatliekamai veselības aprūpei un nepieciešamā slimību ārstēšana, un ģimenes vienotība – sk. šīs rokasgrāmatas 13. iedaļu). Tomēr atgriežamās personas uzturēšanos dalībvalstī neuzskata par likumīgu, ja vien dalībvalsts nolemj, piemērojot Atgriešanas direktīvas 6. panta 4. punktu, piešķirt trešās valsts valstspiederīgajam uzturēšanās atļauju vai likumīgas uzturēšanās tiesības. |
| --- | --- |

—

Juridiskais statuss, gaidot atlikto izraidīšanu. Gaidot atlikto izraidīšanu, atgriežamā persona var izmantot Atgriešanas direktīvas 14. pantā minētās garantijas (rakstisks apstiprinājums par to, ka pienākums atgriezties ir atlikts, un atsevišķas pamatgarantijas, piemēram, piekļuve neatliekamai veselības aprūpei un nepieciešamā slimību ārstēšana, un ģimenes vienotība – sk. šīs rokasgrāmatas 13. iedaļu). Tomēr atgriežamās personas uzturēšanos dalībvalstī neuzskata par likumīgu, ja vien dalībvalsts nolemj, piemērojot Atgriešanas direktīvas 6. panta 4. punktu, piešķirt trešās valsts valstspiederīgajam uzturēšanās atļauju vai likumīgas uzturēšanās tiesības.

| — | Rīkojums uzturēties noteiktā dzīvesvietā, gaidot atlikto izraidīšanu. Direktīvas 9. panta 3. punktā ir tieša atsauce uz iespējām, kuras uzskaitītas 7. panta 3. punktā, lai novērstu bēgšanu (sk. 6.2. iedaļu), tostarp uz iespēju uzlikt pienākumu uzturēties noteiktā vietā. |
| --- | --- |

—

Rīkojums uzturēties noteiktā dzīvesvietā, gaidot atlikto izraidīšanu. Direktīvas 9. panta 3. punktā ir tieša atsauce uz iespējām, kuras uzskaitītas 7. panta 3. punktā, lai novērstu bēgšanu (sk. 6.2. iedaļu), tostarp uz iespēju uzlikt pienākumu uzturēties noteiktā vietā.

10.   NEPAVADĪTU NEPILNGADĪGO ATGRIEŠANA

Atgriešanas direktīva attiecas arī uz nepilngadīgajiem, tostarp nepavadītiem nepilngadīgajiem, un sniedz īpašas garantijas, kuras dalībvalstīm ir jāievēro. Šādas garantijas tādējādi piemēro ikvienai personai, kas nav sasniegusi astoņpadsmit gadu vecumu (t.i., nepilngadīgais), kas ierodas dalībvalstu teritorijā bez tādu pieaugušo pavadības, kuri ir par viņu atbildīgi, un kamēr šāda persona nav par viņu uzņēmusies aizgādību (tas ietver nepilngadīgo, kas palicis bez pavadības pēc ierašanās dalībvalstīs). Dažās dalībvalstīs pusaudži, kas nav sasnieguši 18 gadu vecumu, ir tiesīgi patstāvīgi rīkoties atgriešanas (un patvēruma) procedūrās; tomēr Atgriešanas direktīvā paredzētās garantijas ir saistošas dalībvalstīm attiecībā uz visiem nepilngadīgajiem vecumā līdz 18 gadiem.

Noturīgiem risinājumiem ir izšķirīga nozīme, lai nodrošinātu ierasto dzīvi un stabilitāti visiem nepilngadīgajiem ilgtermiņā. Atgriešana ir viena no izskatāmām iespējām, rodot noturīgu risinājumu attiecībā uz nepavadītiem nepilngadīgajiem, un visās dalībvalsts veiktajās darbībās kā galvenais apsvērums ir jāņem vērā bērna intereses. Pirms lēmuma pieņemšanas par nepavadīta nepilngadīgā atgriešanu un saskaņā ar Konvencijas par bērna tiesībām (50) 12. panta 2. punktu, attiecīgie nepilngadīgie ir jāuzklausa – vai nu tieši, vai ar pārstāvja vai attiecīgās iestādes starpniecību, un vienmēr ir jāveic individuāls bērna interešu novērtējums, tostarp arī attiecībā uz īpašajām vajadzībām, pašreizējo situāciju ģimenē un situāciju un uzņemšanas apstākļiem atgriešanās valstī. Šādā novērtējumā būtu sistemātiski jāanalizē, vai atgriešana izcelsmes valstī, tostarp arī atkalapvienošanās ar ģimeni, ir nepilngadīgā interesēs.

Kompetentajām iestādēm ir jāveic novērtējums, pamatojoties uz daudzveidīgu pieeju, iesaistot nepilngadīgajam iecelto aizbildni un/vai kompetento bērnu aizsardzības iestādi. Dalībvalstīm ir arī periodiski jāveic atkārtots bērna interešu novērtējums, ņemot vērā atsevišķā gadījuma attīstību.

Dalībvalstis tiek mudinātas apsvērt skaidrojošos un operatīvās darbības norādījumus, kas ietverti ANO Augstā komisāra bēgļu jautājumos (UNHCR) un ANO Bērnu fonda (Unicef) kopīgajās pamatnostādnēs par bērna interešu noteikšanu (51), ANO Bērnu tiesību komitejas Vispārējo komentāru Nr. 14 par to, lai primārais apsvērums būtu bērna intereses (52), UNHCR Bērna interešu noteikšanas pamatnostādnes (53) un Praktisko rokasgrāmatu UNHCR Bērna interešu noteikšanas pamatnostādņu ieviešanai (54).

Nepilngadīgo tiesības tikt uzklausītiem atgriešanas procedūrās, kurās tie iesaistīti vai kuras tos ietekmē, ir jebkura interešu novērtējuma neatņemama daļa (sk. Konvencijas par bērna tiesībām12. pantu) un tās ir jāievēro kā pamattiesības, kas atzītas par ES tiesību vispārējo principu un ietvertas ES Pamattiesību hartā. Tas ietver nepilngadīgo viedokļa pienācīgu ņemšanu vērā, ņemot vērā to vecumu un brieduma pakāpi, un jebkādas saziņas grūtības, kādas tiem varētu būt, lai šo iesaisti padarītu saturīgu, un nepilngadīgā tiesību brīvi paust savu viedokli ievērošanu (tālākus norādījumus sk. 12.1. iedaļā).

Nepavadīta nepilngadīgā definīcija. Atgriešanas direktīvā nav definēts termins “nepavadīts nepilngadīgais”. Ņemot vērā to, ka nepavadīti nepilngadīgie bieži ir vai ir bijuši patvēruma meklētāji, ieteicams izmantot definīciju, kas sniegta jaunākajās patvēruma jomas direktīvās, proti, pārskatītās Uzņemšanas nosacījumu direktīvas 2. panta e) punktā: “nepilngadīgais, kas ieradies dalībvalstu teritorijā bez tādu pieaugušo pavadības, kuri ir par viņu atbildīgi saskaņā ar attiecīgās dalībvalsts tiesību aktiem vai praksi, kamēr šāda persona nav par viņu uzņēmusies aizgādību; tas ietver nepilngadīgo, kas palicis bez pavadības pēc ierašanās dalībvalstīs”.

Atturēšanās pieņemt atgriešanas lēmumus attiecībā uz nepavadītiem nepilngadīgajiem. Atgriešanas direktīvas 6. panta 4. punkts skaidri atļauj dalībvalstīm katrā laikā saskaņā ar valsts tiesību aktiem piešķirt trešo valstu valstspiederīgajiem, kuri dalībvalstī uzturas nelikumīgi, uzturēšanās atļauju vai likumīgas uzturēšanās tiesības. Šo vispārējo noteikumu piemēro arī nepilngadīgajiem. Tādējādi dalībvalstis, kas neatgriež/neizraida nepilngadīgos, kuri ir trešās valsts valstspiederīgie un kuri nelikumīgi uzturas šo valstu teritorijā, vai ir atturējušās izraidīt nepavadītu nepilngadīgo, pamatojoties uz bērna interešu novērtējumu, var piešķirt tam uzturēšanās atļauju vai likumīgas uzturēšanās tiesības (piemēram, pagaidu atļauja uzturēties dalībvalstī līdz 18 gadu vecuma sasniegšanai).

Atgriešanas direktīvas 6. panta 1. punktā dalībvalstij ir uzlikts pienākums izpildīt vai nu “A” (piešķirt uzturēšanās atļauju vai likumīgas tiesības uzturēties dalībvalstī), vai “B” (īstenot atgriešanas procedūras) pasākumu (sk. 5. iedaļu). Tāpēc dalībvalstīm ir jāievieš skaidri noteikumi attiecībā uz nepavadītu nepilngadīgo tiesisko statusu, kas ļautu vai nu pieņemt atgriešanas lēmumus un veikt atgriešanas procedūras, vai arī piešķirt tiem uzturēšanās tiesības saskaņā ar valsts tiesību aktiem. Dalībvalstīm jācenšas nodrošināt, lai būtu pieejamas statusa noteikšanas procedūras attiecībā uz tiem nepavadītajiem nepilngadīgajiem, kuri nav atgriezti. Tā ir vienkāršota pieeja, kuras mērķis ir samazināt “pelēkās zonas” un uzlabot juridisko noteiktību visiem iesaistītajiem dalībniekiem. Ņemot vērā iepriekš teikto, lai nodrošinātu atbilstību Atgriešanas direktīvai, attiecībā uz nepavadītiem nepilngadīgajiem dalībvalstīs, kuras, pamatojoties uz bērna interešu novērtējumu, neatgriež vai neizraida trešo valstu nepilngadīgos, būtu jānosaka tiesiskā ziņā vai nu (pagaidu) atļaujas piešķiršana, vai tiesības uzturēties dalībvalstī (piemēram, līdz 18 gadu vecuma sasniegšanai), piemērojot Direktīvas 6. panta 4. punktu, vai atgriešanas lēmuma pieņemšana un izraidīšanas atlikšana saskaņā ar Atgriešanas direktīvas 6. un 9. pantu.

10.1.   Attiecīgo iestāžu palīdzība

Juridiskais pamats: Atgriešanas direktīva – 10. panta 1. punkts

Pirms lemt par atgriešanas lēmuma pieņemšanu attiecībā uz nepavadītu nepilngadīgo, attiecīgas iestādes, kas nav iestādes, kuras īsteno piespiedu atgriešanos, sniedz atbilstīgu palīdzību, pienācīgi ņemot vērā bērna intereses.

Iepriekšējais atgādinājums/skaidrojums: Direktīvas 10. panta 1. punkts nebija ietverts Komisijas priekšlikumā. To iekļāva tekstā sarunu laikā un tajā ņemts vērā Eiropas Padomes “Divdesmit pamatnostādņu piespiedu atgriešanai”
   (55) 2. pamatnostādnes 5. punkts, kurā noteikts, ka “pirms lemt par izraidīšanas rīkojuma pieņemšanu attiecībā uz nošķirtu bērnu, nodrošina palīdzību – jo īpaši juridisko palīdzību –, pienācīgi ņemot vērā bērna intereses”.

“Attiecīgo iestāžu” būtība. “Attiecīgajai iestādei” jābūt nošķirtai no iestādes, kura īsteno piespiedu atgriešanu, un tā var būt valsts iestāde (iespējams, atsevišķs dienests ministrijā), nevalstiska organizācija vai abu apvienojums, kas nodrošina daudzveidīgu sadarbību starp valsts atbalstītām un nevalstiskām aizbildnības sistēmām, un/vai bērnu aizsardzības iestādēm. Iestādēm, kuras ir atbildīgas par bērnu aprūpi un aizsardzību, jāatbilst standartiem, kuri noteikti drošības, veselības, personāla piemērotības un kompetentas uzraudzības jomā. Dalībnieku atšķirīgajiem pienākumiem un atbildībai jābūt skaidri noteiktai un pārredzamai, jo īpaši attiecībā uz nepavadītu nepilngadīgo, lai nodrošinātu viņa aktīvu iesaistīšanu un efektīvu līdzdalību visos ar viņu saistītajos jautājumos.

“Palīdzības” būtība. Palīdzība ir jāattiecina ne tikai uz juridisko palīdzību. Jāņem vērā arī citi Atgriešanas direktīvā minētie aspekti, piemēram, vajadzīgās medicīniskās palīdzības un veselības aprūpes nodrošināšana, sazināšanās ar ģimeni, piekļuve pamatizglītībai, lai sekmētu bērna tiesību īstenošanu, kā noteikts ANO Konvencijā par bērna tiesībām. Īpašs uzsvars jāliek uz nepieciešamību iepriekš apspriest ar nepilngadīgo visus ar viņu saistītos procesus un procedūras, kā arī lēmumus. Nepilngadīgajiem jāsniedz informācija par to tiesībām, procedūrām un dienestiem, kas pieejami to aizsardzībai, darot to veidā, kas piemērots bērniem un atbilst to vecumam un situācijai.

“Palīdzības” sniegšanas termiņa noteikšana. Attiecīgās iestādes sāk palīdzības sniegšanu pēc iespējas agrāk, un to sāk pirms atgriešanas lēmuma pieņemšanas. Tā ietver vecuma noteikšanu, pamatojoties uz labticību. Palīdzībai jābūt kā nepārtrauktam un stabilam procesam, tostarp atgriešanas posma laikā. To var attiecināt arī uz pēcatgriešanās posmu, lai nodrošinātu pienācīgu atgriešanās pārraudzību. Vajadzības gadījumā jāpanāk aizbildnības tiesību nodošana no dalībvalsts atgriešanās valstij saskaņā ar Atgriešanas direktīvas 10. panta 2. punktu.

Vecuma noteikšana. Atgriešanas direktīvā nav noteikumu par vecuma noteikšanu. Pamatojoties uz sistemātisku Savienības imigrācijas un patvēruma tiesību aktu kopuma interpretāciju, Komisija iesaka izmantot Patvēruma procedūru direktīvas 25. panta 5. punkta noteikumus, kā arī ņemt vērā attiecīgos dokumentus, ko izstrādājis, piemēram, Eiropas Patvēruma atbalsta birojs (56).

Palīdzības nepārtrauktība patvēruma un atgriešanas procedūrās. Lai gan atgriešanas procesā patvēruma meklētājiem nodrošinātās aizbildnības un nepavadītiem nepilngadīgajiem/bērniem vajadzīgās “palīdzības” juridiskais pamats ir atšķirīgs, pastāv cieša saikne starp tiesību aktu kopumā patvēruma jomā noteiktajām prasībām un Atgriešanas direktīvas prasībām, un ir jāapsver nepārtraukta palīdzības nodrošināšana patvēruma un atgriešanas procedūrās.

| — | Ja tiek nodrošināta tikai aizbildnība, tad tas nav pietiekami, lai būtu izpildīta prasība nodrošināt palīdzību nepilngadīgajiem, jo “palīdzība, ko sniedz attiecīgās iestādes” nozīmē vairāk nekā tikai aizbildnību. |
| --- | --- |

—

Ja tiek nodrošināta tikai aizbildnība, tad tas nav pietiekami, lai būtu izpildīta prasība nodrošināt palīdzību nepilngadīgajiem, jo “palīdzība, ko sniedz attiecīgās iestādes” nozīmē vairāk nekā tikai aizbildnību.

10.2.   Nogādāšana pie ģimenes locekļa, noteikta aizbildņa vai uz piemērotām uzņemšanas telpām

Juridiskais pamats: Atgriešanas direktīva – 10. panta 2. punkts

Pirms nepavadīts nepilngadīgais tiek izraidīts no dalībvalsts teritorijas, minētās dalībvalsts iestādes pārliecinās, ka nepilngadīgo nogādā pie

| — | viņa ģimenes locekļa, |
| --- | --- |

—

viņa ģimenes locekļa,

| — | noteikta aizbildņa vai |
| --- | --- |

—

noteikta aizbildņa vai

| — | uz piemērotām uzņemšanas telpām valstī, uz kuru veic atgriešanu. |
| --- | --- |

—

uz piemērotām uzņemšanas telpām valstī, uz kuru veic atgriešanu.

Kā prioritāro iespēju no Atgriešanas direktīvas 10. panta 2. punktā piedāvātajām iespējām ir ieteicams izvēlēties nogādāšanu pie ģimenes locekļa, ja vien tas nepārprotami nav bērna interesēs. Tāpēc dalībvalstīm jācenšas noteikt nepavadītā nepilngadīgā identitāte un pilsonība, un atrast ģimenes locekļus. Nogādāšana pie aizbildņa vai uz piemērotu uzņemšanas telpu noteiktos apstākļos var būt pieņemama alternatīva.

Komisija iesaka Dalībvalstīm ieviest attiecīgus reintegrācijas pasākumus, kas paredzēti nepavadītiem nepilngadīgajiem, kuri atgriežas savā izcelsmes valstī, un nodrošināt ātru piekļuvi šādiem pasākumiem gan pirms izceļošanas, gan pēc ierašanās trešajā atgriešanās valstī.

Papildu skaidrojums

| — | Ģimenes locekļu atrašana. Dalībvalstīm pēc iespējas drīzāk jāuzsāk procedūras, lai atrastu nepavadītu nepilngadīgo vecākus vai ģimenes locekļus, iesaistot iecelto aizbildni un/vai personu, kas atbildīga par bērnu aizsardzību. Lai veicinātu ģimenes locekļu atrašanu, kā arī lai noteiktu aizbildni vai piemērotu telpu attiecībā uz atgriešanu, kompetentajām valsts iestādēm jāveic pasākumi, lai sadarbotos ar konsulārajiem dienestiem, sadarbības koordinatoriem, bērnu aizsardzības iestādēm, starptautiskām organizācijām un NVO atgriešanās valstī, pilnībā izmantojot esošos pārrobežu sadarbības kanālus. |
| --- | --- |

—

Ģimenes locekļu atrašana. Dalībvalstīm pēc iespējas drīzāk jāuzsāk procedūras, lai atrastu nepavadītu nepilngadīgo vecākus vai ģimenes locekļus, iesaistot iecelto aizbildni un/vai personu, kas atbildīga par bērnu aizsardzību. Lai veicinātu ģimenes locekļu atrašanu, kā arī lai noteiktu aizbildni vai piemērotu telpu attiecībā uz atgriešanu, kompetentajām valsts iestādēm jāveic pasākumi, lai sadarbotos ar konsulārajiem dienestiem, sadarbības koordinatoriem, bērnu aizsardzības iestādēm, starptautiskām organizācijām un NVO atgriešanās valstī, pilnībā izmantojot esošos pārrobežu sadarbības kanālus.

| — | Nepilngadīgo brīvprātīga izceļošana. Pēc būtības 10. panta 2. punkts attiecas tikai uz gadījumiem, kad nepilngadīgais tiek izraidīts, nevis uz gadījumiem, kad nepilngadīgais brīvprātīgi pamet dalībvalsti. Ņemot vērā dalībvalstu pienākumu, kas izriet no prasības pienācīgi ievērot bērna intereses, brīvprātīgas izceļošanas gadījumā ir ieteicams arī novērtēt situāciju ģimenē un situāciju un uzņemšanas apstākļus atgriešanās valstī. |
| --- | --- |

—

Nepilngadīgo brīvprātīga izceļošana. Pēc būtības 10. panta 2. punkts attiecas tikai uz gadījumiem, kad nepilngadīgais tiek izraidīts, nevis uz gadījumiem, kad nepilngadīgais brīvprātīgi pamet dalībvalsti. Ņemot vērā dalībvalstu pienākumu, kas izriet no prasības pienācīgi ievērot bērna intereses, brīvprātīgas izceļošanas gadījumā ir ieteicams arī novērtēt situāciju ģimenē un situāciju un uzņemšanas apstākļus atgriešanās valstī.

| — | Uzņemšanas telpu piemērotība atgriešanās valstī jānovērtē katrā gadījumā atsevišķi, ņemot vērā konkrētos apstākļus un atgriežamā nepilngadīgā vecumu. Uzņemšanu, ko atgriešanās valstī veic robežpolicija, neveicot vajadzīgos pārbaudes vai palīdzības pasākumus, nevar uzskatīt par “piemērotu uzņemšanu”. Dalībvalstīm jāvelta īpaša uzmanība atbilstīga mājokļa pieejamībai, piekļuvei veselības aprūpei un izglītībai atgriešanās valstī. Dalībvalstīm jāievēro ANO Konvencijas par bērna tiesībām 20. pants, un tās tiek mudinātas ievērot ANO Vadlīnijas bērnu alternatīvai aprūpei (57). |
| --- | --- |

—

Uzņemšanas telpu piemērotība atgriešanās valstī jānovērtē katrā gadījumā atsevišķi, ņemot vērā konkrētos apstākļus un atgriežamā nepilngadīgā vecumu. Uzņemšanu, ko atgriešanās valstī veic robežpolicija, neveicot vajadzīgos pārbaudes vai palīdzības pasākumus, nevar uzskatīt par “piemērotu uzņemšanu”. Dalībvalstīm jāvelta īpaša uzmanība atbilstīga mājokļa pieejamībai, piekļuvei veselības aprūpei un izglītībai atgriešanās valstī. Dalībvalstīm jāievēro ANO Konvencijas par bērna tiesībām 20. pants, un tās tiek mudinātas ievērot ANO Vadlīnijas bērnu alternatīvai aprūpei (57).

11.   IECEĻOŠANAS AIZLIEGUMI

Juridiskais pamats: Atgriešanas direktīva – 3. panta 6. punkts un 11. pants

“Ieceļošanas aizliegums” ir administratīvs vai tiesas lēmums vai akts, kas uz noteiktu laika posmu aizliedz ieceļot un uzturēties dalībvalsts teritorijā un kas pievienots atgriešanas lēmumam.

Atgriešanas lēmumiem pievieno ieceļošanas aizliegumu:

| a) | ja nav noteikts brīvprātīgas izceļošanas laika posms; vai |
| --- | --- |

a)

ja nav noteikts brīvprātīgas izceļošanas laika posms; vai

| b) | ja nav ievērota atgriešanās pienākuma izpilde. |
| --- | --- |

b)

ja nav ievērota atgriešanās pienākuma izpilde.

Citos gadījumos atgriešanas lēmumu var papildināt ar ieceļošanas aizliegumu.

Ieceļošanas aizlieguma ilgumu nosaka, pienācīgi ņemot vērā katra konkrēta gadījuma visus attiecīgos apstākļus, un tas principā nepārsniedz 5 gadus. Tomēr tas var pārsniegt piecus gadus, ja trešās valsts valstspiederīgais rada nopietnus draudus sabiedriskajai kārtībai, sabiedrības drošībai vai valsts drošībai.

Ar atgriešanu saistītais ieceļošanas aizliegums Atgriešanas direktīvā paredzēts preventīvā nolūkā un lai sekmētu Savienības atgriešanas politikas uzticamību, skaidri norādot, ka tiem, kuri neievēro migrācijas noteikumus ES dalībvalstīs, noteiktā laikposmā nebūs ļauts atkārtoti ieceļot kādā no ES dalībvalstīm.

Direktīvā dalībvalstīm ir uzlikts pienākums izdot ieceļošanas aizliegumu divos noteiktos gadījumos: (i) nav noteikts laika posms brīvprātīgai izceļošanai un (ii) atgriešanās pienākums nav izpildīts.

Pārējos gadījumos atgriešanas lēmumus var papildināt ar ieceļošanas aizliegumu.

Atkārtotas ieceļošanas aizlieguma ilgums jānosaka, pienācīgi ņemot vērā katra konkrēta gadījuma visus attiecīgos apstākļus. Šis laikposms principā nepārsniedz piecus gadus. Tikai gadījumos, kad ir nopietni draudi sabiedriskajai kārtībai, sabiedrības drošībai vai valsts drošībai, ieceļošanas aizliegumu var izdot uz ilgāku laikposmu.

Atgriešanas direktīvas noteikumi par ieceļošanas aizliegumu saistībā ar atgriešanu neattiecas uz ieceļošanas aizliegumu, kurš izdots citā nolūkā, kas nav saistīts ar migrāciju, piemēram, ieceļošanas aizliegums trešo valstu valstspiederīgajiem, kuri izdarījuši smagus noziedzīgus nodarījumus vai attiecībā uz kuriem ir skaidras norādes par viņu nodomu izdarīt šādu noziedzīgu nodarījumu (sk. 24. panta 2. punktu Eiropas Parlamenta un Padomes Regulā (EK) Nr. 1987/2006 (58) (“
  SIS II regula”), vai ieceļošanas aizliegums kā ierobežojošs pasākums, kas pieņemts saskaņā ar LES V sadaļas 2. nodaļu, tostarp pasākumi, ar kuriem īsteno ceļošanas aizliegumus, ko izdevusi ANO Drošības padome.

11.1.   ES mēroga ietekme

Ieceļošanas aizliegums liedz ieceļot visu dalībvalstu teritorijā: Atgriešanas direktīvas 14. apsvēruma formulējums un sistemātiska visu direktīvas valodu versiju (īpaši EN un FR) salīdzināšana skaidri norāda, ka ieceļošanas aizliegums aizliedz ieceļošanu un uzturēšanos visu dalībvalstu teritorijā. DK versijā, kurā lietota vienskaitļa forma (“
  ophold på en medlemsstats
  ”), ir acīmredzama tulkošanas kļūda. Ieceļošanas aizlieguma ES mēroga ietekme ir viena no direktīvas galvenajām Eiropas pievienotām vērtībām. Ieceļošanas aizlieguma ES mēroga ietekme ir skaidri jānorāda ieceļošanas aizliegumā, ko izdod attiecībā uz trešās valsts valstspiederīgo.

Ieceļošanas aizliegums ir saistošs visām dalībvalstīm, kurām ir saistoša Atgriešanas direktīva, t. i., visām dalībvalstīm (izņemot Apvienoto Karalisti un Īriju) plus Šengenas asociētajām valstīm (Šveice, Norvēģija, Islande un Lihtenšteina).

Citu dalībvalstu informēšana par izdoto ieceļošanas aizliegumu. Ir ļoti svarīgi informēt pārējās dalībvalstis par izdotajiem ieceļošanas aizliegumiem. Ieceļošanas aizlieguma brīdinājuma iekļaušana SIS, piemērojot SIS II regulas 24. panta 3. punktu, ir galvenais, bet ne vienīgais līdzeklis, lai informētu citas dalībvalstis par ieceļošanas aizlieguma esību un nodrošinātu tā sekmīgu izpildi. Tāpēc dalībvalstīm ir jānodrošina ieceļošanas aizlieguma brīdinājumu sistemātiska iekļaušana SIS. Attiecībā uz tām dalībvalstīm, kurām nav piekļuves SIS, informācijas apmaiņu var veikt, izmantojot citus kanālus (piemēram, divpusēju saziņu).

Ieceļošanas aizliegumu nosaka tikai viena dalībvalsts. Tādu ieceļošanas aizliegumu noteikšana migrācijas jomā, ko veic tikai viena dalībvalsts, neatbilst Atgriešanas direktīvai. Valsts tiesību aktos jāparedz, ka ieceļošanas aizliegums, kas izdots saistībā ar atgriešanas lēmumiem, aizliedz ieceļot un uzturēties visās dalībvalstīs, piemēram, nosakot prasību sistemātiski iekļaut visus šāda veida ieceļošanas aizliegumus SIS. Tomēr, ja trešās valsts valstspiederīgajam, attiecībā uz kuru A dalībvalsts ir izdevusi ieceļošanas aizliegumu, ir B dalībvalsts izdota uzturēšanās atļauja, turklāt B dalībvalsts nevēlas atcelt šo atļauju, pēc Atgriešanas direktīvas 11. panta 4. punktā minētajām konsultācijām saskaņā ar SIC 25. pantu A dalībvalsts atsauc ES mēroga ieceļošanas aizliegumu, bet var ietvert trešās valsts valstspiederīgo dalībvalstu brīdinājumu sarakstā saskaņā ar SIC 25. panta 2. punkta pēdējo teikumu (lex specialis) (sk. arī 11.8. iedaļu).

11.2.   SIS II izmantošana

Ieceļošanas aizliegumu reģistrēšana SIS. Saskaņā ar spēkā esošajiem tiesību aktiem dalībvalstis var reģistrēt SIS brīdinājumus saistībā ar ieceļošanas aizliegumiem, kuri izdoti saskaņā ar Atgriešanas direktīvu, bet tām nav pienākuma to darīt. Tomēr dalībvalstīm tas būtu sistemātiski jādara, lai ieceļošanas aizliegumi, kas izdoti saskaņā ar Atgriešanas direktīvu, būtu pilnībā piemērojami Eiropas mērogā.

Saistība starp SIS reģistrēto brīdinājumu pārskatīšanu ik pēc trīs gadiem (saskaņā ar SIC 112. pantu un SIS II regulas 29. pantu) un saskaņā ar Atgriešanas direktīvu noteiktā ieceļošanas aizlieguma termiņu. SIS reģistrēto brīdinājumu pārskatīšana ir procedūras prasība, kuras mērķis ir nodrošināt brīdinājumu saglabāšanu vienīgi tik ilgi, cik vajadzīgs, lai sasniegtu mērķus, kādiem tie reģistrēti. Tā neietekmē dalībvalstu neatkarīgo lēmumu noteikt ieceļošanas aizlieguma ilgumu saskaņā ar Atgriešanas direktīvu. Ja trīs gadu pārskatīšanas laikā ieceļošanas aizliegums, kas izdots saskaņā ar Atgriešanas direktīvu, vēl ir spēkā (piemēram, aizliegums noteikts uz pieciem gadiem un šajā laikā nav atsaukts), dalībvalstis var saglabāt brīdinājumu SIS vēl divus gadus, ja brīdinājums joprojām ir nepieciešams, ņemot vērā piemērojamos novērtēšanas kritērijus, proti, Atgriešanas direktīvas 11. pantu kopā ar Šengenas konvencijas 112. panta 4. punktu vai SIS II regulas 29. panta 4. punktu.

11.3.   Procedūras jautājumi

Ieceļošanas aizlieguma izdošana pie robežas, izceļojot no valsts, izmantojot in absentia procedūru (piemēram, gadījumos, kad personas, kuras pārsniegušas vīzas termiņu, ierodas lidostas robežkontroles punktā īsi pirms izlidošanas). Nekas neliedz dalībvalstīm sākt atgriešanas procedūru, kamēr tiek iegūta informācija par atļautā vīzas termiņa pārsniegšanu, un pieņemt atgriešanas lēmumu (sk. 5.1. iedaļu) kopā ar ieceļošanas aizliegumu, izmantojot in absentia procedūru, ja:

| 1) | valsts administratīvajos aktos ir paredzēta in absentia procedūru izmantošanas iespēja; un |
| --- | --- |

1)

valsts administratīvajos aktos ir paredzēta in absentia procedūru izmantošanas iespēja; un

| 2) | minētās valsts procedūras ir saskaņā ar Savienības tiesību vispārējiem principiem un pamattiesībām, kā noteikts CFR, jo īpaši tiesībām tikt uzklausītam un tiesībām uz efektīvu tiesisko aizsardzību un taisnīgu tiesu. |
| --- | --- |

2)

minētās valsts procedūras ir saskaņā ar Savienības tiesību vispārējiem principiem un pamattiesībām, kā noteikts CFR, jo īpaši tiesībām tikt uzklausītam un tiesībām uz efektīvu tiesisko aizsardzību un taisnīgu tiesu.

Ieceļošanas aizlieguma izdošana attiecībā uz atgriežamajām personām, kuras līdz izceļošanas brīdim nav izpildījušas atgriešanās pienākumu brīvprātīgai izceļošanai noteiktajā laikposmā. Ieceļošanas aizliegumu izdod vēlākā posmā (piemēram, pirms izceļošanas) kā papildu elementu jau pieņemtam atgriešanas lēmumam, ja atgriežamā persona nav izpildījusi atgriešanās pienākumu brīvprātīgai izceļošanai noteiktajā laikposmā.

Uzturēšanās dalībvalsts teritorijā. Nelikumīga uzturēšanās ir priekšnoteikums atgriešanas lēmuma un tam pievienota ieceļošanas aizlieguma pieņemšanai. Dalībvalsts nevar pieņemt atgriešanas lēmumu un tam pievienotu ieceļošanas aizliegumu attiecībā uz personām, kuras neatrodas to teritorijā. Situācijā, kad persona ir aizbēgusi (piemēram, pēc noraidoša lēmuma saņemšanas saistībā ar patvēruma pieteikumu), bet var uzskatīt, ka tā joprojām atrodas attiecīgās dalībvalsts teritorijā, var pieņemt atgriešanas lēmumu (kā arī ieceļošanas aizliegumu), izmantojot in absentia procedūru saskaņā ar valsts tiesību aktiem.

Nelikumīga uzturēšanās iepriekš (senāk). Dalībvalstis nevar pieņemt atgriešanas lēmumu un papildus ieceļošanas aizliegumu saskaņā ar Atgriešanas direktīvu attiecībā uz personām, kuras neatrodas to teritorijā, tostarp uz trešo valstu valstspiederīgajiem, kuri iepriekš (senāk) tajā ir uzturējušies nelikumīgi un ir atgriezušās trešajā valstī pirms nelikumīgā uzturēšanās tika konstatēta. Ja minētās personas atkārtoti ieceļo dalībvalstī, un ir veikti pasākumi saskaņā ar Atgriešanas direktīvu (atgriešanas lēmums, ieceļošanas aizliegums), iepriekšējo nelikumīgo uzturēšanos var ņemt vērā kā vainu pastiprinošu apstākli, nosakot ieceļošanas aizlieguma ilgumu. Kā vainu pastiprinošu apstākli ieceļošanas aizlieguma ilguma noteikšanā var ņemt vērā arī iepriekšēju nelikumīgu uzturēšanos citu dalībvalstu teritorijā.

11.4.   Ieceļošanas aizlieguma noteikšanas iemesli

Atgriešanas direktīvā dalībvalstīm ir uzlikts pienākums izdot ieceļošanas aizliegumu divos noteiktos gadījumos:

| 1) | ja nav noteikts brīvprātīgas izceļošanas laikposms; vai |
| --- | --- |

1)

ja nav noteikts brīvprātīgas izceļošanas laikposms; vai

| 2) | ja nav ievērota atgriešanās pienākuma izpilde. |
| --- | --- |

2)

ja nav ievērota atgriešanās pienākuma izpilde.

Visos pārējos gadījumos (visi atgriešanas lēmumi, kuri pieņemti saskaņā ar Atgriešanas direktīvu un kuriem nav saistības ar abiem minētajiem noteiktajiem gadījumiem) atgriešanas lēmumam var pievienot ieceļošanas aizliegumu. Tas nozīmē, ka ieceļošanas aizliegumu var paredzēt arī tad, ja persona ir izceļojusi brīvprātīgi. Jebkurā gadījumā dalībvalstīm šajā jomā ir dota rīcības brīvība, un tās tiek mudinātas izmantot šo rīcības brīvību tā, lai sekmētu brīvprātīgu izceļošanu.

11.5.   Ieceļošanas aizlieguma ilgums

Ieceļošanas aizlieguma ilgumu nosaka saskaņā ar valsts tiesību aktiem, ar kuriem transponē Atgriešanas direktīvu, pienācīgi ņemot vērā katra konkrēta gadījuma visus attiecīgos apstākļus. Nosakot ieceļošanas aizlieguma ilgumu, īpaši jāņem vērā vainu pastiprinoši vai mīkstinoši apstākļi, kas zināmi izsniedzējai iestādei, piemēram, vai:

| — | trešās valsts valstspiederīgajam iepriekš ir piemērots atgriešanas lēmums vai izraidīšanas rīkojums, |
| --- | --- |

—

trešās valsts valstspiederīgajam iepriekš ir piemērots atgriešanas lēmums vai izraidīšanas rīkojums,

| — | trešās valsts valstspiederīgais iepriekš jau ir saņēmis palīdzību brīvprātīgai izceļošanai un/vai reintegrācijai, |
| --- | --- |

—

trešās valsts valstspiederīgais iepriekš jau ir saņēmis palīdzību brīvprātīgai izceļošanai un/vai reintegrācijai,

| — | trešās valsts valstspiederīgais ir ieceļojis bez atļaujas kādas dalībvalsts teritorijā, kamēr ieceļošanas aizliegums vēl bija spēkā, |
| --- | --- |

—

trešās valsts valstspiederīgais ir ieceļojis bez atļaujas kādas dalībvalsts teritorijā, kamēr ieceļošanas aizliegums vēl bija spēkā,

| — | trešās valsts valstspiederīgais ir sadarbojies vai atteicies sadarboties atgriešanas procedūras laikā, |
| --- | --- |

—

trešās valsts valstspiederīgais ir sadarbojies vai atteicies sadarboties atgriešanas procedūras laikā,

| — | trešās valsts valstspiederīgais ir izrādījis vēlmi izceļot brīvprātīgi. |
| --- | --- |

—

trešās valsts valstspiederīgais ir izrādījis vēlmi izceļot brīvprātīgi.

Parasti ieceļošanas aizliegums nepārsniedz piecus gadus. Nosakot konkrētu ieceļošanas aizlieguma ilgumu, dalībvalstu pienākums ir izskatīt katra konkrētā gadījuma visus attiecīgos apstākļus un ņemt vērā proporcionalitātes principu. Dalībvalsts var paredzēt dažādu termiņu attiecībā uz tipisku gadījumu kategorijām, piemēram, trīs gadus kā vispārēju standarta noteikumu, piecus gadus, ja ir vainu pastiprinoši apstākļi (piemēram, atkārtoti migrācijas likuma pārkāpumi), un vienu gadu, ja ir vainu mīkstinoši apstākļi (piemēram, pārkāpumi izdarīti nevērības dēļ), kā vispārīgas vadlīnijas tās pārvaldei, bet dalībvalstij jānodrošina, lai katrs gadījums tiktu novērtēts atsevišķi, ievērojot proporcionalitātes principu. Dalībvalstis var savos tiesību aktos vai administratīvajos noteikumos noteikt vispārīgus kritērijus, kuri tiks ņemti vērā, katrā atsevišķā gadījumā nosakot ieceļošanas aizlieguma ilgumu saskaņā ar Atgriešanas direktīvas 11. panta 2. punktu.

Nopietni draudi sabiedriskajai kārtībai, sabiedrības drošībai vai valsts drošībai Gadījumos, kad ir nopietni draudi sabiedriskajai kārtībai, sabiedrības drošībai un valsts drošībai, ieceļošanas aizliegumu var izdot uz laikposmu, kas pārsniedz piecus gadus. Faktori, kuri dalībvalstīm būtu jāņem vērā, nosakot šādus draudus, var būt noziedzīgi nodarījumi, kā arī nopietni administratīvie pārkāpumi (piemēram, viltotu dokumentu atkārtota izmantošana, migrācijas likuma atkārtota un tīša neievērošana). Tomēr nevienu no minētajiem faktoriem pašu par sevi nevar uzskatīt par automātisku sabiedriskās kārtības apdraudējumu. Dalībvalstīm jebkurā gadījumā ir pienākums izskatīt katra konkrētā gadījuma visus attiecīgos apstākļus un ņemt vērā proporcionalitātes principu.

Atgriešanas direktīvā nav sniegta definīcija attiecībā uz to, ko tieši nozīmē minētais termins, un Atgriešanas direktīvas kontekstā nav tieši piemērojama Tiesas judikatūra attiecībā uz šā termina izmantošanu citās migrācijas direktīvās un saistībā ar brīvu pārvietošanos. Tomēr daži apsvērumi, kas ietverti Tiesas judikatūrā (jo īpaši attiecībā uz tādiem horizontāliem jēdzieniem kā direktīvu samērīgums un lietderīgums), var sniegt dažus norādījumus. Komisijas Paziņojuma par norādījumiem, kā labāk transponēt un piemērot Komisijas Direktīvu 2004/38/EK par Savienības pilsoņu un viņu ģimenes locekļu tiesībām brīvi pārvietoties un uzturēties dalībvalstu teritorijā
   (59) 3. nodaļā sniegti sīki izstrādāti norādījumi par sabiedriskās kārtības un sabiedrības drošības jēdziena interpretēšanu brīvas pārvietošanās kontekstā. Turklāt salīdzinošu informāciju par minētā jēdziena interpretēšanu dalībvalstīs migrācijas kontekstā sniedz EMT ad-hoc aptauja (140) par jēdzienu “sabiedriskā kārtība” un “sabiedrības drošība” izpratni. Tiesas sprieduma 48. punktā lietā C-554/13, Zh. un O., kas attiecās uz “sabiedrisko kārtību” saistībā ar Atgriešanas direktīvu (sk. 6.3. iedaļu). Tiesa skaidri apstiprināja, ka var izdarīt salīdzinājumu ar judikatūru saistībā ar Direktīvu 2004/38/EK (Tiesas spriedums lietā C-430/10, Gaydarov
   (60), 32. punkts).

Ieceļošanas aizlieguma ilgums saistībā ar sabiedriskās kārtības apdraudējumu Ieceļošanas aizlieguma ilgums saistībā ar sabiedriskās kārtības apdraudējumu ir jānosaka katrā gadījumā atsevišķi, ņemot vērā trešo valstu valstspiederīgo izdarīto pārkāpumu nopietnību, saistīto apdraudējumu sabiedriskajai kārtībai, sabiedrības drošībai vai valsts drošībai un attiecīgo personu konkrēto situāciju. Jebkurā gadījumā jāievēro proporcionalitātes princips. Sistemātiska ieceļošanas aizlieguma noteikšana uz mūžu visos ar sabiedrisko kārtību saistītajos gadījumos, neņemot vērā atsevišķā gadījuma apstākļus (piemēram, pārkāpumu un draudu nopietnība) ir pretrunā direktīvas noteikumiem. Dalībvalsts var paredzēt dažādutermiņu attiecībā uz tipisku gadījumu kategorijām, piemēram, 10 gadus kā vispārēju standarta noteikumu sabiedriskās kārtības apdraudējuma gadījumos un 20 gadus īpaši nopietnos gadījumos. Dalībvalstu pienākums būtu nodrošināt iespēju vai nu ex officio, vai pēc attiecīgās personas pieprasījuma pārskatīt lēmumu par ieceļošanas aizliegumu, it īpaši to, vai pastāv šo lēmumu pamatojoši apstākļi.

Papildu skaidrojums

| | Ieceļošanas aizliegumi, kuru ilgums nav neierobežots. Ieceļošanas aizlieguma ilgums ir lēmuma par ieceļošanas aizliegumu pamatelements. Tas katrā konkrētā gadījumā jānosaka ex-officio iepriekš. Tiesa to skaidri apstiprināja spriedumā lietā C-297/12, Filev un Osmani (27. un 34. punkts): “Jākonstatē, ka no vārdiem” ieceļošanas aizlieguma ilgumu nosaka “skaidri izriet, ka dalībvalstīm ir pienākums noteikt jebkura ieceļošanas aizlieguma spēkā esamības ierobežojumus laikā, principā maksimāli uz pieciem gadiem, un neatkarīgi no attiecīgā trešās valsts valstspiederīgā šajā nolūkā iesniegtā pieteikuma. [...] Direktīvas 2008/115/EK 11. panta 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka ar to netiek pieļauta tāda valsts norma [...], ar kuru ieceļošanas aizlieguma ilguma ierobežojums ir pakārtots pieteikuma, kurā attiecīgais trešās valsts valstspiederīgais lūdz noteikt šādu ierobežojumu, iesniegšanai.” |
| --- | --- |

Ieceļošanas aizliegumi, kuru ilgums nav neierobežots. Ieceļošanas aizlieguma ilgums ir lēmuma par ieceļošanas aizliegumu pamatelements. Tas katrā konkrētā gadījumā jānosaka ex-officio iepriekš. Tiesa to skaidri apstiprināja spriedumā lietā C-297/12, Filev un Osmani (27. un 34. punkts): “Jākonstatē, ka no vārdiem” ieceļošanas aizlieguma ilgumu nosaka “skaidri izriet, ka dalībvalstīm ir pienākums noteikt jebkura ieceļošanas aizlieguma spēkā esamības ierobežojumus laikā, principā maksimāli uz pieciem gadiem, un neatkarīgi no attiecīgā trešās valsts valstspiederīgā šajā nolūkā iesniegtā pieteikuma. [...] Direktīvas 2008/115/EK 11. panta 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka ar to netiek pieļauta tāda valsts norma [...], ar kuru ieceļošanas aizlieguma ilguma ierobežojums ir pakārtots pieteikuma, kurā attiecīgais trešās valsts valstspiederīgais lūdz noteikt šādu ierobežojumu, iesniegšanai.”

| | Brīdis, kad sākas laika atskaite Atgriešanas direktīvā nav skaidri noteikts sākuma brīdis, no kura jāaprēķina ar ieceļošanas aizlieguma piemērošanu saistītā laikposma ilgums. Tomēr Tiesa lietā C-225/16, Ouhrami
   (61) ieviesa skaidrību šajā jautājumā. |
| --- | --- |

Brīdis, kad sākas laika atskaite Atgriešanas direktīvā nav skaidri noteikts sākuma brīdis, no kura jāaprēķina ar ieceļošanas aizlieguma piemērošanu saistītā laikposma ilgums. Tomēr Tiesa lietā C-225/16, Ouhrami
   (61) ieviesa skaidrību šajā jautājumā.

| | Tiesa skaidroja, ka ieceļošanas aizlieguma sākuma brīža noteikšanu nevar atstāt katras dalībvalsts ziņā, jo tas vājinātu Atgriešanas direktīvas mērķi un ieceļošanas aizliegumu nolūku. Tiesa secināja, ka “tādējādi no Direktīvas 2008/115/EK formulējuma, struktūras un mērķa izriet, ka ieceļošanas aizlieguma laikposms sākas tikai datumā, kurā attiecīgā persona faktiski atstāj dalībvalstu teritoriju” (53. punkts). Patiešām, ja ieceļošanas aizliegums tiktu piemērots pirms trešās valsts valstspiederīgā faktiskās izceļošanas, tā ilgums tiktu nepamatoti samazināts. |
| --- | --- |

Tiesa skaidroja, ka ieceļošanas aizlieguma sākuma brīža noteikšanu nevar atstāt katras dalībvalsts ziņā, jo tas vājinātu Atgriešanas direktīvas mērķi un ieceļošanas aizliegumu nolūku. Tiesa secināja, ka “tādējādi no Direktīvas 2008/115/EK formulējuma, struktūras un mērķa izriet, ka ieceļošanas aizlieguma laikposms sākas tikai datumā, kurā attiecīgā persona faktiski atstāj dalībvalstu teritoriju” (53. punkts). Patiešām, ja ieceļošanas aizliegums tiktu piemērots pirms trešās valsts valstspiederīgā faktiskās izceļošanas, tā ilgums tiktu nepamatoti samazināts.

| | Tāpēc Tiesa nolēma, ka “ieceļošanas aizlieguma ilgums [...] ir jāaprēķina, sākot no dienas, kurā ieinteresētā persona faktiski atstāja dalībvalstu teritoriju” (58. punkts). |
| --- | --- |

Tāpēc Tiesa nolēma, ka “ieceļošanas aizlieguma ilgums [...] ir jāaprēķina, sākot no dienas, kurā ieinteresētā persona faktiski atstāja dalībvalstu teritoriju” (58. punkts).

| | Dalībvalstīm būtu jāparedz līdzekļi, lai apstiprinātu un pārbaudītu trešo valstu valstspiederīgo faktisko izceļošanas datumu (sk. 6.4. un 6.6. iedaļu), lai nodrošinātu to, ka ieceļošanas aizliegumu sāk piemērot no brīža, kad tie faktiski atstāj dalībvalstu teritoriju. |
| --- | --- |

Dalībvalstīm būtu jāparedz līdzekļi, lai apstiprinātu un pārbaudītu trešo valstu valstspiederīgo faktisko izceļošanas datumu (sk. 6.4. un 6.6. iedaļu), lai nodrošinātu to, ka ieceļošanas aizliegumu sāk piemērot no brīža, kad tie faktiski atstāj dalībvalstu teritoriju.

11.6.   Ieceļošanas aizliegumu atsaukšana, saīsināšana un pārtraukšana

Juridiskais pamats: Atgriešanas direktīva – 11. panta 3. punkts

1. daļa. Dalībvalstis apsver ieceļošanas aizlieguma atsaukšanu vai pārtraukšanu, ja trešās valsts valstspiederīgais, kam piemēro ieceļošanas aizliegumu, kas izdots saskaņā ar 1. punkta otro daļu, var pierādīt, ka viņš/viņa ir atstājis/-usi dalībvalsts teritoriju, pilnībā ievērojot atgriešanas lēmumu.

Iespēja atsaukt vai pārtraukt ieceļošanas aizliegumu gadījumos, kad atgriežamā persona ir atstājusi dalībvalsts teritoriju, pilnībā ievērojot atgriešanas lēmumu (proti, brīvprātīgai izceļošanai noteiktajā laikposmā), ir jāizmanto kā pamudinājums, kas sekmē brīvprātīgu izceļošanu. Dalībvalstis savos tiesību aktos un administratīvajā praksē paredz iespēju šādos gadījumos atsaukt vai pārtraukt ieceļošanas aizliegumu. Jācenšas panākt, lai minētās procedūras būtu viegli pieejamas atgriežamajai personai un lai tās praktiski darbotos. Ir dažādas iespējas, kā atgriežamā persona var iesniegt pierādījumu par izceļošanu no ES teritorijas, piemēram: izceļošanas zīmogs atgriežamās personas pasē, dati, kas ievadīti valsts robežšķērsošanas datu reģistros vai atgriežamās personas pieteikšanās konsulārajā dalībvalsts pārstāvniecībā trešajā valstī.

Ieceļošanas aizlieguma ilguma saīsināšana. Dalībvalstis var arī pēc izvēles saīsināt spēkā esošā ieceļošanas aizlieguma ilgumu gadījumos, kas minēti Atgriešanas direktīvas 11. panta 3. punktā. Dalībvalstīm sniegto iespēju saskaņā ar 11. panta 3. punktu atsaukt ieceļošanas aizliegumu var interpretēt arī kā tādu, kas attiecas arī uz ieceļošanas aizlieguma daļēju atsaukšanu (t. i., saīsināšanu).

2. daļa. Trešo valstu valstspiederīgajiem, kas saskaņā ar Direktīvu 2004/81/EK saņēmuši uzturēšanās atļauju, nepiemēro ieceļošanas aizliegumu, neskarot 1. punkta pirmās daļas b) apakšpunktu, ar noteikumu, ka attiecīgais trešās valsts valstspiederīgais nerada draudus sabiedriskajai kārtībai, sabiedrības drošībai vai valsts drošībai.

Attiecībā uz cilvēku tirdzniecības upuriem, kuriem iepriekš ir bijusi piešķirta uzturēšanās atļauja saskaņā ar Direktīvu 2004/81/EK, nedrīkst izdot ieceļošanas aizliegumu, ja vien attiecīgā persona nav izpildījusi atgriešanās pienākumu brīvprātīgas izceļošanas laikposmā vai, ja attiecīgā persona rada apdraudējumu sabiedriskajai kārtībai. Minētais noteikums attiecas tikai uz nelikumīgas uzturēšanās laikposmu uzreiz pēc likumīgas uzturēšanās, uz ko attiecas Direktīva 2004/81/EK, un tas nerada mūžīgu izņēmumu tiem, kuriem iepriekš bijušas piešķirtas šādas atļaujas.

3. daļa. Atsevišķos gadījumos dalībvalstis var atturēties izdot, atsaukt vai pārtraukt ieceļošanas aizliegumu humānu apsvērumu dēļ.

Dalībvalstis var pēc izvēles konkrētos gadījumos neizdot ieceļošanas aizliegumu, proti, obligātajos gadījumos, kas paredzēti Atgriešanas direktīvas 11. panta 1. punkta a) un b) apakšpunktā, tikai humānu apsvērumu dēļ; šādi apsvērumi jānosaka valsts līmenī. Dalībvalstis var arī atsaukt vai pārtraukt spēkā esošo ieceļošanas aizliegumu.

Šo klauzulu var piemērot pēc izvēles, un tā sniedz dalībvalstīm iespēju to izmantot saskaņā ar saviem valsts tiesību aktiem un administratīvo praksi.

4. daļa. Atsevišķos gadījumos vai konkrētām kategorijām dalībvalstis var atsaukt vai apturēt ieceļošanas aizliegumu citu iemeslu dēļ.

Dalībvalstis var pēc izvēles atsaukt vai apturēt spēkā esošu ieceļošanas aizliegumu arī citu apsvērumu dēļ, kas nav humāni apsvērumi un kas jānosaka valsts līmenī.

Trešās valstīs notikušu humānu katastrofu gadījumos (piemēram, zemestrīces, citas dabas katastrofas vai bruņoti konflikti), kas var izraisīt pārvietoto personu masveida pieplūdumu, oficiālās ieceļošanas aizlieguma procedūras konkrētos gadījumos var būt laikietilpīgas un neizpildāmas. Tādēļ ir iespēja nodrošināt spēkā esošu ieceļošanas aizliegumu horizontālu pārtraukšanu vai atsaukšanu attiecībā uz konkrētajām personu grupām.

Nepieciešamība atsaukt ieceļošanas aizliegumu, kas pienācīgi izdots saskaņā ar Atgriešanas direktīvu, var rasties arī attiecībā uz trešo valstu valstspiederīgajiem, kuri vēlāk varētu pierādīt, ka viņiem ir tiesības brīvi pārvietoties saskaņā ar Savienības tiesību aktiem, piemēram, kļūstot par to ES/EEZ/CH pilsoņu ģimenes locekļiem, uz kuriem attiecas LESD 21. pants vai Direktīva 2004/38/EK.

11.7.   Sankcijas par ieceļošanas aizlieguma neievērošanu

Ieceļošanas aizlieguma neievērošana dalībvalstīm jāņem vērā, apsverot jauna ieceļošanas aizlieguma ilguma noteikšanu. Šajā sakarā Atgriešanas direktīvas 14. apsvērums skaidri nosaka, ka “ieceļošanas aizlieguma ilgums būtu jānosaka, pienācīgi apsverot visus atsevišķa gadījuma attiecīgos apstākļus, un tas nedrīkstētu pārsniegt piecus gadus. Šajā sakarā īpaši būtu jāņem vērā tas, ka par attiecīgo trešās valsts valstspiederīgo ir jau pieņemts vairāk nekā viens atpakaļnosūtīšanas lēmums vai izraidīšanas rīkojums, vai ka tas ieceļojis dalībvalsts teritorijā ieceļošanas aizlieguma spēkā esamības laikā”.

Atgriešanas direktīva nodrošina dalībvalstīm iespēju noteikt papildu sankcijas saskaņā ar valsts administratīvajiem aktiem (piemēram, naudas sods), ievērojot direktīvas effet utile un attiecīgo Tiesas judikatūru šajā saistībā. Nosakot sankcijas, dalībvalstis nenošķir ieceļošanas aizliegumus, ko izdevušas šo valstu iestādes, un ieceļošanas aizliegumus, ko izdevušas citu dalībvalstu iestādes, jo tas nelabvēlīgi ietekmētu Atgriešanas direktīvā ietverto ES mēroga ieceļošanas aizlieguma saskaņoto koncepciju.

Dalībvalstis var piemērot krimināltiesiskas sankcijas pret tiem trešo valstu valstspiederīgajiem, kuri dalībvalstī uzturas nelikumīgi, kuri pēc to atgriešanas nav ievērojuši spēkā esošu ieceļošanas aizliegumu (Tiesas spriedums lietā C-290/14, Celaj, sk. 4. iedaļu).

Atgriešanas direktīvas 11. panta 5. punktā paskaidrots, ka noteikumus par ieceļošanas aizliegumu, kas saistīti ar atgriešanu, piemēro, neierobežojot tiesības uz starptautisku aizsardzību saskaņā ar ES tiesību aktu kopumu patvēruma jomā. Tas nozīmē, ka iepriekš izdotie ieceļošanas aizliegumi saskaņā ar Atgriešanas direktīvu nevar būt pamatojums to trešo valstu valstspiederīgo atgriešanai vai sodīšanai, kuriem ir atļauja ieceļot vai uzturēties ES patvēruma meklētāja statusā vai starptautiskās aizsardzības saņēmēja statusā – sk. Tiesas spriedumu lietā C-290/14, Celaj (32. punkts). Šādi ieceļošanas aizliegumi jāatliek (patvēruma procedūras laikā) vai jāatceļ (tiklīdz ir piešķirta starptautiskā aizsardzība).

11.8.   Konsultēšanās dalībvalstu starpā

Juridiskais pamats: Atgriešanas direktīva – 11. panta 4. punkts Šengenas līguma īstenošanas Konvencija – 25. pants

Ja kāda dalībvalsts izskata iespēju izsniegt pastāvīgas uzturēšanās atļauju vai citu atļauju, kas dod tiesības uzturēties, trešās valsts valstspiederīgajam, uz ko attiecas citas valsts izdots ieceļošanas aizliegums, tā vispirms konsultējas ar dalībvalsti, kas ir izdevusi ieceļošanas aizliegumu, un ņem vērā tās intereses, ievērojot Šengenas līguma īstenošanas Konvencijas 25. pantu.

Šengenas līguma īstenošanas Konvencijas 25. panta noteikumos paredzēts, ka:

| 1. | Ja dalībvalsts apsver iespēju izsniegt uzturēšanās atļauju, tā sistemātiski veic meklēšanu Šengenas Informācijas sistēmā. Ja dalībvalsts apsver iespēju izsniegt uzturēšanās atļauju ārvalstniekam, par kuru izdots ziņojums nolūkā liegt ieceļošanu, tā vispirms apspriežas ar dalībvalsti, kas izdevusi ziņojumu, un ņem vērā tās intereses; uzturēšanās atļauju izsniedz tikai tad, ja ir nopietni iemesli, jo īpaši humānu apsvērumu dēļ, vai arī tad, ja tas izriet no starptautiskām saistībām.


  Ja uzturēšanās atļauju izsniedz, dalībvalsts, kas izdevusi ziņojumu, to atsauc, tomēr var iekļaut šo ārvalstnieku savā valsts ziņojumu sarakstā. |
| --- | --- |

1.

Ja dalībvalsts apsver iespēju izsniegt uzturēšanās atļauju, tā sistemātiski veic meklēšanu Šengenas Informācijas sistēmā. Ja dalībvalsts apsver iespēju izsniegt uzturēšanās atļauju ārvalstniekam, par kuru izdots ziņojums nolūkā liegt ieceļošanu, tā vispirms apspriežas ar dalībvalsti, kas izdevusi ziņojumu, un ņem vērā tās intereses; uzturēšanās atļauju izsniedz tikai tad, ja ir nopietni iemesli, jo īpaši humānu apsvērumu dēļ, vai arī tad, ja tas izriet no starptautiskām saistībām.

Ja uzturēšanās atļauju izsniedz, dalībvalsts, kas izdevusi ziņojumu, to atsauc, tomēr var iekļaut šo ārvalstnieku savā valsts ziņojumu sarakstā.

| 1a. | Pirms izdot ziņojumu nolūkā liegt ieceļošanu 96. panta nozīmē, dalībvalstis pārbauda savus sniegto ilgtermiņa vīzu vai uzturēšanās atļauju valsts reģistrus. |
| --- | --- |

1a.

Pirms izdot ziņojumu nolūkā liegt ieceļošanu 96. panta nozīmē, dalībvalstis pārbauda savus sniegto ilgtermiņa vīzu vai uzturēšanās atļauju valsts reģistrus.

| 2. | Ja konstatē, ka par ārvalstnieku, kam ir vienas Līgumslēdzējas Puses izdota derīga uzturēšanās atļauja, ir ziņots nolūkā liegt ieceļošanu, Līgumslēdzēja Puse, kas ziņojusi nolūkā liegt ieceļošanu, apspriežas ar Pusi, kura izsniegusi uzturēšanās atļauju, lai noteiktu, vai ir pietiekami iemesli atņemt šo uzturēšanās atļauju.


  Ja uzturēšanās atļauju neatņem, Līgumslēdzēja Puse, kas ziņojusi nolūkā liegt ieceļošanu, ziņojumu atsauc, tomēr var iekļaut šo ārvalstnieku savā valsts ziņojumu sarakstā. |
| --- | --- |

2.

Ja konstatē, ka par ārvalstnieku, kam ir vienas Līgumslēdzējas Puses izdota derīga uzturēšanās atļauja, ir ziņots nolūkā liegt ieceļošanu, Līgumslēdzēja Puse, kas ziņojusi nolūkā liegt ieceļošanu, apspriežas ar Pusi, kura izsniegusi uzturēšanās atļauju, lai noteiktu, vai ir pietiekami iemesli atņemt šo uzturēšanās atļauju.

Ja uzturēšanās atļauju neatņem, Līgumslēdzēja Puse, kas ziņojusi nolūkā liegt ieceļošanu, ziņojumu atsauc, tomēr var iekļaut šo ārvalstnieku savā valsts ziņojumu sarakstā.

| 3. | Šā panta 1. un 2. punktu piemēro arī attiecībā uz ilgtermiņa vīzām. |
| --- | --- |

3.

Šā panta 1. un 2. punktu piemēro arī attiecībā uz ilgtermiņa vīzām.

SIC 25. panta noteikumi ir tieši piemērojami, un dalībvalstis var tos piemērot bez transponēšanas valsts tiesību aktos.

Ieceļošanas aizliegumu var atcelt tikai tā dalībvalsts, kura izdevusi ieceļošanas aizliegumu (A dalībvalsts). Ja cita dalībvalsts (B dalībvalsts) nolemj izsniegt uzturēšanās atļauju tai pašai personai vai neatsaukt spēkā esošu atļauju (pēc konsultēšanās ar dalībvalsti, kura ir izdevusi ieceļošanas aizliegumu), A dalībvalsts pienākums ir atsaukt brīdinājumu (SIC 25. panta 2. punkts), lai gan tā var iekļaut attiecīgo trešās valsts valstspiederīgo savā valsts brīdinājumu reģistrā. B dalībvalstij pirms uzturēšanās atļaujas izsniegšanas vai lēmuma pieņemšanas par tās neatsaukšanu (piemēram, ģimenes atkalapvienošanās nolūkā) jāizskata un jāņem vērā A dalībvalsts izdotā spēkā esošā ieceļošanas aizlieguma pamatā esošie iemesli, kā arī šīs dalībvalsts intereses. Lai B dalībvalsts varētu ņemt vērā ieceļošanas aizlieguma pamatā esošos iemeslus, ir būtiski, lai A dalībvalsts laikus sniegtu B dalībvalstij attiecīgo informāciju.

Tām dalībvalstīm, kuras vēl nepiemēro Šengenas noteikumus pilnā apmērā un tādēļ (vēl) nevar tieši piemērot SIC 25. pantu, tomēr būtu jāņem vērā Atgriešanas direktīvas 11. panta 4. punkts un, ja tām ir kļuvis zināms (no jebkura informācijas avota, tostarp no pieteikuma iesniedzēja), ka personai ir piemērots ieceļošanas aizliegums, ko izdevusi cita dalībvalsts, ir jāsazinās ar iestādēm, kuras izdevušas attiecīgo ieceļošanas aizliegumu. Pirms uzturēšanās atļaujas izsniegšanas attiecīgajai personai, dalībvalstij jācenšas ņemt vērā tās dalībvalsts intereses, kura ir izdevusi ieceļošanas aizliegumu.

11.9.   
  “Senāki” ieceļošanas aizliegumi

“Senāki” ieceļošanas aizliegumi, kuri izdoti pirms 2010. gada 24. decembra, jāpielāgo saskaņā ar Atgriešanas direktīvas 11. pantā noteiktajiem standartiem, –, t. i., nepārsniedz piecus gadus, katra konkrēta gadījuma novērtējums, pienākums īpašos gadījumos atsaukt/apsvērt atsaukšanu –, ja to ietekme skar laikposmu pēc 2010. gada 24. decembra un ja tie vēl neatbilst 11. pantā paredzētajām būtiskajām garantijām.

Pielāgošanu veic jebkurā brīdī pēc attiecīgās personas pieteikuma vai ex-officio pēc iespējas ātrāk, un katrā gadījumā ne vēlāk kā brīdī, kad tiek veikta ieceļošanas aizliegumu, par kuriem paredzēts iekļaut brīdinājumu SIS, sistemātiskā (ik pēc trīs gadiem) pārskatīšana.

Tiesa lietā C-297/12, Filev un Osmani (39.–41. punkts un 44. punkts) paskaidroja, ka: “Šajā ziņā vispirms ir jānorāda, ka minētajā direktīvā nav ietverts neviens pārejas noteikums, kas attiektos uz aizliegumu nosakošiem lēmumiem, kuri pieņemti pirms tās piemērošanas. Tomēr no Tiesas pastāvīgās judikatūras izriet, ka jauns noteikums, ja nav noteikti izņēmumi, ir nekavējoties piemērojams tādas situācijas vēlākām sekām, kas radusies iepriekšējā noteikuma pastāvēšanas laikā [...]. No minētā izriet, ka Direktīva 2008/115/EK ir piemērojama lēmumu par ieceļošanas aizliegumu, kas atbilstoši piemērojamiem valsts tiesību aktiem pieņemti pirms šīs direktīvas piemērošanas datuma attiecīgajā dalībvalstī, sekām, kuras ir vēlākas par šo datumu. [...] No tā izriet, ka Direktīvas 2008/115/EK 11. panta 2. punkts nepieļauj pirms Direktīvas 2008/115/EK piemērošanas datuma noteiktu un laikā neierobežotu ieceļošanas aizliegumu, [...], pārsniedzot šajā normā paredzēto šāda aizlieguma maksimālo ilgumu, ja vien šie ieceļošanas aizliegumi nav noteikti trešās valsts valstspiederīgajiem, kuri rada nopietnus draudus sabiedriskajai kārtībai, sabiedrības drošībai vai valsts drošībai.”

12.   PROCESUĀLĀS GARANTIJAS

12.1.   Tiesības uz labu pārvaldību un tiesības tikt uzklausītam

Tiesības uz labu pārvaldību ir pamattiesības, kas atzītas par ES tiesību vispārējo principu un ietvertas CFR, kas veido ES tiesību sistēmas neatņemamu daļu. Šīs tiesības ietver ikvienas personas tiesības tikt uzklausītai pirms tiek veikts kāds individuāls pasākums, kas to varētu nelabvēlīgi ietekmēt vai būtiski ietekmēt šīs personas intereses, kas ir raksturīgi arī attiecībā uz tiesībām uz aizsardzību – vēl viens ES tiesību vispārējais princips.

Tiesa spriedumos lietā C-383/13, G & R
   (62), un lietā C-249/13, Boudjlida
   (63), sniedza nozīmīgu skaidrojumu par tiesībām tikt uzklausītam saistībā ar atgriešanas lēmumiem un lēmumiem par turēšanu apsardzībā. Minētie spriedumi nozīmē, ka dalībvalstīm vienmēr jāievēro turpmāk noteiktās garantijas, pieņemot lēmumus saistībā ar atgriešanu (t.i., atgriešanas lēmums, lēmums par ieceļošanas aizliegumu, lēmums par izraidīšanu, rīkojums par turēšanu apsardzībā u. c.), arī tad, ja tas nav skaidri norādīts attiecīgajos Atgriešanas direktīvas pantos:

| 1) | ikvienas personas tiesības tikt uzklausītai, pirms tiek veikts kāds individuāls pasākums, kas to varētu nelabvēlīgi ietekmēt; |
| --- | --- |

1)

ikvienas personas tiesības tikt uzklausītai, pirms tiek veikts kāds individuāls pasākums, kas to varētu nelabvēlīgi ietekmēt;

| 2) | ikvienas personas tiesības piekļūt materiāliem, kas uz to attiecas, analizēt visus pret tām celtos pierādījumus, kuri pamato kompetentās valsts iestādes lēmumu, ievērojot konfidencialitātes, kā arī profesionālā noslēpuma un komercnoslēpuma likumīgas aizsardzības apsvērumus; |
| --- | --- |

2)

ikvienas personas tiesības piekļūt materiāliem, kas uz to attiecas, analizēt visus pret tām celtos pierādījumus, kuri pamato kompetentās valsts iestādes lēmumu, ievērojot konfidencialitātes, kā arī profesionālā noslēpuma un komercnoslēpuma likumīgas aizsardzības apsvērumus;

| 3) | ikvienas personas tiesības saņemt jurista palīdzību pirms atgriešanas lēmuma pieņemšanas, ar nosacījumu, ka šo tiesību izmantošana neietekmē atgriešanas procedūras gaitu un nevājina direktīvas efektīvu īstenošanu. tas neietver dalībvalstu pienākumu segt šādas palīdzības izmaksas; |
| --- | --- |

3)

ikvienas personas tiesības saņemt jurista palīdzību pirms atgriešanas lēmuma pieņemšanas, ar nosacījumu, ka šo tiesību izmantošana neietekmē atgriešanas procedūras gaitu un nevājina direktīvas efektīvu īstenošanu. tas neietver dalībvalstu pienākumu segt šādas palīdzības izmaksas;

| 4) | pārvaldes pienākumu pienācīgi ņemt vērā attiecīgās personas apsvērumus un rūpīgi un neatkarīgi pārbaudīt visus attiecīgos konkrētā gadījuma aspektus; |
| --- | --- |

4)

pārvaldes pienākumu pienācīgi ņemt vērā attiecīgās personas apsvērumus un rūpīgi un neatkarīgi pārbaudīt visus attiecīgos konkrētā gadījuma aspektus;

| 5) | pārvaldes pienākumu pamatot savus lēmumus. |
| --- | --- |

5)

pārvaldes pienākumu pamatot savus lēmumus.

Dalībvalstīm ir ievērojama rīcības brīvība attiecībā uz tiesību tikt uzklausītam piešķiršanu praksē. Šo tiesību neievērošanas rezultātā pieņemtais lēmums kļūst nederīgs tikai tad, ja šo tiesību ievērošanas gadījumā procedūrai varētu būt cits rezultāts (Tiesas spriedums, lietā G & R., 38. punkts).

Turklāt dalībvalsts iestāde var neuzklausīt trešās valsts valstspiederīgo konkrēti saistībā ar atgriešanas lēmumu, ja šī valsts iestāde – pēc tam, kad iepriekšējās patvēruma procedūras, kurā pilnībā tika ievērotas minētās personas tiesības tikt uzklausītai, laikā tā ir konstatējusi attiecīgā trešās valsts valstspiederīgā nelikumīgu uzturēšanos, – attiecībā uz viņu ir iecerējusi pieņemt atgriešanas lēmumu (Tiesas spriedums lietā C-166/13, Mukarubega
   (64)). Pamatojums, kas izklāstīts Mukarubega lietā, ir šāds: “Tiesības tikt uzklausītam pirms atgriešanas lēmuma pieņemšanas nevar izmantot, lai nebeidzami atsāktu administratīvo procedūru, un tas tā ir tādēļ, lai saglabātu līdzsvaru starp ieinteresētās personas pamattiesībām tikt uzklausītai pirms viņai nelabvēlīga lēmuma pieņemšanas un dalībvalstu pienākumu apkarot nelegālo imigrāciju”.

Šo pamatojumu var piemērot arī citos gadījumos, piemēram, tajos, kas minēti Atgriešanas direktīvas 6. panta 6. punktā (lēmums par likumīgas uzturēšanās izbeigšanu kopā ar atgriešanas lēmumu), un no tā izriet, ka atkārtots neizdošanas (non-refoulement) principa pārkāpšanas riska novērtējums nav nepieciešams, ja šī principa ievērošana jau tikusi novērtēta iepriekšējās procedūrās, ja novērtējums ir galīgs un attiecīgā trešās valsts valstspiederīgā konkrētā situācija nav mainījusies. Tāpat ir jāizvairās no citu elementu atkārtota novērtējuma, uz ko varētu atsaukties, lai novērstu atgriešanu. Dalībvalstīm jāveic pasākumi, lai izvairītos no šādiem atkārtotiem novērtējumiem, piemēram, apvienojot vienā procedūras posmā, ciktāl tas iespējams, kompetento valsts iestāžu veiktās uzklausīšanas dažādos nolūkos (piemēram, uzturēšanās atļaujas atjaunošana vai piešķiršana, tiesību ieceļot dalībvalsts teritorijā noteikšana, galīgs noraidošs lēmums attiecībā uz starptautiskās aizsardzības pieteikumu), ar nosacījumu, ka tiek pilnībā ievērotas personas tiesības tikt uzklausītai. Šajā sakarā un šajā nolūkā varētu tikt izstrādāti novatoriski instrumenti, piemēram, video konferences. Dalībvalstīm jānodrošina, ka šādu līdzekļu izmantošana nekaitē procesuālo garantiju ievērošanai, un jāvelta īpaša uzmanība personām, kurām nepieciešamas īpašas procesuālās garantijas, it sevišķi nepilngadīgajiem (sk. tālāk).

Tiesības tikt uzklausītam ietver tiesības tikt uzklausītam par Atgriešanas direktīvas 5. panta un 6. panta 2. līdz 5. punkta iespējamu piemērošanu un par atgriešanas kārtību, piemēram, brīvprātīgai izceļošanai paredzēto laikposmu un to, vai tā būs brīvprātīga atgriešanās vai piespiedu atgriešana. Tomēr iestāde nedrīkst pirms uzklausīšanas brīdināt trešās valsts valstspiederīgo par to, ka ir iecerēts pieņemt atgriešanas lēmumu, vai atklāt informāciju, ar ko tā vēlas pamatot minēto lēmumu, vai atstāt laiku pārdomām, ar nosacījumu, ka trešās valsts valstspiederīgajam ir iespēja efektīvi sniegt savu viedokli par viņa uzturēšanās nelikumību un iemesliem, kas saskaņā ar valsts tiesībām var pamatot, ka šī pati iestāde nepieņem atgriešanas lēmumu (sk. Tiesas lēmumu lietā C-249/13, Boudjlida).

Atgriešanas direktīvas 12. un 13. pantā paredzētās procesuālās garantijas ir jāpiemēro visiem ar atgriešanu saistītajiem lēmumiem un jāattiecina ne tikai uz šīs direktīvas 12. panta 1. punktā norādītajiem trīs lēmumu veidiem.

Ir jāievēro nepilngadīgo tiesības tikt uzklausītiem atgriešanas procedūrās, kurās tie iesaistīti vai kuras tos ietekmē. Saskaņā ar Konvencijas par bērna tiesībām12. pantu un ņemot vērā ANO Bērnu tiesību komitejas Vispārējo komentāru Nr. 12 par bērnu tiesībām tikt uzklausītiem (65), attiecīgie nepilngadīgie ir jāuzklausa – vai nu tieši, vai ar pārstāvja vai attiecīgās iestādes starpniecību; jāievēro to tiesības brīvi paust savu viedokli, un nepilngadīgo viedoklis pienācīgi jāņem vērā, atbilstoši to vecumam un brieduma pakāpei, un ņemot vērā jebkādas saziņas grūtības, kas tiem varētu būt, lai to iesaisti padarītu saturīgu.

Lai nodrošinātu praksē nepilngadīgā tiesību tikt uzklausītam ievērošanu, dalībvalstu veiktajiem pasākumiem jāpamatojas uz šādiem galvenajiem principiem:

| — | viedokļa paušana ir izvēle un nevis pienākums, |
| --- | --- |

—

viedokļa paušana ir izvēle un nevis pienākums,

| — | tiesībām tikt uzklausītam ne tiesību aktos, ne praksē nav jāpiemēro ne vecuma, ne arī citi patvaļīgi ierobežojumi, |
| --- | --- |

—

tiesībām tikt uzklausītam ne tiesību aktos, ne praksē nav jāpiemēro ne vecuma, ne arī citi patvaļīgi ierobežojumi,

| — | nepilngadīgais jāuzklausa vidē, kas ir atbilstīga tā vajadzībām, |
| --- | --- |

—

nepilngadīgais jāuzklausa vidē, kas ir atbilstīga tā vajadzībām,

| — | līdzekļi, kas tiek izmantoti, lai īstenotu tiesības tikt uzklausītam, jāpielāgo izpratnes līmenim un spējai sazināties, un jāņem vērā gadījuma apstākļi, |
| --- | --- |

—

līdzekļi, kas tiek izmantoti, lai īstenotu tiesības tikt uzklausītam, jāpielāgo izpratnes līmenim un spējai sazināties, un jāņem vērā gadījuma apstākļi,

| — | pilnībā ievērojot vajadzību pasargāt nepilngadīgos no kaitējuma, nepilngadīgais nav jāintervē biežāk nekā nepieciešams, |
| --- | --- |

—

pilnībā ievērojot vajadzību pasargāt nepilngadīgos no kaitējuma, nepilngadīgais nav jāintervē biežāk nekā nepieciešams,

| — | īpaši neaizsargāta nepilngadīgā viedokļa paušanas veicināšanai var būt nepieciešami īpaši līdzekļi, tostarp mutiskās un rakstiskās tulkošanas pakalpojumi. |
| --- | --- |

—

īpaši neaizsargāta nepilngadīgā viedokļa paušanas veicināšanai var būt nepieciešami īpaši līdzekļi, tostarp mutiskās un rakstiskās tulkošanas pakalpojumi.

Informācijas vākšana par kontrabandu. Saskaņā ar prioritātēm, kas noteiktas ES Rīcības plānā cīņai pret migrantu kontrabandu (2015.–2020. gads)
   (66), un īpaši ņemot vērā vajadzību uzlabot informācijas apkopošanu un apmaiņu, Komisija iesaka dalībvalstīm ieviest atbilstīgus mehānismus, lai nodrošinātu sistemātisku informācijas iegūšanu no aizturētajiem nelikumīgā situācijā esošajiem trešo valstu valstspiederīgajiem, pilnībā ievērojot pamattiesības un ES tiesību aktu kopumu patvēruma jomā. Piešķirot tiesības tikt uzklausītam pirms atgriešanas lēmuma pieņemšanas, dalībvalstis tiek mudinātas aicināt atgriežamās personas sniegt informāciju, kas tām varētu būt saistībā ar kontrabandas tīklu darbības metodēm un maršrutiem, kā arī par saikni ar cilvēku tirdzniecību un citiem noziegumiem un par finanšu pārvedumiem. Šajā saistībā iegūto informāciju apkopo un apmaiņu ar informāciju veic attiecīgās (migrācijas, robežkontroles, policijas) iestādes un aģentūras gan valsts, gan ES līmenī saskaņā ar valsts tiesību aktiem un paraugprakses apmaiņu ES forumos.

12.2.   Ar atgriešanu saistītie lēmumi

Atgriešanas direktīvā ir precīzi uzskaitīti dažādi ar atgriešanu saistīto lēmumu veidi; tie ir šādi:

| 1) | atgriešanas lēmumi (3. panta 4. punkts un 6. panta 1. punkts); |
| --- | --- |

1)

atgriešanas lēmumi (3. panta 4. punkts un 6. panta 1. punkts);

| 2) | lēmumi par brīvprātīgas izceļošanas laikposmu, kā arī par šā laikposma pagarināšanu (7. pants); |
| --- | --- |

2)

lēmumi par brīvprātīgas izceļošanas laikposmu, kā arī par šā laikposma pagarināšanu (7. pants);

| 3) | izraidīšanas lēmumi (8. panta 3. punkts); |
| --- | --- |

3)

izraidīšanas lēmumi (8. panta 3. punkts);

| 4) | lēmumi par izraidīšanas atlikšanu (9. pants); |
| --- | --- |

4)

lēmumi par izraidīšanas atlikšanu (9. pants);

| 5) | lēmumi par ieceļošanas aizliegumu, kā arī par ieceļošanas aizlieguma pārtraukšanu vai atsaukšanu (11. pants); |
| --- | --- |

5)

lēmumi par ieceļošanas aizliegumu, kā arī par ieceļošanas aizlieguma pārtraukšanu vai atsaukšanu (11. pants);

| 6) | lēmumi par turēšanu apsardzībā, kā arī par turēšanas apsardzībā laikposma pagarināšanu (15. pants). |
| --- | --- |

6)

lēmumi par turēšanu apsardzībā, kā arī par turēšanas apsardzībā laikposma pagarināšanu (15. pants).

Lielākā daļa no minētajiem lēmumiem papildina atgriešanas lēmumu, un tos parasti pieņem kopā ar atgriešanas lēmumu vienā administratīvajā aktā – atgriešanas lēmumi var ietvert brīvprātīgai izceļošanai noteiktu laikposmu (7. pants), ieceļošanas aizliegumu (11. pants) un, iespējams, bet ne obligāti, izraidīšanas rīkojumu (ja nav ievērots brīvprātīgai izceļošanai noteiktais laikposms).

Noteiktos gadījumos minētajos papildu lēmumos ir iespējams veikt šādas izmaiņas:

| — | ieceļošanas aizliegumu var izdot vēlākā posmā kā papildu elementu jau pieņemtam atgriešanas lēmumam, ja persona nav izpildījusi atgriešanās pienākumu brīvprātīgai izceļošanai noteiktajā laikposmā (11. panta 1. punkta b) apakšpunkts), |
| --- | --- |

—

ieceļošanas aizliegumu var izdot vēlākā posmā kā papildu elementu jau pieņemtam atgriešanas lēmumam, ja persona nav izpildījusi atgriešanās pienākumu brīvprātīgai izceļošanai noteiktajā laikposmā (11. panta 1. punkta b) apakšpunkts),

| — | izdoto ieceļošanas aizliegumu var atsaukt vai pārtraukt (11. panta 3.–5. punkts), |
| --- | --- |

—

izdoto ieceļošanas aizliegumu var atsaukt vai pārtraukt (11. panta 3.–5. punkts),

| — | brīvprātīgai izceļošanai noteikto laikposmu var pagarināt (7. panta 2. punkts), |
| --- | --- |

—

brīvprātīgai izceļošanai noteikto laikposmu var pagarināt (7. panta 2. punkts),

| — | pieņemta atgriešanas lēmuma (vai izraidīšanas rīkojuma) izpildi var atlikt (9. pants). |
| --- | --- |

—

pieņemta atgriešanas lēmuma (vai izraidīšanas rīkojuma) izpildi var atlikt (9. pants).

Atgriešanas direktīvas 6. panta 6. punktā ir apstiprināts vispārējs princips, kas ļauj dalībvalstīm apvienot vairākus atšķirīgus lēmumus (tostarp lēmumus, kuri nav tieši saistīti ar atgriešanu) vienā administratīvā vai tiesas aktā, ar nosacījumu, ka tiek ievērotas attiecīgās garantijas un noteikumi attiecībā uz katru lēmumu. Tādējādi lēmumus par likumīgas uzturēšanās izbeigšanu (piemēram, patvēruma pieteikuma galīgā noraidīšana, vīzas atcelšana vai uzturēšanās atļaujas neatjaunošana) var pieņemt vai nu atsevišķi, vai arī kopā ar atgriešanas lēmumu vienā administratīvā vai tiesas aktā.

Dalībvalstīm ir jārīkojas ar pienācīgu rūpību un nekavējoties jāpieņem lēmums par trešo valstu valstspiederīgo tiesisko statusu (sk. Tiesas spriedumu lietā C-329/11, Achoughbabian (31. punkts): “[...] kompetentajām iestādēm, lai neapdraudētu Direktīvas 2008/115/EK mērķi, [...] ir jārīkojas rūpīgi un nekavējoties jāieņem nostāja par attiecīgās personas uzturēšanās likumīgo vai nelikumīgo raksturu”). Tāpēc dalībvalstis tiek mudinātas pieņemt atgriešanas lēmumus kopā ar lēmumiem par likumīgas uzturēšanās izbeigšanu vienā administratīvā vai tiesas aktā. Ja tas nav iespējams (piemēram, iestāde, kas ir atbildīga par uzturēšanās atļaujas atjaunošanas atteikšanu, nav pilnvarota izdot atgriešanas lēmumus), dalībvalstīm jāievieš ātras un efektīvas procedūras, iesaistot kompetentās iestādes, lai nodrošinātu ātru informācijas apmaiņu un nekavējošu atgriešanas lēmumu pieņemšanu pēc lēmuma par likumīgas uzturēšanās izbeigšanu pieņemšanas, neierobežojot tiesības piešķirt uzturēšanās atļauju vai likumīgas uzturēšanās tiesības saskaņā ar Atgriešanas direktīvas 6. panta 4. punktu.

Konkrēti piemēri

| — | Ja dalībvalsts nolemj atcelt vīzu un izdod lēmumu, kas liek trešās valsts valstspiederīgajam septiņu dienu laikā brīvprātīgi izceļot no dalībvalsts teritorijas, vai šāds lēmums ir atgriešanas lēmums Atgriešanas direktīvas kontekstā? Vai uz šo lēmumu attiecas citi ES noteikumi vīzu jomā?






  — | Šādu lēmumu var veidot divi elementi: lēmums par vīzas atcelšanu un atgriešanas lēmums Atgriešanas direktīvas izpratnē. Ja vīza tiek atcelta nekavējoties, trešās valsts valstspiederīgā uzturēšanās kļūst nelikumīga Atgriešanas direktīvas 3. panta 2. punkta izpratnē, tādējādi tiek piemērots direktīvas 6. pants (pienākums pieņemt atgriešanas lēmumu). Vīzas atcelšanu var paralēli pārsūdzēt saskaņā ar Vīzu kodeksā (67) ietvertajiem vīzu noteikumiem (iespēja pieņemt vairākus lēmumus kopā ar atgriešanas lēmumu ir skaidri paredzēta Atgriešanas direktīvas 6. panta 6. punktā). |
| --- | --- | --- |

—

Ja dalībvalsts nolemj atcelt vīzu un izdod lēmumu, kas liek trešās valsts valstspiederīgajam septiņu dienu laikā brīvprātīgi izceļot no dalībvalsts teritorijas, vai šāds lēmums ir atgriešanas lēmums Atgriešanas direktīvas kontekstā? Vai uz šo lēmumu attiecas citi ES noteikumi vīzu jomā?

—

Šādu lēmumu var veidot divi elementi: lēmums par vīzas atcelšanu un atgriešanas lēmums Atgriešanas direktīvas izpratnē. Ja vīza tiek atcelta nekavējoties, trešās valsts valstspiederīgā uzturēšanās kļūst nelikumīga Atgriešanas direktīvas 3. panta 2. punkta izpratnē, tādējādi tiek piemērots direktīvas 6. pants (pienākums pieņemt atgriešanas lēmumu). Vīzas atcelšanu var paralēli pārsūdzēt saskaņā ar Vīzu kodeksā (67) ietvertajiem vīzu noteikumiem (iespēja pieņemt vairākus lēmumus kopā ar atgriešanas lēmumu ir skaidri paredzēta Atgriešanas direktīvas 6. panta 6. punktā).

| — | Ja trešās valsts valstspiederīgajam, uzturoties teritorijā, ir vajadzīgā vīza, bet tas (vai vairs) neatbilst uzturēšanās nosacījumiem (Šengenas Robežu kodeksa 6. pants), būtu pietiekami, ja dalībvalsts varētu izsniegt atgriešanas lēmumu. Vai šāds atgriešanas lēmums (iespējams, kopā ar ieceļošanas aizliegumu) automātiski nozīmē, ka vīza vairs nav derīga?






  — | Saskaņā ar Vīzu kodeksa 34. panta 2. punktu “vīzu atceļ, ja konstatē, ka tās izsniegšanas nosacījumi (t. i., Šengenas Robežu kodeksa ieceļošanas noteikumi) vairs netiek pildīti”. Iestādes, kuras izsniedz atgriešanas lēmumu, arī nodrošina, ka vīza tiek atcelta. Jebkurā gadījumā abus lēmumus var pieņemt vienā administratīvā aktā. Jāizvairās no situācijas, ka, pieņemot atgriešanas lēmumu, persona var izceļot ar derīgu (vienoto) vīzu. |
| --- | --- | --- |

—

Ja trešās valsts valstspiederīgajam, uzturoties teritorijā, ir vajadzīgā vīza, bet tas (vai vairs) neatbilst uzturēšanās nosacījumiem (Šengenas Robežu kodeksa 6. pants), būtu pietiekami, ja dalībvalsts varētu izsniegt atgriešanas lēmumu. Vai šāds atgriešanas lēmums (iespējams, kopā ar ieceļošanas aizliegumu) automātiski nozīmē, ka vīza vairs nav derīga?

—

Saskaņā ar Vīzu kodeksa 34. panta 2. punktu “vīzu atceļ, ja konstatē, ka tās izsniegšanas nosacījumi (t. i., Šengenas Robežu kodeksa ieceļošanas noteikumi) vairs netiek pildīti”. Iestādes, kuras izsniedz atgriešanas lēmumu, arī nodrošina, ka vīza tiek atcelta. Jebkurā gadījumā abus lēmumus var pieņemt vienā administratīvā aktā. Jāizvairās no situācijas, ka, pieņemot atgriešanas lēmumu, persona var izceļot ar derīgu (vienoto) vīzu.

| — | Vai lēmums par patvēruma pieteikuma noraidīšanu uzliek arī atgriešanās pienākumu?






  — | Jā. Patvēruma pieprasījuma galīgo noraidījumu un atgriešanas lēmumu var izdot vienā aktā saskaņā ar Atgriešanas direktīvas 6. panta 6. punktu. Šādu apvienotu aktu pēc loģikas veido divi secīgi un savstarpēji saistīti lēmumi, kuri ir loģiski atdalīti. |
| --- | --- | --- |

—

Vai lēmums par patvēruma pieteikuma noraidīšanu uzliek arī atgriešanās pienākumu?

—

Jā. Patvēruma pieprasījuma galīgo noraidījumu un atgriešanas lēmumu var izdot vienā aktā saskaņā ar Atgriešanas direktīvas 6. panta 6. punktu. Šādu apvienotu aktu pēc loģikas veido divi secīgi un savstarpēji saistīti lēmumi, kuri ir loģiski atdalīti.

12.3.   Lēmumu veids un tulkojums

Juridiskais pamats: Atgriešanas direktīva – 12. panta 1.–3. punkts

| 1. | Atgriešanas lēmumus un – ja tos pieņem – lēmumus par ieceļošanas aizliegumu un lēmumus par izraidīšanu noformē rakstiski un tajos norāda faktiskos un juridiskos iemeslus, kā arī informāciju par pieejamiem tiesiskās aizsardzības līdzekļiem. Informāciju par faktiskajiem iemesliem var ierobežot, ja attiecīgās valsts tiesību aktos ir paredzētas tiesības uz informācijas ierobežošanu, jo īpaši, lai garantētu valsts drošību, aizsardzību, sabiedrības drošību un lai novērstu, izmeklētu, atklātu noziedzīgus nodarījumus un sodītu par tiem. |
| --- | --- |

1.

Rakstisks lēmums ir galvenā procesuālā garantija, kas paredzēta Atgriešanas direktīvā. Šo prasību nav iespējams atcelt. Tomēr atgriežamajai personai sniegtā informācija nebūtu jāierobežo ar atsaucēm uz pieejamajiem tiesiskās aizsardzības līdzekļiem: dalībvalstis tiek mudinātas arī sniegt citu informāciju attiecībā uz praktiskiem līdzekļiem, kā nodrošināt atbilstību lēmumam. Ir ieteicams sniegt atgriežamajai personai informāciju, vai, piemēram, dalībvalsts var segt transporta izmaksas, atgriežamā persona var gūt priekšrocības no atbalstītas brīvprātīgas atgriešanās programmas vai var pagarināt atgriešanas lēmuma izpildes termiņu. Atgriežamajai personai būtu arī jābūt informētai par pienākumu pamest ES dalībvalstu un Šengenas zonas asociēto valstu teritoriju, kā arī par atgriešanās pienākuma neizpildīšanas sekām, lai veicinātu šīs personas brīvprātīgu došanos prom.

Saskaņā ar Direktīvas par sankcijām pret darba devējiem 6. panta 2. punkta 2. apakšpunktu atgriežamās personas informē par viņu tiesībām, kas izriet no šīs direktīvas, pieprasīt, lai darba devējs samaksā nesamaksāto atalgojumu, kā arī par pieejamajiem sūdzību mehānismiem. Šo informāciju var ietvert vai pievienot atgriešanas lēmumam.

| 2. | Šā panta 1. punktā minētā atgriešanas lēmuma galvenajām sastāvdaļām, tostarp informācijai par pieejamiem tiesiskās aizsardzības līdzekļiem, dalībvalstis pēc pieprasījuma nodrošina rakstisku vai mutisku tulkojumu valodā, kuru trešās valsts valstspiederīgais saprot vai ko tam vajadzētu saprast. |
| --- | --- |

2.

Pieprasījumu nodrošināt tulkojumu var iesniegt atgriežamā persona vai šīs personas likumiskais pārstāvis. Dalībvalsts var brīvi izvēlēties, vai nodrošināt rakstisku vai mutisku tulkojumu, nodrošinot, ka trešās valsts valstspiederīgais var saprast kontekstu un saturu. Par tulkojuma nodrošināšanu nevar prasīt samaksu, jo tas būtu pretrunā noteikumu būtībai, ka atgriežamajai personai tiek nodrošināta vajadzīgā informācija, kas ļauj šai personai pilnībā apzināties savu tiesisko stāvokli un, galu galā atbilst atgriešanas lēmumam.

Par valodas, ko ir pamats uzskatīt par trešās valsts valstspiederīgajam saprotamu, izvēli var lemt saskaņā ar valsts īstenošanas tiesību aktiem un administratīvo praksi. Šo izvērtēšanu var veikt tādā pašā veidā un saskaņā ar tiem pašiem kritērijiem kā patvēruma procedūrās (Patvēruma procedūras direktīvas 12. pants, Kvalifikācijas direktīvas pārstrādātās redakcijas 22. pants un Uzņemšanas nosacījumu direktīvas 5. pants), ņemot vērā to, ka patvēruma procedūru sarežģītības dēļ prasības attiecībā uz tulkošanu šajā jomā var būt augstākas nekā atgriešanas jomā. Patvēruma tiesību aktu kopumā ir noteikts, ka dalībvalstīm ir jāveic visi pamatotie pasākumi, lai nodrošinātu tulkojumu valodā, ko attiecīgā persona faktiski saprot, un tulku trūkums var būt attaisnojošs iemesls tikai ļoti retu valodu gadījumā, kad tulku neesība ir objektīva. Situācija, kad attiecīgās valodas tulki ir pieejami, bet iekšēju administratīvu iemeslu dēļ tie netiek nodrošināti, nav attaisnojošs iemesls tulkojuma nesniegšanai.

Iespēja izmantot veidlapas, lai racionalizētu administratīvo darbu, neattiecas tikai uz 12. panta 3. punkta piemērošanas jomu (sk. turpmāk tekstā). Ja veidlapā ir nodrošināts konkrēts lēmuma tulkojums valodā, ko persona saprot vai ko ir pamats uzskatīt par personai saprotamu, šāds tulkojums atbilst Atgriešanas direktīvas 12. panta 2. punkta prasībām, un nav vajadzības izmantot 12. panta 3. punktā minēto izņēmumu.

| 3. | Dalībvalstis var pieņemt lēmumu nepiemērot šā panta 2. punktu trešo valstu valstspiederīgajiem, kas nelikumīgi ieceļojuši dalībvalsts teritorijā un pēc tam nav ieguvuši atļauju vai tiesības uzturēties šajā dalībvalstī. |
| --- | --- |

3.

Šādos gadījumos ar atgriešanu saistītos lēmumus, kas minēti 1. punktā, noformē uz standarta veidlapas, kā izklāstīts valsts tiesību aktos.

Dalībvalstis nodrošina vispārējas informācijas lapas, kurās izskaidroti standarta veidlapas galvenie elementi vismaz piecās valodās no tām, kuras visbiežāk izmanto un saprot nelegālie imigranti, kas ieceļo attiecīgajā dalībvalstī.

Standarta veidlapu izmantošana ar atgriešanu saistītos gadījumos saskaņā ar Atgriešanas direktīvas 12. panta 3. punktu ir atkāpe no vispārējā noteikuma, ko var izmantot tikai tad, ja trešās valsts valstspiederīgais ir nelikumīgi ieceļojis dalībvalsts teritorijā.

Dalībvalstis var izvēlēties, vai šādos gadījumos izmantot standarta veidlapu. Jāpievērš uzmanība tam, ka nelikumīgas ieceļošanas gadījumi, uz kuriem attiecas Atgriešanas direktīvas 12. panta 3. punkts, ne vienmēr ir tas pats, kas “robežu šķērsošanas gadījumi”, kas minēti šīs direktīvas 2. panta 2. punkta a) apakšpunktā – sk. 2.1. iedaļu. trešās valsts valstspiederīgajam, kurš dalībvalstī uzturas nelikumīgi un kurš ir aizturēts dalībvalsts teritorijā pēc trim mēnešiem kopš nelikumīgās ieceļošanas, nepiemēro Atgriešanas direktīvas 2. panta 2. punkta a) apakšpunktā minēto izņēmumu, bet var piemērot izņēmumu, kas minēts 12. panta 3. punktā.

Nelikumīga iekšējo robežu šķērsošana: 3. punktu piemēro tiem trešo valstu valstspiederīgajiem, “kas nelikumīgi ieceļojuši dalībvalsts teritorijā un pēc tam nav ieguvuši atļauju vai tiesības uzturēties šajā dalībvalstī”. Šī Atgriešanas direktīvas noteikuma konkrētajā kontekstā termins “nelikumīga ieceļošana” var attiekties arī uz gadījumiem, kad nelikumīgi ieceļojis trešās valsts valstspiederīgais ir ieceļojis no citas dalībvalsts, pārkāpjot ieceļošanas nosacījumus, un šo terminu var piemērot šajā dalībvalstī. Jāpievērš uzmanība tam, ka šajos īpašajos gadījumos (ieceļošana no citas dalībvalsts) var piemērot Atgriešanas direktīvas 6. panta 2. vai 3. punktu.

Direktīvas 12. panta 3. punkts neparedz izņēmumu attiecībā uz piemērojamajiem tiesiskās aizsardzības līdzekļiem. Atgriešanas direktīvas 13. panta 1. punktā minētos tiesiskās aizsardzības līdzekļus nodrošina arī tad, ja tiek izmantota 12. panta 3. punktā minētā standarta veidlapa.

12.4.   Tiesiskās aizsardzības līdzekļi

Juridiskais pamats: Atgriešanas direktīva – 13. panta 1. un 2. punkts

| 1. | Attiecīgajam trešās valsts valstspiederīgajam nodrošina efektīvus līdzekļus, lai pārsūdzētu vai lūgtu pārskatīt ar atgriešanu saistītos lēmumus, kas minēti 12. panta 1. punktā, kompetentā tiesā vai administratīvā iestādē, vai kompetentā struktūrā, kuras locekļi ir objektīvi un kuru neatkarība ir garantēta. |
| --- | --- |

1.

Efektīvi tiesiskās aizsardzības līdzekļi ir jānodrošina attiecībā uz visiem ar atgriešanu saistītajiem lēmumiem. Termins “ar atgriešanu saistīti lēmumi” jāsaprot plašā nozīmē, attiecinot to uz lēmumiem, kas skar visus Atgriešanas direktīvā reglamentētos jautājumus, tostarp atgriešanas lēmumiem, lēmumiem, ar kuriem nosaka vai pagarina laikposmu brīvprātīgai izceļošanai, izraidīšanas lēmumiem, lēmumiem par izraidīšanas atlikšanu, lēmumiem par ieceļošanas aizliegumu, kā arī par ieceļošanas aizlieguma pārtraukšanu vai atsaukšanu (sk. 12.2. iedaļu). Tiesiskās aizsardzības līdzekļi, kas piemērojami, pieņemot lēmumu par turēšanu apsardzībā, kā arī par turēšanas apsardzībā termiņa pagarināšanu, ir precīzāk noteikti Atgriešanas direktīvas 15. pantā par turēšanu apsardzībā (sk. 14. iedaļu).

Izskatīšanas iestādes būtība: saskaņā ar ECTK 6. un 13. pantu un CFR 47. pantu pārsūdzības iestāde pēc būtības ir neatkarīga un objektīva tiesa. Atgriešanas direktīvas 13. panta 1. punkta pamatā ir Eiropas Padomes 5.1. vadlīnija, un to interpretē saskaņā ar attiecīgo Eiropas Cilvēktiesību tiesas (ECT) judikatūru. Saskaņā ar šo judikatūru izskatīšanas iestāde var būt arī administratīva iestāde, ar nosacījumu, ka tās locekļi ir objektīvi un to neatkarība ir garantēta un ka valsts tiesību normās paredzēta iespēja pārskatīt lēmumu tiesu iestādē saskaņā ar CFR 47. pantā noteiktajiem standartiem attiecībā uz tiesībām uz efektīvu tiesību aizsardzību.

Vairāki tiesiskās aizsardzības līdzekļi ir paredzēti, lai novērstu pārsūdzības iespējas ļaunprātīgas izmantošanas iespējamību. [Direktīvas] 13. pants neparedz automātisku izpildes pārtraukšanu visos gadījumos (2. punkts), un bezmaksas juridisko palīdzību var ierobežot, ja pārsūdzība visdrīzāk būs nesekmīga (4. punkts). Būtu jāpievērš uzmanība arī Savienības tiesību vispārējam principam res judicata.

Termiņi, kādos iesniedzamas apelācijas pret lēmumiem, kas saistīti ar atgriešanu, ir jānosaka valsts tiesību aktos. Lai izvairītos no tiesību un procedūru iespējamas nepareizas izmantošanas, jo īpaši saistībā ar pārsūdzībām, kas iesniegtas neilgi pirms paredzētā izraidīšanas datuma, Komisija iesaka dalībvalstīm izmantot visīsāko valsts tiesību aktos noteikto termiņu pārsūdzību iesniegšanai pret atgriešanas lēmumiem salīdzināmās situācijās, ja vien tas nerada nesamērīgu iejaukšanos tiesībās uz efektīvu tiesību aizsardzību. Tiesu nolēmumi būtu jāiesaista bez nepamatotas kavēšanās.

| 2. | [Direktīvas] 1. punktā minētā iestāde vai struktūra ir pilnvarota pārskatīt ar atgriešanu saistītos lēmumus, kas minēti 12. panta 1. punktā, tostarp iespēju uz laiku pārtraukt to izpildi, ja vien jau nepiemēro pagaidu pārtraukšanu saskaņā ar attiecīgās valsts tiesību aktiem. |
| --- | --- |

2.

Izpildes pārtraukšana: pārsūdzības iestādei jābūt pilnvarotai konkrētos gadījumos pārtraukt atgriešanas lēmuma izpildi. Valsts tiesību aktos ir skaidri jānorāda, ka izskatīšanas iestāde (iestāde, kas izskata ar atgriešanu saistīto lēmumu) ir pilnvarota pārtraukt izpildi vienas procedūras ietvaros.

Pienākums nodrošināt automātisku izpildes pārtraukšanu, ja pastāv izdošanas (refoulement) risks: Saskaņā ar ECT judikatūru izpilde automātiski jāpārtrauc gadījumos, kad ir pamatots iemesls uzskatīt, ka personai atgriešanas gadījumā draudētu reāls nežēlīgas izturēšanās risks pretēji ECTK 3. pantā minētajiem draudiem (spīdzināšanas vai cietsirdīgas vai pazemojošas apiešanās iespējamība pēc atgriešanās) – sk. ECT reglamenta 39. pantu. Atgriešanas direktīvas 13. pants – interpretējot kopā ar Atgriešanas direktīvas 5. un 9. pantu – tādējādi paredz, ka izskatīšanas iestāde garantē ipso jure izpildes pārtraukšanu saskaņā ar minēto prasību, ja ir apdraudēts neizdošanas (non-refoulement)princips.

Pienākums automātiski pārtraukt izpildi, ja pastāv būtisks veselības stāvokļa smagas un neatgriezeniskas pasliktināšanās risks: spriedumā lietā C-562/13 Abdida
   (68) (53. punktā) Tiesa ir apstiprinājusi, ka: “Direktīvas 2008/115/EK 5. un 13. pants, kas aplūkoti kopā ar Hartas 19. panta 2. punktu un 47. pantu, ir interpretējami tādējādi, ka tie nepieļauj tādus valsts tiesību aktus, kuros nav paredzēts tiesību aizsardzības līdzeklis ar apturošu iedarbību, kas var tikt izmantots pret atgriešanas lēmumu, kura izpilde attiecīgajam trešās valsts valstspiederīgajam var radīt būtisku viņa veselības stāvokļa smagas un neatgriezeniskas pasliktināšanās risku”.

Komisija iesaka automātiski pārtraukt izpildi, ja pārsūdzības ir iesniegtas pret atgriešanas lēmumiem tikai iepriekš minētajos obligātajos gadījumos, lai rastu pareizo līdzsvaru starp tiesībām uz efektīvu tiesību aizsardzību un nepieciešamību nodrošināt atgriešanas procedūru efektivitāti. Ja pārsūdzība attiecas uz citiem iemesliem (piemēram, procesuālajām nepilnībām, ģimenes vienotības ievērošanu, citu tiesību vai interešu aizsardzību) un ja runa nav par neatgriezeniska kaitējuma nodarīšanu dzīvībai vai par būtisku risku smagi un neatgriezeniski pasliktināt veselības stāvokli, dalībvalsts var izlemt automātiski nepārtraukt lēmuma izpildi, ja pret to ir iesniegta pārsūdzība. Taču valsts kompetentajām iestādēm vai struktūrām jebkurā gadījumā ir jāsaglabā pilnvaras lemt par lēmuma izpildes īslaicīgu apturēšanu atsevišķos gadījumos, kad tas ir nepieciešams citu iemeslu (piemēram, ģimenes dzīves, veselības aprūpes vai bērna labāko interešu) dēļ.

12.5.   Palīdzība valodas ziņā un bezmaksas juridiskā palīdzība

Juridiskais pamats: Atgriešanas direktīva – 13. panta 3. un 4. punkts; Direktīva 2013/32/ES (“Patvēruma procedūras direktīva”) – 20. un 21. pants, ar ko aizstāj Padomes Direktīvas 2005/85/EK (69) 15. panta 3.–6. punktu

| 3. | Attiecīgajam trešās valsts valstspiederīgajam ir iespēja saņemt juridiskas konsultācijas, pārstāvību un – vajadzības gadījumā – palīdzību valodas ziņā. |
| --- | --- |

3.

Palīdzība valodas ziņā ir ne vien pienākums nodrošināt lēmuma tulkojumu (uz jau to attiecas Atgriešanas direktīvas 12. panta 2. punkts), bet arī pienākums nodrošināt tulka palīdzību, lai trešās valsts valstspiederīgais varētu izmantot procesuālās tiesības, ko tam nodrošina Atgriešanas direktīvas 13. pants.

Jāatgādina, ka lietā Conka pret Beļģiju (70) ECT konstatēja, ka tulku pieejamība ir viens no faktoriem, kas ietekmē piekļuvi efektīvai tiesiskajai aizsardzībai. Trešās valsts valstspiederīgā tiesības saņemt palīdzību valodas ziņā dalībvalstīm jānodrošina tā, lai attiecīgajai personai tiktu nodrošināta praktiska iespēja to izmantot (noteikumu efektīva piemērošana “
  effet utile
  ”).

| 4. | Dalībvalstis nodrošina, ka pēc pieprasījuma bez maksas tiek nodrošināta nepieciešamā juridiskā palīdzība un/vai īstenota pārstāvība saskaņā ar attiecīgajiem valsts tiesību aktiem vai noteikumiem par juridisko atbalstu, un var noteikt, ka šādu bezmaksas juridisko palīdzību un/vai pārstāvību reglamentē noteikumi, kas paredzēti 15. panta 3. līdz 6. punktā Padomes Direktīvā 2005/85/EK. |
| --- | --- |

4.

Juridiskā palīdzība un juridiskā pārstāvība: minētā panta 4. punktā norādīti gadījumi un nosacījumi, kādos dalībvalstīm jāsedz juridisko konsultāciju un juridiskās pārstāvības izmaksas, pamatā atsaucoties uz Patvēruma procedūru direktīvā uzskaitītajiem nosacījumiem. Dalībvalstu pienākums ir nodrošināt bez maksas gan juridisko palīdzību, gan juridisko pārstāvību, ja ir izpildīti direktīvā un valsts īstenošanas tiesību aktos paredzētie nosacījumi.

Pieprasījumu bezmaksas juridiskās palīdzības un/vai juridiskās pārstāvības nodrošināšanai atgriežamā persona vai tās pārstāvis var iesniegt jebkurā atbilstīgā procedūras posmā.

Juridiskās konsultācijas, ko sniedz administratīvās iestādes: Juridiskās konsultācijas pēc būtības var sniegt arī administratīvās iestādes, kuras atbild par atgriešanas lēmumu pieņemšanu, ja sniegtā informācija ir objektīva un neitrāla (“
  effet utile
  ”). Svarīgi, lai informāciju sniegtu persona, kas rīkojas objektīvi/neatkarīgi, lai izvairītos no iespējamā interešu konflikta. Tādēļ šādu informāciju nevar sniegt persona, kura, piemēram, pieņem lēmumu vai izskata lietu. Laba prakse, ko jau izmanto dažās dalībvalstīs, ir iestāžu, kuras pieņem lēmumu, nodalīšana no iestādēm, kuras sniedz juridisko vai procesuālo informāciju. Tomēr, ja dalībvalstis vēlas informācijas sniegšanas pienākumu uzlikt iestādēm, kuras pieņem lēmumu, ir skaidri jānodala iesaistītajam personālam uzticētie uzdevumi, piemēram, izveidojot atsevišķu un neatkarīgu nodaļu, kura atbild tikai par juridiskās un procesuālās informācijas nodrošināšanu.

Nosacījumi par bezmaksas juridisko palīdzību/pārstāvību – atsauce uz direktīvas 2005/85/EK 15. panta 3. līdz 6. punktu: atsauce uz noteiktiem nosacījumiem/ierobežojumiem, kurus dalībvalstis var paredzēt attiecībā uz bezmaksas juridisko palīdzību, ir dinamiska atsauce un jāsaprot kā atsauce uz šobrīd spēkā esošās Patvēruma procedūru direktīvas, ar ko aizstāj Direktīvu 2005/85/EK, 20. un 21. pantu. Saskaņā ar iepriekš minētajiem nosacījumiem dalībvalstis var nodrošināt, ka bezmaksas juridiskā palīdzība un pārstāvība tiek nodrošināta tikai:

| — | ja tiesa vai cita kompetentā iestāde uzskata, ka pārsūdzībai ir reālas izredzes gūt panākumus, |
| --- | --- |

—

ja tiesa vai cita kompetentā iestāde uzskata, ka pārsūdzībai ir reālas izredzes gūt panākumus,

| — | tiem, kam nav pietiekamu līdzekļu, |
| --- | --- |

—

tiem, kam nav pietiekamu līdzekļu,

| — | izmantojot pakalpojumus, ko sniedz juridiskie konsultanti vai citi padomdevēji, kas ir īpaši norādīti valsts tiesību aktos, lai palīdzētu pieteikuma iesniedzējiem un lai viņus pārstāvētu, |
| --- | --- |

—

izmantojot pakalpojumus, ko sniedz juridiskie konsultanti vai citi padomdevēji, kas ir īpaši norādīti valsts tiesību aktos, lai palīdzētu pieteikuma iesniedzējiem un lai viņus pārstāvētu,

| — | pārsūdzības procedūrās, kas noteikts pirmās instances tiesās, un nevienā turpmākā pārsūdzībā vai pārskatīšanā. |
| --- | --- |

—

pārsūdzības procedūrās, kas noteikts pirmās instances tiesās, un nevienā turpmākā pārsūdzībā vai pārskatīšanā.

Dalībvalstis arī var:

| — | noteikt finansiālus ierobežojumus un/vai termiņus bezmaksas juridiskās palīdzības un pārstāvības sniegšanai, ar noteikumu, ka šādi ierobežojumi patvaļīgi neierobežo juridiskās palīdzības un pārstāvības pieejamību, |
| --- | --- |

—

noteikt finansiālus ierobežojumus un/vai termiņus bezmaksas juridiskās palīdzības un pārstāvības sniegšanai, ar noteikumu, ka šādi ierobežojumi patvaļīgi neierobežo juridiskās palīdzības un pārstāvības pieejamību,

| — | paredzēt, ka attiecībā uz maksām un citiem izdevumiem pieteikuma iesniedzējiem nepiemēro labvēlīgākus nosacījumus kā tos, ko parasti piemēro dalībvalstu valstspiederīgajiem jautājumos saistībā ar juridisko palīdzību, |
| --- | --- |

—

paredzēt, ka attiecībā uz maksām un citiem izdevumiem pieteikuma iesniedzējiem nepiemēro labvēlīgākus nosacījumus kā tos, ko parasti piemēro dalībvalstu valstspiederīgajiem jautājumos saistībā ar juridisko palīdzību,

| — | prasīt, lai tām pilnīgi vai daļēji atlīdzina jebkurus piešķirtos izdevumus, ja un kad pieteikuma iesniedzēja finansiālais stāvoklis ir ievērojami uzlabojies vai ja lēmums piešķirt šādus izdevumus ir pieņemts, pamatojoties uz pieteikuma iesniedzēja sniegtu nepatiesu informāciju. |
| --- | --- |

—

prasīt, lai tām pilnīgi vai daļēji atlīdzina jebkurus piešķirtos izdevumus, ja un kad pieteikuma iesniedzēja finansiālais stāvoklis ir ievērojami uzlabojies vai ja lēmums piešķirt šādus izdevumus ir pieņemts, pamatojoties uz pieteikuma iesniedzēja sniegtu nepatiesu informāciju.

Efektīvi tiesiskās aizsardzības līdzekļi, ja saņemts atteikums piešķirt bezmaksas juridisko palīdzību: ja lēmumu nepiešķirt bezmaksas juridisko palīdzību un pārstāvību pieņem iestāde, kas nav tiesa, dalībvalstis nodrošina, ka pieteikuma iesniedzējam ir tiesības uz efektīvu tiesiskās aizsardzības līdzekli, lai minēto lēmumu pārsūdzētu tiesā. Tiesības uz efektīvu tiesisko aizsardzību un taisnīgu tiesu ir to pamattiesību skaitā, kuras veido Eiropas Savienības tiesību sistēmas neatņemamu daļu, un šīs tiesības jāievēro pat tad, ja piemērojamajos tiesību aktos nav skaidri noteikta šāda procesuāla prasība.

13.   GARANTIJAS PIRMS ATGRIEŠANAS

Juridiskais pamats: Atgriešanas direktīva – 14. panta 1. punkts

Dalībvalstis, izņemot 16. un 17. pantā minēto situāciju, nodrošina, ka attiecībā uz trešo valstu valstspiederīgajiem laika posmā, kas saskaņā ar 7. pantu noteikts brīvprātīgai izceļošanai, un laika posmā, uz kādu izraidīšana atlikta saskaņā ar 9. pantu, pēc iespējas ņem vērā šādus principus:

| a) | uztur ģimenes vienotību ar tiem ģimenes locekļiem, kas uzturas to teritorijā; |
| --- | --- |

a)

uztur ģimenes vienotību ar tiem ģimenes locekļiem, kas uzturas to teritorijā;

| b) | nodrošina neatliekamo veselības aprūpi un slimību primāro ārstēšanu; |
| --- | --- |

b)

nodrošina neatliekamo veselības aprūpi un slimību primāro ārstēšanu;

| c) | nepilngadīgajiem nodrošina piekļuvi pamatizglītības sistēmai atkarībā no viņu uzturēšanās ilguma; |
| --- | --- |

c)

nepilngadīgajiem nodrošina piekļuvi pamatizglītības sistēmai atkarībā no viņu uzturēšanās ilguma;

| d) | ņem vērā mazāk aizsargātu personu īpašās vajadzības. |
| --- | --- |

d)

ņem vērā mazāk aizsargātu personu īpašās vajadzības.

Iepriekšējais atgādinājums/skaidrojums. Atgriešanas direktīva dod iespēju dalībvalstīm izvēlēties, vai nu pieņemt atgriešanas lēmumus attiecībā uz trešo valstu valstspiederīgajiem, kuri dalībvalstī uzturas nelikumīgi, vai arī piešķirt uzturēšanās tiesības. Šādai pieejai vajadzētu palīdzēt mazināt “pelēkās zonas”. Tomēr praksē tā var arī palielināt to gadījumu absolūto skaitu, kuros dalībvalstis pieņem atgriešanas lēmumus, kurus nevar izpildīt praktisku vai juridisku šķēršļu dēļ, kas rodas izraidīšanas procesā (piemēram, kavējas vajadzīgo dokumentu saņemšana no trešām valstīm un neizdošanas (non-refoulement) gadījumos). Lai izvairītos no šo personu nokļūšanas tiesiskā vakuumā, Komisija ir ierosinājusi noteikt obligātus uzturēšanās nosacījumus tiem trešo valstu valstspiederīgajiem, attiecībā uz kuriem ir atlikta atgriešanas lēmuma izpilde vai kurus nevar izraidīt, atsaucoties uz nosacījumiem, kuri noteikti Padomes Direktīvas 2003/9/EK (71) (“Uzņemšanas nosacījumu direktīva”) 7.–10. pantā, 15. pantā un 17.–20. pantā, kas pēc būtības attiecas uz četrām pamattiesībām: 1) ģimenes vienotība, 2) veselības aprūpe, 3) nepilngadīgo skološana un izglītošana un 4) mazāk aizsargātu personu īpašo vajadzību ievērošana. Uz citām svarīgām Uzņemšanas nosacījumu direktīvā noteiktajām tiesībām, piemēram, piekļuvi nodarbinātībai un uzņemšanas materiālajiem nosacījumiem, atsauces netika sniegtas. Pēc sarunām, kuru laikā tika paustas bažas, ka atsauces uz Uzņemšanas nosacījumu direktīvu varētu uztvert kā nelikumīgo migrantu situācijas “uzlabošanu” un tādējādi radīt nepareizu priekšstatu par politiku šajā jomā, tika izveidots atsevišķs tiesību saraksts.

Situāciju tvērums, kam piemēro 14. panta 1. punktu, ir plašs: tas attiecas uz brīvprātīgai izceļošanai noteikto laikposmu, kā arī uz laikposmu, uz kādu izraidīšana ir formāli vai faktiski atlikta saskaņā ar Atgriešanas direktīvas 9. pantu (piemēram, pārsūdzība, kuras dēļ izpilde ir pārtraukta; neizdošanas (non-refoulement)principa iespējams pārkāpums, veselības stāvoklis, tehniski iemesli, izraidīšanas neiespējamība personu apliecinošu datu trūkuma dēļ). Aizturēšanas [turēšanas apsardzībā] laikposms nav iekļauts speciāli, jo ar to saistītie tiesiskās aizsardzības līdzekļi ir reglamentēti citur (sk. 15. iedaļu).

Neatliekamās veselības aprūpes un slimību atbilstīgas ārtstēšanas nodrošināšana ir obligātas pamattiesības, un piekļuve neatliekamai veselības aprūpei nedrīkst būt atkarīga no samaksas.

Piekļuve izglītībai: ierobežojums “atkarībā no viņu uzturēšanās ilguma” ir jāinterpretē sašaurināti. Gadījumos, kad ir šaubas par iespējamo uzturēšanās ilgumu pirms atgriešanās, piekļuve izglītībai drīzāk būtu, nevis nebūtu jānodrošina. Tādu valsts praksi, kad piekļuve izglītības sistēmai parasti nodrošina tikai tad, ja uzturēšanās ilgums pārsniedz četrpadsmit dienas, var uzskatīt par pieņemamu. Attiecībā uz praktiskām problēmām, piemēram, gadījumos, kad nepilngadīgajam nav dokumentu, kas apliecina viņa izglītību, kas iegūta citās valstīs, vai gadījumos, kad nepilngadīgais nepārvalda valodu, kurā var nodrošināt mācības dalībvalstī, atbilstīgais risinājums ir jāmeklē valsts līmenī, ņemot vērā direktīvas normas un attiecīgos starptautisko tiesību instrumentus, piemēram, 1989. gada Konvenciju par bērna tiesībām un tās Vispārējo komentāru Nr. 6 (72). Risinājumu var meklēt, izmantojot arī tiesību kopumu patvēruma jomā (īpaši Uzņemšanas nosacījumu direktīvas 2013/33/ES 14. pantu).

Pārējās pamatvajadzības: Tiesa spriedumā lietā C-562/13 Abdida konstatēja, ka dalībvalstu pienākums ir arī apmierināt pārējās pamatvajadzības, lai garantētu, ka neatliekamā veselības aprūpe un slimību primārā ārstēšana faktiski var tikt nodrošināta laikposmā, kurā šai dalībvalstij ir pienākums atlikt izraidīšanu. Veidu, kādā apmierināt attiecīgā trešās valsts valstspiederīgā pamatvajadzības, nosaka dalībvalstis.

Ieviešot minēto pienākumu, Tiesa pamatojās uz to, ka Atgriešanas direktīvas 14. panta 1. punkta b) apakšpunktā noteiktā prasība nodrošināt neatliekamo veselības aprūpi un slimību primāro ārstēšanu var zaudēt jēgu, ja nav noteikta arī prasība apmierināt attiecīgā trešās valsts valstspiederīgā pamatvajadzības. Ņemot vērā šo Tiesas pamatojumu un ECT judikatūrā sniegtās norādes, var secināt, ka citu Atgriešanas direktīvas 14. panta 1. punktā minēto tiesību izmantošana (piemēram, piekļuve izglītībai un mazāk aizsargātu personu īpašo vajadzību ievērošana) arī var radīt nepieciešamību ieviest papildu prasību apmierināt attiecīgā trešās valsts valstspiederīgā pamatvajadzības.

Lai gan Savienības tiesību aktos nav noteikts vispārējs juridisks pienākums pirms atgriešanas apmierināt visu trešās valsts valstspiederīgo pamatvajadzības, Komisija mudina dalībvalstis to darīt saskaņā ar valsts tiesību aktiem, lai garantētu atgriežamajām personām humānus un cilvēka cienīgus dzīves apstākļus.

13.1.   Rakstisks apstiprinājums

Juridiskais pamats: Atgriešanas direktīva – 14. panta 2. punkts

Saskaņā ar valsts tiesību aktiem dalībvalstis 1. punktā minētajām personām rakstiski apstiprina, ka brīvprātīgai izceļošanai noteiktais laika posms ir pagarināts saskaņā ar 7. panta 2. punktu vai ka atgriešanas lēmumu uz laiku neizpildīs.

Atgriešanas direktīvas 12. apsvērumā noteikts: “Lai varētu uzskatāmi parādīt viņu īpašo stāvokli administratīvu kontroļu vai pārbaužu gadījumā, šādām personām būtu jāizdod rakstisks apstiprinājums par viņu situāciju. Dalībvalstīm būtu jābūt plašai rīcības brīvībai attiecībā uz rakstiskā apstiprinājuma veidu un formu, un tām būtu jābūt iespējai šādu apstiprinājumu ietvert lēmumos, kas saistīti ar atgriešanu un pieņemti saskaņā ar šo direktīvu”.

Rakstiskā apstiprinājuma veids. Dalībvalstīm tiek sniegta plaša rīcības brīvība. Apstiprinājums var būt vai nu kā valsts iestādes izdots atsevišķs dokumenta, vai arī kā oficiāla lēmuma, kas saistīts ar atgriešanu, daļa. Ir svarīgi, ka tas ļauj atgriežamajai personai skaidri apliecināt – policijas kontroles gadījumā –, ka attiecībā uz to jau tiek pieņemts atgriešanas lēmums un ka tai ir noteikts laikposms brīvprātīgai izceļošanai, izraidīšana ir oficiāli atlikta vai attiecībā uz to ir pieņemts atgriešanas lēmums, ko var uz laiku nepildīt. Ja iespējams, apstiprinājumā norāda brīvprātīgai izceļošanai noteiktā laikposma ilgumu vai atlikšanas termiņu.

Dalībvalstīs, kurās datu apmaiņas sistēmas ļauj policijas kontroles gadījumā ātri pārbaudīt nelikumīgo migrantu statusu, pamatojoties uz noteiktiem personas datiem vai atsauces numuriem, prasību nodrošināt rakstisku apstiprinājumu var uzskatīt par izpildītu, ja personai ir izsniegti (vai jau ir tās rīcībā) dokumenti, kuri satur minētos personas datus vai atsauces numurus.

13.2.   Ieilgusi nelikumīgā situācija

Nav pienākuma piešķirt uzturēšanās atļauju neizraidāmajām atgriežamām personām: dalībvalstīm nav pienākuma piešķirt uzturēšanās atļauju atgriežamajām personām, ja kļūst skaidrs, ka vairs nav pamatotu izredžu uz izraidīšanu, lai gan tās var izlemt to darīt, piemērojot Atgriešanas direktīvas 6. panta 4. punktu (sk. 5.6. iedaļu).

Šajā saistībā Tiesa spriedumā lietā C-146/14 Mahdi
   (73) (87. un 88. punktā) ir paskaidrojusi, ka: “[...] direktīvas mērķis nav regulēt tādu trešās valsts valstspiederīgo, kas dalībvalstī uzturas nelikumīgi, uzturēšanās nosacījumus dalībvalstī, kuru atgriešanas lēmumu nevar vai nevarēja izpildīt. [...] Tomēr Direktīvas 2008/115/EK 6. panta 4. punkts ļauj dalībvalstīm piešķirt atsevišķu uzturēšanās atļauju vai citu atļauju, kas dod tiesības uzturēties trešās valsts valstspiederīgajam, kurš nelikumīgi uzturas to teritorijā, ar līdzjūtību saistītu iemeslu, humānu vai citu iemeslu dēļ”.

Kritēriji, kas jāņem vērā, piešķirot uzturēšanās atļaujas: kā uzsvērts iepriekš, nav juridiska pienākuma izdot uzturēšanās atļaujas neizraidāmajām atgriežamām personām, un dalībvalstīm šajā saistībā ir dota plaša rīcības brīvība. Šajā saistībā ir ieteicams novērtēšanas kritērijos, ko dalībvalstis varētu ņem vērā, iekļaut individuālus (saistīti ar konkrēto gadījumu), kā arī horizontālus (saistīti ar politiku) elementus, piemēram:

| — | atgriežamās personas vēlēšanās sadarboties/nevēlēšanās sadarboties, |
| --- | --- |

—

atgriežamās personas vēlēšanās sadarboties/nevēlēšanās sadarboties,

| — | atgriežamās personas faktiskās uzturēšanās dalībvalstī ilgums, |
| --- | --- |

—

atgriežamās personas faktiskās uzturēšanās dalībvalstī ilgums,

| — | atgriežamās personas centieni integrēties, |
| --- | --- |

—

atgriežamās personas centieni integrēties,

| — | atgriežamās personas uzvedība, |
| --- | --- |

—

atgriežamās personas uzvedība,

| — | ģimenes saites, |
| --- | --- |

—

ģimenes saites,

| — | humānie apsvērumi, |
| --- | --- |

—

humānie apsvērumi,

| — | iespējamība atgriezties tuvākajā laikā, |
| --- | --- |

—

iespējamība atgriezties tuvākajā laikā,

| — | nepieciešamība nepieļaut nelikumīgas situācijas, kuras atmaksājas, |
| --- | --- |

—

nepieciešamība nepieļaut nelikumīgas situācijas, kuras atmaksājas,

| — | legalizēšanas pasākumu ietekme uz iespējamo (nelikumīgo) migrantu migrācijas tendencēm, |
| --- | --- |

—

legalizēšanas pasākumu ietekme uz iespējamo (nelikumīgo) migrantu migrācijas tendencēm,

| — | otrreizējas plūsmas iespējamība Šengenas zonā. |
| --- | --- |

—

otrreizējas plūsmas iespējamība Šengenas zonā.

14.   AIZTURĒŠANA

Procesuālās garantijas, kas uzskaitītas Atgriešanas direktīvas 12. pantā (veids un tulkojums) un 13. pantā (efektīvi tiesiskās aizsardzības līdzekļi un bezmaksas juridiskā palīdzība) izpaužas kā pamattiesības uz labu pārvaldību, tikt uzklausītam, uz efektīvu tiesību aizsardzību un taisnīgu tiesu, kuras kopā veido Eiropas Savienības tiesību sistēmas neatņemamu daļu. Tādējādi šīs tiesības ir jāievēro arī attiecībā uz lēmumiem par aizturēšanu [turēšanu apsardzībā].

Kā galvenās no minētajām vispārīgajām prasībām Atgriešanas direktīvas 15. pantā ir noteiktas konkrētas prasības, kas ir īpaši piemērojamas saistībā ar lēmumiem par aizturēšanu [turēšanu apsardzībā].

14.1.   Apstākļi, kas pamato aizturēšanu

Juridiskais pamats: Atgriešanas direktīva – 15. panta 1. punkts

Ja vien konkrētajā gadījumā nav iespējams efektīvi piemērot citus pietiekamus, bet vājākus piespiedu līdzekļus, dalībvalstis var aizturēt un turēt apsardzībā tikai to trešās valsts valstspiederīgo, kam paredzēts piemērot atgriešanas procedūras, lai sagatavotos atgriešanai un/vai veiktu izraidīšanas procesu, jo īpaši tad, ja

| a) | pastāv bēgšanas iespējamība; vai |
| --- | --- |

a)

pastāv bēgšanas iespējamība; vai

| b) | attiecīgais trešās valsts valstspiederīgais izvairās no atgriešanas vai izraidīšanas procesa vai traucē tā sagatavošanu. |
| --- | --- |

b)

attiecīgais trešās valsts valstspiederīgais izvairās no atgriešanas vai izraidīšanas procesa vai traucē tā sagatavošanu.

Ikviena turēšana apsardzībā ir iespējami īsa, un tā turpinās tikai tik ilgi, kamēr veic izraidīšanas pasākumus, un to izpilda ar pienācīgu rūpību.

Aizturēšanas piemērošana izraidīšanas gadījumā ir nopietna iejaukšanās personas pamattiesībās uz brīvību, tādēļ tā ir stingri jāierobežo.

Pienākums piemērot aizturēšanu tikai kā galējo līdzekli: Atgriešanas direktīvas 8. panta 1. punktā dalībvalstīm ir uzlikts pienākums veikt “
  visus vajadzīgos pasākumus
  ”, lai izpildītu atgriešanas lēmumus. Iespēja piemērot aizturēšanu ir tikai viens no iespējamiem pasākumiem, ko dalībvalstis var izmantot tikai kā galējo līdzekli. Šajā saistībā Tiesa savā spriedumā lietā C-61/11 El Dridi (41. punktā) ir skaidri uzsvērusi, ka Atgriešanas direktīvā ir paredzēta “atgriešanas lēmuma izpildei veicamo pasākumu gradācija, kas nozīmē, ka vispirms ir piemērojams tāds pasākums, kas attiecīgajai personai sniedz lielāku personisko brīvību, proti, termiņa noteikšana brīvprātīgai izceļošanai, pēc tam – pasākumi, kas to ierobežo vairāk, proti, ievietošana īpašās aizturēšanas telpās”.

Tādēļ dalībvalstu pienākums piemērot aizturēšanu ir jāpilda tikai situācijās, kad ir skaidrs, ka aizturēšana ir vienīgais veids, lai varētu sagatavot atgriešanas procedūru un veikt izraidīšanas procedūru (nepieciešamība aizturēt). Ikviena aizturēšana ir balstīta uz individuālu izvērtējumu un ir iespējami īsa, un tā turpinās tikai tik ilgi, kamēr veic izraidīšanas pasākumus, un to izpilda ar pienācīgu rūpību (aizturēšanas samērīgums).

Iemesli aizturēšanai: saskaņā ar Atgriešanas direktīvu vienīgais likumīgais mērķis aizturēšanai ir sagatavoties atgriešanai un/vai veikt izraidīšanas procesu, jo īpaši tad, ja 1) pastāv bēgšanas iespējamība vai; 2) atgriežamā persona izvairās no atgriešanas vai izraidīšanas procesa vai traucē tā sagatavošanu. Ja ir šādi iemesli aizturēšanai un ja konkrētā gadījumā kā galējos līdzekļus nevar efektīvi piemērot vājākus piespiedu līdzekļus, dalībvalstis ir tiesīgas izmantot un tām būtu jāizmanto aizturēšana uz tik ilgu laiku, kāds vajadzīgs, lai nodrošinātu atgriešanas procedūru veiksmīgu izpildi saskaņā ar Atgriešanas direktīvas 8. panta noteikumiem.

Pat ja Atgriešanas direktīvas formulējums ir sniegts kā orientējošs saraksts (“
  jo īpaši
  ”), šie divi minētie konkrētie gadījumi aptver galvenās praksē sastopamās situācijas, kuras var būt pamatojums aizturēšanai, lai varētu sagatavot un organizēt atgriešanu un īstenot izraidīšanas procesu. Īpaši iemesli aizturēšanai – un vājāku efektīvu un pietiekamu piespiedu līdzekļu nepieejamība – ir jāpārbauda katrā konkrētā gadījumā atsevišķi. Ieceļošanas atteikums pie robežas, SIS brīdinājuma par ieceļošanas atteikumu esība, dokumentu trūkums, dzīvesvietas trūkums, atteikšanās sadarboties un citas attiecīgas pazīmes/kritēriji ir jāņem vērā, novērtējot bēgšanas iespējamību (sk. 1.6. iedaļu), kas var būt par pamatu aizturēšanai.

Aizturēšanu nepiemēro sabiedriskās kārtības nodrošināšanas nolūkā: Atgriešanas direktīvā nav paredzēta iespēja aizturēt vai pagarināt aizturēšanu sabiedriskās kārtības nolūkā, un dalībvalstis nedrīkst izmantot ar imigrāciju saistītu aizturēšanu izraidīšanas nolūkā “viegla apcietinājuma” veidā. Aizturēšanas izraidīšanas nolūkā galvenais mērķis ir nodrošināt, ka atgriežamās personas neizvairās no atgriešanās pienākuma izpildes, aizbēgot. Direktīvas 15. panta mērķis nav aizsargāt sabiedrību no personām, kuras apdraud sabiedrisko kārtību vai drošību. Likumīgais mērķis aizsargāt sabiedrību būtu jānosaka citos tiesību aktos, jo īpaši krimināllikumā, administratīvajā kodeksā un tiesību aktos, kas attiecas uz likumīgas uzturēšanās izbeigšanu sabiedriskās kārtības nodrošināšanas nolūkā. Šajā sakarā Tiesa savā spriedumā lietā C-357/08 Kadzoev
   (74) (70. punktā) norādīja: “iespēja aizturēt personu sabiedriskās kārtības un sabiedriskās drošības apsvērumu dēļ nevar tikt pamatota ar Direktīvu 2008/115/EK. Tāpēc neviens apstāklis, ko minējusi attiecīgā tiesa (agresīva uzvedība; atbalsta līdzekļu neesamība; nav izmitināšanas iespēju), pats par sevi nevar kalpot par iemeslu turēšanai apsardzībā saskaņā ar šīs direktīvas noteikumiem”. Personas, kura rada apdraudējumu sabiedriskajai kārtībai un drošībai, līdzšinējo uzvedību/rīcību (piemēram, administratīvo aktu nepildīšana jomās, kas nav saistītas ar migrācijas likumu, vai krimināltiesiskie pārkāpumi) tomēr var ņemt vērā, novērtējot bēgšanas iespējamību (sk. 1.6. iedaļu). Ja attiecīgās personas līdzšinējā uzvedība/rīcība ļauj izdarīt secinājumus, ka šī persona, iespējams, nerīkosies saskaņā ar likumu un izvairīsies no atgriešanas, tas var būt pamatojums lēmumam, ka pastāv bēgšanas iespējamība.

Pienākums nodrošināt efektīvas alternatīvas aizturēšanai: 15. panta 1. punkts ir jāinterpretē kā prasība katrai dalībvalstij savas valsts tiesību aktos paredzēt alternatīvas aizturēšanai; tas ir arī saskaņā ar direktīvas 16. apsvēruma nosacījumiem (“[...] ja ar vājāku piespiedu līdzekļu piemērošanu nebūtu pietiekami”). Spriedumā lietā C-61/11, El Dridi (39. punktā) Tiesa apstiprināja, ka “[...] no iepriekš minētās direktīvas preambulas sešpadsmitā apsvēruma, kā arī no tās 15. panta 1. punkta formulējuma izriet, ka dalībvalstīm izraidīšana ir jāveic, piemērojot pēc iespējas vājākus piespiedu līdzekļus. Tikai tad, ja pastāv risks, ka attiecīgās personas rīcība varētu apdraudēt atgriešanas lēmuma izpildi izraidīšanas formā, ņemot vērā katras konkrētās situācijas novērtējumu, dalībvalstis var piemērot attiecīgās personas personiskās brīvības atņemšanas pasākumus, īstenojot aizturēšanu”. Taču tas nenozīmē, ka aizturēšanas priekšnoteikums ir tas, ka trešās valsts valstspiederīgajam jau ir bijis piemērots vājāks piespiedu līdzeklis.

Atgriešanas direktīvas 15. panta 1. punktā noteikts, ka vājākajiem piespiedu līdzekļiem ir jābūt “pietiekamiem” un ka būtu jābūt iespējamam tos “efektīvi” piemērot attiecīgajam trešās valsts valstspiederīgajam. Tādējādi, lai nodrošinātu atbilstību pienākumam nodrošināt efektīvas alternatīvas aizturēšanai, dalībvalstīm valsts tiesību aktos ir jāparedz tādas alternatīvas aizturēšanai, ar kādām var panākt tādus pašus mērķus, kādi ir aizturēšanai (t. i., novērst bēgšanu, izvairīties no tā, ka trešās valsts valstspiederīgais izvairās no izraidīšanas vai traucē tās sagatavošanu), izmantojot līdzekļus, kas ir mazāk traucējoši indivīda tiesībām uz brīvību. Valsts iestādēm, kas atbild par lēmumu pieņemšanu saistībā ar aizturēšanu un aizturēšanas alternatīvām, ir jāizvērtē, vai katrā konkrētajā gadījumā šādi vājāki piespiedu līdzekļi būtu pietiekami un efektīvi.

Aizturēšanas alternatīvu piemēri ir ierobežojumi attiecībā uz dzīvesvietu, ģimenēm pieejami mājokļi, atbalsts gadījuma darbu strādniekiem, sistemātiska ziņošana, ID/ceļošanas dokumentu nodošana, drošības nauda un elektroniskā uzraudzība. UNHCR sniedz dažus labas prakses praktiskus piemērus (75) par aizturēšanas alternatīvām.

Ieguvumi un riski – alternatīvi līdzekļi aizturēšanai

Ieguvumi, ko sniedz aizturēšanas alternatīvas var ietvert lielāku atgriešanās (tostarp brīvprātīgas izceļošanas) īpatsvaru, labāku sadarbību ar atgriežamajām personām, lai iegūtu vajadzīgos dokumentus, finansiālus ieguvumus (mazākas izmaksas valstij) un mazākas cilvēkresursu izmaksas (izvairīšanās no grūtībām, kas saistītas ar aizturēšanu).

Riski ietver lielāku bēgšanas iespējamību, iespējamu veicinošo faktoru radīšanu (alternatīvas aizturēšanas telpas, piemēram, ģimenes mājokļi, neatbilstīgajiem migrantiem var šķist saistoši) un iespējamu spriedzi atklātā tipa centru apkaimē.

Ieteikums: uzdevums ir rast gudrus risinājumus, kuros ir samērīgi apvienoti atlīdzinoši un atturoši līdzekļi. Pilnīga atturošu līdzekļu neesība var izraisīt nepietiekamu izraidīšanas īpatsvaru. Tajā pašā laikā pārāk represīva sistēma ar sistemātisku aizturēšanu arī nebūtu efektīva, jo atgriežamajām personām trūkst motivācijas vai pamudinājumu sadarboties atgriešanas procedūras laikā. Dalībvalstīm būtu jāsagatavo un jāizmanto plašs klāsts alternatīvu risinājumu, lai risinātu dažādu kategoriju situācijas saistībā ar trešo valstu valstspiederīgajiem. Pielāgota individuāla apmācība, kas dod iespēju atgriežamajai personai pašai īstenot atgriešanos, drīza nodarbinātība un vienota lietas pārvaldība, koncentrējoties uz lietas atrisināšanu, ir izrādījusies sekmīga. Par mērķi jāizvirza visu iespējamo atgriežamo personu sistemātiska horizontāla apmācība, ietverot konsultācijas par likumīgas uzturēšanās/patvēruma iespējām, kā arī par brīvprātīgu/piespiedu atgriešanu sākumposmā (nevis tikai tad, kad pieņemts lēmums par piespiedu atgriešanu).

Papildu skaidrojums:

| — | Personas, kam piemēro atgriešanas procedūras: Atgriešanas direktīvas 15. panta 1. punktā oficiālā prasība “kam piemēro atgriešanas procedūru” nav sinonīms prasībai “attiecībā uz kuriem pieņem atgriešanas lēmumu”. Aizturēšana var būt jau piemērota – ja ir izpildīti visi 15. panta nosacījumi – pirms oficiālā atgriešanas lēmuma pieņemšanas, piemēram, kamēr notiek atgriešanas lēmuma sagatavošana un tas vēl nav pieņemts. |
| --- | --- |

—

Personas, kam piemēro atgriešanas procedūras: Atgriešanas direktīvas 15. panta 1. punktā oficiālā prasība “kam piemēro atgriešanas procedūru” nav sinonīms prasībai “attiecībā uz kuriem pieņem atgriešanas lēmumu”. Aizturēšana var būt jau piemērota – ja ir izpildīti visi 15. panta nosacījumi – pirms oficiālā atgriešanas lēmuma pieņemšanas, piemēram, kamēr notiek atgriešanas lēmuma sagatavošana un tas vēl nav pieņemts.

Konkrēti piemēri:

| — | Trešās valsts valstspiederīgais, kurš dalībvalstī uzturas nelikumīgi, var slēpt (neatklāt) savu identitāti, lai izvairītos no izraidīšanas. Vai aizturēšana šādos apstākļos ir likumīga, lai izdarītu spiedienu uz trešās valsts valstspiederīgo, lai tas sadarbotos un padarītu izraidīšanu iespējamu?






  — | Uz šāda veida aizturēšanu attiecas Atgriešanas direktīvas 15. panta 1. punkta b) apakšpunkts, kurā kā iemesls aizturēšanai ir skaidri minēts “
  izvairās no atgriešanas [...] procesa vai traucē tā sagatavošanu
  ”. 15. panta 6. punkta a) apakšpunktā “atteikšanās sadarboties” ir viens no diviem iemesliem, kas var pamatot aizturēšanas maksimālā laikposma pagarināšanu par 12 mēnešiem, un ka šādas aizturēšanas (Beugehaft vai Durchsetzungshaft) vispārējais mērķis ir izraidīšana, nevis sodīšana. Aizturēšana izraidīšanas nolūkā ir jāveic, ievērojot Atgriešanas direktīvas 15. panta 4. punktu: “
  ja izrādās, ka tiesisku vai citu apsvērumu dēļ izraidīšanai vairs nav pamatota iemesla, vai ja 1. punktā noteiktie apstākļi vairs nepastāv, turēšanu apsardzībā vairs neuzskata par pamatotu un attiecīgo personu nekavējoties atbrīvo
  ”. Tas nozīmē, ka tajos gadījumos, kad ir skaidrs, ka izraidīšanai vairs nav pamatotu iemeslu, aizturēšanu ir jāpārtrauc, piemēram, kad kļuvis skaidrs, ka dokumenti, kurus izsniedz trešā valsts, tiks atsūtīti novēloti vai netiks izdoti vispār, pat tad, ja aizturētā persona sadarbotos. |
| --- | --- | --- |

—

Trešās valsts valstspiederīgais, kurš dalībvalstī uzturas nelikumīgi, var slēpt (neatklāt) savu identitāti, lai izvairītos no izraidīšanas. Vai aizturēšana šādos apstākļos ir likumīga, lai izdarītu spiedienu uz trešās valsts valstspiederīgo, lai tas sadarbotos un padarītu izraidīšanu iespējamu?

—

Uz šāda veida aizturēšanu attiecas Atgriešanas direktīvas 15. panta 1. punkta b) apakšpunkts, kurā kā iemesls aizturēšanai ir skaidri minēts “
  izvairās no atgriešanas [...] procesa vai traucē tā sagatavošanu
  ”. 15. panta 6. punkta a) apakšpunktā “atteikšanās sadarboties” ir viens no diviem iemesliem, kas var pamatot aizturēšanas maksimālā laikposma pagarināšanu par 12 mēnešiem, un ka šādas aizturēšanas (Beugehaft vai Durchsetzungshaft) vispārējais mērķis ir izraidīšana, nevis sodīšana. Aizturēšana izraidīšanas nolūkā ir jāveic, ievērojot Atgriešanas direktīvas 15. panta 4. punktu: “
  ja izrādās, ka tiesisku vai citu apsvērumu dēļ izraidīšanai vairs nav pamatota iemesla, vai ja 1. punktā noteiktie apstākļi vairs nepastāv, turēšanu apsardzībā vairs neuzskata par pamatotu un attiecīgo personu nekavējoties atbrīvo
  ”. Tas nozīmē, ka tajos gadījumos, kad ir skaidrs, ka izraidīšanai vairs nav pamatotu iemeslu, aizturēšanu ir jāpārtrauc, piemēram, kad kļuvis skaidrs, ka dokumenti, kurus izsniedz trešā valsts, tiks atsūtīti novēloti vai netiks izdoti vispār, pat tad, ja aizturētā persona sadarbotos.

| — | Vai aizturēšana ir iespējama, ja atgriežamā persona iesniedz patvēruma pieteikumu?






  — | Atbilde, kas sniegta Tiesas spriedumā lietā C-534/11, Arslan
   (76) (49. un 63. punkts): “Direktīvas 2008/115/EK 2. panta 1. punkts [...] nav piemērojams trešo valstu valstspiederīgajam, kurš ir iesniedzis starptautiskas aizsardzības pieteikumu Direktīvas 2005/85/EK nozīmē, laikposmā no minētā pieteikuma iesniegšanas brīža līdz lēmuma par šo pieteikumu pieņemšanas pirmajā instancē brīdim vai – attiecīgajā gadījumā – līdz prasības, kas celta par minēto lēmumu, izskatīšanas pabeigšanas brīdim. [...] Direktīvai 2003/9/EK un Direktīvai 2005/85/EK nav pretrunā tas, ka trešās valsts valstspiederīgo, kurš ir iesniedzis starptautiskās aizsardzības pieteikumu Direktīvas 2005/85/EK izpratnē, pēc tam, kad viņš ir ticis aizturēts saskaņā ar Direktīvas 2008/115/EK 15. pantu atgriešanai vai izraidīšanai, turpina aizturēt, pamatojoties uz valsts tiesību normu, ja, katrā atsevišķajā gadījumāizvērtējot visus atbilstošos apstākļus, tiek konstatēts, ka šis pieteikums tika iesniegts ar vienīgu mērķi kavēt vai izjaukt atgriešanas lēmuma izpildi un ka ir objektīvi vajadzīgs saglabāt aizturēšanas līdzekli, lai novērstu, ka ieinteresētā persona galīgi izvairās no atgriešanas”. NB: iepriekš norādītā atsauce uz “valsts tiesību normu” attiecas uz tiem valsts noteikumiem par aizturēšanu saistībā ar patvēruma pieteikumu, ar kuriem transponē – attiecīgā gadījumā – ES tiesību aktu kopuma patvēruma jomā prasības, kas saistītas ar aizturēšanu. |
| --- | --- | --- |

—

Vai aizturēšana ir iespējama, ja atgriežamā persona iesniedz patvēruma pieteikumu?

—

Atbilde, kas sniegta Tiesas spriedumā lietā C-534/11, Arslan
   (76) (49. un 63. punkts): “Direktīvas 2008/115/EK 2. panta 1. punkts [...] nav piemērojams trešo valstu valstspiederīgajam, kurš ir iesniedzis starptautiskas aizsardzības pieteikumu Direktīvas 2005/85/EK nozīmē, laikposmā no minētā pieteikuma iesniegšanas brīža līdz lēmuma par šo pieteikumu pieņemšanas pirmajā instancē brīdim vai – attiecīgajā gadījumā – līdz prasības, kas celta par minēto lēmumu, izskatīšanas pabeigšanas brīdim. [...] Direktīvai 2003/9/EK un Direktīvai 2005/85/EK nav pretrunā tas, ka trešās valsts valstspiederīgo, kurš ir iesniedzis starptautiskās aizsardzības pieteikumu Direktīvas 2005/85/EK izpratnē, pēc tam, kad viņš ir ticis aizturēts saskaņā ar Direktīvas 2008/115/EK 15. pantu atgriešanai vai izraidīšanai, turpina aizturēt, pamatojoties uz valsts tiesību normu, ja, katrā atsevišķajā gadījumāizvērtējot visus atbilstošos apstākļus, tiek konstatēts, ka šis pieteikums tika iesniegts ar vienīgu mērķi kavēt vai izjaukt atgriešanas lēmuma izpildi un ka ir objektīvi vajadzīgs saglabāt aizturēšanas līdzekli, lai novērstu, ka ieinteresētā persona galīgi izvairās no atgriešanas”. NB: iepriekš norādītā atsauce uz “valsts tiesību normu” attiecas uz tiem valsts noteikumiem par aizturēšanu saistībā ar patvēruma pieteikumu, ar kuriem transponē – attiecīgā gadījumā – ES tiesību aktu kopuma patvēruma jomā prasības, kas saistītas ar aizturēšanu.

14.2.   Rīkojuma par aizturēšanu veids un sākotnējā pārskatīšana

Juridiskais pamats: Atgriešanas direktīva – 15. panta 2. punkts

Rīkojumu par turēšanu apsardzībā izdod administratīvās vai tiesas iestādes.

Rīkojumu par turēšanu apsardzībā izdod rakstiski un norāda faktiskos un juridiskos iemeslus.

Ja rīkojumu par turēšanu apsardzībā ir izdevušas administratīvas iestādes, dalībvalstis:

| a) | vai nu paredz rīkojuma par turēšanu apsardzībā likumīguma ātru juridisku pārskatīšanu iespējami īsā laikā no turēšanas apsardzībā sākuma brīža; |
| --- | --- |

a)

vai nu paredz rīkojuma par turēšanu apsardzībā likumīguma ātru juridisku pārskatīšanu iespējami īsā laikā no turēšanas apsardzībā sākuma brīža;

| b) | vai arī nodrošina attiecīgajam trešās valsts valstspiederīgajam tiesības vērsties tiesā, lai tā iespējami īsā laikā lemtu par viņa turēšanas apsardzībā likumību un pieņemtu attiecīgu lēmumu pēc iespējas ātrāk no attiecīgā tiesas procesa sākšanas brīža. Šādā gadījumā dalībvalstis nekavējoties informē attiecīgo trešās valsts valstspiederīgo par iespēju veikt šādas darbības. |
| --- | --- |

b)

vai arī nodrošina attiecīgajam trešās valsts valstspiederīgajam tiesības vērsties tiesā, lai tā iespējami īsā laikā lemtu par viņa turēšanas apsardzībā likumību un pieņemtu attiecīgu lēmumu pēc iespējas ātrāk no attiecīgā tiesas procesa sākšanas brīža. Šādā gadījumā dalībvalstis nekavējoties informē attiecīgo trešās valsts valstspiederīgo par iespēju veikt šādas darbības.

Attiecīgo trešās valsts valstspiederīgo nekavējoties atbrīvo, ja turēšana apsardzībā nav likumīga.

Tiesu iestāžu darbinieki var būt tiesneši, bet šiem darbiniekiem nav obligāti jābūt tiesnešiem. Saskaņā ar attiecīgo ECT judikatūru tiem jābūt neatkarīgiem, objektīviem un jānodrošina sacīkstes principa tiesiskās garantijas.

Juridiskās pārskatīšanas tvērums: pārskatīšanā ir jānovērtē visi Atgriešanas direktīvas 15. pantā minētie aspekti, ņemot vērā gan tiesību jautājumus (piemēram, aizturēšanas procedūras un lēmuma par aizturēšanu pareizība no procesuālā/juridiskā viedokļa), gan faktiskos jautājumus (piemēram, aizturētās personas personiskā situācija, ģimenes saites valstī, garantija izceļošanai no teritorijas, pamatota izraidīšanas iespējamība).

“Ātras juridiskās pārskatīšanas” maksimālais ilgums: Atgriešanas direktīvas formulējuma pamatā ir ECTK 5. panta 4. punkts, kurā pieprasīta “ātra juridiska pārskatīšana”. Atbilstīgajā ECT judikatūrā skaidrots, ka pieņemamo maksimālo ilgumu (“t. i., saprātīgs laikposms”) nevar definēt abstraktā veidā. Tas jādefinē, ņemot vērā katra gadījuma konkrētos apstākļus, procedūru sarežģītību, kā arī iestāžu un pieteikuma iesniedzēja rīcību. Lēmuma pieņemšanu laikposmā, kas īsāks par vienu nedēļu, var noteikti uzskatīt par labu praksi, kas ir atbilstīga juridiskajai prasībai par ātrumu.

Prasība par rakstisku lēmumu attiecas arī uz lēmumiem par pagarinājumu: prasība izdot rakstisku pamatotu lēmumu attiecas arī uz lēmumiem par aizturēšanas pagarināšanu. Tiesa spriedumā lietā C-146/14, Mahdi, (44. punkts) skaidri norādīja, ka: “šī prasība pieņemt lēmumu rakstveidā ir jāsaprot tādējādi, ka tā noteikti attiecas uz ikvienu lēmumu par aizturēšanas pagarināšanu, ņemot vērā, ka, pirmkārt, aizturēšanai un tās pagarināšanai ir analoga iedaba, jo to abu rezultātā attiecīgajam trešās valsts valstspiederīgajam tiek atņemta brīvība, lai sagatavotu viņa atgriešanu un/vai turpinātu viņa izraidīšanu, un, otrkārt, katrā no šiem abiem gadījumiem šim valstspiederīgajam ir jābūt iespējai uzzināt attiecībā uz viņu pieņemtā lēmuma pamatojumu”.

Visas garantijas, ko ietver tiesību tikt uzklausītam ievērošana, piemēro attiecībā uz lēmumiem par aizturēšanu un lēmumiem par aizturēšanas pagarināšanu. Tomēr šo tiesību neievērošanas rezultātā pieņemtais lēmums nav spēkā tikai tad, ja šo tiesību ievērošanas gadījumā procedūrai varētu būt cits rezultāts – sk. lietu C-383/13, G & R: “[...] Savienības tiesības, konkrētāk, Direktīvas 2008/115/EK 15. panta 2. un 6. punkts, ir jāinterpretē tādējādi, ka, ja, administratīvajā procesā lemjot par aizturēšanas pasākuma pagarināšanu, nav ievērotas tiesības tikt uzklausītam, valsts tiesai, kura veic šī lēmuma tiesiskuma izvērtēšanu, ir jānosaka aizturēšanas pasākuma atcelšana tikai tad, ja tā uzskata, ņemot vērā visus katras lietas faktiskos un tiesiskos apstākļus, ka šis pārkāpums ir tiešām liedzis tam, kurš uz to atsaucas, iespēju labāk aizstāvēties, kādēļ šim administratīvajam procesam varētu būt bijis cits iznākums” (sk. 12. iedaļu).

14.3.   Aizturēšanas sistemātiska pārskatīšana

Juridiskais pamats: Atgriešanas direktīva – 15. panta 3. punkts

Visos gadījumos turēšanu apsardzībā pārskata ar pamatotu regularitāti vai nu pēc attiecīgā trešās valsts valstspiederīgā pieteikuma saņemšanas, vai ex officio.

Saskaņā ar 15. panta 3. punkta pirmo teikumu lēmuma rakstiska pārskatīšana nav vajadzīga: Tiesa to paskaidroja spriedumā lietā C-146/14, Mahdi, (47. punkts): “Direktīvas 2008/115/EK 15. panta noteikumos nav pieprasīts, lai tiktu pieņemts rakstveida “pārskatīšanas akts” [...]. Tādējādi iestādēm, kas ar pamatotu regularitāti veic trešās valsts valstspiederīgā aizturēšanas pārskatīšanu, piemērojot minētās direktīvas 15. panta 3. punkta pirmo teikumu, nav pienākuma katras pārskatīšanas laikā pieņemt īpašu aktu rakstveida formā, kurā ietilptu faktisko un tiesisko iemeslu izklāsts, kas pamato šo aktu”. Tomēr dalībvalstis var pēc izvēles pieņemt rakstisku lēmuma pārskatīšanu saskaņā ar valsts tiesību aktiem.

Apvienoti lēmumi par pārskatīšanu un pagarinājumu ir jāpieņem rakstiski: Tiesa spriedumā lietā C-146/14, Mahdi, (48. punkts) paskaidroja, ka: “šādā gadījumā aizturēšanas pārskatīšana un lēmuma par aizturēšanas turpināšanu pieņemšana notiek viena un tā paša procesuālā posma laikā. Tādējādi šim lēmumam ir jāatbilst prasībām, kas izriet no Direktīvas 2008/115/EK 15. panta 2. punkta”.

Pagarinātas aizturēšanas gadījumā tiesu iestāde uzrauga minēto pārskatīšanu.

Jēdziens “pagarināta aizturēšana [turēšana apsardzībā]”: Atgriešanas direktīvas 15. panta 3. punkta otrajā teikumā noteikta ex officio tiesas uzraudzība “pagarinātas aizturēšanas [turēšanas apsardzībā]” gadījumā. Tas nozīmē, ka tiesu iestādēm ir jārīkojas arī tajos gadījumos, kad attiecīgā persona neiesniedz pārsūdzību. Pamatojoties uz jēdziena “pagarināta aizturēšana [turēšana apsardzībā]” lingvistisko salīdzinājumu (vāciski: “
  Bei längerer Haftdauer
  ”; franciski: “
  En cas de périodes de rétention prolongées
  ”; holandiešu valodā: “
  In het geval van een lange periode van bewaring
  ”; spāniski: “
  En caso de periodos de internamiento prolongados
  ”; itāliski: “
  Nel caso di periodi di trattenimento prolungati
  ”), ir skaidrs, ka šis termins pēc būtības attiecas uz ilgtermiņa aizturēšanu neatkarīgi no tā, vai oficiāls lēmums par pagarināšanu jau ir vai nav pieņemts. Komisija uzskata, ka sešu mēnešu posms pirmajai ex officio juridiskajai pārraudzībai neapšaubāmi ir pārāk ilgs, bet trīs mēnešu ex officio juridisko pārraudzību varētu uzskatīt par atbilstīgu direktīvas 15. panta 3. punkta prasībām ar nosacījumu, ka vajadzības gadījumā ir arī iespēja pēc pieteikuma saņemšanas veikt individuālu pārskatīšanu.

Tiesu iestādes, kas veic uzraudzību, pilnvaras: pārskatīšanas mehānisms, kurā izskata tikai tiesību jautājumus, nevis faktiskos jautājumus, nav pietiekams. Tiesu iestādēm ir jābūt pilnvarām lemt gan par faktiem, gan par juridiskajiem jautājumiem – sk. Tiesas spriedumu lietā C-146/14, Mahdi (62. punkts): “[...] kompetentajai tiesu iestādei ir jābūt iespējai ar savu lēmumu aizstāt administratīvās iestādes lēmumu vai, attiecīgā gadījumā, tās tiesu iestādes lēmumu, kas ir izdevusi rīkojumu par sākotnējo aizturēšanu, un lemt par iespēju izdot rīkojumu par aizstājošu pasākumu vai attiecīgā trešās valsts valstspiederīgā atbrīvošanu. Šim nolūkam tiesu iestādei, kas lemj par aizturēšanas termiņa pagarināšanas pieteikumu, ir jāspēj ņemt vērā gan administratīvās iestādes, kas ir izdevusi rīkojumu par sākotnējo aizturēšanu, norādītos faktiskos apstākļus un pierādījumus, gan jebkādus apsvērumus, kurus, iespējams, iesniegs attiecīgais trešās valsts valstspiederīgais. Turklāt tai ir jāspēj veikt pētījumu par jebkādiem citiem apstākļiem, kas ir būtiski lēmuma pieņemšanai, gadījumā, ja tā to uzskatītu par nepieciešamu [...]”.

14.4.   Aizturēšanas izbeigšana

Juridiskais pamats: Atgriešanas direktīva – 15. panta 4.–6. punkts

| 4. | Ja izrādās, ka tiesisku vai citu apsvērumu dēļ izraidīšanai vairs nav pamatota iemesla, vai ja 1. punktā noteiktie apstākļi vairs nepastāv, turēšanu apsardzībā vairs neuzskata par pamatotu un attiecīgo personu nekavējoties atbrīvo. |
| --- | --- |

4.

Ja izrādās, ka tiesisku vai citu apsvērumu dēļ izraidīšanai vairs nav pamatota iemesla, vai ja 1. punktā noteiktie apstākļi vairs nepastāv, turēšanu apsardzībā vairs neuzskata par pamatotu un attiecīgo personu nekavējoties atbrīvo.

| 5. | Turēšana apsardzībā ir spēkā tik ilgi, kamēr saglabājas 1. punktā noteiktie apstākļi un kamēr tā ir nepieciešama, lai nodrošinātu sekmīgu izraidīšanu. Katra dalībvalsts nosaka ierobežotu turēšanas apsardzībā laikposmu, kas nedrīkst pārsniegt sešus mēnešus. |
| --- | --- |

5.

Turēšana apsardzībā ir spēkā tik ilgi, kamēr saglabājas 1. punktā noteiktie apstākļi un kamēr tā ir nepieciešama, lai nodrošinātu sekmīgu izraidīšanu. Katra dalībvalsts nosaka ierobežotu turēšanas apsardzībā laikposmu, kas nedrīkst pārsniegt sešus mēnešus.

| 6. | Dalībvalstis nedrīkst pagarināt 5. punktā minēto termiņu, izņemot pagarinājumu uz ierobežotu laikposmu, kas saskaņā ar valsts tiesību aktiem nepārsniedz papildu divpadsmit mēnešus gadījumos, ja neatkarīgi no to pamatotiem centieniem izraidīšanas procedūra varētu ieilgt šādu iemeslu dēļ:








  a) | attiecīgais trešās valsts valstspiederīgais atsakās sadarboties vai |
| --- | --- | --- |

6.

Dalībvalstis nedrīkst pagarināt 5. punktā minēto termiņu, izņemot pagarinājumu uz ierobežotu laikposmu, kas saskaņā ar valsts tiesību aktiem nepārsniedz papildu divpadsmit mēnešus gadījumos, ja neatkarīgi no to pamatotiem centieniem izraidīšanas procedūra varētu ieilgt šādu iemeslu dēļ:

a)

attiecīgais trešās valsts valstspiederīgais atsakās sadarboties vai

| b) | kavējas vajadzīgo dokumentu saņemšana no trešām valstīm. |
| --- | --- |

b)

kavējas vajadzīgo dokumentu saņemšana no trešām valstīm.

Aizturēšana jāizbeidz un atgriežamā persona jāatbrīvo vairākās atšķirīgās situācijās, piemēram, ja:

| — | izraidīšanai tiesisku vai citu apsvērumu dēļ vairs nav pamatota iemesla, |
| --- | --- |

—

izraidīšanai tiesisku vai citu apsvērumu dēļ vairs nav pamatota iemesla,

| — | iestādes pienācīgi nepilda izraidīšanas pasākumus, |
| --- | --- |

—

iestādes pienācīgi nepilda izraidīšanas pasākumus,

| — | ir sasniegts aizturēšanas maksimālais laikposms. |
| --- | --- |

—

ir sasniegts aizturēšanas maksimālais laikposms.

Turklāt aizturēšana jāizbeidz katrā gadījumā atsevišķi, ja rodas atbilstīga alternatīva iespēja aizturēšanai.

14.4.1.   Pamatotas izraidīšanas iespējamības neesība [Pamatota iemesla izraidīšanai neesība]

Pamatotas izraidīšanas iespējamības neesība: spriedumā lietā C-357/09, Kadzoev (67. punkts), Tiesa ir skaidrojusi jēdziena “pamatots iemesls” [pamatota iespējamība] interpretēšanu: “Tikai faktiski pamatots iemesls, ka, ņemot vērā 15. panta 5. un 6. punktā paredzētos termiņus, var notikt sekmīga izraidīšana, ir pamatots iemesls izraidīšanai. Pamatota iemesla nav, ja šķiet maz ticams, ka, ņemot vērā minētos termiņus, ieinteresētā persona tiks uzņemta kādā trešā valstī”.

“Pamatotas iespējamības trūkums” nav tas pats, kas “neiespējamība izpildīt”: “neiespējamība izpildīt” ir kategoriskāks apgalvojums, un to ir grūtāk pierādīt, nekā “pamatotas iespējamības trūkumu”, kas attiecas tikai uz zināmu varbūtības pakāpi.

Aizturēšanas laikposms, kas jāņem vērā, novērtējot “pamatotu izraidīšanas iespējamību”: ņemot vērā, ka 15. pantā (kā arī 6. apsvērumā) uzsvars likts uz konkrētu individuālu katra atsevišķa gadījuma novērtējumu, nosakot brīvības atņemšanas samērīgumu, vienmēr jāpievērš uzmanība aizturēšanas maksimālajam laikposmam attiecībā uz konkrēto personu konkrētajā gadījumā. Tas nozīmē, ka maksimālajam laikposmam, kas noteikts attiecīgās dalībvalsts tiesību aktos, ir būtiska nozīme. Tas arī nozīmē, ka atgriežamā persona nebūtu jāaiztur dalībvalstī, ja no paša sākuma šķiet maz ticams, ka konkrētā persona tiks uzņemta trešā valstī šīs dalībvalsts tiesību aktos atļautajā maksimālajā aizturēšanas laikposmā (spriedumā lietā C-357/09, Kadzoev, Tiesa atsaucās uz direktīvā noteiktajiem maksimālajiem laikposmiem, jo tie bija tādi paši kā attiecīgās dalībvalsts tiesību aktos noteiktie maksimālie laikposmi).

Komisija iesaka kā maksimālo aizturēšanas laikposmu noteikt sešus mēnešus, kas būtu pielāgojams, ņemot vērā lietas apstākļus un tiktu pārskatīts saprātīgos laika intervālos tiesu iestādes pārraudzībā, un iespēju Atgriešanas direktīvas 15. panta 6. punktā minētajos gadījumos pagarināt aizturēšanas laikposmu līdz 18 mēnešiem.

Ja ir sasniegts aizturēšanas maksimālais laiks, Atgriešanas direktīvas 15. panta 4. punktu vairs nepiemēro un konkrētā persona katrā ziņā ir nekavējoties jāatbrīvo – sk. Tiesas spriedumu lietā C-357/09, Kadzoev (60. un 61. punkts): “jānorāda, ka, tā kā Direktīvas 2008/115/EK 15. panta 6. punktā paredzētais maksimālais aizturēšanas laiks ir sasniegts, jautājums par to, vai vairs nav” pamatota iemesla izraidīšanai “šī paša panta 4. punkta nozīmē, nerodas. Tādā gadījumā konkrētā persona katrā ziņā ir nekavējoties jāatbrīvo. Tādējādi Direktīvas 2008/115/EK 15. panta 4. punkts var tikt piemērots tikai tikmēr, kamēr nav beigušies šīs direktīvas 15. panta 5. un 6. punktā paredzētie maksimālie aizturēšanas termiņi”.

Papildu paskaidrojumi:

| — | Būtu jāpievērš īpaša uzmanība bezvalstnieku īpašajai situācijai, kam var nebūt iespējas izmantot trešo valstu konsulāro palīdzību, lai iegūtu derīgu personu apliecinošu vai ceļošanas dokumentu. Saskaņā ar Tiesas spriedumu lietā C-357/09, Kadzoev, dalībvalstīm būtu jāpārliecinās, ka pastāv pamatotas izredzes uz izraidīšanu, kas attaisno aizturēšanas piemērošanu vai pagarināšanu. |
| --- | --- |

—

Būtu jāpievērš īpaša uzmanība bezvalstnieku īpašajai situācijai, kam var nebūt iespējas izmantot trešo valstu konsulāro palīdzību, lai iegūtu derīgu personu apliecinošu vai ceļošanas dokumentu. Saskaņā ar Tiesas spriedumu lietā C-357/09, Kadzoev, dalībvalstīm būtu jāpārliecinās, ka pastāv pamatotas izredzes uz izraidīšanu, kas attaisno aizturēšanas piemērošanu vai pagarināšanu.

| — | Vai aizturēšana ir likumīga, ja trešās valsts valstspiederīgais attiecīgajā brīdī ir aizsargāts pret izraidīšanu, pamatojoties uz neizdošanas (non-refoulement)principu?






  — | Saskaņā ar Atgriešanas direktīvas 15. panta 4. punktu, ja izrādās, ka izraidīšanas iespējamība vairs nav pamatota (piemēram, sakarā ar iespējamu pastāvīgu neizdošanas (non-refoulement) principa piemērošanu), trešās valsts valstspiederīgos ir jāatbrīvo. Ja neizdošana (non-refoulement)ir ierobežota un spēkā tikai uz noteiktu laiku (piemēram, ticama diplomātiska garantija, ko sniedz atgriešanās valsts, varētu būt izdota uz īsu laikposmu vai atgriežamajai personai ir uz laiku vajadzīga vitāli svarīga ārstēšana, kas nav pieejama atgriešanās valstī), aizturēšanu var turpināt, ja vēl aizvien ir izraidīšanas iespējamība ir pamatota. |
| --- | --- | --- |

—

Vai aizturēšana ir likumīga, ja trešās valsts valstspiederīgais attiecīgajā brīdī ir aizsargāts pret izraidīšanu, pamatojoties uz neizdošanas (non-refoulement)principu?

—

Saskaņā ar Atgriešanas direktīvas 15. panta 4. punktu, ja izrādās, ka izraidīšanas iespējamība vairs nav pamatota (piemēram, sakarā ar iespējamu pastāvīgu neizdošanas (non-refoulement) principa piemērošanu), trešās valsts valstspiederīgos ir jāatbrīvo. Ja neizdošana (non-refoulement)ir ierobežota un spēkā tikai uz noteiktu laiku (piemēram, ticama diplomātiska garantija, ko sniedz atgriešanās valsts, varētu būt izdota uz īsu laikposmu vai atgriežamajai personai ir uz laiku vajadzīga vitāli svarīga ārstēšana, kas nav pieejama atgriešanās valstī), aizturēšanu var turpināt, ja vēl aizvien ir izraidīšanas iespējamība ir pamatota.

14.4.2.   Aizturēšanas maksimālā laikposma sasniegšana

Atgriešanas direktīvas 15. panta 5. un 6. punktā dalībvalstīm ir noteikts pienākums saskaņā ar valsts tiesību aktiem (77) noteikt maksimālo aizturēšanas laikposmu, kas nedrīkst pārsniegt sešus mēnešus (parasti) vai 18 mēnešus (divos noteiktos gadījumos: atgriežamās personas atsakās sadarboties vai kavējas vajadzīgo dokumentu saņemšana no trešām valstīm).

Valsts tiesību aktos noteiktais aizturēšanas īsākais maksimālais laikposms prevalē pār Atgriešanas direktīvā noteikto 6/18 mēnešu laikposmu: izskatot konkrētus gadījumus, piemēro valsts tiesību aktos (saskaņā ar Atgriešanas direktīvu)noteikto maksimālo laikposmu, nevis Atgriešanas direktīvā noteikto maksimālo laikposmu. Tas nozīmē, ka dalībvalsts, kura valsts tiesību aktos noteikusi, piemēram, 60 dienu maksimālo laikposmu attiecībā uz atgriežamajām personām, kuras atsakās sadarboties, nevar turpināt turēšanu apsardzībā pēc šī 60 dienu termiņa beigām, arī tad, ja Atgriešanas direktīvas 15. panta 6. punktā ir paredzēts laikposms līdz 18 mēnešiem.

Valsts tiesību aktos būtu jānosaka maksimālais aizturēšanas laikposms, kas ļautu valstu kompetentajām iestādēm veikt visus vajadzīgos pasākumus, lai izpildītu atgriešanas lēmumu, līdz ar to pabeigt vajadzīgās procedūras, lai veiksmīgi atgrieztu tos trešās valsts valstspiederīgos, kas uzturas nelikumīgi, un nodrošinātu atpakaļuzņemšanu tajā trešajā valstī, uz kuru notiek atgriešana. Komisija iesaka dalībvalstīm izmantot Atgriešanas direktīvas 15. pantā noteiktās laika rezerves, kas paredz sešus mēnešus kā sākotnēji maksimālo aizturēšanas laikposmu un iespēju aizturēšanu pagarināt līdz 18 mēnešiem šīs direktīvas 15. panta 6. punktā paredzētajos gadījumos. Tiek atgādināts, ka aizturēšanas faktisko ilgumu ir jānosaka, izskatot katru gadījumu atsevišķi, un ka atgriežamā persona ir jāatbrīvo, ja aizturēšanas apstākļi (piemēram, pamatota izraidīšanas iespējamība) vairs nepastāv.

Piemēri iemesliem, kuri ir/nav pamatojums aizturēšanas laikposma pagarināšanai saskaņā ar 15. panta 6. punktu.

| — | Ar to, ka nav personu apliecinošu dokumentu, vien nepietiek, lai pamatotu aizturēšanas pagarināšanu – sk. Tiesas spriedumu lietā-146/14, Mahdi (73. punkts): “[...] tas, ka attiecīgajam trešās valsts valstspiederīgajam nav personu apliecinošu dokumentu, pats par sevi nevar pamatot Direktīvas 2008/115/EK 15. panta 6. punktā paredzēto aizturēšanas termiņa pagarināšanu”. |
| --- | --- |

—

Ar to, ka nav personu apliecinošu dokumentu, vien nepietiek, lai pamatotu aizturēšanas pagarināšanu – sk. Tiesas spriedumu lietā-146/14, Mahdi (73. punkts): “[...] tas, ka attiecīgajam trešās valsts valstspiederīgajam nav personu apliecinošu dokumentu, pats par sevi nevar pamatot Direktīvas 2008/115/EK 15. panta 6. punktā paredzēto aizturēšanas termiņa pagarināšanu”.

| — | Nesadarbošanās personu apliecinošu dokumentu iegūšanas procesā var būt par pamatu aizturēšanas pagarināšanai, ja pastāv cēloņsakarība starp nesadarbošanos un neatgriešanu – sk. Tiesas spriedumu lietā C-146/14, Mahdi (85. punkts): “[...] tikai tad, ja, izvērtējot minētā valstspiederīgā uzvedību aizturēšanas periodā, izriet, ka viņš nav sadarbojies, lai īstenotu izraidīšanas procedūru, un ka ir iespējams, ka šīs uzvedības dēļ šī procedūra ieilgst, [...]”. |
| --- | --- |

—

Nesadarbošanās personu apliecinošu dokumentu iegūšanas procesā var būt par pamatu aizturēšanas pagarināšanai, ja pastāv cēloņsakarība starp nesadarbošanos un neatgriešanu – sk. Tiesas spriedumu lietā C-146/14, Mahdi (85. punkts): “[...] tikai tad, ja, izvērtējot minētā valstspiederīgā uzvedību aizturēšanas periodā, izriet, ka viņš nav sadarbojies, lai īstenotu izraidīšanas procedūru, un ka ir iespējams, ka šīs uzvedības dēļ šī procedūra ieilgst, [...]”.

Papildu paskaidrojumi:

| | Aizturēšanas laikposma patvēruma meklētāja statusā ņemšana vērā: aprēķinot aizturēšanas laikposmu izraidīšanas nolūkā, nav jāņem vērā aizturēšanas laikposms patvēruma meklētāja statusā, jo uz aizturēšanu izraidīšanas nolūkā un patvēruma meklētāju aizturēšanu attiecas citi tiesību akti un regulējums – skatīt Tiesas spriedumu lietā C-237/09, Kadzoev (45. un 48. punkts): “tādējādi aizturēšana izraidīšanas nolūkā, kas tiek reglamentēta Direktīvā 2008/115/EK, un patvēruma meklētāja aizturēšana cita starpā atbilstoši Direktīvai 2003/9/EK un Direktīvai 2005/85/EK un piemērojamām valsts tiesību normām, ietilpst atšķirīgās tiesiskajās sistēmās. Līdz ar to [...] laikposms, kurā persona ir bijusi izmitināta pagaidu izmitināšanas centrā, pamatojoties uz lēmumu, kas pieņemts atbilstoši valsts un Kopienu tiesību normām par patvēruma meklētājiem, Direktīvas 2008/115/EK 15. panta nozīmē nav jāuzskata par aizturēšanu izraidīšanas nolūkā”. |
| --- | --- |

Aizturēšanas laikposma patvēruma meklētāja statusā ņemšana vērā: aprēķinot aizturēšanas laikposmu izraidīšanas nolūkā, nav jāņem vērā aizturēšanas laikposms patvēruma meklētāja statusā, jo uz aizturēšanu izraidīšanas nolūkā un patvēruma meklētāju aizturēšanu attiecas citi tiesību akti un regulējums – skatīt Tiesas spriedumu lietā C-237/09, Kadzoev (45. un 48. punkts): “tādējādi aizturēšana izraidīšanas nolūkā, kas tiek reglamentēta Direktīvā 2008/115/EK, un patvēruma meklētāja aizturēšana cita starpā atbilstoši Direktīvai 2003/9/EK un Direktīvai 2005/85/EK un piemērojamām valsts tiesību normām, ietilpst atšķirīgās tiesiskajās sistēmās. Līdz ar to [...] laikposms, kurā persona ir bijusi izmitināta pagaidu izmitināšanas centrā, pamatojoties uz lēmumu, kas pieņemts atbilstoši valsts un Kopienu tiesību normām par patvēruma meklētājiem, Direktīvas 2008/115/EK 15. panta nozīmē nav jāuzskata par aizturēšanu izraidīšanas nolūkā”.

| | Tā paša sprieduma 47. punktā pēc tam piebilsts: “ja izrādītos, ka to procedūru, kas uzsāktas pēc Kadzojeva pieteikumiem [piešķirt] patvērumu, kuri minēti šī sprieduma 19. punktā, ietvaros nav pieņemts neviens lēmums par viņa izmitināšanu pagaidu izmitināšanas centrā, un ja tā aizturēšana tātad joprojām bija balstīta uz valsts agrāko tiesisko regulējumu par aizturēšanu izraidīšanas nolūkā vai Direktīvas 2008/115/EK tiesisko regulējumu, lai aprēķinātu aizturēšanas izraidīšanas nolūkā laikposmu, kas paredzēts Direktīvas 2008/115/EK 15. panta 5. un 6. punktā, būtu jāņem vērā Kadzojeva aizturēšanas laikposms, kas atbilst laikposmam, kurā norisinājās minētās patvēruma [piešķiršanas] procedūras”. |
| --- | --- |

Tā paša sprieduma 47. punktā pēc tam piebilsts: “ja izrādītos, ka to procedūru, kas uzsāktas pēc Kadzojeva pieteikumiem [piešķirt] patvērumu, kuri minēti šī sprieduma 19. punktā, ietvaros nav pieņemts neviens lēmums par viņa izmitināšanu pagaidu izmitināšanas centrā, un ja tā aizturēšana tātad joprojām bija balstīta uz valsts agrāko tiesisko regulējumu par aizturēšanu izraidīšanas nolūkā vai Direktīvas 2008/115/EK tiesisko regulējumu, lai aprēķinātu aizturēšanas izraidīšanas nolūkā laikposmu, kas paredzēts Direktīvas 2008/115/EK 15. panta 5. un 6. punktā, būtu jāņem vērā Kadzojeva aizturēšanas laikposms, kas atbilst laikposmam, kurā norisinājās minētās patvēruma [piešķiršanas] procedūras”.

| | Tādu aizturēšanas laikposmu ņemšana vērā, kamēr tiek sagatavota Dublinas pārsūtīšanas procedūra: tiek piemērota tāda pati loģikā kā izklāstīts iepriekš saistībā ar patvēruma meklētāju aizturēšanas laikposmiem. |
| --- | --- |

Tādu aizturēšanas laikposmu ņemšana vērā, kamēr tiek sagatavota Dublinas pārsūtīšanas procedūra: tiek piemērota tāda pati loģikā kā izklāstīts iepriekš saistībā ar patvēruma meklētāju aizturēšanas laikposmiem.

| | Tādu aizturēšanas laikposmu ņemšana vērā, kuros iesniegta pārsūdzība, kuras dēļ izraidīšana ir atlikta: šādi laikposmi ir jāņem vērā – sk. Tiesas spriedumu lietā C-357/09, Kadzoev (53.–54. punkts): “tādējādi aizturēšanas laikposms, kas konkrētajai personai ir piemērots procedūras laikā, kurā izraidīšanas lēmuma tiesiskums tiek pārbaudīts tiesā, ir jāņem vērā, lai aprēķinātu maksimālo Direktīvas 2008/115/EK 15. panta 5. un 6. punktā paredzēto aizturēšanas laiku. Ja būtu citādi, tad aizturēšanas izraidīšanas nolūkā laiks vienā un tajā pašā dalībvalstī vai citā dalībvalstī varētu būt katrā gadījumā atšķirīgs, turklāt izskatāmajā lietā būtiski atšķirīgs, sakarā ar valsts tiesu procedūrām piemītošajām īpatnībām un apstākļiem, kas būtu pretrunā Direktīvas 2008/115/EK 15. panta 5. un 6. punkta mērķim – dalībvalstīs garantēt kopēju maksimālo aizturēšanas laiku”. |
| --- | --- |

Tādu aizturēšanas laikposmu ņemšana vērā, kuros iesniegta pārsūdzība, kuras dēļ izraidīšana ir atlikta: šādi laikposmi ir jāņem vērā – sk. Tiesas spriedumu lietā C-357/09, Kadzoev (53.–54. punkts): “tādējādi aizturēšanas laikposms, kas konkrētajai personai ir piemērots procedūras laikā, kurā izraidīšanas lēmuma tiesiskums tiek pārbaudīts tiesā, ir jāņem vērā, lai aprēķinātu maksimālo Direktīvas 2008/115/EK 15. panta 5. un 6. punktā paredzēto aizturēšanas laiku. Ja būtu citādi, tad aizturēšanas izraidīšanas nolūkā laiks vienā un tajā pašā dalībvalstī vai citā dalībvalstī varētu būt katrā gadījumā atšķirīgs, turklāt izskatāmajā lietā būtiski atšķirīgs, sakarā ar valsts tiesu procedūrām piemītošajām īpatnībām un apstākļiem, kas būtu pretrunā Direktīvas 2008/115/EK 15. panta 5. un 6. punkta mērķim – dalībvalstīs garantēt kopēju maksimālo aizturēšanas laiku”.

| | To aizturēšanas izraidīšanas nolūkā laikposmu ņemšana vērā, kuri pavadīti (citā) A dalībvalstī un kuriem nekavējoties sekojusi aizturēšana pirms izraidīšanas B dalībvalstī (piemēram, šāda situācija var rasties saistībā ar trešās valsts valstspiederīgā pārvietošanu no A dalībvalsts uz B dalībvalsti saskaņā ar divpusēju atpakaļuzņemšanas nolīgumu, kā noteikts Atgriešanas direktīvas 6. panta 3. punktā): Komisija uzskata, ka nevajadzētu pārsniegt galīgo 18 mēnešu termiņu nepārtrauktai aizturēšanai pirms izraidīšanas, ņemot vērā, ka ir jāievēro Atgriešanas direktīvas 15. panta 6. punktā noteiktā maksimālā laikposma effet utile. Informācijas apmaiņa starp dalībvalstīm par aizturēšanas laikposmu, kas jau pavadīts citā dalībvalstī, kā arī iespēju B dalībvalstij atteikt pārvietošanu no A dalībvalsts, ja A dalībvalsts ir pārāk vēlu veikusi pieprasījumu, jārisina saskaņā ar attiecīgajiem divpusējiem atpakaļuzņemšanas nolīgumiem. |
| --- | --- |

To aizturēšanas izraidīšanas nolūkā laikposmu ņemšana vērā, kuri pavadīti (citā) A dalībvalstī un kuriem nekavējoties sekojusi aizturēšana pirms izraidīšanas B dalībvalstī (piemēram, šāda situācija var rasties saistībā ar trešās valsts valstspiederīgā pārvietošanu no A dalībvalsts uz B dalībvalsti saskaņā ar divpusēju atpakaļuzņemšanas nolīgumu, kā noteikts Atgriešanas direktīvas 6. panta 3. punktā): Komisija uzskata, ka nevajadzētu pārsniegt galīgo 18 mēnešu termiņu nepārtrauktai aizturēšanai pirms izraidīšanas, ņemot vērā, ka ir jāievēro Atgriešanas direktīvas 15. panta 6. punktā noteiktā maksimālā laikposma effet utile. Informācijas apmaiņa starp dalībvalstīm par aizturēšanas laikposmu, kas jau pavadīts citā dalībvalstī, kā arī iespēju B dalībvalstij atteikt pārvietošanu no A dalībvalsts, ja A dalībvalsts ir pārāk vēlu veikusi pieprasījumu, jārisina saskaņā ar attiecīgajiem divpusējiem atpakaļuzņemšanas nolīgumiem.

| | To aizturēšanas laikposmu ņemšana vērā, kuri beigušies pirms Atgriešanas direktīvas noteikumu stāšanās spēkā: šādi laikposmi ir jāņem vērā (sk. Tiesas spriedumu lietā C-357/09, Kadzoev (36.-38. punkts). |
| --- | --- |

To aizturēšanas laikposmu ņemšana vērā, kuri beigušies pirms Atgriešanas direktīvas noteikumu stāšanās spēkā: šādi laikposmi ir jāņem vērā (sk. Tiesas spriedumu lietā C-357/09, Kadzoev (36.-38. punkts).

14.5.   Atgriežamo personu atkārtota aizturēšana

Nedrīkst neievērot Atgriešanas direktīvā noteiktos maksimālos aizturēšanas laikposmus un atkārtoti aizturēt atgriežamās personas uzreiz pēc to atbrīvošanas no aizturēšanas.

Vienas un tās pašas personas atkārtota aizturēšana var būt likumīga tikai tad, ja ir radušās būtiskas izmaiņas attiecīgajos apstākļos (piemēram, trešā valsts izsniedz vajadzīgos dokumentus vai ir uzlabojusies situācija izcelsmes valstī, radot drošas atgriešanās iespēju), ja minētās izmaiņas rada “pamatotu izraidīšanas iespējamību” [pamatotu iemeslu izraidīšanai] saskaņā ar Atgriešanas direktīvas 15. panta 4. punktu un ja ir izpildīti visi pārējie nosacījumi aizturēšanas piemērošanai saskaņā ar šīs direktīvas 15. pantu.

14.6.   Vājāku piespiedu līdzekļu izmantošana pēc aizturēšanas beigām

Vājākus piespiedu līdzekļus, piemēram, regulāru reģistrēšanos attiecīgās iestādēs, atbilstošas finanšu garantijas depozītu, dokumentu iesniegšanu vai pienākumu uzturēties noteiktā vietā, var piemērot tikai tik ilgi un tādā mērā, kamēr tos var uzskatīt par atgriešanas izpildei “
  nepieciešamiem pasākumiem
  ”. Lai gan vājāku piespiedu līdzekļu izmantošanai nav paredzēti galīgi maksimālie termiņi, attiecībā uz šādu pasākumu tvērumu un ilgumu veic visaptverošu novērtējumu par to samērīgumu.

Turklāt, ja vājākie piespiedu līdzekļi pēc būtības un iedarbības ir līdzīgi vai līdzvērtīgi brīvības atņemšanai (piemēram, neierobežots pienākums uzturēties konkrētās telpās, bez iespējas pamest šīs telpas), tie de facto ir jāuzskata par aizturēšanu un jāpiemēro Atgriešanas direktīvas 15. panta 5. un 6. punktā paredzētie termiņi.

15.   AIZTURĒŠANAS APSTĀKĻI

Juridiskais pamats: Atgriešanas direktīva – 16. pants

| 1. | Turēšanu apsardzībā parasti īsteno īpašās aizturēšanas telpās. Ja dalībvalsts nespēj nodrošināt uzturēšanos īpašās aizturēšanas telpās un ir spiesta izmantot cietuma telpas, aizturētos trešo valstu valstspiederīgos nošķir no parastiem ieslodzītiem. |
| --- | --- |

1.

Turēšanu apsardzībā parasti īsteno īpašās aizturēšanas telpās. Ja dalībvalsts nespēj nodrošināt uzturēšanos īpašās aizturēšanas telpās un ir spiesta izmantot cietuma telpas, aizturētos trešo valstu valstspiederīgos nošķir no parastiem ieslodzītiem.

| 2. | Aizturētajiem trešo valstu valstspiederīgajiem pēc viņu lūguma ļauj laicīgi sazināties ar juridiskiem pārstāvjiem, ģimenes locekļiem un kompetentām konsulārām iestādēm. |
| --- | --- |

2.

Aizturētajiem trešo valstu valstspiederīgajiem pēc viņu lūguma ļauj laicīgi sazināties ar juridiskiem pārstāvjiem, ģimenes locekļiem un kompetentām konsulārām iestādēm.

| 3. | Īpašu uzmanību pievērš mazāk aizsargātu personu stāvoklim. Tām nodrošina neatliekamo veselības aprūpi un slimību primāro ārstēšanu. |
| --- | --- |

3.

Īpašu uzmanību pievērš mazāk aizsargātu personu stāvoklim. Tām nodrošina neatliekamo veselības aprūpi un slimību primāro ārstēšanu.

| 4. | Attiecīgām un kompetentām valstu, starptautiskām un nevalstiskām organizācijām un struktūrām jābūt iespējai apmeklēt 1. punktā minētās aizturēšanas telpas, lai pārliecinātos, ka saskaņā ar šo nodaļu tās tiek izmantotas trešo valstu valstspiederīgo aizturēšanas nodrošināšanai. Var noteikt, ka šādiem apmeklējumiem nepieciešama atļauja. |
| --- | --- |

4.

Attiecīgām un kompetentām valstu, starptautiskām un nevalstiskām organizācijām un struktūrām jābūt iespējai apmeklēt 1. punktā minētās aizturēšanas telpas, lai pārliecinātos, ka saskaņā ar šo nodaļu tās tiek izmantotas trešo valstu valstspiederīgo aizturēšanas nodrošināšanai. Var noteikt, ka šādiem apmeklējumiem nepieciešama atļauja.

| 5. | Aizturētajiem trešo valstu valstspiederīgajiem sistemātiski nodrošina informāciju, kas skaidro aizturēšanas telpu noteikumus un izklāsta to tiesības un pienākumus. Tajā ir ietverta arī informācija par to tiesībām saskaņā ar valsts tiesību aktiem sazināties ar 4. punktā minētajām organizācijām un struktūrām. |
| --- | --- |

5.

Aizturētajiem trešo valstu valstspiederīgajiem sistemātiski nodrošina informāciju, kas skaidro aizturēšanas telpu noteikumus un izklāsta to tiesības un pienākumus. Tajā ir ietverta arī informācija par to tiesībām saskaņā ar valsts tiesību aktiem sazināties ar 4. punktā minētajām organizācijām un struktūrām.

15.1.   Sākotnēja policijas uzraudzība

Uz sākotnēju policijas veiktu arestu (aizturēšanu) identifikācijas nolūkā attiecas valsts tiesību akti: tas ir skaidri norādīts Atgriešanas direktīvas 17. apsvērumā: “neskarot sākotnēju aizturēšanu, ko veic tiesībaizsardzības iestādes un koreglamentē valsts tiesību akti, turēšana apsardzībā parasti būtu īstenojama šim nolūkam īpaši paredzētās telpās”. Tas nozīmē, ka sākotnējā posmā var turpināt valsts tiesību aktu piemērošanu. Lai gan tas nav juridisks pienākums, dalībvalstis tiek mudinātas nodrošināt, ka šajā posmā trešo valstu valstspiederīgos nošķir no parastajiem ieslodzītajiem.

Sākotnējās aizturēšanas laikposms, kurā iespējami neatbilstīgos migrantus var turēt policijas uzraudzībā: īss, bet saprātīgs laikposms, lai identificētu aizturēto personu un lai sameklētu datus, kas ļauj noskaidrot, vai šī persona ir trešās valsts valstspiederīgais, kas valstī uzturas nelikumīgi – sk. Tiesas spriedumu lietā C-329/11, Achughbabian (31. punkts): “Šajā ziņā ir svarīgi norādīt, ka kompetento iestāžu rīcībā ir jābūt laika posmam, kas gan, protams, ir īss, bet saprātīgs, lai identificētu pārbaudīto personu un lai sameklētu datus, kas ļauj noskaidrot, vai šī persona ir trešās valsts valstspiederīgais, kas valstī uzturas nelikumīgi. Uzvārda un pilsonības noskaidrošana gadījumā, ja ieinteresētā persona nesadarbojas, var izrādīties sarežģīta. Var izrādīties sarežģīti pārbaudīt arī to, vai personas uzturēšanās ir nelikumīga, īpaši tad, ja ieinteresētā persona atsaucas uz patvēruma pieprasītāja vai bēgļa statusu. Ņemot vērā iepriekš norādīto, kompetentajām iestādēm, lai neapdraudētu Direktīvas 2008/115/EK mērķi, kas ir atgādināts iepriekšējā punktā, ir jārīkojas rūpīgi un nekavējoties jāieņem nostāja par attiecīgās personas uzturēšanās likumīgo vai nelikumīgo raksturu”. Komisija mudina dalībvalstis nodrošināt, ka arī tad, ja nav noteikts konkrēts saistošs laikposms, neatbilstīgo migrantu pārvietošanu uz īpašām aizturēšanas telpām parasti veic 48 stundu laikā no aizturēšanas brīža (izņemot gadījumus, kad ilgāks laikposms ir pieļaujams attālā ģeogrāfiskā novietojuma dēļ).

15.2.   Īpaši paredzētu telpu izmantošana kā vispārējs noteikums

Īpaši paredzētu telpu izmantošana ir vispārējs noteikums: atgriežamās personas nav noziedznieki, un tās ir pelnījušas citādu attieksmi nekā parastie ieslodzītie. Tādējādi īpaši paredzētu telpu izmantošana ir vispārējs noteikums, kas paredzēts Atgriešanas direktīvā. Dalībvalstīm ir izvirzīta prasība izraidīšanas nolūkā turēt trešo valstu valstspiederīgos, kas dalībvalstī uzturas nelikumīgi, īpaši paredzētās aizturēšanas telpās, nevis parasto cietumu telpās. Tas nozīmē pienākumu dalībvalstīm pārliecināties, ka īpaši paredzētās aizturēšanas telpās ir pieejams pietiekams daudzums vietu, tādējādi aizturēšanas kapacitāti pielāgot faktiskajām vajadzībām, nodrošinot piemērotus aizturēšanas materiālos apstākļus.

Izņēmumi no vispārējā noteikuma: Atgriešanas direktīvas 16. panta 1. punktā paredzētais izņēmums, kas ļauj dalībvalstīm izņēmuma gadījumos ievietot pirms izraidīšanas aizturētās personas parasto cietumu telpās, ir jāinterpretē sašaurināti. Tiesa to skaidri apstiprinājusi spriedumā apvienotajās lietās C-473/13, Bero un C-514/13, Bouzalmate
   (78) (25. punkts): “[...] 16. panta 1. punkta [...] otrajā teikumā ir paredzēta atkāpe no šī principa, kas kā tāda ir jāinterpretē šauri (šajā ziņā sk. spriedumu lietā Kamberaj, C–571/10, EU:C:2012:233, 86. punkts)”. Izdarot šādu izņēmumu, ir pilnībā jāievēro pamattiesības, pienācīgi apsverot tādus elementus kā situācijas, kad aizturēto personu ir pārmērīgi daudz, nepieciešamība izvairīties no atkārtotas pārvietošanas un iespējamais kaitējums atgriežamās personas labklājībai, īpaši mazāk aizsargātu personu gadījumā.

Neprognozējama aizturēto personu skaita palielināšanās: Atgriešanas direktīvas 16. panta 1. punktā paredzēto izņēmumu var piemērot, kad neprognozējamo neatbilstīgajai migrācijai raksturīgo kvantitatīvo svārstību dēļ aizturēto skaits ir neparedzēti liels (bet nerada Atgriešanas direktīvas 18. pantā norādīto “ārkārtas situāciju”), un ir problēmas izvietot aizturētās personas īpaši paredzētās telpās dalībvalstī, kurai normālos apstākļos ir pieejams atbilstīgs/pietiekams vietu skaits īpaši paredzētās telpās.

Agresīvas aizturētās personas: saskaņā ar ECT judikatūru dalībvalstīm ir pienākums aizsargāt atgriežamās personas aizturēšanas telpās pret citu aizturēto personu agresīvu vai nepiedienīgu uzvedību. Dalībvalstis tiek mudinātas meklēt praktiskus risinājums šīs problēmas novēršanai aizturēšanai īpaši paredzētajās telpās, neizmantojot cietumu telpas. Iespējamie risinājumi var ietvert noteiktu aizturēšanas centra daļu/spārnu paredzēšanu agresīvu personu izvietošanai vai īpaši šādai personu kategorijai paredzētu aizturēšanas centru izveidi.

Aizturēšanai īpaši paredzētu telpu trūkums dalībvalsts reģionos: aizturēšanai īpaši paredzētu telpu trūkums dalībvalsts reģionos laikā, kad citā tās pašas dalībvalsts daļā šādas telpas ir pieejamas, nav pamatojums ievietošanai parasto cietumu telpās. Tiesa to skaidri apstiprinājusi spriedumā apvienotajās lietās C-473/13, Bero un C-514/13, Bouzalmate (32. punkts): “Direktīvas 2008/115/EK 16. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka dalībvalstij principā trešo valstu pilsoņi, kuri uzturas [valstī] nelikumīgi, izraidīšanas nolūkos ir jāpatur apsardzībā šīs dalībvalsts īpašās aizturēšanas telpās, lai gan šai dalībvalstij ir federāla struktūra un federālajai zemei, kuras kompetencē ir lemt par šādu izvietošanu un to izpildīt saskaņā ar valsts tiesībām, nav šādu aizturēšanas telpu”.

Īss aizturēšanas laikposms: tas, ka aizturēšana visticamāk būs tikai īsā laikposmā (piemēram, septiņas dienas vai mazāk), nav likumīgs iemesls, lai izņēmuma kārtā izmantotu cietuma telpas.

Aizturēšana slēgtā medicīnas/psihiatriskās ārstniecības iestādē: aizturēšana pirms izraidīšanas slēgtās medicīnas/psihiatriskās ārstēšanas iestādēs vai kopā ar personām, kuras aizturētas medicīnisku apsvērumu dēļ, Atgriešanas direktīvas 16. panta 1. punktā nav paredzēta un būtu pretrunā šā panta effet utile, ja vien, ņemot vērā attiecīgās personas medicīnisko un veselības stāvokli, aizturēšanai vai pārvietošanai ir vajadzīga īpaši piemērota telpa, lai nodrošinātu šai personai atbilstīgu un nepārtrauktu īpašu medicīnisko uzraudzību, palīdzību un aprūpi nolūkā nepieļaut šīs personas veselības stāvokļa pasliktināšanos.

15.3.   Nošķiršana no parastajiem ieslodzītajiem

Pienākums nošķirt atgriežamās personas no parastajiem ieslodzītajiem ir absolūta prasība: Atgriešanas direktīvā ir paredzēts bezierunu nosacījums, ka dalībvalstīm jānodrošina, ka trešo valstu valstspiederīgos, kas dalībvalstī uzturas nelikumīgi, vienmēr nošķir no parastajiem ieslodzītajiem, ja dalībvalsts izņēmuma kārtā nevar nodrošināt izvietošanu īpaši paredzētās aizturēšanas telpās.

Bijušie ieslodzītie, kuriem piemēro atgriešanu: tiklīdz cietumsods ir izciests un persona ir jāatbrīvo, stājas spēkā noteikumi par aizturēšanu izraidīšanas nolūkā, tostarp Atgriešanas direktīvas 16. panta 1. punkta noteikumi par turēšanu apsardzībā īpaši paredzētās telpās. Ja izraidīšanas procesa sagatavošana un, iespējams, izraidīšana tiek veikta laikposmā, uz kuru vēl attiecas cietumsods, turēšanu cietumā var turpināt, jo šajā laikposmā joprojām tiek piemērots sods par iepriekš izdarīto noziegumu. Dalībvalstis tiek mudinātas jau laicīgi iepriekš sākt visas izraidīšanai vajadzīgās procedūras, kamēr attiecīgās personas vēl izcieš savu ar brīvības atņemšanu saistīto sodu cietumā, lai nodrošinātu, ka trešās valsts valstspiederīgos varētu veiksmīgi atgriezt ne vēlāk kā tajā brīdī, kad viņus izlaiž no cietuma.

Agresīvas aizturētās personas: atgriežamo personu agresīva vai nepiedienīga uzvedība nav pamatojums to aizturēšanai kopā ar parastajiem ieslodzītajiem, izņemot gadījumus, kad agresīvā rīcība ir uzskatāma par noziegumu un tiesa ir piespriedusi attiecīgu cietumsodu.

Termins “parastie ieslodzītie” attiecas gan uz notiesātiem ieslodzītajiem, gan uz apsūdzētiem ieslodzītajiem: tas ir apstiprināts Eiropas Padomes Ministru komitejas 2005. gada 4. maijā pieņemtajās “Divdesmit pamatnostādnēs piespiedu atgriešanai”, kurās skaidri norādīts, ka “personas, kas pirms to izraidīšanas tiek turētas apsardzībā, parasti ir jānošķir no apsūdzētajiem un notiesātajiem”. Tādējādi aizturētās personas ir jānošķir arī no apsūdzētiem ieslodzītajiem.

Atgriežamās personas piekrišana aizturēšanai kopā ar ieslodzītajiem nav iespējama: spriedumā lietā C-474/13, Pham
   (79) (21. un 22. punktā) Tiesa skaidri apstiprināja, ka: “Šajā ziņā pienākums nošķirt trešo valstu valstspiederīgos, kas uzturas nelikumīgi, no parastajiem ieslodzītajiem, kas paredzēts šīs direktīvas 16. panta 1. punkta otrajā teikumā, nav tikai trešās valsts valstspiederīgā ievietošanas apsardzībā ieslodzījuma vietā īpašs izpildes nosacījums, bet ir šīs ievietošanas pamatnosacījums, bez kura principā tā neatbilstu šai direktīvai. Šādā kontekstā dalībvalstij nav jāņem vērā attiecīgā trešās valsts valstspiederīgā vēlme”.

15.4.   Aizturēšanas materiālie apstākļi

Atgriešanas direktīva – 16. pants 1) EP pamatnostādņu piespiedu atgriešanai 10. pamatnostādnē (“turēšanas apsardzībā apstākļi pirms izraidīšanas”); Eiropas Padomes Spīdzināšanas novēršanas komitejas standarti un faktu lapa par imigrantu turēšanu apsardzībā; 2006. gada Eiropas cietumu noteikumi

Atgriešanas direktīvā ir paredzētas vairākas konkrētas garantijas. Dalībvalstīm ir pienākums:

| — | nodrošināt neatliekamo veselības aprūpi un slimību primāro ārstēšanu, |
| --- | --- |

—

nodrošināt neatliekamo veselības aprūpi un slimību primāro ārstēšanu,

| — | pievērst uzmanību mazāk aizsargātu personu situācijai, kas kopumā nozīmē arī to, ka ir pienācīgi jāņem vērā tādi elementi kā attiecīgās personas vecums, invaliditāte un veselība (tostarp garīgā veselība), |
| --- | --- |

—

pievērst uzmanību mazāk aizsargātu personu situācijai, kas kopumā nozīmē arī to, ka ir pienācīgi jāņem vērā tādi elementi kā attiecīgās personas vecums, invaliditāte un veselība (tostarp garīgā veselība),

| — | nodrošināt aizturētajiem informāciju par noteikumiem, ko piemēro aizturēšanas telpās, un izklāsta aizturēto tiesības un pienākumus; ieteicams šo informāciju sniegt pēc iespējas ātrāk, un ne vēlāk kā 24 stundas pēc ierašanās, |
| --- | --- |

—

nodrošināt aizturētajiem informāciju par noteikumiem, ko piemēro aizturēšanas telpās, un izklāsta aizturēto tiesības un pienākumus; ieteicams šo informāciju sniegt pēc iespējas ātrāk, un ne vēlāk kā 24 stundas pēc ierašanās,

| — | ļaut aizturētajiem sazināties ar juridiskajiem pārstāvjiem, ģimenes locekļiem un kompetentām konsulārām iestādēm, |
| --- | --- |

—

ļaut aizturētajiem sazināties ar juridiskajiem pārstāvjiem, ģimenes locekļiem un kompetentām konsulārām iestādēm,

| — | dot iespēju attiecīgām un kompetentām valstu, starptautiskām un nevalstiskām organizācijām un struktūrām apmeklēt aizturēšanas telpas; minētās tiesības attiecīgajām struktūrām piešķir neatkarīgi no aizturētās personas izteikta uzaicinājuma. |
| --- | --- |

—

dot iespēju attiecīgām un kompetentām valstu, starptautiskām un nevalstiskām organizācijām un struktūrām apmeklēt aizturēšanas telpas; minētās tiesības attiecīgajām struktūrām piešķir neatkarīgi no aizturētās personas izteikta uzaicinājuma.

Tajos jautājumos, kurus nereglamentē Atgriešanas direktīva, dalībvalstis ievēro attiecīgos EP standartus, jo īpaši “
  CPT standartus”: Atgriešanas direktīva nereglamentē noteiktus aizturēšanas materiālos apstākļus, piemēram, telpu lielumu, piekļuvi sanitārajām labierīcībām, piekļuvi āra teritorijai, ēdināšanu. Direktīvas 17. apsvērumā noteikts, ka aizturētām personām ir jānodrošina humāna un cieņpilna attieksme, ievērojot viņu pamattiesības un saskaņā ar starptautiskajiem tiesību aktiem. Ja dalībvalstis piemēro aizturēšanu izraidīšanas nolūkā, tas ir jāveic saskaņā ar CFR 4. panta noteikumiem, kuri aizliedz necilvēcīgu vai pazemojošu attieksmi. Minētā dalībvalstu pienākuma praktiskā ietekme ir sīkāk izklāstīta:

| 1) | Eiropas Padomes pamatnostādņu piespiedu atgriešanai 10. pamatnostādnē (“aizturēšanas apstākļi pirms izraidīšanas”); |
| --- | --- |

1)

Eiropas Padomes pamatnostādņu piespiedu atgriešanai 10. pamatnostādnē (“aizturēšanas apstākļi pirms izraidīšanas”);

| 2) | Eiropas Padomes Spīdzināšanas novēršanas komitejas izstrādātajos standartos (CPT standarti, dokuments CPT/Inf/E (2002) 1 – Rev. 2013; CPT faktu lapā par imigrantu aizturēšanu, dokuments CPT/Inf(2017)3), kurā konkrēti aplūkotas aizturētu neatbilstīgo migrantu īpašās vajadzības un statuss; |
| --- | --- |

2)

Eiropas Padomes Spīdzināšanas novēršanas komitejas izstrādātajos standartos (CPT standarti, dokuments CPT/Inf/E (2002) 1 – Rev. 2013; CPT faktu lapā par imigrantu aizturēšanu, dokuments CPT/Inf(2017)3), kurā konkrēti aplūkotas aizturētu neatbilstīgo migrantu īpašās vajadzības un statuss;

| 3) | 2006. gada Eiropas cietumu noteikumos (Dalībvalstu Ministru komitejas ieteikumi REC(2006)2) kā obligāti pamatstandarti attiecībā uz visiem jautājumiem, kuri nav ietverti iepriekš minētajos standartos; |
| --- | --- |

3)

2006. gada Eiropas cietumu noteikumos (Dalībvalstu Ministru komitejas ieteikumi REC(2006)2) kā obligāti pamatstandarti attiecībā uz visiem jautājumiem, kuri nav ietverti iepriekš minētajos standartos;

| 4) | ANO Minimālajos standartnoteikumos par apiešanos ar ieslodzītajiem (apstiprinājusi Ekonomikas un Sociālo lietu padome ar 1957. g. 31. jūlija rezolūciju 663 C (XXIV) un 1977. g. 13. maija rezolūciju 2076 (LXII)). |
| --- | --- |

4)

ANO Minimālajos standartnoteikumos par apiešanos ar ieslodzītajiem (apstiprinājusi Ekonomikas un Sociālo lietu padome ar 1957. g. 31. jūlija rezolūciju 663 C (XXIV) un 1977. g. 13. maija rezolūciju 2076 (LXII)).

Minētie standarti ir vispārēji atzītas ar aizturēšanu saistītas prasības, kuras dalībvalstīm obligāti jāievēro, veicot jebkuru aizturēšanu, lai nodrošinātu atbilstību ECTK prasībām un prasībām, kuras izriet no ES Pamattiesību hartas, piemērojot ES tiesību aktus.

Eiropas Padomes 10. pamatnostādne – aizturēšanas apstākļi pirms izraidīšanas

| 1. | Personas, kas pirms to izraidīšanas tiek aizturētas, parasti visīsākajā iespējamajā termiņā ievieto aizturēšanai īpaši paredzētās telpās, nodrošinot materiālos apstākļus un režīmu, kas ir piemērots to tiesiskajam statusam, un atbilstīgi kvalificētu personālu. |
| --- | --- |

1.

Personas, kas pirms to izraidīšanas tiek aizturētas, parasti visīsākajā iespējamajā termiņā ievieto aizturēšanai īpaši paredzētās telpās, nodrošinot materiālos apstākļus un režīmu, kas ir piemērots to tiesiskajam statusam, un atbilstīgi kvalificētu personālu.

| 2. | Minētajās telpās nodrošina izmitināšanu atbilstīgi mēbelētās, tīrās un izremontētās telpās, kurās paredzēta izvietoto cilvēku skaitam pietiekama dzīvojamā platība. Turklāt, projektējot un iekārtojot telpas, jānodrošina, lai tās iespējami mazāk atgādinātu brīvības atņemšanas iestādes vidi. Organizētajās nodarbībās jāiekļauj nodarbības svaigā gaisā, piekļuve atpūtas istabai, radio/televīzijai un avīzēm/žurnāliem, kā arī atbilstīgam rekreācijas aprīkojumam. |
| --- | --- |

2.

Minētajās telpās nodrošina izmitināšanu atbilstīgi mēbelētās, tīrās un izremontētās telpās, kurās paredzēta izvietoto cilvēku skaitam pietiekama dzīvojamā platība. Turklāt, projektējot un iekārtojot telpas, jānodrošina, lai tās iespējami mazāk atgādinātu brīvības atņemšanas iestādes vidi. Organizētajās nodarbībās jāiekļauj nodarbības svaigā gaisā, piekļuve atpūtas istabai, radio/televīzijai un avīzēm/žurnāliem, kā arī atbilstīgam rekreācijas aprīkojumam.

| 3. | Personālam, kas strādā šādās telpās, jābūt rūpīgi izraudzītam un tam nodrošina atbilstīgu apmācību. Dalībvalstis tiek mudinātas pēc iespējas nodrošināt attiecīgajam personālam apmācību, kas ļautu ne vien iegūt saziņas prasmes, bet arī iepazīstinātu ar aizturēto personu pārstāvēto kultūru. Vēlams, lai dažiem darbiniekiem būtu atbilstīgās valodas prasmes un tie spētu pazīt aizturēto personu reakcijas uz stresu iespējamos simptomus un atbilstoši rīkoties. Vajadzības gadījumā personālam jābūt spējīgam izmantot ārējo atbalstu, it īpaši medicīnisko un sociālo palīdzību. |
| --- | --- |

3.

Personālam, kas strādā šādās telpās, jābūt rūpīgi izraudzītam un tam nodrošina atbilstīgu apmācību. Dalībvalstis tiek mudinātas pēc iespējas nodrošināt attiecīgajam personālam apmācību, kas ļautu ne vien iegūt saziņas prasmes, bet arī iepazīstinātu ar aizturēto personu pārstāvēto kultūru. Vēlams, lai dažiem darbiniekiem būtu atbilstīgās valodas prasmes un tie spētu pazīt aizturēto personu reakcijas uz stresu iespējamos simptomus un atbilstoši rīkoties. Vajadzības gadījumā personālam jābūt spējīgam izmantot ārējo atbalstu, it īpaši medicīnisko un sociālo palīdzību.

| 4. | Personas, kas pirms to izraidīšanas no teritorijas tiek aizturētas, parasti nošķir no parastajiem ieslodzītajiem – gan no notiesātiem, gan no apsūdzētiem ieslodzītajiem. Vīriešus un sievietes jāatdala no pretējā dzimuma pārstāvjiem, ja viņi to vēlas; taču jāievēro ģimenes vienotības princips, un tāpēc ģimenes ir attiecīgi jāizmitina. |
| --- | --- |

4.

Personas, kas pirms to izraidīšanas no teritorijas tiek aizturētas, parasti nošķir no parastajiem ieslodzītajiem – gan no notiesātiem, gan no apsūdzētiem ieslodzītajiem. Vīriešus un sievietes jāatdala no pretējā dzimuma pārstāvjiem, ja viņi to vēlas; taču jāievēro ģimenes vienotības princips, un tāpēc ģimenes ir attiecīgi jāizmitina.

| 5. | Valsts iestādes nodrošina, ka personām, kuras aiztur šādās iestādēs, saskaņā ar attiecīgajiem valsts tiesību aktiem ir piekļuve advokātiem, ārstiem, nevalstiskajām organizācijām, saviem ģimenes locekļiem un Apvienoto Nāciju Organizācijas Augstā komisāra bēgļu jautājumos birojam (UNHCR), un ka tām ir iespēja sazināties ar ārpasauli. Turklāt minēto iestāžu darbību sistemātiski uzrauga, tostarp atzīti neatkarīgi novērotāji. |
| --- | --- |

5.

Valsts iestādes nodrošina, ka personām, kuras aiztur šādās iestādēs, saskaņā ar attiecīgajiem valsts tiesību aktiem ir piekļuve advokātiem, ārstiem, nevalstiskajām organizācijām, saviem ģimenes locekļiem un Apvienoto Nāciju Organizācijas Augstā komisāra bēgļu jautājumos birojam (UNHCR), un ka tām ir iespēja sazināties ar ārpasauli. Turklāt minēto iestāžu darbību sistemātiski uzrauga, tostarp atzīti neatkarīgi novērotāji.

| 6. | Aizturētajām personām ir tiesības iesniegt sūdzības par iespējamiem sliktas izturēšanās gadījumiem un par to, ka tām nav nodrošināta aizsardzība pret citu aizturēto personu vardarbību. Sūdzību iesniedzējiem un lieciniekiem nodrošina aizsardzību pret visu veidu sliktu izturēšanos vai iebiedēšanu saistībā ar iesniegto sūdzību vai sniegto liecību. |
| --- | --- |

6.

Aizturētajām personām ir tiesības iesniegt sūdzības par iespējamiem sliktas izturēšanās gadījumiem un par to, ka tām nav nodrošināta aizsardzība pret citu aizturēto personu vardarbību. Sūdzību iesniedzējiem un lieciniekiem nodrošina aizsardzību pret visu veidu sliktu izturēšanos vai iebiedēšanu saistībā ar iesniegto sūdzību vai sniegto liecību.

| 7. | Aizturētās personas sistemātiski informē par noteikumiem, ko piemēro aizturēšanas iestādē, par šīm personām piemērojamo procedūru un par to tiesībām un pienākumiem. Minēto informāciju nodrošina attiecīgo personu visbiežāk lietotajā valodā un vajadzības gadījumā nodrošina tulka pakalpojumus. Aizturētās personas informē par to tiesībām sazināties ar pašu izraudzītu advokātu, kompetento savas valsts diplomātisko pārstāvniecību, tādām starptautiskajām organizācijām kā UNHCR un Starptautiskā Migrācijas organizācija (IOM) un nevalstiskajām organizācijām. Šajā saistībā nodrošina palīdzību. |
| --- | --- |

7.

Aizturētās personas sistemātiski informē par noteikumiem, ko piemēro aizturēšanas iestādē, par šīm personām piemērojamo procedūru un par to tiesībām un pienākumiem. Minēto informāciju nodrošina attiecīgo personu visbiežāk lietotajā valodā un vajadzības gadījumā nodrošina tulka pakalpojumus. Aizturētās personas informē par to tiesībām sazināties ar pašu izraudzītu advokātu, kompetento savas valsts diplomātisko pārstāvniecību, tādām starptautiskajām organizācijām kā UNHCR un Starptautiskā Migrācijas organizācija (IOM) un nevalstiskajām organizācijām. Šajā saistībā nodrošina palīdzību.

Spīdzināšanas novēršanas standarti par aizturēšanu, kas saistīta ar imigrāciju – izvilkumi

| 29. | (aizturēšanas telpas). [...] Protams, šādos centros jābūt atbilstīgi mēbelētām, tīrām un izremontētām telpām, kurās paredzēta izvietoto cilvēku skaitam pietiekama dzīvojamā platība. Turklāt, projektējot un iekārtojot telpas, jānodrošina, lai tās iespējami mazāk atgādinātu brīvības atņemšanas iestādes vidi. Attiecībā uz režīmam atbilstīgām nodarbībām jānorāda, ka tajās būtu jāiekļauj ārpustelpu nodarbības, dienas atpūtas telpas un piekļuve radio/televīzijai, laikrakstiem un žurnāliem, kā arī citas piemērotas atpūtas iespējas (piemēram, galda spēles, galda teniss). Jo ilgāku laiku cilvēki atrodas apcietinājumā, jo plašākam ir jābūt piedāvāto nodarbību klāstam.


  Aizturēto imigrantu centru personālam ir īpaši sarežģīti pienākumi. Pirmkārt, valodas barjeru dēļ viņiem nenovēršami būs saziņas grūtības. Otrkārt, daudziem aizturētajiem, kas nav aizdomās turamie par nozieguma izdarīšanu, būs grūti pieņemt faktu, ka viņiem atņemta brīvība. Treškārt, iespējams saspīlējuma risks starp dažādu tautību vai etnisko grupu pārstāvjiem. Tāpēc CPT uzskata, ka galvenais uzdevums ir šādos centros strādājošo darbinieku rūpīga atlase un pienācīga apmācība. Attiecīgajiem darbiniekiem ir nepieciešamas ļoti labas saskarsmes spējas; turklāt viņiem ir nepieciešamas zināšanas par dažādām kultūrām, un vismaz dažiem no viņiem ir nepieciešamas attiecīgās valodas zināšanas. Turklāt viņiem jābūt apmācītiem atpazīt aizturēto iespējamās stresa reakcijas pazīmes (posttraumatiskas vai ar sociāli kulturālajām pārmaiņām saistītas) un attiecīgi rīkoties. |
| --- | --- |

29.

(aizturēšanas telpas). [...] Protams, šādos centros jābūt atbilstīgi mēbelētām, tīrām un izremontētām telpām, kurās paredzēta izvietoto cilvēku skaitam pietiekama dzīvojamā platība. Turklāt, projektējot un iekārtojot telpas, jānodrošina, lai tās iespējami mazāk atgādinātu brīvības atņemšanas iestādes vidi. Attiecībā uz režīmam atbilstīgām nodarbībām jānorāda, ka tajās būtu jāiekļauj ārpustelpu nodarbības, dienas atpūtas telpas un piekļuve radio/televīzijai, laikrakstiem un žurnāliem, kā arī citas piemērotas atpūtas iespējas (piemēram, galda spēles, galda teniss). Jo ilgāku laiku cilvēki atrodas apcietinājumā, jo plašākam ir jābūt piedāvāto nodarbību klāstam.

Aizturēto imigrantu centru personālam ir īpaši sarežģīti pienākumi. Pirmkārt, valodas barjeru dēļ viņiem nenovēršami būs saziņas grūtības. Otrkārt, daudziem aizturētajiem, kas nav aizdomās turamie par nozieguma izdarīšanu, būs grūti pieņemt faktu, ka viņiem atņemta brīvība. Treškārt, iespējams saspīlējuma risks starp dažādu tautību vai etnisko grupu pārstāvjiem. Tāpēc CPT uzskata, ka galvenais uzdevums ir šādos centros strādājošo darbinieku rūpīga atlase un pienācīga apmācība. Attiecīgajiem darbiniekiem ir nepieciešamas ļoti labas saskarsmes spējas; turklāt viņiem ir nepieciešamas zināšanas par dažādām kultūrām, un vismaz dažiem no viņiem ir nepieciešamas attiecīgās valodas zināšanas. Turklāt viņiem jābūt apmācītiem atpazīt aizturēto iespējamās stresa reakcijas pazīmes (posttraumatiskas vai ar sociāli kulturālajām pārmaiņām saistītas) un attiecīgi rīkoties.

| 79. | Neatbilstīgo imigrantu aizturēšanas apstākļiem būtu jāatspoguļo viņiem piemērotās brīvības atņemšanas būtība; tiem jābūt ar nelieliem ierobežojumiem un daudzveidīgu nodarbību režīmu. Piemēram, aizturētajiem neatbilstīgajiem imigrantiem jābūt iespējai saglabāt pilnvērtīgus sakarus ar ārpasauli (tostarp iespējai bieži izmantot tālruni un tikties ar apmeklētājiem), un viņu brīvība pārvietoties brīvības atņemšanas iestādē ir ierobežojama, cik maz iespējams. Pat ja apcietinājuma apstākļi brīvības atņemšanas iestādēs atbilst šīm prasībām – tas, protams, tā nav vienmēr –, CPT uzskata, ka minēto iemeslu dēļ neatbilstīgo imigrantu turēšana brīvības atņemšanas iestādes vidē būtībā ir nepareiza. |
| --- | --- |

79.

Neatbilstīgo imigrantu aizturēšanas apstākļiem būtu jāatspoguļo viņiem piemērotās brīvības atņemšanas būtība; tiem jābūt ar nelieliem ierobežojumiem un daudzveidīgu nodarbību režīmu. Piemēram, aizturētajiem neatbilstīgajiem imigrantiem jābūt iespējai saglabāt pilnvērtīgus sakarus ar ārpasauli (tostarp iespējai bieži izmantot tālruni un tikties ar apmeklētājiem), un viņu brīvība pārvietoties brīvības atņemšanas iestādē ir ierobežojama, cik maz iespējams. Pat ja apcietinājuma apstākļi brīvības atņemšanas iestādēs atbilst šīm prasībām – tas, protams, tā nav vienmēr –, CPT uzskata, ka minēto iemeslu dēļ neatbilstīgo imigrantu turēšana brīvības atņemšanas iestādes vidē būtībā ir nepareiza.

| 82. | Tiesībām vērsties pie advokāta būtu jāietver tiesības runāt ar advokātu bez liecinieku klātbūtnes, kā arī saņemt juridisku konsultāciju jautājumos, kas saistīti ar uzturēšanos, aizturēšanu un izraidīšanu. Tas nozīmē, ka gadījumos, kad neatbilstīgajiem imigrantiem pašiem nav iespējas izvēlēties un apmaksāt advokātu, viņiem jābūt iespējai saņemt juridisko palīdzību.


  Turklāt visi jaunpienākušie aizturētie būtu nekavējoties jāapskata ārstam vai atbilstīgi kvalificētai medmāsai, kas sagatavo ziņojumu ārstam. Tiesībām uz ārsta konsultāciju jāietver tiesības – ja neatbilstīgais imigrants vēlas tās izmantot – uz pārbaudi, ko veic viņa izvēlēts ārsts; tomēr gaidāms, ka šādu atkārtotu pārbaudi apmaksā pats aizturētais.


  Radinieka vai paša izvēlētas trešās personas informēšana par piemēroto aizturēšanu tiktu ievērojami veicināta, ja neatbilstīgajiem imigrantiem atļautu brīvības atņemšanas laikā paturēt mobilos tālruņus vai vismaz tie viņiem būtu pieejami. |
| --- | --- |

82.

Tiesībām vērsties pie advokāta būtu jāietver tiesības runāt ar advokātu bez liecinieku klātbūtnes, kā arī saņemt juridisku konsultāciju jautājumos, kas saistīti ar uzturēšanos, aizturēšanu un izraidīšanu. Tas nozīmē, ka gadījumos, kad neatbilstīgajiem imigrantiem pašiem nav iespējas izvēlēties un apmaksāt advokātu, viņiem jābūt iespējai saņemt juridisko palīdzību.

Turklāt visi jaunpienākušie aizturētie būtu nekavējoties jāapskata ārstam vai atbilstīgi kvalificētai medmāsai, kas sagatavo ziņojumu ārstam. Tiesībām uz ārsta konsultāciju jāietver tiesības – ja neatbilstīgais imigrants vēlas tās izmantot – uz pārbaudi, ko veic viņa izvēlēts ārsts; tomēr gaidāms, ka šādu atkārtotu pārbaudi apmaksā pats aizturētais.

Radinieka vai paša izvēlētas trešās personas informēšana par piemēroto aizturēšanu tiktu ievērojami veicināta, ja neatbilstīgajiem imigrantiem atļautu brīvības atņemšanas laikā paturēt mobilos tālruņus vai vismaz tie viņiem būtu pieejami.

| 90. | Neatbilstīgo imigrantu veselības stāvokļa novērtējums brīvības atņemšanas laikā ir būtisks pienākums gan attiecībā pret katru aizturēto atsevišķi, gan pret neatbilstīgo imigrantu grupu kopumā. Neatbilstīgo imigrantu garīgo un fizisko veselību var būt negatīvi ietekmējusi iepriekšējā traumatiskā pieredze. Turklāt ierastās personiskās un kultūras vides zaudējums un nedrošība par nākotni var radīt garīgā stāvokļa pasliktināšanos, tostarp iepriekš novērotu depresijas simptomu saasināšanos, trauksmi un pēctraumatiskus traucējumus. |
| --- | --- |

90.

Neatbilstīgo imigrantu veselības stāvokļa novērtējums brīvības atņemšanas laikā ir būtisks pienākums gan attiecībā pret katru aizturēto atsevišķi, gan pret neatbilstīgo imigrantu grupu kopumā. Neatbilstīgo imigrantu garīgo un fizisko veselību var būt negatīvi ietekmējusi iepriekšējā traumatiskā pieredze. Turklāt ierastās personiskās un kultūras vides zaudējums un nedrošība par nākotni var radīt garīgā stāvokļa pasliktināšanos, tostarp iepriekš novērotu depresijas simptomu saasināšanos, trauksmi un pēctraumatiskus traucējumus.

| 91. | Minimālā prasība ir, lai visos aizturēto neatbilstīgo imigrantu izmitināšanas centros katru dienu būtu pieejama persona, kurai ir vismaz atzīta medmāsas kvalifikācija. Šādai personai jo īpaši būtu jāveic jaunpienākušo aizturēto sākotnējā veselības pārbaude (jo īpaši attiecībā uz infekcijas slimībām, tostarp tuberkulozi), jāpieņem lūgumi tikties ar ārstu, jānodrošina izrakstīto zāļu sagāde un izdalīšana, jākārto medicīniskā dokumentācija un jāuzrauga vispārējie higiēnas apstākļi. |
| --- | --- |

91.

Minimālā prasība ir, lai visos aizturēto neatbilstīgo imigrantu izmitināšanas centros katru dienu būtu pieejama persona, kurai ir vismaz atzīta medmāsas kvalifikācija. Šādai personai jo īpaši būtu jāveic jaunpienākušo aizturēto sākotnējā veselības pārbaude (jo īpaši attiecībā uz infekcijas slimībām, tostarp tuberkulozi), jāpieņem lūgumi tikties ar ārstu, jānodrošina izrakstīto zāļu sagāde un izdalīšana, jākārto medicīniskā dokumentācija un jāuzrauga vispārējie higiēnas apstākļi.

2006. gada Eiropas cietumu noteikumi – izvilkumi

Izmitināšana

| 18.1. | Apstākļi ieslodzītajiem paredzētajās telpās, un jo īpaši guļamtelpās, ir tādi, kas neaizskar cilvēka cieņu un, cik vien iespējams, nav pretrunā ieslodzīto tiesībām uz privāto dzīvi, kā arī atbilst veselības un higiēnas prasībām, jo klimatiskajiem apstākļiem, un jo īpaši platībai, gaisa kubatūrai, apgaismojumam, apkurei un ventilācijai šajās telpās tiek pievērsts pietiekami daudz uzmanības. |
| --- | --- |

18.1.

| 18.2. | Visās ēkās, kurās jādzīvo, jāstrādā vai jāpulcējas ieslodzītajiem,








  a. | logi ir pietiekami lieli, lai ieslodzītie normālos apstākļos varētu lasīt vai strādāt dabiskā apgaismojumā un, ja vien ēkā nav atbilstošas gaisa kondicionēšanas sistēmas, lai pa tiem telpā varētu ieplūst svaigs gaiss; |
| --- | --- | --- |

18.2.

a.

logi ir pietiekami lieli, lai ieslodzītie normālos apstākļos varētu lasīt vai strādāt dabiskā apgaismojumā un, ja vien ēkā nav atbilstošas gaisa kondicionēšanas sistēmas, lai pa tiem telpā varētu ieplūst svaigs gaiss;

| b. | mākslīgais apgaismojums atbilst atzītiem tehniskiem standartiem; un |
| --- | --- |

b.

mākslīgais apgaismojums atbilst atzītiem tehniskiem standartiem; un

| c. | ir ierīkota signalizācijas sistēma, kas ļauj ieslodzītajiem nekavējoties sazināties ar ieslodzījuma vietas darbiniekiem. |
| --- | --- |

c.

ir ierīkota signalizācijas sistēma, kas ļauj ieslodzītajiem nekavējoties sazināties ar ieslodzījuma vietas darbiniekiem.

Higiēna

| 19.1. | Visās ieslodzījuma vietās visas telpas uztur pienācīgā kārtībā, un tās vienmēr ir tīras. |
| --- | --- |

19.1.

| 19.2. | Kad ieslodzītos pieņem ieslodzījuma vietā, kameras vai citas telpas, kurās tos izmitina, ir tīras. |
| --- | --- |

19.2.

| 19.3. | Ieslodzītajiem pastāvīgi ir pieejamas sanitārās labierīcības, kurās ievērotas higiēnas prasības un ieslodzīto tiesības uz privātumu. |
| --- | --- |

19.3.

| 19.4. | Nodrošina pietiekamu sanitāro labierīcību skaitu, lai ikviens ieslodzītais vispārējās higiēnas labad varētu ik dienas vai vismaz divas reizes nedēļā (vai biežāk, ja tas nepieciešams) nomazgāties vannā vai dušā, kurā ūdens temperatūra atbilst klimatiskajiem apstākļiem. |
| --- | --- |

19.4.

| 19.5. | Ieslodzītie rūpējas par savu, sava apģērba un savu guļamtelpu tīrību un kārtību. |
| --- | --- |

19.5.

| 19.6. | Cietuma administrācija izsniedz ieslodzītajiem visu tiem nepieciešamo, tostarp arī tualetes piederumus un parastos tīrīšanas piederumus un līdzekļus. |
| --- | --- |

19.6.

| 19.7. | Īpašu uzmanību pievērš tam, lai tiktu apmierinātas sieviešu higiēnas vajadzības. |
| --- | --- |

19.7.

Apģērbs un gultas piederumi

| 20.1. | Ieslodzītajiem, kuriem nav piemērotu personīgo drēbju, izsniedz klimatiskajiem apstākļiem atbilstošu apģērbu. |
| --- | --- |

20.1.

| 20.2. | Minētais apģērbs nav aizskarošs vai pazemojošs. |
| --- | --- |

20.2.

| 20.3. | Visus apģērbus uztur labā kārtībā un nomaina, ja nepieciešams. |
| --- | --- |

20.3.

| 20.4. | Ieslodzītajiem, kuriem ir atļauts atstāt ieslodzījuma vietu, nav jāvalkā apģērbs, pēc kura iespējams noteikt, ka viņi ir ieslodzītie. |
| --- | --- |

20.4.

| 21. | Katram ieslodzītajam iekārto atsevišķu gultasvietu un izsniedz piemērotu individuālus gultas piederumus, kas tiek turēti labā kārtībā un mainīti pietiekami bieži, lai nodrošinātu to tīrību. |
| --- | --- |

21.

Ēdināšana

| 22.1. | Ieslodzītajiem nodrošina barojošu uzturu, kas atbilst viņu vecumam, veselībai, fiziskajam stāvoklim, reliģiskajai pārliecībai, paražām un darba specifikai. |
| --- | --- |

22.1.

| 22.2. | Prasības, kādām jāatbilst barojošam uzturam, tostarp arī uztura minimālo enerģētisko vērtību un proteīnu saturu, paredz attiecīgās valsts tiesību aktos. |
| --- | --- |

22.2.

| 22.3. | Gatavojot un pasniedzot ēdienu, tiek ievērotas higiēnas prasības. |
| --- | --- |

22.3.

| 22.4. | Ieslodzītajiem nodrošina trīs ēdienreizes dienā, starp kurām ir pietiekami ilgs starplaiks. |
| --- | --- |

22.4.

| 22.5. | Ieslodzītajiem vienmēr ir pieejams tīrs dzeramais ūdens. |
| --- | --- |

22.5.

| 22.6. | Ja tas nepieciešams medicīnisku apsvērumu dēļ, ārstniecības personas vai kvalificēta medicīnas māsa pieprasa mainīt attiecīgā ieslodzītā uzturu. |
| --- | --- |

22.6.

Ieslodzījuma režīms

| 25.1. | Jebkurš ieslodzījuma režīms, kas noteikts ieslodzītajiem, ietver līdzsvarotu pasākumu programmu. |
| --- | --- |

25.1.

| 25.2. | Nosakot šo režīmu, visiem ieslodzītajiem atļauj ārpus kameras pavadīt tik daudz stundu dienā, cik nepieciešams, lai nodrošinātu pietiekamu savstarpējo un sociālo saskarsmi. |
| --- | --- |

25.2.

| 25.3. | Nosakot ieslodzījuma režīmu, ņem vērā arī ieslodzīto sociālās labklājības vajadzības. |
| --- | --- |

25.3.

| 25.4. | Īpašu uzmanību pievērš to ieslodzīto vajadzībām, kas cietuši no fiziskas, psiholoģiskas vai seksuālas vardarbības. |
| --- | --- |

25.4.

Fiziskie vingrojumi un atpūta

| 27.1. | Ikvienam ieslodzītajam dod iespēju katru dienu vismaz vienu stundu pavadīt svaigā gaisā, ja vien to atļauj laika apstākļi. |
| --- | --- |

27.1.

| 27.2. | Lai ieslodzīto pastaigas varētu notikt arī nelabvēlīgos laika apstākļos, nodrošina alternatīvu risinājumu. |
| --- | --- |

27.2.

| 27.3. | Pareizi organizētas nodarbības, kas uzlabo fizisko sagatavotību un nodrošina pietiekamu fizisko slodzi un atpūtas iespējas, ir neatņemama ieslodzījuma režīma sastāvdaļa. |
| --- | --- |

27.3.

| 27.4. | Cietuma administrācija veicina šādas nodarbības, sagādājot attiecīgās iekārtas un inventāru. |
| --- | --- |

27.4.

| 27.5. | Cietuma administrācija paredz kārtību, kā organizēt īpašas nodarbības tiem ieslodzītajiem, kuriem tās ir nepieciešamas. |
| --- | --- |

27.5.

| 27.6. | Ieslodzītajiem nodrošina arī atpūtas iespējas, tostarp iespējas nodarboties ar sportu, spēlēt spēles, piedalīties kultūras pasākumos un pievērsties vaļaspriekiem, kā arī citus brīvā laika pavadīšanas veidus, turklāt, ja iespējams, ieslodzītajiem atļauj pašiem organizēt atpūtu ieslodzījuma vietā. |
| --- | --- |

27.6.

| 27.7. | Pastaigu laikā, kā arī, lai piedalītos atpūtas pasākumos, ieslodzītajiem ir atļauts satikties un biedroties savā starpā. |
| --- | --- |

27.7.

Domas, apziņas un reliģiskās pārliecības brīvība

| 29.1. | Tiek ievērotas ieslodzīto tiesības uz domas, apziņas un reliģiskās pārliecības brīvību. |
| --- | --- |

29.1.

| 29.2. | Cik vien tas iespējams, ieslodzītajiem nosaka tādu režīmu, lai tie varētu paust savu reliģisko pārliecību un uzskatus, apmeklēt dievkalpojumus vai sapulces, ko vada pilnvarots attiecīgās konfesijas vai ticības pārstāvis, satikties ar šādu savas konfesijas vai ticības pārstāvi bez citu personu klātbūtnes un glabāt pie sevis grāmatas vai literatūru, kas saistīta ar to reliģisko pārliecību vai ticību. |
| --- | --- |

29.2.

| 29.3. | Ieslodzītos nedrīkst piespiest nodoties kādai reliģijai vai ticībai, apmeklēt dievkalpojumus vai sapulces, piedalīties reliģiskās ceremonijās vai tikties ar kādas konfesijas vai ticības pārstāvjiem. |
| --- | --- |

29.3.

Mazākumtautības vai valodas minoritātes

| 38.1. | Veic īpašus pasākumus, lai apmierinātu to ieslodzīto vajadzības, kuri pieder mazākumtautībām vai valodas minoritātēm. |
| --- | --- |

38.1.

| 38.2. | Cik vien iespējams, dažādām grupām ieslodzījuma vietās ļauj saglabāt savas kultūras tradīcijas. |
| --- | --- |

38.2.

| 38.3. | Valodnieciskās prasības apmierina, izmantojot kvalificētu tulku pakalpojumus un sagatavojot rakstiskus materiālus visās valodās, kas tiek lietotas attiecīgajā ieslodzījuma vietā. |
| --- | --- |

38.3.

Veselības aprūpe

| 40.3. | Ieslodzītajiem, nediskriminējot tos tiesiskā statusa dēļ, ir pieejami valstī pieejamie medicīnas pakalpojumi. |
| --- | --- |

40.3.

| 40.4. | Ieslodzījuma vietā sniegto medicīnisko pakalpojumu mērķis ir atklāt un ārstēt fiziskas vai garīgas slimības vai trūkumus, no kuriem varētu ciest ieslodzītie. |
| --- | --- |

40.4.

| 40.5. | Tālab ieslodzītajam sniedz visus nepieciešamos medicīniskos, ķirurģiskos un psihiatriskos pakalpojumus, arī tos, kas pieejami sabiedrībai ārpus ieslodzījuma vietas. |
| --- | --- |

40.5.

Medicīniskās un veselības aprūpes personāls

| 41.1. | Katrā ieslodzījuma vietā pieejami vismaz vien kvalificēta vispārējā medicīnas prakses speciālista pakalpojumi. |
| --- | --- |

41.1.

| 41.2. | Veic attiecīgus pasākumus, lai pastāvīgi nodrošinātu to, ka ārkārtas gadījumos nekavējoties ir pieejama kvalificētas ārstniecības personas palīdzība. |
| --- | --- |

41.2.

| 41.3. | Ja ieslodzījuma vietā nav nodarbināta pilnas slodzes ārstniecības persona, to regulāri apmeklē nepilnas slodzes ārstniecības persona. |
| --- | --- |

41.3.

| 41.4. | Visās ieslodzījuma vietās strādā darbinieki, kas pienācīgi sagatavoti veselības aprūpei. |
| --- | --- |

41.4.

| 41.5. | Ikvienam ieslodzītajam ir pieejami arī kvalificēta zobārsta un optiķa pakalpojumi. |
| --- | --- |

41.5.

Ārstniecības personas pienākumi

| 42.1. | Ārstniecības persona vai kvalificēta medicīnas māsa, kura strādā minētās ārstniecības personas pakļautībā, iespējami īsā laikā pēc to pieņemšanas apmeklē ikvienu ieslodzīto un arī izmeklē to, izņemot tos gadījumus, kad ir pilnīgi skaidrs, ka šāda izmeklēšana ir lieka. |
| --- | --- |

42.1.

| 42.2. | Ārstniecības persona vai kvalificēta medicīnas māsa, kas strādā minētās ārstniecības personas pakļautībā, izmeklē ieslodzīto pirms atbrīvošanas no ieslodzījuma, ja ieslodzītais to ir lūdzis, un, ja vajadzīgs, arī citos gadījumos. |
| --- | --- |

42.2.

| 42.3. | Izmeklējot ieslodzītos, ārstniecības persona vai kvalificēta medicīnas māsa, kas strādā minētās ārstniecības personas pakļautībā, īpašu uzmanību pievērš:








  a. | tam, lai tiktu ievēroti parastie medicīniskās konfidencialitātes noteikumi; |
| --- | --- | --- |

42.3.

a.

tam, lai tiktu ievēroti parastie medicīniskās konfidencialitātes noteikumi;

| b. | tam, lai fiziskās vai garīgās slimības tiktu diagnosticētas, un tam, lai tiktu veikti visi vajadzīgie pasākumi šo slimību ārstēšanai un iepriekš noteiktās ārstēšanas turpināšanai; |
| --- | --- |

b.

tam, lai fiziskās vai garīgās slimības tiktu diagnosticētas, un tam, lai tiktu veikti visi vajadzīgie pasākumi šo slimību ārstēšanai un iepriekš noteiktās ārstēšanas turpināšanai;

| c. | tam, lai tiktu reģistrētas jebkuras pazīmes vai norādes, kas varētu liecināt par vardarbīgu izturēšanos pret ieslodzītajiem, un tam, lai par tām tiktu ziņots attiecīgajām iestādēm; |
| --- | --- |

c.

tam, lai tiktu reģistrētas jebkuras pazīmes vai norādes, kas varētu liecināt par vardarbīgu izturēšanos pret ieslodzītajiem, un tam, lai par tām tiktu ziņots attiecīgajām iestādēm;

| d. | narkotiku, medikamentu vai alkohola lietošanas radīto abstinences simptomu novēršanai; |
| --- | --- |

d.

narkotiku, medikamentu vai alkohola lietošanas radīto abstinences simptomu novēršanai;

| e. | brīvības atņemšanas izraisītās psiholoģiskās spriedzes un stresa konstatēšanai; |
| --- | --- |

e.

brīvības atņemšanas izraisītās psiholoģiskās spriedzes un stresa konstatēšanai;

| f. | tam, lai ieslodzītie, kuri, iespējams, slimo ar infekcijas vai lipīgām slimībām, slimības laikā tiktu izolēti un lai tiem tiktu nodrošināta pienācīga ārstēšana; |
| --- | --- |

f.

tam, lai ieslodzītie, kuri, iespējams, slimo ar infekcijas vai lipīgām slimībām, slimības laikā tiktu izolēti un lai tiem tiktu nodrošināta pienācīga ārstēšana;

| g. | tam, lai ieslodzītie, kuri ir HIV nēsātāji, netiktu izolēti tikai šā iemesla dēļ; |
| --- | --- |

g.

tam, lai ieslodzītie, kuri ir HIV nēsātāji, netiktu izolēti tikai šā iemesla dēļ;

| h. | tam, lai tiktu laikus pamanīti fiziski vai garīgi trūkumi, kas varētu kavēt atgriešanos sabiedrībā pēc atbrīvošanas no ieslodzījuma; |
| --- | --- |

h.

tam, lai tiktu laikus pamanīti fiziski vai garīgi trūkumi, kas varētu kavēt atgriešanos sabiedrībā pēc atbrīvošanas no ieslodzījuma;

| i. | tam, lai tiktu noteikta katra ieslodzītā fiziskā sagatavotība un piemērotība darbam; un |
| --- | --- |

i.

tam, lai tiktu noteikta katra ieslodzītā fiziskā sagatavotība un piemērotība darbam; un

| j. | tam, lai tiktu panākta vienošanās ar sabiedriskajām iestādēm par nepieciešamās ārstnieciskās un psihiatriskās palīdzības sniegšanu arī pēc ieslodzītā atbrīvošanas no ieslodzījuma, ja vien ieslodzītie tam piekrīt. |
| --- | --- |

j.

tam, lai tiktu panākta vienošanās ar sabiedriskajām iestādēm par nepieciešamās ārstnieciskās un psihiatriskās palīdzības sniegšanu arī pēc ieslodzītā atbrīvošanas no ieslodzījuma, ja vien ieslodzītie tam piekrīt.

Veselības aprūpes nodrošināšana

| 46.1. | Slimos ieslodzītos, kuriem nepieciešama tāda speciālistu palīdzība, kas ieslodzījuma vietā nav pieejama, pārvieto uz specializētām ārstniecības iestādēm. |
| --- | --- |

46.1.

| 46.2. | Ja ieslodzījuma vietām ir pašām savas slimnīcas telpas, tajās netrūkst personāla un aprīkojuma, lai pienācīgi aprūpētu ieslodzītos un nodrošinātu tiem pienācīgu ārstēšanu. |
| --- | --- |

46.2.

16.   NEPILNGADĪGO UN ĢIMEŅU AIZTURĒŠANA

Juridiskais pamats: Atgriešanas direktīva – 17. pants

| 1. | Attiecībā uz nepavadītiem nepilngadīgajiem un ģimenēm, kurās ir nepilngadīgie, turēšanu apsardzībā piemēro tikai kā galējo līdzekli un uz īsāko atbilstošo laikposmu. |
| --- | --- |

1.

Attiecībā uz nepavadītiem nepilngadīgajiem un ģimenēm, kurās ir nepilngadīgie, turēšanu apsardzībā piemēro tikai kā galējo līdzekli un uz īsāko atbilstošo laikposmu.

| 2. | Ģimenēm, kas tiek turētas apsardzībā, gaidot izraidīšanu, nodrošina uzturēšanos atsevišķās telpās, garantējot pietiekamu privātās dzīves aizsardzību. |
| --- | --- |

2.

Ģimenēm, kas tiek turētas apsardzībā, gaidot izraidīšanu, nodrošina uzturēšanos atsevišķās telpās, garantējot pietiekamu privātās dzīves aizsardzību.

| 3. | Aizturētajiem nepilngadīgajiem ir iespēja iesaistīties atpūtas aktivitātēs, tostarp spēlēs, un atpūtas pasākumos, kas atbilst viņu vecumam, un atkarībā no uzturēšanās ilguma – arī piekļuve izglītībai. |
| --- | --- |

3.

Aizturētajiem nepilngadīgajiem ir iespēja iesaistīties atpūtas aktivitātēs, tostarp spēlēs, un atpūtas pasākumos, kas atbilst viņu vecumam, un atkarībā no uzturēšanās ilguma – arī piekļuve izglītībai.

| 4. | Nepavadītiem nepilngadīgajiem pēc iespējas nodrošina uzturēšanos institūcijās, kurās ir personāls un iekārtas, kuras atbilst attiecīgā vecuma personu vajadzībām. |
| --- | --- |

4.

Nepavadītiem nepilngadīgajiem pēc iespējas nodrošina uzturēšanos institūcijās, kurās ir personāls un iekārtas, kuras atbilst attiecīgā vecuma personu vajadzībām.

| 5. | Saistībā ar nepilngadīgajiem, kurus tur apsardzībā, gaidot izraidīšanu, vispirms ņem vērā bērna intereses. |
| --- | --- |

5.

Saistībā ar nepilngadīgajiem, kurus tur apsardzībā, gaidot izraidīšanu, vispirms ņem vērā bērna intereses.

Atgriešanas direktīvā ir atļauts izraidīšanas nolūkā aizturēt nepavadītus nepilngadīgos un ģimenes ar nepilngadīgajiem, piemērojot to tikai kā galējo līdzekli un uz īsāku atbilstošo laikposmu, ar nosacījumu, ka tiek ievēroti īpaši piesardzības pasākumi.

Papildus šiem piesardzības pasākumiem, kas izklāstīti Atgriešanas regulas 17. pantā, ir jāievēro šīs direktīvas 15. panta principi, kuri piemērojami vispārējiem noteikumiem saistībā ar aizturēšanu, proti, aizturēšanu ir jāpiemēro tikai kā galējo līdzekli, ir jābūt pieejamam dzīvotspējīgu efektīvu alternatīvu klāstam aizturēšanai, un ir jāveic katra gadījuma individuāla izvērtēšana (sk. 14. iedaļu). Bērna interesēm vienmēr ir jābūt primārajam apsvērumam saistībā ar nepilngadīgo un ģimeņu aizturēšanu, dalībvalstis tiek mudinātas visās lietās, kas saistītas ar aizturēšanu, iesaistīt bērnu aizsardzības struktūras un, ja ir pamats aizturēšanai, ir jādara viss iespējamais, lai nepilngadīgajiem (gan nepavadītajiem, gan kopā ar ģimenēm esošajiem) būtu pieejams un izmantojams dzīvotspējīgs efektīvu alternatīvu klāsts aizturēšanai.

UNHCR
   (80) un FRA
   (81) sniedz vairākus labas prakses piemērus par alternatīvām nepavadītu nepilngadīgo un ģimeņu ar bērniem aizturēšanai.

Komisija iesaka, ka valstu tiesību aktiem nav jāaizkavē iespēja aizturēt nepilngadīgos, ja ir stingri nepieciešams nodrošināt galīgā lēmuma par atgriešanu izpildi un tiktāl, ciktāl konkrētajā gadījumā nav iespējams efektīvi piemērot vājākus piespiedu pasākumus.

Atgriešanas direktīvas 17. panta noteikumi ir atbilstīgi EP 11. pamatnostādnei “Bērni un ģimenes”. Turpmākas konkrētas norādes ir sniegtas šīs pamatnostādnes komentāros.

Eiropas Padomes 11. pamatnostādne – bērni un ģimenes

Piezīmes

| 1. | Pamatnostādnes 1., 3. un 5. punkts aizgūts no attiecīgajiem noteikumiem, kuri ietverti Konvencijā par bērna tiesībām, kas ar Apvienoto Nāciju Organizācijas Ģenerālās asamblejas 1989. gada 20. novembra Rezolūciju Nr. 44/25 ir pieņemta, atvērta parakstīšanai un ratificēšanai, un tai var pievienoties, un kuru ir ratificējušas visas Eiropas Padomes dalībvalstis. Attiecībā uz 2. punktu varētu atgādināt, ka ECTK 8. pantā noteiktās tiesības uz ģimenes dzīves neaizskaramību ir piemērojamas arī saistībā ar turēšanu apsardzībā. |
| --- | --- |

1.

| 2. | Attiecībā uz brīvības atņemšanu bērniem Konvencijas par bērna tiesībām 37. pantā ir īpaši noteikts, ka “bērna apcietināšanai, aizturēšanai vai ieslodzīšanai cietumā jānotiek saskaņā ar likumu, un tas jāizmanto tikai kā galējas nepieciešamības līdzeklis un uz iespējami īsāku laiku” (37. panta b) apakšpunkts). Saskaņā ar šīs konvencijas 20. panta 1. punktu “bērnam, kuram īslaicīgi vai pastāvīgi nav savas ģimenes vai kuru viņa paša interesēs nedrīkst atstāt ģimenē, ir tiesības uz īpašu valsts aizsardzību un palīdzību”. |
| --- | --- |

2.

| 3. | Iedvesmai kalpoja arī 38. punkts Apvienoto Nāciju Organizācijas Noteikumos par to nepilngadīgo personu aizsardzību, kurām atņemta brīvība, Ģenerālās Asamblejas 1990. gada 14. decembra Rezolūcija 45/113, ko piemēro attiecībā uz jebkuru brīvības atņemšanu, kas jāsaprot kā “visu veidu aizturēšana vai apcietināšana vai personas ievietošana valsts vai privātā ieslodzījuma iestādē, kuru persona nedrīkst patvaļīgi atstāt, saskaņā ar rīkojumu, ko izdevusi jebkura tiesu, administratīvā vai cita pārvaldes iestāde” (11.b punkts). Saskaņā ar 38. punktu: “ikvienam bērnam obligātās izglītības vecumā ir tiesības uz izglītību, kas ir piemērota viņa vajadzībām un spējām un izstrādāta tā, lai sagatavotu viņu atgriezties sabiedrībā. Šādu izglītību pēc iespējas nodrošina ārpus aizturēšanas iestādes vietējās skolās un, jebkurā gadījumā, piesaistot kvalificētus skolotājus un izmantojot valsts izglītības sistēmā integrētas programmas, lai pēc atbrīvošanas bērns varētu bez grūtībām turpināt izglītību. Īpaša uzmanība aizturēšanas iestāžu vadībai jāvelta to bērnu izglītošanai, kuriem ir ārvalstu izcelsme vai īpašas vajadzības kultūras vai etniskā ziņā. Bērniem, kuri neprot lasīt vai kuriem ir kognitīvās vai mācīšanās grūtības, ir tiesības saņemt speciālo izglītību.” |
| --- | --- |

3.

| 4. | Pēdējais punkts atspoguļo pamatprincipu, kas ietverts Konvencijā par bērna tiesībām, kuras 3. panta 1. punktā noteikts, ka “visās darbībās attiecībā uz bērniem neatkarīgi no tā, vai šīs darbības veic valsts iestādes vai privātas iestādes, kas nodarbojas ar sociālās labklājības jautājumiem, tiesas, administratīvās vai likumdevējas iestādes, primārajam apsvērumam jābūt bērna interesēm”. Parasti to piemēro arī lēmumiem par bērnu turēšanu apsardzībā pirms izraidīšanas no teritorijas. |
| --- | --- |

4.

Attiecībā uz bērnu turēšanu apsardzībā CPT standartos ir paredzēti turpmāk norādītie noteikumi, kurus dalībvalstīm jāievēro visos gadījumos, kad – izņēmuma kārtā un tikai kā galējais līdzeklis – tiek piemērota turēšana apsardzībā:

CPT standarti attiecībā uz nepilngadīgo aizturēšanu –izvilkumi

| 97. | CPT uzskata, ka jādara viss iespējamais, lai izvairītos no brīvības atņemšanas neatbilstīgajiem migrantiem, kuri ir nepilngadīgi. Pamatojoties uz “bērna interešu prioritātes” principu, kas noteikts ANO Konvencijas par bērna tiesībām 3. pantā, bērnu, tostarp nepavadītu un nošķirtu bērnu, aizturēšana var būt attaisnojama tikai retos gadījumos, un komiteja uzskata, ka to noteikti nevar pamatot vienīgi ar uzturēšanās statusa neesamību. Ja izņēmuma kārtā bērns ir aizturēts, brīvības atņemšanai jāilgst pēc iespējas īsāku laika periodu; jādara viss iespējamais, lai nekavējoties varētu atbrīvot nepavadītus vai nošķirtus bērnus no aizturēšanas iestādes un ievietotu viņu piemērotākā aprūpē. Turklāt, ņemot vērā bērnu neaizsargātību, visos gadījumos, kad ir aizturēts bērns, jāpiemēro papildu aizsardzības pasākumi, īpaši tajos gadījumos, kad bērni ir nošķirti no saviem vecākiem vai citiem aprūpētājiem vai ir nepavadīti, bez vecākiem, aprūpētājiem vai radiniekiem. |
| --- | --- |

97.

| 98. | Tiklīdz varas iestādes uzzinājušas par bērna esamību, profesionāli kvalificētai personai jāveic sākotnējā intervija bērnam saprotamā valodā. Jāizvērtē, kādā ziņā bērns ir neaizsargāts, tostarp no vecuma, veselības, psihosociālo faktoru un citu aizsardzības vajadzību viedokļa, ieskaitot tās vajadzības, kas izriet no pieredzētās vardarbības, cilvēku tirdzniecības vai traumas. Nepavadītiem vai nošķirtiem bērniem, kuriem atņemta brīvība, jānodrošina tūlītēja bezmaksas juridiskā palīdzība un citu veidu pienācīga palīdzība, ieskaitot aizbildņa vai likumiskā pārstāvja iecelšanu. Lai uzraudzītu aizbildnības kvalitāti, jāievieš arī atbilstošs pārbaudes mehānisms. |
| --- | --- |

98.

| 99. | Jāveic nepieciešamie pasākumi, lai iestādēs, kurās ievietoti aizturētie bērni, būtu nodrošināta sociālā darbinieka un psihologa sistemātiska klātbūtne, kā arī individuāls kontakts ar šo personālu. Abu dzimumu personāls ir vēl viens aizsardzības līdzeklis pret nežēlīgu rīcību; gan sieviešu, gan vīriešu dzimuma darbinieku klātbūtnei var būt labvēlīga ietekme uz aizturēšanas iestādes vidi, un tā sekmē parastajām normām tuvu vidi šādā iestādē. Bērniem, kuriem atņemta brīvība, jāpiedāvā dažādas konstruktīvas aktivitātes (īpaši uzsverot bērna iespēju turpināt izglītību). |
| --- | --- |

99.

| 100. | Lai ierobežotu bērnu izmantošanas risku, jāveic speciāli pasākumi, lai dzīvojamās telpas būtu piemērotas bērniem, piemēram, jānošķir viņi no pieaugušajiem, ja vien bērna interesēs nav to nedarīt. Tas būtu, piemēram, gadījumos, kad bērni ir savu vecāku vai citu tuvu radinieku pavadībā. Šādā gadījumā būtu jādara viss iespējamais, lai izvairītos no ģimenes izšķiršanas. |
| --- | --- |

100.

| 131. | Efektīvas sūdzību un to izskatīšanas procedūras ir galvenā garantija pret nežēlīgu rīcību visās aizturēšanas vietās, tostarp nepilngadīgo aizturēšanas centros. Nepilngadīgajiem (kā arī viņu vecākiem vai likumiskajiem pārstāvjiem) ir jābūt iespējām iesniegt sūdzību iestādes administratīvajā sistēmā un tiesībām konfidenciāli vērsties ar sūdzību neatkarīgā iestādē. Sūdzību procedūrām jābūt vienkāršām, efektīvām un bērniem piemērotām, it īpaši izmantotās valodas ziņā. Nepilngadīgajiem (kā arī viņu vecākiem vai likumiskajiem pārstāvjiem) jābūt tiesībām saņemt juridisku konsultāciju par sūdzību un saņemt bezmaksas juridisko palīdzību, ja tas vajadzīgs tiesvedības interesēs. |
| --- | --- |

131.

| 132. | CPT arī piešķir īpašu nozīmi nepilngadīgo aizturēšanas centru apmeklējumiem, ko sistemātiski veic neatkarīga struktūra, piemēram, uzraudzības komiteja, tiesnesis, bērnu ombuds vai valsts preventīvais mehānisms (izveidots saskaņā ar Konvencijas pret spīdzināšanu fakultatīvo protokolu – OPCAT), kas ir pilnvarota pieņemt nepilngadīgo vai viņu vecāku vai likumīgo pārstāvju sūdzības un vajadzības gadījumā veikt pasākumus saistībā ar šīm sūdzībām, pārbaudīt izmitināšanas vietas un iestādes un novērtēt, vai šīs iestādes darbojas saskaņā ar valsts tiesību aktu prasībām un atbilstīgajiem starptautiskajiem standartiem. Pārbaudes struktūras locekļiem būtu aktīvi jāstrādā tiešā saskarē ar nepilngadīgajiem, tostarp privāti intervējot iemītniekus. |
| --- | --- |

132.

17.   ĀRKĀRTAS SITUĀCIJAS

Juridiskais pamats: Atgriešanas direktīva – 18. pants

| 1. | Gadījumos, ja ārkārtīgi liels skaits trešo valstu valstspiederīgo, kuri ir atgriežami, izraisa neparedzēti lielu turēšanai apsardzībā paredzēto telpu izmantojuma slodzi dalībvalstī vai izraisa administratīvā vai tiesas iestāžu personāla slodzi, šāda dalībvalsts, ņemot vērā to, cik ilgi šāda ārkārtas situācija turpinās, var nolemt noteikt ilgākus laika posmus juridiskai pārskatīšanai, nekā tie, kas noteikti saskaņā ar 15. panta 2. punkta trešo daļu, un veikt steidzamus pasākumus attiecībā uz turēšanas apsardzībā apstākļiem, atkāpjoties no tiem, kas paredzēti 16. panta 1. punktā un 17. panta 2. punktā. |
| --- | --- |

1.

Gadījumos, ja ārkārtīgi liels skaits trešo valstu valstspiederīgo, kuri ir atgriežami, izraisa neparedzēti lielu turēšanai apsardzībā paredzēto telpu izmantojuma slodzi dalībvalstī vai izraisa administratīvā vai tiesas iestāžu personāla slodzi, šāda dalībvalsts, ņemot vērā to, cik ilgi šāda ārkārtas situācija turpinās, var nolemt noteikt ilgākus laika posmus juridiskai pārskatīšanai, nekā tie, kas noteikti saskaņā ar 15. panta 2. punkta trešo daļu, un veikt steidzamus pasākumus attiecībā uz turēšanas apsardzībā apstākļiem, atkāpjoties no tiem, kas paredzēti 16. panta 1. punktā un 17. panta 2. punktā.

| 2. | Izšķiroties veikt šādus ārkārtas pasākumus, attiecīgā dalībvalsts ietekmē Komisiju. Tā arī informē Komisiju, tiklīdz ir novērsti iemesli, lai šādus ārkārtas pasākumus vairs nepiemērotu. |
| --- | --- |

2.

Izšķiroties veikt šādus ārkārtas pasākumus, attiecīgā dalībvalsts ietekmē Komisiju. Tā arī informē Komisiju, tiklīdz ir novērsti iemesli, lai šādus ārkārtas pasākumus vairs nepiemērotu.

| 3. | Šo pantu netulko tā, ka tas ļautu dalībvalstīm atkāpties no to vispārējā pienākuma veikt visus vispārējos un īpašus atbilstošos pasākumus, lai nodrošinātu to pienākumu izpildi, kuri noteikti šajā direktīvā. |
| --- | --- |

3.

Šo pantu netulko tā, ka tas ļautu dalībvalstīm atkāpties no to vispārējā pienākuma veikt visus vispārējos un īpašus atbilstošos pasākumus, lai nodrošinātu to pienākumu izpildi, kuri noteikti šajā direktīvā.

Iespējamo izņēmumu darbības joma attiecināta uz trīs noteikumiem: Direktīvas 18. pantā paredzēta iespēja, ka dalībvalstis var nepiemērot trīs ar aizturēšanu saistītus direktīvas noteikumus – i) pienākums nodrošināt aizturēšanas steidzamu sākotnējo juridisko pārskatīšanu; ii) pienākums aizturēt tikai tam īpaši paredzētās telpās un iii) pienākums nodrošināt ģimenēm uzturēšanos atsevišķās telpās, garantējot pietiekamu privātās dzīves aizsardzību – ārkārtas situācijās, kad pēkšņi ierodas liels skaits neatbilstīgo migrantu. Atkāpes no citiem Atgriešanas direktīvas noteikumiem nav iespējamas.

Transponēšana valsts tiesību aktos ir priekšnosacījums ārkārtas situāciju klauzulas iespējamai piemērošanai: Direktīvas 18. pantā ir norādītas un ierobežotas situācijas, uz kurām attiecas iespējamie izņēmumi, kā arī iespējamo izņēmumu darbības joma, un pienākums informēt Komisiju. Ja dalībvalsts vēlas iespēju piemērot šo drošības klauzulu ārkārtas situācijā, tai šī klauzula ir iepriekš pienācīgi jātransponē valsts tiesību aktos (82) – kā iespēja un atbilstīgi 18. panta kritērijiem. NB: pretēji noteikumos ietvertajām drošības klauzulām (piemēram, Šengenas Robežu kodekss saistībā ar iekšējās robežkontroles pagaidu ieviešanu), lai varētu izmantot direktīvās ietvertās drošības klauzulas, tās vispirms jātransponē valsts tiesību aktos.

Dalībvalstīm ir jāinformē Komisija par to, kad šādu pasākumu piemērošana ir sākusies un beigusies. Šāda informācija ir jānosūta, izmantojot parastos oficiālos kanālus, t. i., Eiropas Komisijas Ģenerālsekretariāta pastāvīgo pārstāvniecību.

18.   TRANSPONĒŠANAS, INTERPRETĀCIJAS UN PĀREJAS NOTEIKUMI

Atgriešanas direktīvas tiešā ietekme nepietiekamas vai novēlotas transponēšanas gadījumā: saskaņā ar Tiesas doktrīnu direktīvas noteikumi, kas personām piešķir tiesības un kuri ir pietiekami skaidri un bez nosacījumiem, ir tieši piemērojami līdz direktīvas īstenošanas termiņa beigām. Daudzi Atgriešanas direktīvas noteikumi atbilst šīm prasībām, un dalībvalstu administratīvajām un tiesu iestādēm tieši jāpiemēro gadījumos, kad dalībvalstis nav transponējušas (vai ir nepietiekami transponējušas) noteiktus direktīvas noteikumus. Tas īpaši attiecas uz noteikumiem par:

| — | neizdošanas (non-refoulement) principa ievērošanu (Atgriešanas direktīvas 5. un 9. pants), |
| --- | --- |

—

neizdošanas (non-refoulement) principa ievērošanu (Atgriešanas direktīvas 5. un 9. pants),

| — | prasību, ka atgriežamajām personām parasti nosaka pienācīgu laikposmu brīvprātīgai izceļošanai no septiņām līdz trīsdesmit dienām (Atgriešanas direktīvas 7. pants), |
| --- | --- |

—

prasību, ka atgriežamajām personām parasti nosaka pienācīgu laikposmu brīvprātīgai izceļošanai no septiņām līdz trīsdesmit dienām (Atgriešanas direktīvas 7. pants),

| — | piespiedu līdzekļu izmantošanas ierobežošanu saistībā ar piespiedu atgriešanu (Atgriešanas direktīvas 8. pants), |
| --- | --- |

—

piespiedu līdzekļu izmantošanas ierobežošanu saistībā ar piespiedu atgriešanu (Atgriešanas direktīvas 8. pants),

| — | nepavadītu nepilngadīgo, uz kuriem attiecas atgriešanas procedūras, tiesībām saņemt palīdzību attiecīgās iestādēs, kas nav iestādes, kuras īsteno piespiedu atgriešanu, un dalībvalstu pienākumu nodrošināt, ka nepavadītus nepilngadīgos tikai nogādā pie viņa ģimenes locekļa, noteikta aizbildņa vai uz piemērotām uzņemšanas telpām valstī, uz kuru veic atgriešanu (Atgriešanas direktīvas 10. pants), |
| --- | --- |

—

nepavadītu nepilngadīgo, uz kuriem attiecas atgriešanas procedūras, tiesībām saņemt palīdzību attiecīgās iestādēs, kas nav iestādes, kuras īsteno piespiedu atgriešanu, un dalībvalstu pienākumu nodrošināt, ka nepavadītus nepilngadīgos tikai nogādā pie viņa ģimenes locekļa, noteikta aizbildņa vai uz piemērotām uzņemšanas telpām valstī, uz kuru veic atgriešanu (Atgriešanas direktīvas 10. pants),

| — | ieceļošanas ierobežojumu ilgumu un nepieciešamību katru gadījumu izskatīt atsevišķi (Atgriešanas direktīvas 11. pants) – kas skaidri apstiprināts Tiesas spriedumā lietā C-297/12, Filev un Osmani (55. punkts), |
| --- | --- |

—

ieceļošanas ierobežojumu ilgumu un nepieciešamību katru gadījumu izskatīt atsevišķi (Atgriešanas direktīvas 11. pants) – kas skaidri apstiprināts Tiesas spriedumā lietā C-297/12, Filev un Osmani (55. punkts),

| — | procesuālajām garantijām, tostarp tiesībām uz rakstisku pamatotu atgriešanas lēmumu, kā arī tiesībām uz efektīvu tiesisko aizsardzību un palīdzību valodas ziņā (Atgriešanas direktīvas 12. un 13. pants), |
| --- | --- |

—

procesuālajām garantijām, tostarp tiesībām uz rakstisku pamatotu atgriešanas lēmumu, kā arī tiesībām uz efektīvu tiesisko aizsardzību un palīdzību valodas ziņā (Atgriešanas direktīvas 12. un 13. pants),

| — | ierobežojumiem saistībā ar aizturēšanu un maksimālajiem laika ierobežojumiem aizturēšanai (Atgriešanas direktīvas 15. pants) un tiesībām uz humāniem un cilvēka cienīgiem aizturēšanas apstākļiem (Atgriešanas direktīvas 16. pants) – kas skaidri apstiprināts Tiesas spriedumā lietā C-61/11, El Dridi (46. un 47. punkts), |
| --- | --- |

—

ierobežojumiem saistībā ar aizturēšanu un maksimālajiem laika ierobežojumiem aizturēšanai (Atgriešanas direktīvas 15. pants) un tiesībām uz humāniem un cilvēka cienīgiem aizturēšanas apstākļiem (Atgriešanas direktīvas 16. pants) – kas skaidri apstiprināts Tiesas spriedumā lietā C-61/11, El Dridi (46. un 47. punkts),

| — | ierobežojumiem un īpašām garantijām saistībā ar nepilngadīgo un ģimeņu aizturēšanu (Atgriešanas direktīvas 17. pants). |
| --- | --- |

—

ierobežojumiem un īpašām garantijām saistībā ar nepilngadīgo un ģimeņu aizturēšanu (Atgriešanas direktīvas 17. pants).

Lūgums Tiesai sniegt prejudiciālu nolēmumu: LESD 267. pantā paredzēts, ka Tiesas jurisdikcijā ir sniegt prejudiciālus nolēmumus par Atgriešanas direktīvas interpretāciju un spēkā esamību. Ja šādu jautājumu ierosina kādas dalībvalsts tiesā, šī tiesa, ja tā uzskata, ka ir vajadzīgs Tiesas lēmums par šo jautājumu, lai šī tiesa varētu sniegt spriedumu, var lūgt, lai Tiesa sniedz nolēmumu par šo jautājumu. Ja šādu jautājumu ierosina par lietu, ko izskata dalībvalsts tiesa, kuras lēmumus saskaņā ar attiecīgās valsts tiesību aktiem nevar pārsūdzēt, tad šai dalībvalsts tiesai jāvēršas Tiesā. Ja šāds jautājums ir radies lietā, kas tiesā tiek izskatīta attiecībā uz apcietinājumā esošu personu, Tiesa to izlemj, izmantojot paātrinātu steidzamības procedūru. Prejudiciāliem nolēmumiem ir bijusi liela nozīme vairāku Atgriešanas direktīvas galveno noteikumu saskaņotas interpretācijas nodrošināšanā.

Tiesu pārstāvji dalībvalstīs tiek mudināti nepārtraukti izmantot prejudiciālos nolēmumus un nepieciešamības gadījumā lūgt Tiesu sniegt autentisku interpretāciju.

Pārejas noteikumi attiecībā uz lietām/procedūrām, kas attiecas uz laikposmu līdz 2010. gada 24. decembrim: Dalībvalstu pienākums ir nodrošināt, lai visas personas, uz kurām attiecas direktīva, var izmantot pamatgarantijas un tiesības, kas šajā direktīvā tām piešķirtas no 2010. gada 24. decembra (no pievienošanās dienas jaunu dalībvalstu gadījumā). Kaut arī var būt likumīgi turpināt valsts atgriešanās procedūras, kas uzsāktas saskaņā ar iepriekš transponētiem valsts tiesību aktiem, tas nedrīkst pēc būtības likvidēt direktīvas piešķirtās tiesības, piemēram, ierobežojumus saistībā ar turēšanu apsardzībā un piespiedu pasākumu izmantošanu, procesuālās garantijas, tostarp tiesības uz rakstisku lēmumu un apelācijas iesniegšanu pret to, prioritāti brīvprātīgai izceļošanai. Attiecībā uz jebkuru atgriešanu, kas nav veikta līdz 2010. gada 24. decembrim, ir jāpieņem rakstisks lēmums saskaņā ar direktīvas 12. panta noteikumiem un saskaņā ar direktīvas 13. pantu jānodrošina efektīvi tiesiskās aizsardzības līdzekļi šā lēmuma pārsūdzēšanai.

“Senāki” ieceļošanas aizliegumi, kuri izdoti pirms 2010. gada 24. decembra, ir jāpielāgo Atgriešanas direktīvas prasībām (sk. 11.9. iedaļu). Turēšanās apsardzībā laikposms pirms Atgriešanas direktīvas noteikumu stāšanās spēkā ir jāņem vērā, aprēķinot kopējo maksimālo termiņu, kas paredzēts Atgriešanas direktīvā (sk. 14.4.2. iedaļu).

Atkāpes no direktīvas darbības jomas ieviešana vēlākā posmā (pēc 2010. gada): Dalībvalstis var vēlākā posmā pēc izvēles izmantot 2. pantā paredzēto atkāpi (“robežas šķērsošanas”gadījumi un krimināltiesiskie gadījumi). Grozījumi valsts tiesību aktos nedrīkst radīt nelabvēlīgas sekas attiecībā uz tām personām, kurām Atgriešanas direktīvas iedarbība jau bija piemērojama (sk. 2. iedaļu).

19.   AVOTI UN ATSAUCES DOKUMENTI

Rokasgrāmatas pamatā ir šādi avoti:

| 1. | Atgriešanas direktīvas kontaktgrupas sastādīts protokols. |
| --- | --- |

1.

Atgriešanas direktīvas kontaktgrupas sastādīts protokols.

| 2. | Izvilkumi no attiecīgajām Tiesas lietām (atslēgas vārdi un saistītās dalībvalsts nosaukums norādīti iekavās):






  — | 2009. gada 30. novembra spriedums, Kadzoev (C-357/09 PPU) ECLI:EU:C:2009:741 (turēšana apsardzībā – iemesli termiņa pagarināšanai; saikne ar turēšanu apsardzībā saistībā ar patvērumu – BG) |
| --- | --- | --- |

2.

Izvilkumi no attiecīgajām Tiesas lietām (atslēgas vārdi un saistītās dalībvalsts nosaukums norādīti iekavās):

—

2009. gada 30. novembra spriedums, Kadzoev (C-357/09 PPU) ECLI:EU:C:2009:741 (turēšana apsardzībā – iemesli termiņa pagarināšanai; saikne ar turēšanu apsardzībā saistībā ar patvērumu – BG)

| — | 2011. gada 28. aprīļa spriedums, El Dridi (C-61/11 PPU) ECLI:EU:C:2011:268 (kriminālatbildības noteikšana, brīvības atņemšanas sods par nelikumīgu uzturēšanos dalībvalstī – IT) |
| --- | --- |

—

2011. gada 28. aprīļa spriedums, El Dridi (C-61/11 PPU) ECLI:EU:C:2011:268 (kriminālatbildības noteikšana, brīvības atņemšanas sods par nelikumīgu uzturēšanos dalībvalstī – IT)

| — | 2011. gada 6. decembra spriedums, Achoughbabian (C-329/11) ECLI:EU:C:2011:807 (kriminālatbildības noteikšana, brīvības atņemšanas sods par nelikumīgu uzturēšanos dalībvalstī – FR) |
| --- | --- |

—

2011. gada 6. decembra spriedums, Achoughbabian (C-329/11) ECLI:EU:C:2011:807 (kriminālatbildības noteikšana, brīvības atņemšanas sods par nelikumīgu uzturēšanos dalībvalstī – FR)

| — | 2012. gada 6. decembra spriedums, Sagor (C-430/11) ECLI:EU:C:2011:777 (kriminālatbildības noteikšana, sods par nelikumīgu uzturēšanos dalībvalstī; rīkojums par izraidīšanu; mājas arests – IT) |
| --- | --- |

—

2012. gada 6. decembra spriedums, Sagor (C-430/11) ECLI:EU:C:2011:777 (kriminālatbildības noteikšana, sods par nelikumīgu uzturēšanos dalībvalstī; rīkojums par izraidīšanu; mājas arests – IT)

| — | 2013. gada 21. marta rīkojums, Mbaye (C-522/11) ECLI:EU:C:2013:190 (kriminālatbildības noteikšana par nelikumīgu uzturēšanos – IT) |
| --- | --- |

—

2013. gada 21. marta rīkojums, Mbaye (C-522/11) ECLI:EU:C:2013:190 (kriminālatbildības noteikšana par nelikumīgu uzturēšanos – IT)

| — | 2013. gada 30. maija spriedums, Arslan (C-534/11) ECLI:EU:C:2013:343 (turēšana apsardzībā saistībā ar atgriešanu pret turēšanu apsardzībā saistībā ar patvēruma pieteikumu – CZ) |
| --- | --- |

—

2013. gada 30. maija spriedums, Arslan (C-534/11) ECLI:EU:C:2013:343 (turēšana apsardzībā saistībā ar atgriešanu pret turēšanu apsardzībā saistībā ar patvēruma pieteikumu – CZ)

| — | 2013. gada 10. septembra spriedums, G. un R. (C-383/13 PPU) ECLI:EU:C:2013:533 (tiesības tikt uzklausītam pirms aizturēšanas pagarināšanas – NL) |
| --- | --- |

—

2013. gada 10. septembra spriedums, G. un R. (C-383/13 PPU) ECLI:EU:C:2013:533 (tiesības tikt uzklausītam pirms aizturēšanas pagarināšanas – NL)

| — | 2013. gada 19. septembra spriedums, Filev un Osmani (C-297/12) ECLI:EU:C:2013:569 (ieceļošanas aizliegums, nepieciešamība noteikt ex-officio ilgumu; “senāki” ieceļošanas aizliegumi – DE) |
| --- | --- |

—

2013. gada 19. septembra spriedums, Filev un Osmani (C-297/12) ECLI:EU:C:2013:569 (ieceļošanas aizliegums, nepieciešamība noteikt ex-officio ilgumu; “senāki” ieceļošanas aizliegumi – DE)

| — | 2014. gada 5. jūnija spriedums, Mahdi (C-146/14 PPU) ECLI:EU:C:2014:1320 (turēšana apsardzībā, iemesli aizturēšanas pagarināšanai un tiesas uzraudzība – BG) |
| --- | --- |

—

2014. gada 5. jūnija spriedums, Mahdi (C-146/14 PPU) ECLI:EU:C:2014:1320 (turēšana apsardzībā, iemesli aizturēšanas pagarināšanai un tiesas uzraudzība – BG)

| — | 2014. gada 3. jūlija spriedums, Da Silva (C-189/13) ECLI:EU:C:2014:2043 (kriminālatbildības noteikšana, nelikumīga ieceļošana – FR) |
| --- | --- |

—

2014. gada 3. jūlija spriedums, Da Silva (C-189/13) ECLI:EU:C:2014:2043 (kriminālatbildības noteikšana, nelikumīga ieceļošana – FR)

| — | 2014. gada 17. jūlija spriedums, Bero (C-473/13) un Bouzalmate (C-514/13) ECLI:EU:C:2014:2095 (turēšanas apsardzībā apstākļi, prasība nodrošināt īpaši paredzētas telpas – DE) |
| --- | --- |

—

2014. gada 17. jūlija spriedums, Bero (C-473/13) un Bouzalmate (C-514/13) ECLI:EU:C:2014:2095 (turēšanas apsardzībā apstākļi, prasība nodrošināt īpaši paredzētas telpas – DE)

| — | 2014. gada 17. jūlija spriedums, Pham (C-474/13) ECLI:EU:C:2014:2096 (turēšanas apsardzībā apstākļi – DE) |
| --- | --- |

—

2014. gada 17. jūlija spriedums, Pham (C-474/13) ECLI:EU:C:2014:2096 (turēšanas apsardzībā apstākļi – DE)

| — | 2014. gada 6. novembra spriedums, Mukarubega (C-166/13) ECLI:EU:C:2014:2336 (tiesības tikt uzklausītam pirms atgriešanas lēmuma pieņemšanas – FR) |
| --- | --- |

—

2014. gada 6. novembra spriedums, Mukarubega (C-166/13) ECLI:EU:C:2014:2336 (tiesības tikt uzklausītam pirms atgriešanas lēmuma pieņemšanas – FR)

| — | 2014. gada 11. decembra spriedums Boudjlida (C-249/13) ECLI:EU:C:2014:2431 (tiesības tikt uzklausītam pirms atgriešanas lēmuma pieņemšanas – FR) |
| --- | --- |

—

2014. gada 11. decembra spriedums Boudjlida (C-249/13) ECLI:EU:C:2014:2431 (tiesības tikt uzklausītam pirms atgriešanas lēmuma pieņemšanas – FR)

| — | 2014. gada 18. decembra spriedums, Abdida (C-562/13) ECLI:EU:C:2014:2453 (tiesības pirms atliktas atgriešanās – BE) |
| --- | --- |

—

2014. gada 18. decembra spriedums, Abdida (C-562/13) ECLI:EU:C:2014:2453 (tiesības pirms atliktas atgriešanās – BE)

| — | 2015. gada 23. aprīļa spriedums, Zaizoune (C-38/14), ECLI:EU:C:2015:260 (pienākums pieņemt atgriešanas lēmumu – ES) |
| --- | --- |

—

2015. gada 23. aprīļa spriedums, Zaizoune (C-38/14), ECLI:EU:C:2015:260 (pienākums pieņemt atgriešanas lēmumu – ES)

| — | 2015. gada 11. jūnija spriedums, Zh. un O. (C-554/13), ECLI:EU:C:2015:377 (kritēriji brīvprātīgas izceļošanas laikposma noteikšanai – NL) |
| --- | --- |

—

2015. gada 11. jūnija spriedums, Zh. un O. (C-554/13), ECLI:EU:C:2015:377 (kritēriji brīvprātīgas izceļošanas laikposma noteikšanai – NL)

| — | 2015. gada 1. oktobra spriedums, Skerdjan Celaj (C-290/14), ECLI:EU:C:2015:640 (kriminālatbildības noteikšana par nelikumīgu ieceļošanu – IT) |
| --- | --- |

—

2015. gada 1. oktobra spriedums, Skerdjan Celaj (C-290/14), ECLI:EU:C:2015:640 (kriminālatbildības noteikšana par nelikumīgu ieceļošanu – IT)

| — | 2016. gada 15. februāra spriedums, J.N. (C-601/15 PPU), ECLI:EU:C:2016:84 (lēmuma par atgriešanu izpilde pēc atteikuma piemērot starptautisko aizsardzību – NL) |
| --- | --- |

—

2016. gada 15. februāra spriedums, J.N. (C-601/15 PPU), ECLI:EU:C:2016:84 (lēmuma par atgriešanu izpilde pēc atteikuma piemērot starptautisko aizsardzību – NL)

| — | 2016. gada 7. jūnija spriedums, Affum (C-47/15) ECLI:EU:C:2016:408 (nelikumīgas uzturēšanās definēšana, kriminālatbildības noteikšana, nelikumīga ieceļošana – FR) |
| --- | --- |

—

2016. gada 7. jūnija spriedums, Affum (C-47/15) ECLI:EU:C:2016:408 (nelikumīgas uzturēšanās definēšana, kriminālatbildības noteikšana, nelikumīga ieceļošana – FR)

| — | 2017. gada 15. marta spriedums, Al Chodor and others (C-528/15), ECLI:EU:C:2017:213 (bēgšanas risku noteikšana Dublinas procedurās – CZ) |
| --- | --- |

—

2017. gada 15. marta spriedums, Al Chodor and others (C-528/15), ECLI:EU:C:2017:213 (bēgšanas risku noteikšana Dublinas procedurās – CZ)

| — | 2017. gada 26. jūlija spriedums, Ouhrami (C-225/16), ECLI:EU:C:2017:590 (ieceļošanas aizlieguma spēkā esības datums – NL) |
| --- | --- |

—

2017. gada 26. jūlija spriedums, Ouhrami (C-225/16), ECLI:EU:C:2017:590 (ieceļošanas aizlieguma spēkā esības datums – NL)

| 3. | ES tiesību aktu kopums atgriešanas jomā:






  — | Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2008/115/EK (2008. gada 16. decembris) par kopīgiem standartiem un procedūrām dalībvalstīs attiecībā uz to trešo valstu valstspiederīgo atgriešanu, kas dalībvalstī uzturas nelikumīgi |
| --- | --- | --- |

3.

ES tiesību aktu kopums atgriešanas jomā:

—

Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2008/115/EK (2008. gada 16. decembris) par kopīgiem standartiem un procedūrām dalībvalstīs attiecībā uz to trešo valstu valstspiederīgo atgriešanu, kas dalībvalstī uzturas nelikumīgi

| — | Padomes Direktīva 2001/40/EK (2001. gada 28. maijs) par tādu lēmumu savstarpēju atzīšanu, kas attiecas uz trešo valstu valstspiederīgo personu izraidīšanu |
| --- | --- |

—

Padomes Direktīva 2001/40/EK (2001. gada 28. maijs) par tādu lēmumu savstarpēju atzīšanu, kas attiecas uz trešo valstu valstspiederīgo personu izraidīšanu

| — | Padomes Direktīva 2003/110/EK (2003. gada 25. novembris) par palīdzību tranzīta gadījumos, lai veiktu izraidīšanu pa gaisa ceļu |
| --- | --- |

—

Padomes Direktīva 2003/110/EK (2003. gada 25. novembris) par palīdzību tranzīta gadījumos, lai veiktu izraidīšanu pa gaisa ceļu

| — | Padomes Lēmums 2004/191/EK (2004. gada 23. februāris), ar ko nosaka kritērijus un praktiskus pasākumus finanšu traucējumu kompensācijai, kas rodas, piemērojot Direktīvu 2001/40/EK |
| --- | --- |

—

Padomes Lēmums 2004/191/EK (2004. gada 23. februāris), ar ko nosaka kritērijus un praktiskus pasākumus finanšu traucējumu kompensācijai, kas rodas, piemērojot Direktīvu 2001/40/EK

| — | Padomes Lēmums 2004/573/EK (2004. gada 29. aprīlis) par kopēju lidojumu organizēšanu ar mērķi no divu vai vairāku dalībvalstu teritorijas izraidīt trešo valstu piederīgos, uz kuriem divu vai vairāku dalībvalstu teritorijā attiecas izraidīšanas pasākumi |
| --- | --- |

—

Padomes Lēmums 2004/573/EK (2004. gada 29. aprīlis) par kopēju lidojumu organizēšanu ar mērķi no divu vai vairāku dalībvalstu teritorijas izraidīt trešo valstu piederīgos, uz kuriem divu vai vairāku dalībvalstu teritorijā attiecas izraidīšanas pasākumi

| — | Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) 2016/1624 (2016. gada 14. septembris) par Eiropas Robežu un krasta apsardzi un ar ko groza Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) 2016/399 un ar ko atceļ Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 863/2007, Padomes Regulu (EK) Nr. 2007/2004 un Padomes Lēmumu 2005/267/EK |
| --- | --- |

—

Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) 2016/1624 (2016. gada 14. septembris) par Eiropas Robežu un krasta apsardzi un ar ko groza Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) 2016/399 un ar ko atceļ Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 863/2007, Padomes Regulu (EK) Nr. 2007/2004 un Padomes Lēmumu 2005/267/EK

| — | Komisijas 2017. gada 7. marta Ieteikums par to, kā panākt efektīvāku atgriešanu, īstenojot Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2008/115/EK, C(2017) 1600. |
| --- | --- |

—

Komisijas 2017. gada 7. marta Ieteikums par to, kā panākt efektīvāku atgriešanu, īstenojot Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2008/115/EK, C(2017) 1600.

| — | Komisijas 2017. gada 12. aprīļa Paziņojums Eiropas Parlamentam un Padomei “Bērnu migrantu aizsardzība”, COM(2017) 211 final. |
| --- | --- |

—

Komisijas 2017. gada 12. aprīļa Paziņojums Eiropas Parlamentam un Padomei “Bērnu migrantu aizsardzība”, COM(2017) 211 final.

| 4. | Eiropas Padomes attiecīgie dokumenti:






  — | “Divdesmit pamatnostādnes piespiedu repatriācijai”, ko 2005. gada 4. maijā pieņēmusi Eiropas Padomes Ministru komiteja, un komentāri (2005. gada septembris, ISBN 92-871-5809-6) |
| --- | --- | --- |

4.

Eiropas Padomes attiecīgie dokumenti:

—

“Divdesmit pamatnostādnes piespiedu repatriācijai”, ko 2005. gada 4. maijā pieņēmusi Eiropas Padomes Ministru komiteja, un komentāri (2005. gada septembris, ISBN 92-871-5809-6)

| — | CPT standarti (dokuments CPT/Inf/E (2002) 1 – Rev. 2013) |
| --- | --- |

—

CPT standarti (dokuments CPT/Inf/E (2002) 1 – Rev. 2013)

| — | CPT faktu lapa par imigrantu turēšanu apsardzībā (dokuments CPT/Inf(2017), 2017. gada 3. marts) |
| --- | --- |

—

CPT faktu lapa par imigrantu turēšanu apsardzībā (dokuments CPT/Inf(2017), 2017. gada 3. marts)

| — | Dalībvalstu Ministru komitejas ieteikumi REC(2006)2 par Eiropas cietumu noteikumiem (pieņēmusi Ministru komiteja 2006. gada 11. janvārī ministru vietnieku 952. sanāksmē) |
| --- | --- |

—

Dalībvalstu Ministru komitejas ieteikumi REC(2006)2 par Eiropas cietumu noteikumiem (pieņēmusi Ministru komiteja 2006. gada 11. janvārī ministru vietnieku 952. sanāksmē)

| 5. | Eiropas Savienības Pamattiesību aģentūras attiecīgie dokumenti:






  — | Vadlīniju dokuments “Neatbistīgā situācijā esošu migrantu aizturēšana – pamattiesību apsvērumi”, 2012. gada oktobris |
| --- | --- | --- |

5.

Eiropas Savienības Pamattiesību aģentūras attiecīgie dokumenti:

—

Vadlīniju dokuments “Neatbistīgā situācijā esošu migrantu aizturēšana – pamattiesību apsvērumi”, 2012. gada oktobris

| — | Rokasgrāmata par Eiropas tiesībām patvēruma, robežu un imigrācijas jomā (izstrādājusi Eiropas Savienības Pamattiesību aģentūra un ECT, 2014. gads |
| --- | --- |

—

Rokasgrāmata par Eiropas tiesībām patvēruma, robežu un imigrācijas jomā (izstrādājusi Eiropas Savienības Pamattiesību aģentūra un ECT, 2014. gads

| — | Alternatīvas patvēruma meklētāju un personu, kam piemērotas atgriešanas procedūras, turēšanai apsardzībā, 2015. gada oktobris |
| --- | --- |

—

Alternatīvas patvēruma meklētāju un personu, kam piemērotas atgriešanas procedūras, turēšanai apsardzībā, 2015. gada oktobris

| — | Piezīme – Nelikumīgā stāvoklī esošo migrantu, kas nav atgriezti atpakaļ, pamattiesības, pieejama tīmekļa vietnē: http://fra.europa.eu/en/Non-removed-migrants-rights |
| --- | --- |

—

Piezīme – Nelikumīgā stāvoklī esošo migrantu, kas nav atgriezti atpakaļ, pamattiesības, pieejama tīmekļa vietnē: http://fra.europa.eu/en/Non-removed-migrants-rights

| — | Eiropas tiesību un politikas regulējums par bērnu imigrantu turēšanu apsardzībā, 2017. gada jūnijs, pieejams tīmekļa vietnē: http://fra.europa.eu/en/publication/2017/child-migrant-detention. |
| --- | --- |

—

Eiropas tiesību un politikas regulējums par bērnu imigrantu turēšanu apsardzībā, 2017. gada jūnijs, pieejams tīmekļa vietnē: http://fra.europa.eu/en/publication/2017/child-migrant-detention.

| 6. | Ziņojumi par Šengenas novērtējumiem atgriešanas jomā |
| --- | --- |

6.

Ziņojumi par Šengenas novērtējumiem atgriešanas jomā

20.   SAĪSINĀJUMI

| | CFR – Eiropas Savienības Pamattiesību harta |
| --- | --- |

CFR – Eiropas Savienības Pamattiesību harta

| | EP – Eiropas Padome |
| --- | --- |

EP – Eiropas Padome

| | ECTK – Eiropas Cilvēktiesību konvencija |
| --- | --- |

ECTK – Eiropas Cilvēktiesību konvencija

| | ECT – Eiropas Cilvēktiesību tiesa |
| --- | --- |

ECT – Eiropas Cilvēktiesību tiesa

| | Tiesa – Eiropas Savienības Tiesa |
| --- | --- |

Tiesa – Eiropas Savienības Tiesa

| | EEZ – Eiropas Ekonomikas zona |
| --- | --- |

EEZ – Eiropas Ekonomikas zona

| | FRA – Eiropas Savienības Pamattiesību aģentūra |
| --- | --- |

FRA – Eiropas Savienības Pamattiesību aģentūra

| | Dalībvalstis. Dalībvalstis, kurām ir saistoša Atgriešanas direktīva (visas ES dalībvalstis, izņemot Apvienoto Karalisti un Īriju), kā arī Šveice, Norvēģija, Islande un Lihtenšteina |
| --- | --- |

Dalībvalstis. Dalībvalstis, kurām ir saistoša Atgriešanas direktīva (visas ES dalībvalstis, izņemot Apvienoto Karalisti un Īriju), kā arī Šveice, Norvēģija, Islande un Lihtenšteina

| | SBC: Šengenas Robežu kodekss |
| --- | --- |

SBC: Šengenas Robežu kodekss

| | SIC – Šengenas Līguma īstenošanas konvencija |
| --- | --- |

SIC – Šengenas Līguma īstenošanas konvencija

| | SIS – Šengenas informācijas sistēma |
| --- | --- |

SIS – Šengenas informācijas sistēma

| | LES – Līgums par Eiropas Savienību |
| --- | --- |

LES – Līgums par Eiropas Savienību

| | LESD – Līgums par Eiropas Savienības darbību |
| --- | --- |

LESD – Līgums par Eiropas Savienības darbību

---

(1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2008/115/EK (2008. gada 16. decembris) par kopīgiem standartiem un procedūrām dalībvalstīs attiecībā uz to trešo valstu valstspiederīgo atgriešanu, kas dalībvalstī uzturas nelikumīgi (OV L 348, 24.12.2008., 98. lpp.).

(2)  C(2015) 6250.

(3)  C(2017) 1600 galīgā redakcija.

(4)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) 2016/399 (2016. gada 9. marts) par Savienības Kodeksu par noteikumiem, kas reglamentē personu pārvietošanos pār robežām (Šengenas Robežu kodekss) (OV L 77, 23.3.2016., 1. lpp.).

(5)  Saskaņā ar Apvienotās Karalistes pievienošanās līguma īpašajiem noteikumiem tikai tie Lielbritānijas valstspiederīgie, kuri ir “Apvienotās Karalistes valstspiederīgie saskaņā ar Eiropas Savienības tiesībām”, ir arī Eiropas Savienības pilsoņi.

(6)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2004/38/EK (2004. gada 29. aprīlis) par Savienības pilsoņu un viņu ģimenes locekļu tiesībām brīvi pārvietoties un dzīvot dalībvalstu teritorijā, ar ko groza Regulu (EEK) Nr. 1612/68 un atceļ Direktīvas 64/221/EEK, 68/360/EEK, 72/194/EEK, 73/148/EEK, 75/34/EEK, 75/35/EEK, 90/364/EEK, 90/365/EEK un 93/96/EEK (OV L 158, 30.4.2004., 77. lpp.).

(7)  Saskaņā ar 1954. gada Konvencijas par bezvalstnieka statusu 1. panta 1. punktu bezvalstnieks ir “persona, kurai nav nevienas valsts piederības saskaņā ar spēkā esošajiem valstu likumiem”.

(8)  Tiesas 2016. gada 7. jūnija spriedums, Affum, lieta C-47/15, ECLI:EU:C:2016:408.

(9)  Tiesas 2011. gada 6. decembra spriedums, Achoughbabian, lieta C-329/11, ECLI:EU:C:2011:807.

(10)  Tiesas 2012. gada 6. decembra spriedums, Sagor, lieta C-430/11, ECLI:EU:C:2012:777.

(11)  Tiesas 2017. gada 15. marta spriedums, Al Chodor u. c., lieta C-528/15, ECLI:EU:C:2017:213.

(12)  2. panta n) apakšpunkts Eiropas Parlamenta un Padomes Regulā (ES) Nr. 604/2013 (2013. gada 26. jūnijs), ar ko paredz kritērijus un mehānismus, lai noteiktu dalībvalsti, kura ir atbildīga par trešās valsts valstspiederīgā vai bezvalstnieka starptautiskās aizsardzības pieteikuma izskatīšanu, kas iesniegts kādā no dalībvalstīm (OV L 180, 29.6.2013., 31. lpp.): “
  ”bēgšanas iespējamība “nozīmē to, ka attiecīgā gadījumā, pamatojoties uz tiesību aktos noteiktiem objektīviem kritērijiem, ir iemesls uzskatīt, ka pieteikuma iesniedzējs vai trešās valsts valstspiederīgais vai bezvalstnieks, kuram piemēro pārsūtīšanas procedūru, varētu aizbēgt”.

(13)  Šo informāciju var iegūt, izmantojot Eiropas Sodāmības reģistru informācijas sistēmu, kas izveidota ar Padomes Pamatlēmumu 2009/315/TI (2009. gada 26. februāris) par organizatoriskiem pasākumiem un saturu no sodāmības reģistra iegūtas informācijas apmaiņai starp dalībvalstīm (OV L 93, 7.4.2009., 23. lpp.), un ar Padomes Lēmumu 2009/316/TI (2009. gada 6. aprīlis) par Eiropas Sodāmības reģistru informācijas sistēmas (ECRIS) izveidi, piemērojot Pamatlēmuma 2009/315/TI 11. pantu (OV L 93, 7.4.2009., 33. lpp.) 2016. gada 19. janvārī Komisija izvirzīja priekšlikumu COM(2016) 7 galīgā redakcija, lai ES veicinātu apmaiņu ar sodāmības reģistru informāciju attiecībā uz personām, kas nav ES pilsoņi.

(14)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2013/33/ES (2013. gada 26. jūnijs), ar ko nosaka standartus starptautiskās aizsardzības pieteikuma iesniedzēju uzņemšanai (OV L 180, 29.6.2013., 96. lpp.).

(15)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2011/95/ES (2011. gada 13. decembris) par standartiem, lai trešo valstu valstspiederīgos vai bezvalstniekus kvalificētu kā starptautiskās aizsardzības saņēmējus, par bēgļu vai personu, kas tiesīgas saņemt alternatīvo aizsardzību, vienotu statusu, un par piešķirtās aizsardzības saturu (OV L 337, 20.12.2011., 9. lpp.).

(16)  Atšķirībā no ES dalībvalstīm ES direktīvas, pamatojoties uz LESD 288. pantu, nav saistošas Šveicei, Norvēģijai, Islandei un Lihtenšteinai, bet tikai līdz brīdim, kamēr minētās valstis nav apstiprinājušas šīs direktīvas un saskaņā ar vispārējiem starptautisko publisko tiesību principiem. Tādējādi atšķirībā no ES dalībvalstīm Šveicei, Norvēģijai, Islandei un Lihtenšteinai nav saistoša Tiesas judikatūra attiecībā uz direktīvu transponēšanu valsts tiesību aktos, un šīs valstis var brīvi izvēlēties Atgriešanas direktīvā noteikto saistību transponēšanas veidu (piemēram, norādot tiešu atsauci uz direktīvas tekstu) atbilstīgi savām starptautiskajām saistībām.)

(17)  Tiesas 2013. gada 19. septembra spriedums, Filev un Osmani, lieta C-297/12, ECLI:EU:C:2013:569.

(18)  Pamatojoties uz Šengenas Robežu kodeksa 2016. gada kodificēto redakciju, ar atsauci uz kodeksa 13. pantu saprot atsauci uz Regulas (ES) 2016/399 14. pantu.

(19)  Eiropas padome, Eiropas Konvencija par izdošanu, 1957. gads.

(20)  Tiesas 2011. gada 28. aprīļa spriedums, El Dridi, lieta C-61/11 PPU, ECLI:EU:C:2011:268.

(21)  Tiesas 2015. gada 23. aprīļa spriedums, Zaizoune, lieta C-38/14, ECLI:EU:C:2015:260.

(22)  ANO, Konvencija par bēgļu statusu, 1951. gads.

(23)  Konvencijas par bēgļu statusu 31. panta 1. punkts: “1. Dalībvalsts nesoda bēgļus sakarā ar viņu nelegālo ierašanos vai atrašanos tajā, ja viņi ieradušies tieši no teritorijas, kurā bēgļu dzīvība vai brīvība bija apdraudēta atbilstoši 1. panta izpratnei, un bez kavēšanās pieteikušies valsts varas iestādēs, uzrādot pamatotus iemeslus tam, kādēļ viņi ieradušies vai atrodas šajā valstī nelegāli.
  ”

(24)  Tiesas 2015. gada 1. oktobra spriedums, Skerdjan Celaj, lieta C-290/14, ECLI:EU:C:2015:640.

(25)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2009/52/EK (2009. gada 18. jūnijs), ar ko nosaka minimālos standartus sankcijām un pasākumiem pret darba devējiem, kas nodarbina trešo valstu valstspiederīgos, kuri dalībvalstīs uzturas nelikumīgi (OV L 168, 30.6.2009., 24. lpp.). Šī direktīva nav saistoša Dānijai, Šveicei, Norvēģijai, Islandei un Lihtenšteinai.

(26)  Padomes Direktīva 2004/81/EK (2004. gada 29. aprīlis) par uzturēšanās atļaujām, kas izdotas tādiem trešo valstu valstspiederīgajiem, kuri ir cilvēku tirdzniecības upuri vai bijuši iesaistīti darbībās, kas veicina nelegālo imigrāciju, kuri sadarbojas ar kompetentajām iestādēm (OV L 261, 6.8.2004., 19. lpp.).

(27)  Padomes 2001. gada 28. maija Direktīva 2001/40/EK par tādu lēmumu savstarpēju atzīšanu, kas attiecas uz trešo valstu valstspiederīgo personu izraidīšanu (OV L 149, 2.6.2001., 34. lpp.).

(28)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 604/2013 (2013. gada 26. jūnijs), ar ko paredz kritērijus un mehānismus, lai noteiktu dalībvalsti, kura ir atbildīga par trešās valsts valstspiederīgā vai bezvalstnieka starptautiskās aizsardzības pieteikuma izskatīšanu, kas iesniegts kādā no dalībvalstīm (OV L 180, 29.6.2013., 31. lpp.).

(29)  Skaidrojošā nolūkā sniegtie piemēri ir vienkāršoti. Praksē katru gadījumu jānovērtē, pamatojoties uz konkrētiem apstākļiem.

(30)  Konvencija, ar ko īsteno Šengenas Nolīgumu (1985. gada 14. jūnijs) starp Beniluksa Ekonomikas savienības valstu valdībām, Vācijas Federatīvās Republikas valdību un Francijas Republikas valdību par pakāpenisku kontroles atcelšanu pie kopīgām robežām (OV L 239, 22.9.2000., 19. lpp.).

(31)  Komisijas Ieteikums C(2006) 5186 (2006. gada 6. novembris) par kopējas “Robežsargu rokasgrāmatas (Šengenas rokasgrāmatas)” izveidi dalībvalstu kompetento iestāžu lietošanai, veicot personu kontroli uz robežas, un vēlāki grozījumi.

(32)  Šis jēdziens ir visaptverošs noteikums, kas attiecas arī uz tiem gadījumiem, kas ar nolūku netika iekļauti “uzturēšanās atļaujas” definīcijā Šengenas Robežu kodeksa 2. panta 16. punkta b) apakšpunkta i) un ii) punktā.

(33)  Komisijas Lēmums C(2010) 1620 (2010. gada 19. marts), ar ko izstrādā rokasgrāmatu par vīzu pieteikumu apstrādi un grozījumiem izsniegtajās vīzās, un vēlāki grozījumi.

(34)  Tiesas 2016. gada 15. februāra spriedums, J.N., lieta C-601/15 PPU, ECLI:EU:C:2016:84.

(35)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2014/66/ES (2014. gada 15. maijs) par ieceļošanas un uzturēšanās nosacījumiem trešo valstu valstspiederīgajiem saistībā ar pārcelšanu uzņēmuma ietvaros (OV L 157, 27.5.2014., 1. lpp.).

(36)  Padomes Direktīva 2003/109/EK (2003. gada 25. novembris) par to trešo valstu pilsoņu statusu, kuri ir kādas dalībvalsts pastāvīgie iedzīvotāji (OV L 16, 23.1.2004., 44. lpp.).

(37)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2011/51/ES (2011. gada 11. maijs), ar ko groza Padomes Direktīvu 2003/109/EK, iekļaujot tās darbības jomā starptautiskās aizsardzības saņēmējus (OV L 132, 19.5.2011., 1. lpp.).

(38)  Padomes Direktīva 2009/50/EK (2009. gada 25. maijs) par trešo valstu valstspiederīgo ieceļošanu un uzturēšanos augsti kvalificētas nodarbinātības nolūkos (OV L 155, 18.6.2009., 17. lpp.).

(39)  Padomes dokuments 8829/16.

(40)  Padomes dokuments 9979/16.

(41)  Tiesas 2015. gada 11. jūnija spriedums, Zh. un O., lieta C-554/13, ECLI:EU:C:2015:377.

(42)  Padomes Lēmums 2004/191/EK (2004. gada 23. februāris), ar ko nosaka kritērijus un praktiskus pasākumus finanšu traucējumu kompensācijai, kas rodas, piemērojot Direktīvu 2001/40/EK par tādu lēmumu savstarpēju atzīšanu, kas attiecas uz trešo valstu valstspiederīgo personu izraidīšanu (OV L 60, 27.2.2004., 55. lpp.).

(43)  Padomes Direktīva 2003/110/EK (2003. gada 25. novembris) par palīdzību tranzīta gadījumos, lai veiktu izraidīšanu pa gaisa ceļu (OV L 321, 6.12.2003., 26. lpp.).

(44)  NB: šī interpretācija nenozīmē, ka izraidīšana bez eskorta ir tas pats, kas brīvprātīga izceļošana. Jēdziens “izraidīšana bez eskorta” var attiekties arī uz piespiedu atgriešanas/izraidīšanas gadījumiem bez policijas eskorta.

(45)

COM(2016) 881 galīgā redakcija.

(46)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) 2016/1953 (2016. gada 26. oktobris) par Eiropas ceļošanas dokumentu izveidi tādu trešo valstu valstspiederīgo atgriešanai, kuri dalībvalstīs uzturas nelikumīgi, un ar ko atceļ Padomes 1994. gada 30. novembra ieteikumu (OV L 311, 17.11.2016., 13. lpp.).

(47)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2013/32/ES (2013. gada 26. jūnijs) par kopējām procedūrām starptautiskās aizsardzības statusa piešķiršanai un atņemšanai (OV L 180, 29.6.2013., 60. lpp.).

(48)  Padomes Lēmums 2004/573/EK (2004. gada 29. aprīlis) par kopēju lidojumu organizēšanu ar mērķi no divu vai vairāku dalībvalstu teritorijas izraidīt trešo valstu piederīgos, uz kuriem divu vai vairāku dalībvalstu teritorijā attiecas izraidīšanas pasākumi (OV L 261, 6.8.2004., 28. lpp.).

(49)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) 2016/1624 (2016. gada 14. septembris) par Eiropas Robežu un krasta apsardzi un ar ko groza Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) 2016/399 un ar ko atceļ Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 863/2007, Padomes Regulu (EK) Nr. 2007/2004 un Padomes Lēmumu 2005/267/EK (OV L 251, 16.9.2016., 1. lpp.).

(50)  ANO, Konvencija par bērna tiesībām, 1989. gads.

(51)  
  UNHCR-Unicef, “Safe and sound”, 2014. gads, pieejamas: http://www.refworld.org/docid/5423da264.html.

(52)  ANO, Vispārējais komentārs Nr. 14 (2013) par bērna tiesībām uz to, lai primārais apsvērums būtu viņa intereses (3. panta 1. punkts)*, 2013. gads, pieejams: http://www2.ohchr.org/English/bodies/crc/docs/GC/CRC_C_GC_14_ENG.pdf.

(53)  
  UNHCR, Bērna interešu noteikšanas pamatnostādnes, 2008. gads, http://www.unhcr.org/4566b16b2.pdf.

(54)  
  UNHCR, Praktiskā rokasgrāmata UNHCR Bērna interešu noteikšanas pamatnostādņu ieviešanai, 2011. gads, pieejama: http://www.refworld.org/pdfid/4e4a57d02.pdf.

(55)  Eiropas Padome, Divdesmit pamatnostādnes piespiedu atgriešanai, 2005. gads.

(56)  Eiropas Patvēruma atbalsta birojs, Vecuma noteikšanas prakse Eiropā, 2014. gads, pieejams: https://www.easo.europa.eu/sites/default/files/public/EASO-Age-assessment-practice-in-Europe.pdf. Tiek sagatavots jauns vadlīniju dokuments.

(57)  ANO, Vadlīnijas bērnu alternatīvai aprūpei, 2010. gads, pieejamas: http://www.refworld.org/docid/4c3acd162.html.

(58)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 1987/2006 (2006. gada 20. decembris) par otrās paaudzes Šengenas Informācijas sistēmas (SIS II) izveidi, darbību un izmantošanu (OV L 381, 28.12.2006., 4. lpp.).

(59)  COM(2009) 313 galīgā redakcija.

(60)  Tiesas 2011. gada 17. novembra spriedums, Gaydarov, lieta C-430/10, ECLI:EU:C:2011:749.

(61)  Tiesas 2017. gada 26. jūlija spriedums, Ouhrami, lieta C-225/16, ECLI:EU:C:2017:590.

(62)  Tiesas 2013. gada 10. septembra spriedums, G. un R., lieta C-383/13 PPU, ECLI:EU:C:2013:533.

(63)  Tiesas 2014. gada 11. decembra spriedums, Boudjlida, lieta C-249/13, ECLI:EU:C:2014:2431.

(64)  Tiesas 2014. gada 6. novembra spriedums, Mukarubega, lieta C-166/13, ECLI:EU:C:2014:2336.

(65)  ANO, Vispārējais komentārs Nr. 12 (2009): Par bērnu tiesībām tikt uzklausītiem, 2009. gads, pieejams: http://www.refworld.org/docid/4ae562c52.html.

(66)  COM(2015) 285 final.

(67)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 810/2009 (2009. gada 13. jūlijs), ar ko izveido Kopienas Vīzu kodeksu (Vīzu kodekss) (OV L 243, 15.9.2009., 1. lpp.)

(68)  Tiesas 2014. gada 18. decembra spriedums, Abdida, lieta C-562/13, ECLI:EU:C:2011:2453.

(69)  Padomes Direktīva 2005/85/EK (2005. gada 1. decembris) par minimālajiem standartiem attiecībā uz dalībvalstu procedūrām, ar kurām piešķir un atņem bēgļa statusu (OV L 326, 13.12.2005., 13. lpp.), kas atcelta ar Direktīvu 2013/32/ES.

(70)  Eiropas Cilvēktiesību tiesas 2002. gada 5. februāra spriedums, Čonka pret Beļģiju, pieteikuma Nr. 51664/99.

(71)  Padomes Direktīva 2003/9/EK (2003. gada 27. janvāris), ar ko nosaka obligātos standartus patvēruma meklētāju uzņemšanai (OV L 31, 6.2.2003., 18. lpp.).

(72)  ANO, Vispārējais komentārs Nr. 6 (2005): Attieksme pret nepavadītiem bērniem un atšķirtiem bērniem ārpus viņu izcelsmes valsts, 20015, pieejams tīmekļa vietnē: http://www.refworld.org/docid/42dd174b4.html.

(73)  Tiesas 2014. gada 5. jūnija spriedums, Mahdi., lieta C-146/15 PPU, ECLI:EU:C:2016:1320.

(74)  Tiesas 2009. gada 30. novembra spriedums, Kadzoev, lieta C-357/09 PPU, ECLI:EU:C:2009:741.

(75)  
  UNHCR, Iespēju dokuments Nr. 2: Valdību iespējas saistībā ar atklātu uzņemšanu un aizturēšanas alternatīvām, 2015, pieejams tīmekļa vietnē: http://www.unhcr.org/protection/detention/5538e53d9/unhcr-options-paper-2-options-governments-open-reception-alternatives-detention.html.

(76)  Tiesas 2013. gada 30. maija spriedums, Arslan, lieta C-534/11, ECLI:EU:C:2013:343.

(77)  Pārskatu par atšķirīgajiem termiņiem, ko piemēro saskaņā ar valsts tiesību aktiem, sk.: http://ec.europa.eu/smart-regulation/evaluation/search/download.do?documentId=10737855 (44.–50. lpp.). Pārskatā atspoguļota situācija 2013. gada decembrī, un kopš tā laika daži valsts noteikumi ir mainījušies.

(78)  
  2014. gada 17. jūlija spriedums lietā Bero, lieta C-473/13, un Bouzalmate, lieta C-514/13, ECLI:EU:C:2014:2095.

(79)  Tiesas 2014. gada 17. jūlija spriedums, Pham, lieta C-474/13, ECLI:EU:C:2011:2096.

(80)  
  UNHCR, Iespēju dokuments Nr. 1: Valdību iespējas saistībā ar aprūpes kārtību un alternatīvām bērnu un ģimeņu aizturēšanai, 2015, pieejams tīmekļa vietnē: http://www.unhcr.org/553f58509.pdf.

(81)  Eiropas Savienības Pamattiesību aģentūra, Eiropas tiesību un politikas regulējums par bērnu imigrantu aizturēšana, 2017, pieejams tīmekļa vietnē: http://fra.europa.eu/sites/default/files/fra_uploads/fra-2017-immigration-detention-children_en.pdf.

(82)  Attiecībā uz Šveices, Norvēģijas, Islandes un Lihtenšteinas īpašo situāciju: sk. iepriekš attiecīgo zemsvītras piezīmi 2. iedaļā.

---