# Az Európai Unió L 332/2017

| | ISSN 1977-0731 |
| --- | --- |
| Az Európai Unió
  Hivatalos Lapja | L 332 |
| | |
| Magyar nyelvű kiadás | Jogszabályok | 60. évfolyam2017. december 14. |

ISSN 1977-0731

Az Európai Unió

Hivatalos Lapja

L 332

Magyar nyelvű kiadás

Jogszabályok

60. évfolyam2017. december 14.

---

| Tartalom | | II   Nem jogalkotási aktusok | Oldal |
| --- | --- | --- | --- |
| | | HATÁROZATOK |
| | * | A Bizottság (EU) 2017/2115 határozata (2017. július 27.) a Belgium által alkalmazott SA.38393 (2016/C, korábbi 2015/E) számú támogatási programról – Belgiumi kikötők adóztatása
  (az értesítés a C(2017) 5174. számú dokumentummal történt)

   (
  1
  ) | 1 |
| | * | A Bizottság (EU) 2017/2116 határozata (2017. július 27.) a Franciaország által alkalmazott SA.38398 (2016/C, ex 2015/E) számú támogatási programról – Franciaországi kikötők adóztatása
  (az értesítés a C(2017) 5176. számú dokumentummal történt)

   (
  1
  ) | 24 |

Tartalom

II   Nem jogalkotási aktusok

Oldal

HATÁROZATOK

*

A Bizottság (EU) 2017/2115 határozata (2017. július 27.) a Belgium által alkalmazott SA.38393 (2016/C, korábbi 2015/E) számú támogatási programról – Belgiumi kikötők adóztatása
  (az értesítés a C(2017) 5174. számú dokumentummal történt)

   (
  1
  )

(az értesítés a C(2017) 5174. számú dokumentummal történt)

1

1

*

A Bizottság (EU) 2017/2116 határozata (2017. július 27.) a Franciaország által alkalmazott SA.38398 (2016/C, ex 2015/E) számú támogatási programról – Franciaországi kikötők adóztatása
  (az értesítés a C(2017) 5176. számú dokumentummal történt)

   (
  1
  )

(az értesítés a C(2017) 5176. számú dokumentummal történt)

1

24

| | |
| --- | --- |
| | (1)   EGT-vonatkozású szöveg. |

---

(1)   EGT-vonatkozású szöveg.

1

| HU | Azok a jogi aktusok, amelyek címe normál szedéssel jelenik meg, a mezőgazdasági ügyek napi intézésére vonatkoznak, és rendszerint csak korlátozott ideig maradnak hatályban.
  Valamennyi más jogszabály címét vastagon szedik, és előtte csillag szerepel. |
| --- | --- |

HU

Azok a jogi aktusok, amelyek címe normál szedéssel jelenik meg, a mezőgazdasági ügyek napi intézésére vonatkoznak, és rendszerint csak korlátozott ideig maradnak hatályban.

Valamennyi más jogszabály címét vastagon szedik, és előtte csillag szerepel.

---

II Nem jogalkotási aktusok

HATÁROZATOK

| 2017.12.14. | HU | Az Európai Unió Hivatalos Lapja | L 332/1 |
| --- | --- | --- | --- |

2017.12.14.

HU

Az Európai Unió Hivatalos Lapja

L 332/1

---

A BIZOTTSÁG (EU) 2017/2115 HATÁROZATA

(2017. július 27.)

a Belgium által alkalmazott SA.38393 (2016/C, korábbi 2015/E) számú támogatási programról – Belgiumi kikötők adóztatása

(az értesítés a C(2017) 5174. számú dokumentummal történt)

(Csak a francia és a holland nyelvű szöveg hiteles)

(EGT-vonatkozású szöveg)

AZ EURÓPAI BIZOTTSÁG,

tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 108. cikke (2) bekezdésének első albekezdésére,

tekintettel az Európai Gazdasági Térségről szóló megállapodásra és különösen annak 62. cikke (1) bekezdésének a) pontjára,

miután az érdekelt feleket az említett rendelkezéseknek megfelelően felkérte észrevételeik megtételére, (1) és tekintettel ezen észrevételekre,

mivel:

1.   AZ ELJÁRÁS

AZ ELJÁRÁS

1.1.   KÉRDŐÍV A KIKÖTŐK MŰKÖDÉSÉRŐL ÉS ADÓZTATÁSÁRÓL, ÉS EGYÜTTMŰKÖDÉSI ELJÁRÁS

KÉRDŐÍV A KIKÖTŐK MŰKÖDÉSÉRŐL ÉS ADÓZTATÁSÁRÓL, ÉS EGYÜTTMŰKÖDÉSI ELJÁRÁS

| (1) | A Bizottság szolgálatai 2013. július 3-án kérdőívet küldtek valamennyi tagállamnak kikötőik működéséről és adóztatásáról annak érdekében, hogy áttekintést kapjanak a témakörről és tisztázzák a kikötők helyzetét az Európai Uniónak az Európai Unió működéséről szóló szerződés (a továbbiakban: az EUMSZ) 107. cikke szerinti állami támogatásokra vonatkozó szabályai figyelembevételével. A belga hatóságok 2013. szeptember 30-án és 2013. október 9-én levélben válaszoltak. 2014. január 20-án kelt levelében a Bizottság további információkat kért a kikötők adóztatására vonatkozó szabályokról. A belga hatóságok 2014. március 13-i levelükben válaszoltak, Brüsszel kikötője pedig a 2014. március 18-án érkezett levélben küldte meg észrevételeit. |
| --- | --- |

(1)

A Bizottság szolgálatai 2013. július 3-án kérdőívet küldtek valamennyi tagállamnak kikötőik működéséről és adóztatásáról annak érdekében, hogy áttekintést kapjanak a témakörről és tisztázzák a kikötők helyzetét az Európai Uniónak az Európai Unió működéséről szóló szerződés (a továbbiakban: az EUMSZ) 107. cikke szerinti állami támogatásokra vonatkozó szabályai figyelembevételével. A belga hatóságok 2013. szeptember 30-án és 2013. október 9-én levélben válaszoltak. 2014. január 20-án kelt levelében a Bizottság további információkat kért a kikötők adóztatására vonatkozó szabályokról. A belga hatóságok 2014. március 13-i levelükben válaszoltak, Brüsszel kikötője pedig a 2014. március 18-án érkezett levélben küldte meg észrevételeit.

| (2) | A Tanács (EU) 2015/1589 rendeletének (2) (a továbbiakban: az „eljárási rendelet”) 21. cikkével összhangban a Bizottság 2014. július 9-én kelt levelében tájékoztatta Belgiumot az előzetes értékeléséről, miszerint az egyes belga kikötők (a továbbiakban: „a belga kikötők”) számára biztosított társaságiadó-mentesség a belső piaccal összeegyeztethetetlen állami támogatásnak minősül, ez a támogatás pedig az említett rendelet 1. cikkének b) pontja értelmében létező támogatásnak minősül. 2014. szeptember 23-án találkozóra került sor a belga hatóságokkal. A vallon régió és Brüsszel kikötője 2014. szeptember 30-i leveleikben ismertették észrevételeiket, míg a flamand régió 2014. október 1-jei levelében küldte meg észrevételeit. 2015. június 1-jén kelt levelében a Bizottság közölte Belgiummal, hogy tudomásul vette a Belgium által előterjesztett érveket és továbbra isúgy ítéli meg, hogy a kikötők társasági adó alóli mentessége a belső piaccal összeegyeztethetetlen támogatásnak minősül, ha és amennyiben ezek a kikötők gazdasági tevékenységet folytatnak. E levél ellen 2015. augusztus 3-án fellebbezést (3) nyújtottak be, amit a Bíróság mint elfogadhatatlant 2016. március 9-én hozott végzésével (4) elutasított. |
| --- | --- |

(2)

A Tanács (EU) 2015/1589 rendeletének (2) (a továbbiakban: az „eljárási rendelet”) 21. cikkével összhangban a Bizottság 2014. július 9-én kelt levelében tájékoztatta Belgiumot az előzetes értékeléséről, miszerint az egyes belga kikötők (a továbbiakban: „a belga kikötők”) számára biztosított társaságiadó-mentesség a belső piaccal összeegyeztethetetlen állami támogatásnak minősül, ez a támogatás pedig az említett rendelet 1. cikkének b) pontja értelmében létező támogatásnak minősül. 2014. szeptember 23-án találkozóra került sor a belga hatóságokkal. A vallon régió és Brüsszel kikötője 2014. szeptember 30-i leveleikben ismertették észrevételeiket, míg a flamand régió 2014. október 1-jei levelében küldte meg észrevételeit. 2015. június 1-jén kelt levelében a Bizottság közölte Belgiummal, hogy tudomásul vette a Belgium által előterjesztett érveket és továbbra isúgy ítéli meg, hogy a kikötők társasági adó alóli mentessége a belső piaccal összeegyeztethetetlen támogatásnak minősül, ha és amennyiben ezek a kikötők gazdasági tevékenységet folytatnak. E levél ellen 2015. augusztus 3-án fellebbezést (3) nyújtottak be, amit a Bíróság mint elfogadhatatlant 2016. március 9-én hozott végzésével (4) elutasított.

2

3

4

1.2.   A BIZOTTSÁG MEGFELELŐ INTÉZKEDÉSEKRE VONATKOZÓ JAVASLATA ÉS A BELGA HATÓSÁGOK VÁLASZA

A BIZOTTSÁG MEGFELELŐ INTÉZKEDÉSEKRE VONATKOZÓ JAVASLATA ÉS A BELGA HATÓSÁGOK VÁLASZA

| (3) | A Bizottság 2016. január 21-i levelében megismételte álláspontját, miszerint a kikötőket megillető társaságiadó-mentesség a Szerződéssel összeegyeztethetetlen állami támogatási programnak minősül, és az EUMSZ 108. cikkének (1) bekezdése és az eljárási rendelet 22. cikke értelmében megfelelő intézkedésekként azt javasolta a belga hatóságoknak, hogy szüntessék meg a belga kikötők számára biztosított társaságiadó-mentességet, amennyiben azok gazdasági tevékenységet folytatnak. Felkérték a belga hatóságokat, hogy a határozat keltétől számított 10 hónapon belül igazítsák ki a jogszabályt, mivel ezt a módosítást legkésőbb a 2017-es adóév kezdetétől a gazdasági tevékenységekből származó jövedelmekre kell alkalmazni. Felkérték a belga hatóságokat, hogy írásban tájékoztassák a Bizottságot arról, hogy Belgium az eljárási rendelet 23. cikkének (1) bekezdése értelmében feltétel nélkül, egyértelműen és teljes egészében elfogadja ezeket a megfelelő intézkedéseket az említett határozat kézhezvételétől számított 2 hónapon belül. A megfelelő intézkedésekre vonatkozó javaslat ellen 2016. március 18-án fellebbezést (5) nyújtottak be, amit a Bíróság a 2016. október 27-én hozott végzésével (6), mint elfogadhatatlant elutasított. |
| --- | --- |

(3)

A Bizottság 2016. január 21-i levelében megismételte álláspontját, miszerint a kikötőket megillető társaságiadó-mentesség a Szerződéssel összeegyeztethetetlen állami támogatási programnak minősül, és az EUMSZ 108. cikkének (1) bekezdése és az eljárási rendelet 22. cikke értelmében megfelelő intézkedésekként azt javasolta a belga hatóságoknak, hogy szüntessék meg a belga kikötők számára biztosított társaságiadó-mentességet, amennyiben azok gazdasági tevékenységet folytatnak. Felkérték a belga hatóságokat, hogy a határozat keltétől számított 10 hónapon belül igazítsák ki a jogszabályt, mivel ezt a módosítást legkésőbb a 2017-es adóév kezdetétől a gazdasági tevékenységekből származó jövedelmekre kell alkalmazni. Felkérték a belga hatóságokat, hogy írásban tájékoztassák a Bizottságot arról, hogy Belgium az eljárási rendelet 23. cikkének (1) bekezdése értelmében feltétel nélkül, egyértelműen és teljes egészében elfogadja ezeket a megfelelő intézkedéseket az említett határozat kézhezvételétől számított 2 hónapon belül. A megfelelő intézkedésekre vonatkozó javaslat ellen 2016. március 18-án fellebbezést (5) nyújtottak be, amit a Bíróság a 2016. október 27-én hozott végzésével (6), mint elfogadhatatlant elutasított.

5

6

| (4) | A belga hatóságok 2016. március 21-i levelükben megküldték a Bizottságnak a javasolt megfelelő intézkedésekre vonatkozó észrevételeiket. |
| --- | --- |

(4)

A belga hatóságok 2016. március 21-i levelükben megküldték a Bizottságnak a javasolt megfelelő intézkedésekre vonatkozó észrevételeiket.

1.3.   A HIVATALOS VIZSGÁLATI ELJÁRÁS MEGINDÍTÁSA

A HIVATALOS VIZSGÁLATI ELJÁRÁS MEGINDÍTÁSA

| (5) | 2016. július 8-i levelében a Bizottság úgy határozott, hogy megindítja az EUMSZ 108. cikkének (2) bekezdésében előírt eljárást az eljárási rendelet 23. cikke (2) bekezdésének alkalmazásával. |
| --- | --- |

(5)

2016. július 8-i levelében a Bizottság úgy határozott, hogy megindítja az EUMSZ 108. cikkének (2) bekezdésében előírt eljárást az eljárási rendelet 23. cikke (2) bekezdésének alkalmazásával.

| (6) | Az eljárás megindítására vonatkozó bizottsági határozatot közzétették az Európai Unió Hivatalos Lapjában. (7) A Bizottság felkérte az érdekelt feleket az intézkedésre vonatkozó észrevételeik megküldésére. 2016. augusztus 24-én találkozót tartottak az intézkedés által érintett egyes belga kikötők képviselőivel. |
| --- | --- |

(6)

Az eljárás megindítására vonatkozó bizottsági határozatot közzétették az Európai Unió Hivatalos Lapjában. (7) A Bizottság felkérte az érdekelt feleket az intézkedésre vonatkozó észrevételeik megküldésére. 2016. augusztus 24-én találkozót tartottak az intézkedés által érintett egyes belga kikötők képviselőivel.

Európai Unió Hivatalos Lapjában

7

| (7) | Belgium a 2016. szeptember 9-én kelt levelében (szövetségi pénzügyminiszter) és a 2016. szeptember 16-án kelt levelében (vallon régió és vallon kikötők) ismertette észrevételeit. |
| --- | --- |

(7)

Belgium a 2016. szeptember 9-én kelt levelében (szövetségi pénzügyminiszter) és a 2016. szeptember 16-án kelt levelében (vallon régió és vallon kikötők) ismertette észrevételeit.

| (8) | A Bizottság a következő érdekelt felektől kapott észrevételeket: Sea Invest, Antwerpen, Gent és Brugge kikötőinek használója (2016. szeptember 14.), Rotterdam kikötője, amely az öt holland tengeri közkikötő nevében jár el (2016. szeptember 16.), Brüsszel kikötője (2016. szeptember 16.), Flamand Kikötői Bizottság (Vlaamse Havencommissie) (2016. szeptember 19.) és az észrevételek előterjesztésére vonatkozó határidő meghosszabbítása után, Antwerpen és Brugge kikötői (2016. október 4.). |
| --- | --- |

(8)

A Bizottság a következő érdekelt felektől kapott észrevételeket: Sea Invest, Antwerpen, Gent és Brugge kikötőinek használója (2016. szeptember 14.), Rotterdam kikötője, amely az öt holland tengeri közkikötő nevében jár el (2016. szeptember 16.), Brüsszel kikötője (2016. szeptember 16.), Flamand Kikötői Bizottság (Vlaamse Havencommissie) (2016. szeptember 19.) és az észrevételek előterjesztésére vonatkozó határidő meghosszabbítása után, Antwerpen és Brugge kikötői (2016. október 4.).

| (9) | Ezeket az észrevételeket a Bizottság továbbította Belgiumnak, és egyben lehetőséget biztosított számára arra, hogy észrevételeket tegyen velük kapcsolatban. Belgium észrevételeit a Bizottság a 2016. november 14-én kelt levélben kapta meg. 2016. december 19-én a belga hatóságok és a Bizottság között találkozóra került sor, melynek során további észrevételeket adtak át a Bizottság részére. 2017. január 10-én a belga szövetségi és regionális hatóságok, az intézkedés egyes kedvezményezettjei és a Bizottság között újabb találkozót tartottak. |
| --- | --- |

(9)

Ezeket az észrevételeket a Bizottság továbbította Belgiumnak, és egyben lehetőséget biztosított számára arra, hogy észrevételeket tegyen velük kapcsolatban. Belgium észrevételeit a Bizottság a 2016. november 14-én kelt levélben kapta meg. 2016. december 19-én a belga hatóságok és a Bizottság között találkozóra került sor, melynek során további észrevételeket adtak át a Bizottság részére. 2017. január 10-én a belga szövetségi és regionális hatóságok, az intézkedés egyes kedvezményezettjei és a Bizottság között újabb találkozót tartottak.

2.   AZ INTÉZKEDÉS ÉS HÁTTERÉNEK LEÍRÁSA

AZ INTÉZKEDÉS ÉS HÁTTERÉNEK LEÍRÁSA

2.1.   A KIKÖTŐK TULAJDONJOGA ÉS IRÁNYÍTÁSA BELGIUMBAN

A KIKÖTŐK TULAJDONJOGA ÉS IRÁNYÍTÁSA BELGIUMBAN

| (10) | Belgiumban a kikötők által elfoglalt földterület a közterület részét képezi. Az 1990-es években a főbb belga kikötők működtetését decentralizált szervezetekre ruházták át. Egyes kikötőket autonóm önkormányzati kikötői hatóságok működtetnek (például: Gent, Ostende és Antwerpen kikötői), másokat közjogi jogi személyek (például Port autonome du Centre et de l'Ouest, Liège, Charleroi és Namur autonóm kikötői) vagy közjogi részvénytársaság (Brugge kikötője esetében) működteti. |
| --- | --- |

(10)

Belgiumban a kikötők által elfoglalt földterület a közterület részét képezi. Az 1990-es években a főbb belga kikötők működtetését decentralizált szervezetekre ruházták át. Egyes kikötőket autonóm önkormányzati kikötői hatóságok működtetnek (például: Gent, Ostende és Antwerpen kikötői), másokat közjogi jogi személyek (például Port autonome du Centre et de l'Ouest, Liège, Charleroi és Namur autonóm kikötői) vagy közjogi részvénytársaság (Brugge kikötője esetében) működteti.

| (11) | A kikötőket közjogi jogalanyok, a kikötői hatóságok működtetik. |
| --- | --- |

(11)

A kikötőket közjogi jogalanyok, a kikötői hatóságok működtetik.

2.2.   A KIKÖTŐK NYERESÉGADÓJÁRA VONATKOZÓ SZABÁLYOK

A KIKÖTŐK NYERESÉGADÓJÁRA VONATKOZÓ SZABÁLYOK

| (12) | A nyereségadóról szóló, 1992-ben összehangolt törvény (8) (Code des impôts sur les revenus coordonné en 1992) (a továbbiakban: CIR) 1. cikke értelmében a belföldi illetőségű „társaságok” kötelesek társasági adó (9) („impôt des sociétés”) (a továbbiakban: ISoc) formájában nyereségadót fizetni. Ellenben azok a belföldi illetőségű jogi személyek, amelyek nem „társasági” formával rendelkeznek, kötelesek jogi személyek adója (10) (impôt des personnes morales) (a továbbiakban: IPM) formájában nyereségadót fizetni. A CIR 2. cikke szerint „társaság”„minden olyan előírásszerűen létrehozott társaság, szövetség, intézmény vagy szervezet, amely jogi személyiséggel rendelkezik és gazdálkodást vagy nyereségorientált műveleteket folytat.” |
| --- | --- |

(12)

A nyereségadóról szóló, 1992-ben összehangolt törvény (8) (Code des impôts sur les revenus coordonné en 1992) (a továbbiakban: CIR) 1. cikke értelmében a belföldi illetőségű „társaságok” kötelesek társasági adó (9) („impôt des sociétés”) (a továbbiakban: ISoc) formájában nyereségadót fizetni. Ellenben azok a belföldi illetőségű jogi személyek, amelyek nem „társasági” formával rendelkeznek, kötelesek jogi személyek adója (10) (impôt des personnes morales) (a továbbiakban: IPM) formájában nyereségadót fizetni. A CIR 2. cikke szerint „társaság”„minden olyan előírásszerűen létrehozott társaság, szövetség, intézmény vagy szervezet, amely jogi személyiséggel rendelkezik és gazdálkodást vagy nyereségorientált műveleteket folytat.”

8

Code des impôts sur les revenus coordonné en 1992

9

10

| (13) | A CIR 180. cikkének (2) bekezdése arról rendelkezik, hogy néhány belga kikötő nem tartozik a társasági adó hatálya alá (11). A CIR 220. cikkének (2) bekezdése előírja, hogy azok a jogi személyek, amelyek nem tartoznak az ISoc hatálya alá a CIR 180. cikke értelmében, kötelesek a jogi személyek adóját fizetni. (12) A jogi személyek adója nem érinti a jövedelmek, ill. nyereségek teljes összegét, csak bizonyos típusú jövedelmeket. A CIR 221. cikke alapján ugyanis a jogi személyek adójának hatálya alá tartozó jogi személyek kizárólag a Belgiumban található ingatlanjaikból származó kataszteri jövedelem, valamint a tőkéből és ingóságokból származó jövedelmek és bevételek után adóznak (13). Ezenkívül a jogi személyek adójának hatálya alá tartozó különféle jövedelemtípusokra alkalmazott adókulcsok rendszerint megegyeznek az ingatlanadó vagy a forrásadó mértékével (14) és általában alacsonyabbak a társasági adó mértékénél (33,99 %). |
| --- | --- |

(13)

A CIR 180. cikkének (2) bekezdése arról rendelkezik, hogy néhány belga kikötő nem tartozik a társasági adó hatálya alá (11). A CIR 220. cikkének (2) bekezdése előírja, hogy azok a jogi személyek, amelyek nem tartoznak az ISoc hatálya alá a CIR 180. cikke értelmében, kötelesek a jogi személyek adóját fizetni. (12) A jogi személyek adója nem érinti a jövedelmek, ill. nyereségek teljes összegét, csak bizonyos típusú jövedelmeket. A CIR 221. cikke alapján ugyanis a jogi személyek adójának hatálya alá tartozó jogi személyek kizárólag a Belgiumban található ingatlanjaikból származó kataszteri jövedelem, valamint a tőkéből és ingóságokból származó jövedelmek és bevételek után adóznak (13). Ezenkívül a jogi személyek adójának hatálya alá tartozó különféle jövedelemtípusokra alkalmazott adókulcsok rendszerint megegyeznek az ingatlanadó vagy a forrásadó mértékével (14) és általában alacsonyabbak a társasági adó mértékénél (33,99 %).

11

12

13

14

3.   A HIVATALOS VIZSGÁLATI ELJÁRÁS MEGINDÍTÁSÁNAK OKAI

A HIVATALOS VIZSGÁLATI ELJÁRÁS MEGINDÍTÁSÁNAK OKAI

| (14) | 2016. július 8-án kelt levelében a Bizottság megállapította, hogy a belga hatóságok nem fogadták el a megfelelő intézkedések végrehajtására vonatkozóan a Bizottság 2016. január 21-i levelében megadott ütemtervet, a belga kormány nem fogadja el egyértelműen a kikötők társasági adó megfizetésére kötelezésének elvét, és nem vállalja a belga kikötőket megillető adómentesség megszüntetését. A Bizottság ebből arra a következtetésre jutott, hogy a belga hatóságok nem fogadták el feltétel nélkül, egyértelműen és teljes egészében a Bizottság által 2016. január 21-én javasolt megfelelő intézkedéseket. |
| --- | --- |

(14)

2016. július 8-án kelt levelében a Bizottság megállapította, hogy a belga hatóságok nem fogadták el a megfelelő intézkedések végrehajtására vonatkozóan a Bizottság 2016. január 21-i levelében megadott ütemtervet, a belga kormány nem fogadja el egyértelműen a kikötők társasági adó megfizetésére kötelezésének elvét, és nem vállalja a belga kikötőket megillető adómentesség megszüntetését. A Bizottság ebből arra a következtetésre jutott, hogy a belga hatóságok nem fogadták el feltétel nélkül, egyértelműen és teljes egészében a Bizottság által 2016. január 21-én javasolt megfelelő intézkedéseket.

| (15) | mivel a Bizottság továbbra is úgy ítéli meg, hogy a belga kikötőket megillető társaságiadó-mentesség – amennyiben azok gazdasági tevékenységet folytatnak – létező állami támogatási programnak minősül, és kétségei vannak afelől, hogy az említett támogatási program összeegyeztethető a belső piaccal, úgy határozott, hogy az eljárási szabályzat 23. cikke (2) bekezdésének megfelelően megindítja az EUMSZ 108. cikkének (2) bekezdésében előírt eljárást. |
| --- | --- |

(15)

mivel a Bizottság továbbra is úgy ítéli meg, hogy a belga kikötőket megillető társaságiadó-mentesség – amennyiben azok gazdasági tevékenységet folytatnak – létező állami támogatási programnak minősül, és kétségei vannak afelől, hogy az említett támogatási program összeegyeztethető a belső piaccal, úgy határozott, hogy az eljárási szabályzat 23. cikke (2) bekezdésének megfelelően megindítja az EUMSZ 108. cikkének (2) bekezdésében előírt eljárást.

4.   A HIVATALOS VIZSGÁLATI ELJÁRÁS MEGINDÍTÁSÁT KÖVETŐEN KAPOTT ÉSZREVÉTELEK

A HIVATALOS VIZSGÁLATI ELJÁRÁS MEGINDÍTÁSÁT KÖVETŐEN KAPOTT ÉSZREVÉTELEK

4.1.   VÁLLALKOZÁSOK/GAZDASÁGI TEVÉKENYSÉGEK

VÁLLALKOZÁSOK/GAZDASÁGI TEVÉKENYSÉGEK

| (16) | A belga kikötők és a belga hatóságok úgy vélik, hogy a kikötők nem az EUMSZ 107. cikkének (1) bekezdése szerinti „vállalkozások”, mivel feladataik – többek között a köz- és magánterület adminisztratív irányítása – nem gazdasági jellegűek. Hangsúlyozzák, hogy ezek a feladatok általános érdekűek, és olyan állami hatóságok kötelezik őket végrehajtásukra vagy bízzák meg vele őket, amelyek szabadon határozhatják meg az általános érdekű, nem gazdasági jellegű szolgáltatások körét. Felhívják a figyelmet arra, hogy a kikötői hatóságok különleges hatáskörrel rendelkeznek e feladatok ellátására, a hatóságok ellenőrzése alá tartoznak és nem profitorientáltak, a többletet újra befektetik a kikötői infrastruktúrába, és egyes kikötők esetében a településnek fizetik be, amely a részvényesük. |
| --- | --- |

(16)

A belga kikötők és a belga hatóságok úgy vélik, hogy a kikötők nem az EUMSZ 107. cikkének (1) bekezdése szerinti „vállalkozások”, mivel feladataik – többek között a köz- és magánterület adminisztratív irányítása – nem gazdasági jellegűek. Hangsúlyozzák, hogy ezek a feladatok általános érdekűek, és olyan állami hatóságok kötelezik őket végrehajtásukra vagy bízzák meg vele őket, amelyek szabadon határozhatják meg az általános érdekű, nem gazdasági jellegű szolgáltatások körét. Felhívják a figyelmet arra, hogy a kikötői hatóságok különleges hatáskörrel rendelkeznek e feladatok ellátására, a hatóságok ellenőrzése alá tartoznak és nem profitorientáltak, a többletet újra befektetik a kikötői infrastruktúrába, és egyes kikötők esetében a településnek fizetik be, amely a részvényesük.

| (17) | Antwerpen és Brugge kikötői, valamint a belga hatóságok úgy vélik, hogy a Bíróságnak a repülőterekkel kapcsolatos ítélkezési joggyakorlata (C-82/01. sz., Aéroports de Paris ügy (15)) nem alkalmazható a kikötőkre, amelyek más infrastruktúrát képviselnek. Különösen rámutatnak arra, hogy a kikötők monopóliuma egy olyan közjogi jogalany javára végrehajtott közigazgatási decentralizáció eredménye, amely nem törekszik nyereség realizálására, míg a repülőterek kezelését magánszemélyek végzik gazdasági tevékenység kizárólagos koncessziója keretében, a gazdasági jellegű működési kockázat átruházásával. Úgy vélik továbbá, hogy a Bíróság által az Aéroports de Paris ügyben vizsgált jogvita nem érintette „infrastrukturális szolgáltatások” nyújtását, így a kikötői terület belga kikötői hatóságok általi rendelkezésre bocsátásával való analógia nem helytálló. |
| --- | --- |

(17)

Antwerpen és Brugge kikötői, valamint a belga hatóságok úgy vélik, hogy a Bíróságnak a repülőterekkel kapcsolatos ítélkezési joggyakorlata (C-82/01. sz., Aéroports de Paris ügy (15)) nem alkalmazható a kikötőkre, amelyek más infrastruktúrát képviselnek. Különösen rámutatnak arra, hogy a kikötők monopóliuma egy olyan közjogi jogalany javára végrehajtott közigazgatási decentralizáció eredménye, amely nem törekszik nyereség realizálására, míg a repülőterek kezelését magánszemélyek végzik gazdasági tevékenység kizárólagos koncessziója keretében, a gazdasági jellegű működési kockázat átruházásával. Úgy vélik továbbá, hogy a Bíróság által az Aéroports de Paris ügyben vizsgált jogvita nem érintette „infrastrukturális szolgáltatások” nyújtását, így a kikötői terület belga kikötői hatóságok általi rendelkezésre bocsátásával való analógia nem helytálló.

Aéroports de Paris

15

Aéroports de Paris

| (18) | Az érdekelt felek többsége és a belga hatóságok vitatják a Bizottság által az eljárás megindításáról szóló határozatban említett tevékenységek gazdasági jellegét, ideértve nevezetesen a kikötői infrastruktúra hajók számára történő rendelkezésre bocsátását, a földterület és az infrastruktúra vállalkozásoknak való bérbeadását, s rámutatnak arra, hogy a földbérlet, az infrastruktúra-koncesszió és a kikötői infrastruktúrához való hozzáférés díjai (kikötői díjak) nyilvánosak, megkülönböztetéstől mentesek, a kikötői hatóságok egyoldalúan előre rögzítik és nem a kereslet-kínálati viszonyok határozzák meg őket. Különösen a belga Alkotmánybíróság által 2015. november 19-én hozott ítéletre (16) hivatkoznak, amely elismeri, hogy a kikötői díjak a kikötői hatóságok beavatkozásának harmadik felek általi „tiszta díjazását” jelentik. Ezenkívül utalnak a tengeri kikötők politikájáról és kezeléséről szóló 1999. március 2-i flamand kikötői rendeletre (17) (a továbbiakban: az „1999. március 2-i flamand kikötői rendelet”), amely szerint a kikötői díjakat az ellenértékkel „észszerű arányban” kell megállapítani. Jelzik továbbá, hogy a koncessziós díjak arányosan alacsonyabbak a nagyobb hozzáadott értékgeneráló földterületek esetében, objektív (az érintett földterületekre vonatkozó) paramétereken alapulnak, és a nyújtott szolgáltatás által generált belső értéket tükrözik. Hasonlóképpen a vallon régió és a vallon kikötők úgy vélik, hogy az infrastruktúrák használatáért történő díjfizetés nem feltétlenül jelzi a kikötők tevékenységének gazdasági jellegét, és az a tény, hogy ezek a díjak nem fedezik a befektetett tőke megtérülését, a kikötői tevékenység általános érdekű szolgáltatási jellegét mutatja. |
| --- | --- |

(18)

Az érdekelt felek többsége és a belga hatóságok vitatják a Bizottság által az eljárás megindításáról szóló határozatban említett tevékenységek gazdasági jellegét, ideértve nevezetesen a kikötői infrastruktúra hajók számára történő rendelkezésre bocsátását, a földterület és az infrastruktúra vállalkozásoknak való bérbeadását, s rámutatnak arra, hogy a földbérlet, az infrastruktúra-koncesszió és a kikötői infrastruktúrához való hozzáférés díjai (kikötői díjak) nyilvánosak, megkülönböztetéstől mentesek, a kikötői hatóságok egyoldalúan előre rögzítik és nem a kereslet-kínálati viszonyok határozzák meg őket. Különösen a belga Alkotmánybíróság által 2015. november 19-én hozott ítéletre (16) hivatkoznak, amely elismeri, hogy a kikötői díjak a kikötői hatóságok beavatkozásának harmadik felek általi „tiszta díjazását” jelentik. Ezenkívül utalnak a tengeri kikötők politikájáról és kezeléséről szóló 1999. március 2-i flamand kikötői rendeletre (17) (a továbbiakban: az „1999. március 2-i flamand kikötői rendelet”), amely szerint a kikötői díjakat az ellenértékkel „észszerű arányban” kell megállapítani. Jelzik továbbá, hogy a koncessziós díjak arányosan alacsonyabbak a nagyobb hozzáadott értékgeneráló földterületek esetében, objektív (az érintett földterületekre vonatkozó) paramétereken alapulnak, és a nyújtott szolgáltatás által generált belső értéket tükrözik. Hasonlóképpen a vallon régió és a vallon kikötők úgy vélik, hogy az infrastruktúrák használatáért történő díjfizetés nem feltétlenül jelzi a kikötők tevékenységének gazdasági jellegét, és az a tény, hogy ezek a díjak nem fedezik a befektetett tőke megtérülését, a kikötői tevékenység általános érdekű szolgáltatási jellegét mutatja.

16

17

| (19) | Esetükben a kikötőkben zajló főbb gazdasági tevékenységeket az áruk kezelését (be- és kirakodását) biztosító koncessziós jogosultak végzik, mivel a kikötői hatóságok teljes mértékben függetlenek a koncesszióra jogosult társaságok és a hajótulajdonosok között létrejött kereskedelmi szerződésektől. A kikötőket tehát üzleti szempontból nem a kikötői hatóságok működtetik, hanem azok a társaságok, amelyekre az infrastruktúrát engedményezik, ahol ezeknek a társaságoknak maguknak kell megépíteniük az árumozgatási szolgáltatásokhoz szükséges felépítményeket (daruk, hangárok). |
| --- | --- |

(19)

Esetükben a kikötőkben zajló főbb gazdasági tevékenységeket az áruk kezelését (be- és kirakodását) biztosító koncessziós jogosultak végzik, mivel a kikötői hatóságok teljes mértékben függetlenek a koncesszióra jogosult társaságok és a hajótulajdonosok között létrejött kereskedelmi szerződésektől. A kikötőket tehát üzleti szempontból nem a kikötői hatóságok működtetik, hanem azok a társaságok, amelyekre az infrastruktúrát engedményezik, ahol ezeknek a társaságoknak maguknak kell megépíteniük az árumozgatási szolgáltatásokhoz szükséges felépítményeket (daruk, hangárok).

| (20) | Hozzáteszik, hogy a kikötői hatóságoknak egyre gyakrabban kell finanszírozniuk a régiók hatáskörébe tartozó nem gazdasági tevékenységeket, sőt olyan tevékenységeket is, amelyek nem kapcsolódnak a kikötő működtetéséhez (18). Hivatkoznak a Bizottság olyan határozataira és a Bíróság olyan ítéleteire, amelyek szerintük azt állapítják meg, hogy sem a potenciális használók előtt nyitott infrastruktúrák méltányos és megkülönböztetéstől mentes rendelkezésre bocsátása, sem az önkormányzati földterületeknek a magánszektor ipari és kereskedelmi tevékenységei fejlesztése céljából történő kezelése és hasznosítása nem minősül gazdasági tevékenységnek. |
| --- | --- |

(20)

Hozzáteszik, hogy a kikötői hatóságoknak egyre gyakrabban kell finanszírozniuk a régiók hatáskörébe tartozó nem gazdasági tevékenységeket, sőt olyan tevékenységeket is, amelyek nem kapcsolódnak a kikötő működtetéséhez (18). Hivatkoznak a Bizottság olyan határozataira és a Bíróság olyan ítéleteire, amelyek szerintük azt állapítják meg, hogy sem a potenciális használók előtt nyitott infrastruktúrák méltányos és megkülönböztetéstől mentes rendelkezésre bocsátása, sem az önkormányzati földterületeknek a magánszektor ipari és kereskedelmi tevékenységei fejlesztése céljából történő kezelése és hasznosítása nem minősül gazdasági tevékenységnek.

18

| (21) | Végül úgy vélik, hogy a kikötők gazdasági tevékenységei, mint például a teheremelés (daruzási szolgáltatások) és a vontatás pusztán járulékos jellegűek. |
| --- | --- |

(21)

Végül úgy vélik, hogy a kikötők gazdasági tevékenységei, mint például a teheremelés (daruzási szolgáltatások) és a vontatás pusztán járulékos jellegűek.

4.2.   ÁLLAMI FORRÁSOKBÓL BIZTOSÍTOTT GAZDASÁGI ELŐNY

ÁLLAMI FORRÁSOKBÓL BIZTOSÍTOTT GAZDASÁGI ELŐNY

| (22) | A Flamand Kikötői Bizottság úgy ítéli meg, hogy amennyiben a kikötői hatóságoknak egyre gyakrabban kell finanszírozniuk a régiók hatáskörébe tartozó nem gazdasági tevékenységeket, a társaságiadó-mentesség nem jelent előnyt. |
| --- | --- |

(22)

A Flamand Kikötői Bizottság úgy ítéli meg, hogy amennyiben a kikötői hatóságoknak egyre gyakrabban kell finanszírozniuk a régiók hatáskörébe tartozó nem gazdasági tevékenységeket, a társaságiadó-mentesség nem jelent előnyt.

| (23) | Rotterdam kikötője rámutat arra, hogy Antwerpen, Brugge és Gent kikötői a számviteli nyereség 1 %-a alatti tényleges adókulccsal rendelkeznek. |
| --- | --- |

(23)

Rotterdam kikötője rámutat arra, hogy Antwerpen, Brugge és Gent kikötői a számviteli nyereség 1 %-a alatti tényleges adókulccsal rendelkeznek.

| (24) | A belga hatóságok azt állítják, hogy amennyiben a kikötők megfizetik az IPM-et, nem teljesül az a feltétel, hogy az előnyt állami forrásokból kell biztosítani. |
| --- | --- |

(24)

A belga hatóságok azt állítják, hogy amennyiben a kikötők megfizetik az IPM-et, nem teljesül az a feltétel, hogy az előnyt állami forrásokból kell biztosítani.

4.3.   SZELEKTIVITÁS

SZELEKTIVITÁS

| (25) | Az érdekeltek többsége és a belga hatóságok úgy vélik, hogy a jogi személyek adózási referenciarendszere nem a társasági adó (ahogyan azt az eljárás megindításáról szóló határozat elfogadta), hanem a CIR 1. cikke, amely párhuzamosan két adórendszert állít fel a belföldi illetőségű jogi személyek részére (ISoc és IPM) a CIR 2. cikkében meghatározott kritériumok szerint (a jogi személy tevékenysége, amely lehet „gazdálkodás” vagy „nyereségorientált műveletek”). Hozzáteszik, hogy a CIR 180. cikke, amely szerint a kikötők nem tartoznak az ISoc hatálya alá, csak pontosítja és alkalmazza a CIR 1. cikkét. Egyes érdekeltek és a belga hatóságok szintén úgy vélik, hogy az IPM a referenciarendszer az olyan kikötők esetében, amelyek nem a CIR 2. cikke szerinti „társaságok”, mivel a CIR 180. cikkének (2) bekezdése nem tér el a jogi személyek adóztatására vonatkozó általános szabályoktól, de csak az általános szabályok alkalmazásáról rendelkezik. Tehát azt állítják, hogy még ha törölnék is a 180. cikk (2) bekezdését, a kikötők nem feltétlenül tartoznának az ISoc hatálya alá, mivel a közigazgatásnak külön-külön meg kellene vizsgálnia a helyzetüket a CIR 1. és 2. cikkében rögzített kritériumok szerint, továbbá mivel a kikötők nem a CIR 2. cikke szerinti „társaságok”, nem tartoznának az ISoc hatálya alá. |
| --- | --- |

(25)

Az érdekeltek többsége és a belga hatóságok úgy vélik, hogy a jogi személyek adózási referenciarendszere nem a társasági adó (ahogyan azt az eljárás megindításáról szóló határozat elfogadta), hanem a CIR 1. cikke, amely párhuzamosan két adórendszert állít fel a belföldi illetőségű jogi személyek részére (ISoc és IPM) a CIR 2. cikkében meghatározott kritériumok szerint (a jogi személy tevékenysége, amely lehet „gazdálkodás” vagy „nyereségorientált műveletek”). Hozzáteszik, hogy a CIR 180. cikke, amely szerint a kikötők nem tartoznak az ISoc hatálya alá, csak pontosítja és alkalmazza a CIR 1. cikkét. Egyes érdekeltek és a belga hatóságok szintén úgy vélik, hogy az IPM a referenciarendszer az olyan kikötők esetében, amelyek nem a CIR 2. cikke szerinti „társaságok”, mivel a CIR 180. cikkének (2) bekezdése nem tér el a jogi személyek adóztatására vonatkozó általános szabályoktól, de csak az általános szabályok alkalmazásáról rendelkezik. Tehát azt állítják, hogy még ha törölnék is a 180. cikk (2) bekezdését, a kikötők nem feltétlenül tartoznának az ISoc hatálya alá, mivel a közigazgatásnak külön-külön meg kellene vizsgálnia a helyzetüket a CIR 1. és 2. cikkében rögzített kritériumok szerint, továbbá mivel a kikötők nem a CIR 2. cikke szerinti „társaságok”, nem tartoznának az ISoc hatálya alá.

| (26) | A vallon régió és a vallon kikötők hozzáteszik, hogy ez a kettősség (két jövedelemadó-rendszer, az ISoc és az IPM létezése) alapvetően fontos és a jövedelemadó-rendszer velejárója, amely a belga alkotmányból ered. Továbbá a belga alkotmány nem kötelezné a jogalkotót bizonyos tevékenységek megadóztatására, és a közigazgatási szervek esetében, jellegüknél fogva (állam, közösségek, régiók, tartományok és települések) a közterület vagy a magánterület közszolgáltatáshoz rendelt tulajdon javai adómentesek lennének egy általános jogelv alapján. A belga hatóságok azt állítják továbbá, hogy a nemzeti bíróságok ítélkezési gyakorlata szerint a közszolgáltatások, közfeladatok és közjavak adómentesek, kivéve, ha a törvény kifejezetten előírja. |
| --- | --- |

(26)

A vallon régió és a vallon kikötők hozzáteszik, hogy ez a kettősség (két jövedelemadó-rendszer, az ISoc és az IPM létezése) alapvetően fontos és a jövedelemadó-rendszer velejárója, amely a belga alkotmányból ered. Továbbá a belga alkotmány nem kötelezné a jogalkotót bizonyos tevékenységek megadóztatására, és a közigazgatási szervek esetében, jellegüknél fogva (állam, közösségek, régiók, tartományok és települések) a közterület vagy a magánterület közszolgáltatáshoz rendelt tulajdon javai adómentesek lennének egy általános jogelv alapján. A belga hatóságok azt állítják továbbá, hogy a nemzeti bíróságok ítélkezési gyakorlata szerint a közszolgáltatások, közfeladatok és közjavak adómentesek, kivéve, ha a törvény kifejezetten előírja.

| (27) | Antwerpen és Brugge kikötői hatóságai, valamint a belga hatóságok szerint azok a jogalanyok, amelyek – mint a kikötők – nem osztják fel a nyereségüket, hanem visszaforgatják, vagy amelyek a saját érdekükön túlmutató célt követnek, az IPM hatálya alá tartoznak, ami megfelel a rendszer logikájának. |
| --- | --- |

(27)

Antwerpen és Brugge kikötői hatóságai, valamint a belga hatóságok szerint azok a jogalanyok, amelyek – mint a kikötők – nem osztják fel a nyereségüket, hanem visszaforgatják, vagy amelyek a saját érdekükön túlmutató célt követnek, az IPM hatálya alá tartoznak, ami megfelel a rendszer logikájának.

| (28) | Azt állítják továbbá, hogy az ISoc hatálya alá tartozó más vállalkozásoktól eltérő helyzetben vannak. Annak ellenére, hogy bizonyos fokú autonómiát élveznek, és tekintet nélkül gazdasági tevékenységek esetleges létezésére, a kikötői hatóságok a közigazgatási szervek részét képezik és általános érdekű feladatokat látnak el anélkül, hogy nyereségszerzési céllal működnének, ahogyan az az alapszabályukból következik. Nem alkalmaznak ipari és kereskedelmi módszereket, és tevékenységüket nem a befektetés rövid távú megtérülése vezérli. A koncessziós díjak és a kikötői díjak nem mindig fedezik a felmerülő költségeket. Közszolgálati feladatokat látnak el, amelyek nettó költsége nem vonható le a CIR 49. cikke szerinti társaságiadó-alapból, ami ISoc fizetési kötelezettség esetében más vállalkozásokkal szembeni hátrányos megkülönböztetéshez és a kikötők beruházási kapacitásának csökkenéséhez vezetne. |
| --- | --- |

(28)

Azt állítják továbbá, hogy az ISoc hatálya alá tartozó más vállalkozásoktól eltérő helyzetben vannak. Annak ellenére, hogy bizonyos fokú autonómiát élveznek, és tekintet nélkül gazdasági tevékenységek esetleges létezésére, a kikötői hatóságok a közigazgatási szervek részét képezik és általános érdekű feladatokat látnak el anélkül, hogy nyereségszerzési céllal működnének, ahogyan az az alapszabályukból következik. Nem alkalmaznak ipari és kereskedelmi módszereket, és tevékenységüket nem a befektetés rövid távú megtérülése vezérli. A koncessziós díjak és a kikötői díjak nem mindig fedezik a felmerülő költségeket. Közszolgálati feladatokat látnak el, amelyek nettó költsége nem vonható le a CIR 49. cikke szerinti társaságiadó-alapból, ami ISoc fizetési kötelezettség esetében más vállalkozásokkal szembeni hátrányos megkülönböztetéshez és a kikötők beruházási kapacitásának csökkenéséhez vezetne.

| (29) | A belga hatóságok azt állítják, hogy a belga Alkotmánybíróság 2016. december 1-jén hozott ítéletében (19) helybenhagyta a jogalkotó azon döntését, hogy a kikötők mentesülnek az ISoc alól. |
| --- | --- |

(29)

A belga hatóságok azt állítják, hogy a belga Alkotmánybíróság 2016. december 1-jén hozott ítéletében (19) helybenhagyta a jogalkotó azon döntését, hogy a kikötők mentesülnek az ISoc alól.

19

4.4.   A VERSENY TORZÍTÁSA ÉS A KERESKEDELEMRE GYAKOROLT HATÁS

A VERSENY TORZÍTÁSA ÉS A KERESKEDELEMRE GYAKOROLT HATÁS

| (30) | A Flamand Kikötői Bizottság azt állítja, hogy más tagállamokban, különösen Hollandiában, ugyanezeket a kikötői tevékenységeket a közigazgatási szervek finanszírozzák, így a versenyfeltételek nem torzulnak. |
| --- | --- |

(30)

A Flamand Kikötői Bizottság azt állítja, hogy más tagállamokban, különösen Hollandiában, ugyanezeket a kikötői tevékenységeket a közigazgatási szervek finanszírozzák, így a versenyfeltételek nem torzulnak.

| (31) | Antwerpen és Brugge kikötői hatóságai az „állami támogatás” (20) fogalmáról szóló bizottsági közlemény (a továbbiakban: a 2016. július 19-i közlemény) 188. bekezdésére hivatkozva kijelentik, hogy minden kikötő jogi monopóliummal rendelkezik saját kikötői területe fölött, mely monopólium egyszerre zárja ki „a piacon folyó versenyt és a piacért folyó versenyt”. Arra a következtetésre jutnak, hogy az intézkedés nem torzítja a versenyt. Továbbá hivatkoznak a holland versenyhatóság véleményére (21), miszerint Rotterdam kikötője nem versenyez más kikötők üzemeltetőivel, mivel a kikötői díjak csak egy kis töredékét teszik ki a hajótulajdonosok szállítási költségeinek, így ezeknek a díjaknak a felfelé vagy lefelé történő módosítása nem befolyásolná a kikötői forgalmat. |
| --- | --- |

(31)

Antwerpen és Brugge kikötői hatóságai az „állami támogatás” (20) fogalmáról szóló bizottsági közlemény (a továbbiakban: a 2016. július 19-i közlemény) 188. bekezdésére hivatkozva kijelentik, hogy minden kikötő jogi monopóliummal rendelkezik saját kikötői területe fölött, mely monopólium egyszerre zárja ki „a piacon folyó versenyt és a piacért folyó versenyt”. Arra a következtetésre jutnak, hogy az intézkedés nem torzítja a versenyt. Továbbá hivatkoznak a holland versenyhatóság véleményére (21), miszerint Rotterdam kikötője nem versenyez más kikötők üzemeltetőivel, mivel a kikötői díjak csak egy kis töredékét teszik ki a hajótulajdonosok szállítási költségeinek, így ezeknek a díjaknak a felfelé vagy lefelé történő módosítása nem befolyásolná a kikötői forgalmat.

20

21

| (32) | Azt állítják, hogy a 2016. július 19-i közlemény szerint egy hálózati infrastruktúrában a hálózat különböző elemei kiegészítik egymást és nem versenyeznek egymással (211. pont és 311. lábjegyzet), így a verseny torzulása kizárt. Megjegyzik, hogy ebben a közleményben a Bizottság vasútiinfrastruktúra-építésre (219. pont) és közútiinfrastruktúra-építésre alkalmazza ezt az elvet, beleértve a díjköteles utakat (220. pont), de úgy vélik, hogy a kikötőkre is vonatkozik. |
| --- | --- |

(32)

Azt állítják, hogy a 2016. július 19-i közlemény szerint egy hálózati infrastruktúrában a hálózat különböző elemei kiegészítik egymást és nem versenyeznek egymással (211. pont és 311. lábjegyzet), így a verseny torzulása kizárt. Megjegyzik, hogy ebben a közleményben a Bizottság vasútiinfrastruktúra-építésre (219. pont) és közútiinfrastruktúra-építésre alkalmazza ezt az elvet, beleértve a díjköteles utakat (220. pont), de úgy vélik, hogy a kikötőkre is vonatkozik.

| (33) | A vallon régió és a vallon kikötők hangsúlyozzák, hogy az ISoc-fizetési kötelezettség alól mentes belső kikötők nincsenek versenyben más belső magánkikötőkkel, amelyek a nyilvánosság számára hozzáférhető, azonos infrastruktúrákat bocsátanának rendelkezésre. A szövetségi hatóságok hozzáteszik, hogy a kisméretű belső kikötők kiegészítik a többi kikötőt, és csak a közúti szállítással állnak versenyben. |
| --- | --- |

(33)

A vallon régió és a vallon kikötők hangsúlyozzák, hogy az ISoc-fizetési kötelezettség alól mentes belső kikötők nincsenek versenyben más belső magánkikötőkkel, amelyek a nyilvánosság számára hozzáférhető, azonos infrastruktúrákat bocsátanának rendelkezésre. A szövetségi hatóságok hozzáteszik, hogy a kisméretű belső kikötők kiegészítik a többi kikötőt, és csak a közúti szállítással állnak versenyben.

| (34) | Rotterdam kikötője rámutat arra, hogy a holland közkikötők többek között Antwerpen, Brugge és Gent kikötőivel versenyeznek. |
| --- | --- |

(34)

Rotterdam kikötője rámutat arra, hogy a holland közkikötők többek között Antwerpen, Brugge és Gent kikötőivel versenyeznek.

4.5.   ÖSSZEEGYEZTETHETŐSÉG

ÖSSZEEGYEZTETHETŐSÉG

| (35) | A vallon régió és a vallon kikötők úgy vélik, hogy az EUMSZ 106. cikkének (2) bekezdése megfelelő alapot képez az intézkedés összeegyeztethetőségéhez: a kikötőknek egyértelmű jogi felhatalmazásuk van, és nem vonható kétségbe, hogy a kikötők teljesítik az ebben a cikkben meghatározott összes feltételt. Hangsúlyozzák, hogy az EUMSZ 93. cikke szerinti összeegyeztethetőséget, amely ezen alkalmazási feltételek mellett nem foglalja magában a kereskedelemre gyakorolt hatás hiányát, alaposan meg kell vizsgálni. |
| --- | --- |

(35)

A vallon régió és a vallon kikötők úgy vélik, hogy az EUMSZ 106. cikkének (2) bekezdése megfelelő alapot képez az intézkedés összeegyeztethetőségéhez: a kikötőknek egyértelmű jogi felhatalmazásuk van, és nem vonható kétségbe, hogy a kikötők teljesítik az ebben a cikkben meghatározott összes feltételt. Hangsúlyozzák, hogy az EUMSZ 93. cikke szerinti összeegyeztethetőséget, amely ezen alkalmazási feltételek mellett nem foglalja magában a kereskedelemre gyakorolt hatás hiányát, alaposan meg kell vizsgálni.

| (36) | Antwerpen és Brugge kikötői hatóságai úgy vélik, hogy a Bizottság nem támasztotta alá kellőképpen az intézkedés összeegyeztethetőségével kapcsolatban előterjesztett érvekre adott válaszát. Hozzáteszik, hogy az EUMSZ 93. cikke az intézkedés összeegyeztethetőségének alapjául szolgálhatna, mivel a kikötőknek a transzeurópai közlekedési hálózatokhoz hozzájáruló infrastruktúrákat kell finanszírozniuk. |
| --- | --- |

(36)

Antwerpen és Brugge kikötői hatóságai úgy vélik, hogy a Bizottság nem támasztotta alá kellőképpen az intézkedés összeegyeztethetőségével kapcsolatban előterjesztett érvekre adott válaszát. Hozzáteszik, hogy az EUMSZ 93. cikke az intézkedés összeegyeztethetőségének alapjául szolgálhatna, mivel a kikötőknek a transzeurópai közlekedési hálózatokhoz hozzájáruló infrastruktúrákat kell finanszírozniuk.

4.6.   ÁTMENETI IDŐSZAK SZÜKSÉGESSÉGE

ÁTMENETI IDŐSZAK SZÜKSÉGESSÉGE

| (37) | A belga hatóságok átmeneti időszakot kérnek a Bizottságtól a kikötők ISoc-fizetési kötelezettsége tekintetében. Hangsúlyozzák, hogy az eljárás megindításáról szóló 2016. július 8-i határozatban (a kikötők társasági adó hatálya alá vonása 2017. január 1-től) előírt határidő túl rövid, különösen az SA.25338 sz. ügyben Hollandiának kiszabott határidőhöz képest. Hangsúlyozzák, hogy a CIR 180. cikke (2) bekezdésének hatályon kívül helyezése olyan jogalkotási eljárást von maga után, amely „általában legalább három-hat hónapig” tart. Szerintük a törvény sokkal komplexebb módosításaira van szükség, mint a CIR 180. cikke (2) bekezdésének hatályon kívül helyezése, mivel i. a hatályon kívül helyezés nem feltétlenül eredményezné a kikötők ISoc-fizetésre kötelezését, ii. a kikötőkre vonatkozó új adórendszer kidolgozása során figyelembe kell venni az egyenlőség alkotmányos elvét, és iii. a jogi személyek IPM-ről ISoc-ra történő áttérését a belga adójog nem szabályozza kifejezetten. Hozzáteszik, hogy egy létezőnek vélelmezett támogatási program lejárta esetén a Bizottságnak tiszteletben kell tartania a tagállam ahhoz fűződő jogos érdekeit, hogy a jogbiztonság biztosítva legyen a kedvezményezettek számára. |
| --- | --- |

(37)

A belga hatóságok átmeneti időszakot kérnek a Bizottságtól a kikötők ISoc-fizetési kötelezettsége tekintetében. Hangsúlyozzák, hogy az eljárás megindításáról szóló 2016. július 8-i határozatban (a kikötők társasági adó hatálya alá vonása 2017. január 1-től) előírt határidő túl rövid, különösen az SA.25338 sz. ügyben Hollandiának kiszabott határidőhöz képest. Hangsúlyozzák, hogy a CIR 180. cikke (2) bekezdésének hatályon kívül helyezése olyan jogalkotási eljárást von maga után, amely „általában legalább három-hat hónapig” tart. Szerintük a törvény sokkal komplexebb módosításaira van szükség, mint a CIR 180. cikke (2) bekezdésének hatályon kívül helyezése, mivel i. a hatályon kívül helyezés nem feltétlenül eredményezné a kikötők ISoc-fizetésre kötelezését, ii. a kikötőkre vonatkozó új adórendszer kidolgozása során figyelembe kell venni az egyenlőség alkotmányos elvét, és iii. a jogi személyek IPM-ről ISoc-ra történő áttérését a belga adójog nem szabályozza kifejezetten. Hozzáteszik, hogy egy létezőnek vélelmezett támogatási program lejárta esetén a Bizottságnak tiszteletben kell tartania a tagállam ahhoz fűződő jogos érdekeit, hogy a jogbiztonság biztosítva legyen a kedvezményezettek számára.

| (38) | Rotterdam kikötője arra kéri a Bizottságot, hogy a holland kikötők társaságiadó-fizetési kötelezettségét halassza el egy ágazati vizsgálat elvégzéséig, és az északi területek valamennyi tengeri kikötője egyidejűleg kerüljön az adó hatálya alá, vagy legalábbis a belga és a francia kikötőket vonja gyorsan és egyidejűleg a társasági adó hatálya alá. |
| --- | --- |

(38)

Rotterdam kikötője arra kéri a Bizottságot, hogy a holland kikötők társaságiadó-fizetési kötelezettségét halassza el egy ágazati vizsgálat elvégzéséig, és az északi területek valamennyi tengeri kikötője egyidejűleg kerüljön az adó hatálya alá, vagy legalábbis a belga és a francia kikötőket vonja gyorsan és egyidejűleg a társasági adó hatálya alá.

5.   AZ INTÉZKEDÉSEK ÉRTÉKELÉSE

AZ INTÉZKEDÉSEK ÉRTÉKELÉSE

5.1.   AZ EUMSZ 107. CIKKÉNEK (1) BEKEZDÉSE ÉRTELMÉBEN VETT ÁLLAMI TÁMOGATÁS FENNÁLLÁSA

AZ EUMSZ 107. CIKKÉNEK (1) BEKEZDÉSE ÉRTELMÉBEN VETT ÁLLAMI TÁMOGATÁS FENNÁLLÁSA

| (39) | Az EUMSZ 107. cikkének (1) bekezdése szerint a belső piaccal összeegyeztethetetlen a tagállamok által vagy állami forrásból bármilyen formában nyújtott olyan támogatás, amely bizonyos vállalkozásoknak vagy bizonyos áruk termelésének előnyben részesítése által torzítja a versenyt, vagy azzal fenyeget, amennyiben ez érinti a tagállamok közötti kereskedelmet. |
| --- | --- |

(39)

Az EUMSZ 107. cikkének (1) bekezdése szerint a belső piaccal összeegyeztethetetlen a tagállamok által vagy állami forrásból bármilyen formában nyújtott olyan támogatás, amely bizonyos vállalkozásoknak vagy bizonyos áruk termelésének előnyben részesítése által torzítja a versenyt, vagy azzal fenyeget, amennyiben ez érinti a tagállamok közötti kereskedelmet.

5.1.1.   VÁLLALKOZÁSOK/GAZDASÁGI TEVÉKENYSÉGEK

5.1.1.1.   
  Általánosságok

Általánosságok

| (40) | A Bíróság szerint „minden olyan tevékenység, amely áruk és szolgáltatások adott piacon történő kínálatával jár, gazdasági tevékenységnek minősül” (22). Hasonlóképpen „a vállalkozás fogalma minden gazdasági tevékenységet folytató jogalanyra kiterjed, függetlenül azok jogállásától és finanszírozási módjától” (23). |
| --- | --- |

(40)

A Bíróság szerint „minden olyan tevékenység, amely áruk és szolgáltatások adott piacon történő kínálatával jár, gazdasági tevékenységnek minősül” (22). Hasonlóképpen „a vállalkozás fogalma minden gazdasági tevékenységet folytató jogalanyra kiterjed, függetlenül azok jogállásától és finanszírozási módjától” (23).

22

23

| (41) | Ezenkívül az infrastruktúrák működtetésének gazdasági jellegére vonatkozó ítélkezési gyakorlattal összhangban (24) a Bizottság számos határozatban megállapította, hogy a kikötői infrastruktúrák kereskedelmi célú működtetése és építése gazdasági tevékenységnek minősül (25). Például díjfizetés ellenében a használók rendelkezésére bocsátott kikötői terminál kereskedelmi célú működtetése gazdasági tevékenységnek minősül (26). Hasonlóképpen a Bíróság már hallgatólagosan, de biztosan elismerte egyes kikötői műveletek gazdasági jellegét, különösen
  „az áruk és bármilyen berendezés kikötőben végzett berakodását, kirakodását, átrakodását, deponálását és általában vett mozgatását”
   (27). A Bizottság ezeket a szabályokat nemcsak a tengeri kikötőkre, hanem a belső kikötőkre is alkalmazza (28). |
| --- | --- |

(41)

Ezenkívül az infrastruktúrák működtetésének gazdasági jellegére vonatkozó ítélkezési gyakorlattal összhangban (24) a Bizottság számos határozatban megállapította, hogy a kikötői infrastruktúrák kereskedelmi célú működtetése és építése gazdasági tevékenységnek minősül (25). Például díjfizetés ellenében a használók rendelkezésére bocsátott kikötői terminál kereskedelmi célú működtetése gazdasági tevékenységnek minősül (26). Hasonlóképpen a Bíróság már hallgatólagosan, de biztosan elismerte egyes kikötői műveletek gazdasági jellegét, különösen
  „az áruk és bármilyen berendezés kikötőben végzett berakodását, kirakodását, átrakodását, deponálását és általában vett mozgatását”
   (27). A Bizottság ezeket a szabályokat nemcsak a tengeri kikötőkre, hanem a belső kikötőkre is alkalmazza (28).

24

25

26

„az áruk és bármilyen berendezés kikötőben végzett berakodását, kirakodását, átrakodását, deponálását és általában vett mozgatását”

27

28

| (42) | E tekintetben, a belga hatóságokkal és egyes érdekelt felekkel ellentétben a Bizottság úgy véli, hogy a Bíróság repülőterekkel kapcsolatos ítélkezési gyakorlatát alkalmazni kell a kikötőkre, amelyek csupán másmilyen típusú infrastruktúrának tekintendők. Az egyes érdekelt felek által a kikötők és a repülőterek között feltárt különbségek – többek között a jogi struktúra különbségei, vagy az, hogy a kikötők olyan közjogi jogalanyok, amelyek nem törekednek nyereség realizálására – nem relevánsak a Bíróság ítélkezési gyakorlatát megalapozó, áruk vagy szolgáltatások piacon történő kínálására vonatkozó általános kritérium tekintetében. Hasonlóképpen, a Bizottság megállapítja, hogy az Aéroports de Paris ügyben hozott ítélet 90. pontjában a Bíróság megjegyzi, hogy „a Törvényszék helyesen állapította meg, hogy a szóban forgó kereskedelmi díjak a repülőtéri létesítmények kezelésével kapcsolatos szolgáltatások ellenértékének minősülnek”; így téves az az állítás, hogy ez az ügy nem infrastrukturális szolgáltatások nyújtására vonatkozott, ahogyan azt a belga hatóságok és egyes érdekelt felek vélik. |
| --- | --- |

(42)

E tekintetben, a belga hatóságokkal és egyes érdekelt felekkel ellentétben a Bizottság úgy véli, hogy a Bíróság repülőterekkel kapcsolatos ítélkezési gyakorlatát alkalmazni kell a kikötőkre, amelyek csupán másmilyen típusú infrastruktúrának tekintendők. Az egyes érdekelt felek által a kikötők és a repülőterek között feltárt különbségek – többek között a jogi struktúra különbségei, vagy az, hogy a kikötők olyan közjogi jogalanyok, amelyek nem törekednek nyereség realizálására – nem relevánsak a Bíróság ítélkezési gyakorlatát megalapozó, áruk vagy szolgáltatások piacon történő kínálására vonatkozó általános kritérium tekintetében. Hasonlóképpen, a Bizottság megállapítja, hogy az Aéroports de Paris ügyben hozott ítélet 90. pontjában a Bíróság megjegyzi, hogy „a Törvényszék helyesen állapította meg, hogy a szóban forgó kereskedelmi díjak a repülőtéri létesítmények kezelésével kapcsolatos szolgáltatások ellenértékének minősülnek”; így téves az az állítás, hogy ez az ügy nem infrastrukturális szolgáltatások nyújtására vonatkozott, ahogyan azt a belga hatóságok és egyes érdekelt felek vélik.

Aéroports de Paris

| (43) | Annak megállapítása érdekében, hogy a belga kikötők vállalkozások-e, nem szükséges minden egyes tevékenységük gazdasági vagy nem gazdasági jellegét értékelni. Elegendő annak megállapítása, hogy a szóban forgó intézkedés hatálya alá tartozó jogalanyok ténylegesen egy vagy több gazdasági tevékenységet folytatnak, melyeknek gyakorlása miatt „vállalkozásnak” kell tekinteni őket. E tekintetben az a tény, hogy egy jogalany egy vagy több kincstári vagy nem gazdasági tevékenységet folytat, nem teszi lehetővé, hogy általában megfosszák a „vállalkozás” minősítéstől. |
| --- | --- |

(43)

Annak megállapítása érdekében, hogy a belga kikötők vállalkozások-e, nem szükséges minden egyes tevékenységük gazdasági vagy nem gazdasági jellegét értékelni. Elegendő annak megállapítása, hogy a szóban forgó intézkedés hatálya alá tartozó jogalanyok ténylegesen egy vagy több gazdasági tevékenységet folytatnak, melyeknek gyakorlása miatt „vállalkozásnak” kell tekinteni őket. E tekintetben az a tény, hogy egy jogalany egy vagy több kincstári vagy nem gazdasági tevékenységet folytat, nem teszi lehetővé, hogy általában megfosszák a „vállalkozás” minősítéstől.

| (44) | A belga kikötők többféle olyan gazdasági tevékenységet folytathatnak, amelyek különböző szolgáltatások különböző piacokon történő nyújtásának felelnek meg. Először is, a kikötők általános szolgáltatást nyújtanak a használóiknak (elsősorban a hajótulajdonosoknak, általában véve bármely hajóüzemeltetőnek) azáltal, hogy a hajók számára hozzáférést biztosítanak a kikötői infrastruktúrához, általában „kikötői díjnak” (29) nevezett díjazás ellenében. Másodszor, egyes kikötők olyan különleges szolgáltatásokat nyújtanak a hajók számára, mint a révkalauzolás, a teheremelés, az anyagmozgatás, a rakományrögzítés, szintén díjazás ellenében (30). Harmadszor, a kikötők díjazás ellenében bizonyos infrastruktúrákat vagy földterületeket olyan vállalkozások rendelkezésére bocsátanak, amelyek ezeket a tereket saját céljaikra veszik igénybe, vagy arra, hogy a hajóknak a fent említett különleges szolgáltatások valamelyikét nyújtsák. |
| --- | --- |

(44)

A belga kikötők többféle olyan gazdasági tevékenységet folytathatnak, amelyek különböző szolgáltatások különböző piacokon történő nyújtásának felelnek meg. Először is, a kikötők általános szolgáltatást nyújtanak a használóiknak (elsősorban a hajótulajdonosoknak, általában véve bármely hajóüzemeltetőnek) azáltal, hogy a hajók számára hozzáférést biztosítanak a kikötői infrastruktúrához, általában „kikötői díjnak” (29) nevezett díjazás ellenében. Másodszor, egyes kikötők olyan különleges szolgáltatásokat nyújtanak a hajók számára, mint a révkalauzolás, a teheremelés, az anyagmozgatás, a rakományrögzítés, szintén díjazás ellenében (30). Harmadszor, a kikötők díjazás ellenében bizonyos infrastruktúrákat vagy földterületeket olyan vállalkozások rendelkezésére bocsátanak, amelyek ezeket a tereket saját céljaikra veszik igénybe, vagy arra, hogy a hajóknak a fent említett különleges szolgáltatások valamelyikét nyújtsák.

általános

29

különleges

30

különleges

| (45) | Az a tény, hogy külső vállalkozások bizonyos kikötői földterületeket és infrastruktúrákat azzal a céllal vesznek igénybe, hogy szolgáltatásokat nyújtsanak a hajótulajdonosok vagy a hajók számára, nem zárja ki, hogy a kikötői hatóságok által folytatott kezelési tevékenységek – többek között az említett földterületek és infrastruktúrák e külső vállalkozásoknak való bérbeadása – szintén gazdasági jellegűek legyenek. |
| --- | --- |

(45)

Az a tény, hogy külső vállalkozások bizonyos kikötői földterületeket és infrastruktúrákat azzal a céllal vesznek igénybe, hogy szolgáltatásokat nyújtsanak a hajótulajdonosok vagy a hajók számára, nem zárja ki, hogy a kikötői hatóságok által folytatott kezelési tevékenységek – többek között az említett földterületek és infrastruktúrák e külső vállalkozásoknak való bérbeadása – szintén gazdasági jellegűek legyenek.

| (46) | A Bizottság megjegyzi továbbá, hogy maga a belga nemzeti jog is tartalmaz a kikötői tevékenységek ipari és/vagy kereskedelmi jellegére vonatkozó utalásokat (31). Különösen, a CIR hivatalos megjegyzése szükségszerűen azt jelenti, hogy a kikötők „valamilyen ipari, kereskedelmi vagy mezőgazdasági vállalkozást” működtetnek (32), illetve, még ha nem nyereségszerzési céllal működnek is, „állandó szakmai tevékenységet folytatnak, amely olyan [...] ipari, kereskedelmi vagy mezőgazdasági jellegű műveleteket foglal magában, amelyek kellőképpen gyakran ismétlődnek ahhoz, hogy »foglalkozásnak« minősüljenek, [továbbá] ipari vagy kereskedelmi módszereket alkalmaz” (33) (34). |
| --- | --- |

(46)

A Bizottság megjegyzi továbbá, hogy maga a belga nemzeti jog is tartalmaz a kikötői tevékenységek ipari és/vagy kereskedelmi jellegére vonatkozó utalásokat (31). Különösen, a CIR hivatalos megjegyzése szükségszerűen azt jelenti, hogy a kikötők „valamilyen ipari, kereskedelmi vagy mezőgazdasági vállalkozást” működtetnek (32), illetve, még ha nem nyereségszerzési céllal működnek is, „állandó szakmai tevékenységet folytatnak, amely olyan [...] ipari, kereskedelmi vagy mezőgazdasági jellegű műveleteket foglal magában, amelyek kellőképpen gyakran ismétlődnek ahhoz, hogy »foglalkozásnak« minősüljenek, [továbbá] ipari vagy kereskedelmi módszereket alkalmaz” (33) (34).

31

32

33

34

| (47) | Továbbá, a Bizottság nem vitatja, hogy a kikötők egyes tevékenységei lehetnek nem gazdasági jellegűek, többek között bizonyos révkapitányi szolgáltatások, mint például a tengeri közlekedés ellenőrzése és biztonsága (35) vagy a szennyezésfelügyelet (36). A jelen ügyben azonban a Bizottság által gazdasági tevékenységnek minősített tevékenységek különböznek az előző mondatban említett (egyéb) tevékenységektől. |
| --- | --- |

(47)

Továbbá, a Bizottság nem vitatja, hogy a kikötők egyes tevékenységei lehetnek nem gazdasági jellegűek, többek között bizonyos révkapitányi szolgáltatások, mint például a tengeri közlekedés ellenőrzése és biztonsága (35) vagy a szennyezésfelügyelet (36). A jelen ügyben azonban a Bizottság által gazdasági tevékenységnek minősített tevékenységek különböznek az előző mondatban említett (egyéb) tevékenységektől.

35

36

| (48) | A Bizottság megjegyzi továbbá, hogy bár a nemzeti hatóságok „széles mérlegelési jogkörrel rendelkeznek a tekintetben, hogy [...] a felhasználók igényeihez a lehető legközelebb álló módon hogyan gondoskodjanak az általános gazdasági érdekű szolgáltatások nyújtásáról, más által való ellátásáról, illetve megszervezéséről” (37) ez nem zárja ki e tevékenységek gazdasági jellegét. Márpedig az állandó ítélkezési gyakorlat szerint a „gazdasági tevékenység” fogalma önmagában tényelemekből származik, többek között az érintett szolgáltatások piacának létezéséből (38), és nem függ a nemzeti döntésektől vagy értékelésektől. Ezért a Bizottság bizonyos kikötői tevékenységeket gazdasági jellegűnek minősít, még akkor is, ha a nemzeti hatóságok e tevékenységeket általános érdekű, nem gazdasági jellegű szolgáltatásoknak tekintik. |
| --- | --- |

(48)

A Bizottság megjegyzi továbbá, hogy bár a nemzeti hatóságok „széles mérlegelési jogkörrel rendelkeznek a tekintetben, hogy [...] a felhasználók igényeihez a lehető legközelebb álló módon hogyan gondoskodjanak az általános gazdasági érdekű szolgáltatások nyújtásáról, más által való ellátásáról, illetve megszervezéséről” (37) ez nem zárja ki e tevékenységek gazdasági jellegét. Márpedig az állandó ítélkezési gyakorlat szerint a „gazdasági tevékenység” fogalma önmagában tényelemekből származik, többek között az érintett szolgáltatások piacának létezéséből (38), és nem függ a nemzeti döntésektől vagy értékelésektől. Ezért a Bizottság bizonyos kikötői tevékenységeket gazdasági jellegűnek minősít, még akkor is, ha a nemzeti hatóságok e tevékenységeket általános érdekű, nem gazdasági jellegű szolgáltatásoknak tekintik.

37

38

| (49) | Végül a következő megfontolások önmagukban nem alkalmasak arra, hogy megkérdőjelezzék a gyakorolt tevékenységek gazdasági vagy nem gazdasági jellegét:






  — | A kikötők feladatai általános érdekűek, amelyeknek végrehajtására állami hatóságok kötelezik a kikötőket vagy bízzák meg vele őket: valójában ez a helyzet minden általános gazdasági érdekű szolgáltatás esetében (a továbbiakban: ÁGÉSZ), amelyek azonban gazdasági tevékenységnek minősülnek. Általában véve „nem releváns a tevékenység gazdasági jellegére nézve az a tény, hogy az adott szolgáltatást maga a hatóság nyújtja”
   (39). Az általános érdek azonban adott esetben figyelembe vehető valamely vállalkozásnak a gazdasági tevékenysége támogatásához nyújtott állami támogatás összeegyeztethetőségének megvizsgálásához. |
| --- | --- | --- |

(49)

Végül a következő megfontolások önmagukban nem alkalmasak arra, hogy megkérdőjelezzék a gyakorolt tevékenységek gazdasági vagy nem gazdasági jellegét:

—

A kikötők feladatai általános érdekűek, amelyeknek végrehajtására állami hatóságok kötelezik a kikötőket vagy bízzák meg vele őket: valójában ez a helyzet minden általános gazdasági érdekű szolgáltatás esetében (a továbbiakban: ÁGÉSZ), amelyek azonban gazdasági tevékenységnek minősülnek. Általában véve „nem releváns a tevékenység gazdasági jellegére nézve az a tény, hogy az adott szolgáltatást maga a hatóság nyújtja”
   (39). Az általános érdek azonban adott esetben figyelembe vehető valamely vállalkozásnak a gazdasági tevékenysége támogatásához nyújtott állami támogatás összeegyeztethetőségének megvizsgálásához.

39

| — | A kikötői hatóságok különleges hatáskörrel rendelkeznek e feladatok ellátására (40): az ilyen különleges hatáskörök nem zárják ki annak lehetőségét, hogy a kikötői hatóságok gazdasági tevékenységet folytassanak, ha árukat vagy szolgáltatásokat kínálnak egy piacon. Adott esetben ezek a hatáskörök beavatkozási eszközként is szolgálhatnak az említett piacon. |
| --- | --- |

—

A kikötői hatóságok különleges hatáskörrel rendelkeznek e feladatok ellátására (40): az ilyen különleges hatáskörök nem zárják ki annak lehetőségét, hogy a kikötői hatóságok gazdasági tevékenységet folytassanak, ha árukat vagy szolgáltatásokat kínálnak egy piacon. Adott esetben ezek a hatáskörök beavatkozási eszközként is szolgálhatnak az említett piacon.

40

| — | A kikötői hatóságoknak egyre gyakrabban maguknak kell finanszírozniuk a régiók hatáskörébe tartozó nem gazdasági tevékenységeket, sőt olyan tevékenységeket is, amelyek nem kapcsolódnak a kikötő működtetéséhez: ez a jellemző nem érinti a kikötők azon tevékenységeinek gazdasági jellegét, amelyek áruk és szolgáltatások adott piacon történő kínálatával járnak. Az a tény, hogy az állam nem ellentételezi vagy nem teljes mértékben ellentételezi azon nem gazdasági jellegű tevékenységek költségeit, amelyekre a kikötőket kötelezi, megerősíti, nem pedig cáfolja, hogy a kikötők bizonyos nem gazdasági tevékenységek mellett gazdasági tevékenységeket is folytatnak. A szóban forgó programban a kikötő által elért adókedvezmény arányos az adott kikötő által realizált nyereséggel, és semmilyen módon nem kapcsolódik azoknak a nem gazdasági tevékenységeknek a (nem ellentételezett) költségeihez, amelyekre az állam esetlegesen kötelezi őt. Ezért a Bizottság ezt nem veheti figyelembe a program értékelése során. |
| --- | --- |

—

A kikötői hatóságoknak egyre gyakrabban maguknak kell finanszírozniuk a régiók hatáskörébe tartozó nem gazdasági tevékenységeket, sőt olyan tevékenységeket is, amelyek nem kapcsolódnak a kikötő működtetéséhez: ez a jellemző nem érinti a kikötők azon tevékenységeinek gazdasági jellegét, amelyek áruk és szolgáltatások adott piacon történő kínálatával járnak. Az a tény, hogy az állam nem ellentételezi vagy nem teljes mértékben ellentételezi azon nem gazdasági jellegű tevékenységek költségeit, amelyekre a kikötőket kötelezi, megerősíti, nem pedig cáfolja, hogy a kikötők bizonyos nem gazdasági tevékenységek mellett gazdasági tevékenységeket is folytatnak. A szóban forgó programban a kikötő által elért adókedvezmény arányos az adott kikötő által realizált nyereséggel, és semmilyen módon nem kapcsolódik azoknak a nem gazdasági tevékenységeknek a (nem ellentételezett) költségeihez, amelyekre az állam esetlegesen kötelezi őt. Ezért a Bizottság ezt nem veheti figyelembe a program értékelése során.

| — | A kikötők nem nyereségszerzési céllal működnek és szisztematikusan visszaforgatják nyereségüket, ha ez a tény egyáltalán megállapítást nyert (41): az állandó ítélkezési gyakorlat szerint a nyereségszerzési cél hiánya egy szolgáltatást nyújtó személy esetében nem jelenti azt, hogy a szolgáltatás nem gazdasági jellegű (42). Hasonlóképpen, a nyereség tevékenységbe történő szisztematikus visszaforgatása nem meghatározó egy gazdasági tevékenységnek egy nem gazdasági tevékenységtől való megkülönböztetése szempontjából. Minden vállalkozásnak lehetősége van arra, hogy az elért nyereségét részben vagy egészben felossza vagy visszaforgassa. |
| --- | --- |

—

A kikötők nem nyereségszerzési céllal működnek és szisztematikusan visszaforgatják nyereségüket, ha ez a tény egyáltalán megállapítást nyert (41): az állandó ítélkezési gyakorlat szerint a nyereségszerzési cél hiánya egy szolgáltatást nyújtó személy esetében nem jelenti azt, hogy a szolgáltatás nem gazdasági jellegű (42). Hasonlóképpen, a nyereség tevékenységbe történő szisztematikus visszaforgatása nem meghatározó egy gazdasági tevékenységnek egy nem gazdasági tevékenységtől való megkülönböztetése szempontjából. Minden vállalkozásnak lehetősége van arra, hogy az elért nyereségét részben vagy egészben felossza vagy visszaforgassa.

41

42

5.1.1.2.   
  Az alkalmazott díjakról

Az alkalmazott díjakról

| (50) | A „vállalkozás” minősítése szempontjából az az érv is közömbös, amelyet a belga hatóságok és egyes érdekelt felek terjesztettek elő, miszerint a kikötői hatóságok által nyújtott szolgáltatások díjai nyilvánosak, megkülönböztetéstől mentesek, a kikötői hatóságok egyoldalúan előre rögzítik és nem közvetlenül a kereslet-kínálati viszonyok határozzák meg őket (43). |
| --- | --- |

(50)

A „vállalkozás” minősítése szempontjából az az érv is közömbös, amelyet a belga hatóságok és egyes érdekelt felek terjesztettek elő, miszerint a kikötői hatóságok által nyújtott szolgáltatások díjai nyilvánosak, megkülönböztetéstől mentesek, a kikötői hatóságok egyoldalúan előre rögzítik és nem közvetlenül a kereslet-kínálati viszonyok határozzák meg őket (43).

43

| (51) | A Bizottság először is megjegyzi, hogy a kikötők által alkalmazott díjak jellemzői (reklámozás, megkülönböztetésmentesség stb.) hasonlóak az ÁGÉSZ (44) keretében alkalmazott díjak jellemzőihez, mely szolgáltatások valóban gazdasági tevékenységek és az állami támogatási jog hatálya alá tartoznak. Hasonlóképpen az árak nyilvánosak, megkülönböztetéstől mentesek és a szolgáltató egyoldalúan előre rögzíti őket a gazdasági tevékenységek túlnyomó többségének esetében. |
| --- | --- |

(51)

A Bizottság először is megjegyzi, hogy a kikötők által alkalmazott díjak jellemzői (reklámozás, megkülönböztetésmentesség stb.) hasonlóak az ÁGÉSZ (44) keretében alkalmazott díjak jellemzőihez, mely szolgáltatások valóban gazdasági tevékenységek és az állami támogatási jog hatálya alá tartoznak. Hasonlóképpen az árak nyilvánosak, megkülönböztetéstől mentesek és a szolgáltató egyoldalúan előre rögzíti őket a gazdasági tevékenységek túlnyomó többségének esetében.

44

| (52) | Ha a felhasználóktól beszedett bevételekből fedezett, valamely tevékenységhez kapcsolódó kiadások aránya, és fordítva, az adóból (adófizető által) fedezett kiadások aránya adott esetben valamely piac és gazdasági tevékenység létezésének a mutatója, az árak rögzítésének módja önmagában nem tekinthető meghatározónak ebből a szempontból. |
| --- | --- |

(52)

Ha a felhasználóktól beszedett bevételekből fedezett, valamely tevékenységhez kapcsolódó kiadások aránya, és fordítva, az adóból (adófizető által) fedezett kiadások aránya adott esetben valamely piac és gazdasági tevékenység létezésének a mutatója, az árak rögzítésének módja önmagában nem tekinthető meghatározónak ebből a szempontból.

| (53) | Ezenkívül nem vitatott, hogy a kikötők használói és ügyfelei által fizetett árak (általános és különleges kikötői díjak, koncessziós díjak) legalább a kikötői hatóságoknál felmerült költségek jelentős részét fedezik, ha azok a piacon kínálják szolgáltatásaikat (45). |
| --- | --- |

(53)

Ezenkívül nem vitatott, hogy a kikötők használói és ügyfelei által fizetett árak (általános és különleges kikötői díjak, koncessziós díjak) legalább a kikötői hatóságoknál felmerült költségek jelentős részét fedezik, ha azok a piacon kínálják szolgáltatásaikat (45).

45

| (54) | Ezen túlmenően, bár a vallon régió és a vallon kikötők azt állítják, hogy az infrastruktúrák használatáért felszámított díjak nem fedezik a befektetett tőke megtérülését, nem szolgálnak semmilyen ténybeli bizonyítékkal érvelésük alátámasztására. |
| --- | --- |

(54)

Ezen túlmenően, bár a vallon régió és a vallon kikötők azt állítják, hogy az infrastruktúrák használatáért felszámított díjak nem fedezik a befektetett tőke megtérülését, nem szolgálnak semmilyen ténybeli bizonyítékkal érvelésük alátámasztására.

| (55) | Érvelésük – mindent egybevetve – a kikötői tevékenység általános érdekű jellegének bemutatására irányul, ami önmagában nem releváns a kikötői tevékenységek gazdasági vagy nem gazdasági jellegének meghatározásához. A Bizottság megjegyzi továbbá, hogy a meghatározás szerint az általános gazdasági érdekű szolgáltatások (amelyek gazdasági tevékenységek) költségeit általában nem fedezik teljes mértékben a felhasználóktól származó bevételek, így a finanszírozási rés létezése nem zárja ki feltétlenül az EUMSZ 107. cikke szerinti gazdasági tevékenység létezését. |
| --- | --- |

(55)

Érvelésük – mindent egybevetve – a kikötői tevékenység általános érdekű jellegének bemutatására irányul, ami önmagában nem releváns a kikötői tevékenységek gazdasági vagy nem gazdasági jellegének meghatározásához. A Bizottság megjegyzi továbbá, hogy a meghatározás szerint az általános gazdasági érdekű szolgáltatások (amelyek gazdasági tevékenységek) költségeit általában nem fedezik teljes mértékben a felhasználóktól származó bevételek, így a finanszírozási rés létezése nem zárja ki feltétlenül az EUMSZ 107. cikke szerinti gazdasági tevékenység létezését.

| (56) | Ezen túlmenően, a puszta tény, hogy az árakat a kikötői hatóságok rögzítik, nem jelenti azt, hogy a keresletet nem veszik figyelembe. Éppen ellenkezőleg, a kikötői hatóságok figyelembe veszik a piaci körülményeket (kereslet és kínálat, többek között a versenytársak által alkalmazott árak, valamint a felhasználók és ügyfelek keresleti magatartása) díjaik, többek között a kikötői díjak meghatározása során (46). A koncessziós díjak tekintetében Antwerpen és Brugge kikötői azt állítják, hogy a díjakat a földterület vagy az érintett tevékenység jellegével kapcsolatos objektív paraméterek alapján rögzítik, és azok a generált „belső értéket” és „hozzáadott értéket” tükrözik. Ennek eredményeképpen a díjak a kikötők által nyújtott szolgáltatások jellemzőihez és a vállalkozások jellemzőihez, ill. azon tevékenységekhez kapcsolódnak, amelyek gyakorlására a kikötők törekednek. Ily módon a díjak nyilvánvalóan fontos eszközei a kikötők által annak érdekében alkalmazott kereskedelmi politikának, hogy ösztönözzék a hajótulajdonosokat és a szállítókat a kikötői infrastruktúrák használatára, valamint a vállalkozásokat a letelepedésre, hogy bővíthessék gyártási vagy szolgáltatási tevékenységeiket. |
| --- | --- |

(56)

Ezen túlmenően, a puszta tény, hogy az árakat a kikötői hatóságok rögzítik, nem jelenti azt, hogy a keresletet nem veszik figyelembe. Éppen ellenkezőleg, a kikötői hatóságok figyelembe veszik a piaci körülményeket (kereslet és kínálat, többek között a versenytársak által alkalmazott árak, valamint a felhasználók és ügyfelek keresleti magatartása) díjaik, többek között a kikötői díjak meghatározása során (46). A koncessziós díjak tekintetében Antwerpen és Brugge kikötői azt állítják, hogy a díjakat a földterület vagy az érintett tevékenység jellegével kapcsolatos objektív paraméterek alapján rögzítik, és azok a generált „belső értéket” és „hozzáadott értéket” tükrözik. Ennek eredményeképpen a díjak a kikötők által nyújtott szolgáltatások jellemzőihez és a vállalkozások jellemzőihez, ill. azon tevékenységekhez kapcsolódnak, amelyek gyakorlására a kikötők törekednek. Ily módon a díjak nyilvánvalóan fontos eszközei a kikötők által annak érdekében alkalmazott kereskedelmi politikának, hogy ösztönözzék a hajótulajdonosokat és a szállítókat a kikötői infrastruktúrák használatára, valamint a vállalkozásokat a letelepedésre, hogy bővíthessék gyártási vagy szolgáltatási tevékenységeiket.

46

| (57) | Következésképpen mind a kikötői infrastruktúrák, mind a földterületek díjfizetés ellenében történő rendelkezésre bocsátása piacon kínált szolgáltatásnak, vagyis gazdasági tevékenységnek minősül. |
| --- | --- |

(57)

Következésképpen mind a kikötői infrastruktúrák, mind a földterületek díjfizetés ellenében történő rendelkezésre bocsátása piacon kínált szolgáltatásnak, vagyis gazdasági tevékenységnek minősül.

5.1.1.3.   
  A kikötői infrastruktúra hajótulajdonosok rendelkezésére bocsátásáról díjfizetés ellenében és a kikötői hatóságok által a hajótulajdonosoknak díjfizetés ellenében nyújtott különleges szolgáltatásokról

A kikötői infrastruktúra hajótulajdonosok rendelkezésére bocsátásáról díjfizetés ellenében és a kikötői hatóságok által a hajótulajdonosoknak díjfizetés ellenében nyújtott különleges szolgáltatásokról

| (58) | A kikötők által kikötői díjak fizetése ellenében nyújtott szolgáltatások (általában a kikötői infrastruktúrához való hozzáférés és az esetleges különleges szolgáltatások) tekintetében a Bizottság megjegyzi, hogy a belga Alkotmánybíróság által 2015. november 19-én hozott 162/2015 sz. határozat, amely elismeri, hogy a kikötői díjak a kikötői hatóságok beavatkozásának harmadik felek általi „tiszta díjazását” jelentik, valamint az 1999. március 2-án hozott flamand kikötői rendelet kitételei, melyek szerint a kikötői díjakat az ellenérték értékével „észszerű arányban” kell megállapítani, azt a tényt erősítik meg, hogy a kikötők szolgáltatásokat kínálnak a piacon díjazás ellenében. Az a tény, hogy feltételezhetően e díjazás észszerű mértékben fedezi az ellenérték értékét, lehetővé teszi annak a priori kizárását, hogy a kikötők használóinak nyújtott szolgáltatásokat elsősorban az adókból finanszírozzák, nem pedig az említett használók által kapott szolgáltatások tényleges díjazásából, ami ismét megerősíti Belgiumnak a kikötők és a használók közötti kapcsolatokban tanúsított gazdasági megközelítését, valamint a szóban forgó tevékenységek gazdasági jellegét. |
| --- | --- |

(58)

A kikötők által kikötői díjak fizetése ellenében nyújtott szolgáltatások (általában a kikötői infrastruktúrához való hozzáférés és az esetleges különleges szolgáltatások) tekintetében a Bizottság megjegyzi, hogy a belga Alkotmánybíróság által 2015. november 19-én hozott 162/2015 sz. határozat, amely elismeri, hogy a kikötői díjak a kikötői hatóságok beavatkozásának harmadik felek általi „tiszta díjazását” jelentik, valamint az 1999. március 2-án hozott flamand kikötői rendelet kitételei, melyek szerint a kikötői díjakat az ellenérték értékével „észszerű arányban” kell megállapítani, azt a tényt erősítik meg, hogy a kikötők szolgáltatásokat kínálnak a piacon díjazás ellenében. Az a tény, hogy feltételezhetően e díjazás észszerű mértékben fedezi az ellenérték értékét, lehetővé teszi annak a priori kizárását, hogy a kikötők használóinak nyújtott szolgáltatásokat elsősorban az adókból finanszírozzák, nem pedig az említett használók által kapott szolgáltatások tényleges díjazásából, ami ismét megerősíti Belgiumnak a kikötők és a használók közötti kapcsolatokban tanúsított gazdasági megközelítését, valamint a szóban forgó tevékenységek gazdasági jellegét.

a priori

| (59) | A Bizottság megjegyzi továbbá, hogy a flamand kormány a belga Alkotmánybíróság előtt azt állította, hogy az általános kikötői díjak (az általános kikötői infrastruktúrához való hozzáférés ellenértéke) „díjköteles út vagy alagút használatáért fizetendő díjhoz” hasonlíthatók (47). A Bizottság döntéshozatali gyakorlatából az következik, hogy díjköteles út vagy alagút üzemeltetése gazdasági tevékenységnek minősül (48). Végezetül a Bizottság megjegyzi, hogy Belgiumban a kikötői díjak elvben a héa hatálya alá tartoznak csakúgy, mint más szolgáltatások (49). |
| --- | --- |

(59)

A Bizottság megjegyzi továbbá, hogy a flamand kormány a belga Alkotmánybíróság előtt azt állította, hogy az általános kikötői díjak (az általános kikötői infrastruktúrához való hozzáférés ellenértéke) „díjköteles út vagy alagút használatáért fizetendő díjhoz” hasonlíthatók (47). A Bizottság döntéshozatali gyakorlatából az következik, hogy díjköteles út vagy alagút üzemeltetése gazdasági tevékenységnek minősül (48). Végezetül a Bizottság megjegyzi, hogy Belgiumban a kikötői díjak elvben a héa hatálya alá tartoznak csakúgy, mint más szolgáltatások (49).

47

48

49

| (60) | A Bizottságnak vagy a Bíróságnak az érdekelt felek és a belga hatóságok által említett határozatai ezt a következtetést nem vitatják. Az N110/2008. sz., JadeWeserPort ügyben (50) a szóban forgó tevékenységek gazdasági vagy nem gazdasági jellegének kérdéséről nem döntött a Bizottság, az érdekelt felek és a belga hatóságok által az érvelésük alátámasztására említett preambulumbekezdéseket (a határozat (52)–(63) preambulumbekezdése) olyan preambulumbekezdések követik, amelyek arra utalnak, hogy a tevékenység gazdasági jellegűnek tekinthető (a határozat (64)–(66) preambulumbekezdése). A Bizottság megállapítja, hogy az N390/2005. sz. átrakodóberendezések építése a Lanaken – Maastricht vasútvonalon ügy (51) és az N478/2004. sz., Coras Iompair Eireann ügy (52) vasúti infrastruktúrák építésének finanszírozásával kapcsolatos, nem pedig kikötői infrastruktúrák díjazás ellenében történő rendelkezésre bocsátásával, és hogy mindenesetre a Bizottság álláspontja ezekben az ügyekben már nem felel meg a Bíróság ítélkezési gyakorlatának (53), sem a Bizottság jelenlegi döntéshozatali gyakorlatának, melyek szerint a gazdasági hasznosítás céljára szolgáló infrastruktúra építése gazdasági tevékenységnek minősül. Végül a Bíróságnak a C-18/01. sz., Korhonen ügyben (54) hozott ítélete nem az állami támogatási jogot, hanem a 92/50/EGK tanácsi irányelvet (55) érinti. |
| --- | --- |

(60)

A Bizottságnak vagy a Bíróságnak az érdekelt felek és a belga hatóságok által említett határozatai ezt a következtetést nem vitatják. Az N110/2008. sz., JadeWeserPort ügyben (50) a szóban forgó tevékenységek gazdasági vagy nem gazdasági jellegének kérdéséről nem döntött a Bizottság, az érdekelt felek és a belga hatóságok által az érvelésük alátámasztására említett preambulumbekezdéseket (a határozat (52)–(63) preambulumbekezdése) olyan preambulumbekezdések követik, amelyek arra utalnak, hogy a tevékenység gazdasági jellegűnek tekinthető (a határozat (64)–(66) preambulumbekezdése). A Bizottság megállapítja, hogy az N390/2005. sz. átrakodóberendezések építése a Lanaken – Maastricht vasútvonalon ügy (51) és az N478/2004. sz., Coras Iompair Eireann ügy (52) vasúti infrastruktúrák építésének finanszírozásával kapcsolatos, nem pedig kikötői infrastruktúrák díjazás ellenében történő rendelkezésre bocsátásával, és hogy mindenesetre a Bizottság álláspontja ezekben az ügyekben már nem felel meg a Bíróság ítélkezési gyakorlatának (53), sem a Bizottság jelenlegi döntéshozatali gyakorlatának, melyek szerint a gazdasági hasznosítás céljára szolgáló infrastruktúra építése gazdasági tevékenységnek minősül. Végül a Bíróságnak a C-18/01. sz., Korhonen ügyben (54) hozott ítélete nem az állami támogatási jogot, hanem a 92/50/EGK tanácsi irányelvet (55) érinti.

50

51

52

53

Korhonen

54

55

5.1.1.4.   
  Földterületek és infrastruktúrák vállalkozások rendelkezésére bocsátásáról díjfizetés ellenében

Földterületek és infrastruktúrák vállalkozások rendelkezésére bocsátásáról díjfizetés ellenében

| (61) | A 2016. július 19-i közlemény 17. f) pontjában említett, az érdekelt felek és a belga hatóságok által hivatkozott SA.36346 sz. ügyben hozott bizottsági határozat (56) nem jelenti azt, hogy a kikötői terület kezelése vagy fejlesztése és különösen egyes meghatározott földterületek és infrastruktúrák díjfizetés ellenében történő bérbeadása vagy rendelkezésre bocsátása nem gazdasági tevékenység. Az SA.36346 sz. ügy állami tulajdonú földterületek revitalizációjának támogatását érintette, nem pedig földterületek vagy infrastruktúrák díjfizetés ellenében történő bérbeadását. |
| --- | --- |

(61)

A 2016. július 19-i közlemény 17. f) pontjában említett, az érdekelt felek és a belga hatóságok által hivatkozott SA.36346 sz. ügyben hozott bizottsági határozat (56) nem jelenti azt, hogy a kikötői terület kezelése vagy fejlesztése és különösen egyes meghatározott földterületek és infrastruktúrák díjfizetés ellenében történő bérbeadása vagy rendelkezésre bocsátása nem gazdasági tevékenység. Az SA.36346 sz. ügy állami tulajdonú földterületek revitalizációjának támogatását érintette, nem pedig földterületek vagy infrastruktúrák díjfizetés ellenében történő bérbeadását.

56

| (62) | Eddigi gyakorlatában a Bizottság úgy ítélte meg, hogy a közterület díjfizetés ellenében történő bérbeadása gazdasági tevékenységnek minősül, különösen akkor, ha a kikötői vállalkozó kikötői szolgáltatásokat nyújt ügyfeleinek (57). A kikötői hatóságok által közzétett díjszabási feltételek (58) alapján a koncessziós díjak héakötelesek, ami gazdasági jellegüket bizonyítja. Hasonlóképpen, a földterületek kikötők általi bérbeadása a héa hatálya alá tartozó gazdasági tevékenységnek minősül (59). |
| --- | --- |

(62)

Eddigi gyakorlatában a Bizottság úgy ítélte meg, hogy a közterület díjfizetés ellenében történő bérbeadása gazdasági tevékenységnek minősül, különösen akkor, ha a kikötői vállalkozó kikötői szolgáltatásokat nyújt ügyfeleinek (57). A kikötői hatóságok által közzétett díjszabási feltételek (58) alapján a koncessziós díjak héakötelesek, ami gazdasági jellegüket bizonyítja. Hasonlóképpen, a földterületek kikötők általi bérbeadása a héa hatálya alá tartozó gazdasági tevékenységnek minősül (59).

57

58

59

| (63) | A Bizottság megjegyzi továbbá, hogy Antwerpen és Brugge kikötői hangsúlyozzák az észrevételeikben, hogy a koncesszióra jogosult kiválasztása „közbeszerzési eljárást” követően történik, ami azt igazolja, hogy ezek a kikötők árukat vagy szolgáltatásokat kínálnak a piacon, amikor hozzáférést biztosítanak a kikötői infrastruktúrához. |
| --- | --- |

(63)

A Bizottság megjegyzi továbbá, hogy Antwerpen és Brugge kikötői hangsúlyozzák az észrevételeikben, hogy a koncesszióra jogosult kiválasztása „közbeszerzési eljárást” követően történik, ami azt igazolja, hogy ezek a kikötők árukat vagy szolgáltatásokat kínálnak a piacon, amikor hozzáférést biztosítanak a kikötői infrastruktúrához.

5.1.1.5.   
  A gazdasági tevékenységek kiegészítő vagy fő jellegéről

A gazdasági tevékenységek kiegészítő vagy fő jellegéről

| (64) | Az a tény, hogy egy jogalany gazdasági tevékenységei jelentéktelenek vagy elhanyagolhatók a nem gazdasági tevékenységeihez képest, elvben nem teszi lehetővé e gazdasági tevékenységek állami támogatási szabályok alóli kivonását. |
| --- | --- |

(64)

Az a tény, hogy egy jogalany gazdasági tevékenységei jelentéktelenek vagy elhanyagolhatók a nem gazdasági tevékenységeihez képest, elvben nem teszi lehetővé e gazdasági tevékenységek állami támogatási szabályok alóli kivonását.

| (65) | Továbbá anélkül, hogy kikötőnként meg kellene vizsgálni a különböző gazdasági tevékenységek arányát, az előző fejtegetésekből az következik, hogy az érintettek és a belga hatóságok által nem gazdasági jellegűnek minősített tevékenységek (földterületek bérbeadása, infrastruktúrákhoz való hozzáférés díjfizetés ellenében) valójában gazdasági jellegűek. A fentiekben ismertetetteknek megfelelően nem vitatott, hogy a belga kikötők árbevételének túlnyomó részét a kikötői és koncessziós díjak teszik ki, és ezek a bevételek Antwerpen kikötője esetében még a folyó kiadásokat is meghaladják. |
| --- | --- |

(65)

Továbbá anélkül, hogy kikötőnként meg kellene vizsgálni a különböző gazdasági tevékenységek arányát, az előző fejtegetésekből az következik, hogy az érintettek és a belga hatóságok által nem gazdasági jellegűnek minősített tevékenységek (földterületek bérbeadása, infrastruktúrákhoz való hozzáférés díjfizetés ellenében) valójában gazdasági jellegűek. A fentiekben ismertetetteknek megfelelően nem vitatott, hogy a belga kikötők árbevételének túlnyomó részét a kikötői és koncessziós díjak teszik ki, és ezek a bevételek Antwerpen kikötője esetében még a folyó kiadásokat is meghaladják.

| (66) | Végül, bár a Bizottság elfogadja, hogy amennyiben egy infrastruktúrát szinte kizárólag nem gazdasági tevékenység céljára használnak, annak finanszírozása teljes egészében kívül eshet az állami támogatási szabályok hatályán, feltéve, hogy a gazdasági tevékenységre való használat kizárólag járulékos jellegű marad (60), az a tény, hogy a kikötők nem gazdasági tevékenységet folytatnak, nem jelenti azt, hogy a kikötői infrastruktúrát szinte kizárólag nem gazdasági tevékenység céljára használják. |
| --- | --- |

(66)

Végül, bár a Bizottság elfogadja, hogy amennyiben egy infrastruktúrát szinte kizárólag nem gazdasági tevékenység céljára használnak, annak finanszírozása teljes egészében kívül eshet az állami támogatási szabályok hatályán, feltéve, hogy a gazdasági tevékenységre való használat kizárólag járulékos jellegű marad (60), az a tény, hogy a kikötők nem gazdasági tevékenységet folytatnak, nem jelenti azt, hogy a kikötői infrastruktúrát szinte kizárólag nem gazdasági tevékenység céljára használják.

60

Következtetés

Következtetés

| (67) | A Bizottság ezért úgy véli, hogy az intézkedés hatálya alá tartozó belga kikötők által végzett tevékenységek – legalábbis részben – gazdasági tevékenységek. |
| --- | --- |

(67)

A Bizottság ezért úgy véli, hogy az intézkedés hatálya alá tartozó belga kikötők által végzett tevékenységek – legalábbis részben – gazdasági tevékenységek.

5.1.2.   GAZDASÁGI ELŐNY

| (68) | A Bíróság álláspontja szerint valamely előny nemcsak a pozitív juttatásokat foglalja magában, hanem mindazon intézkedéseket is, amelyek különböző formában enyhítik a vállalkozások költségvetésének általános terheit (61). |
| --- | --- |

(68)

A Bíróság álláspontja szerint valamely előny nemcsak a pozitív juttatásokat foglalja magában, hanem mindazon intézkedéseket is, amelyek különböző formában enyhítik a vállalkozások költségvetésének általános terheit (61).

61

| (69) | A Bizottság megjegyzi, hogy a belga adójogszabályok értelmében a belga kikötőknek a CIR 180. cikke (2) bekezdésében említett gazdasági tevékenységeiből származó nyeresége nem tartozik a társasági adó hatálya alá. Következésképpen ezeknek a kikötőknek nem kell viselniük a társasági adó hatálya alá tartozó jogalanyok által rendszerint viselt költségeket. |
| --- | --- |

(69)

A Bizottság megjegyzi, hogy a belga adójogszabályok értelmében a belga kikötőknek a CIR 180. cikke (2) bekezdésében említett gazdasági tevékenységeiből származó nyeresége nem tartozik a társasági adó hatálya alá. Következésképpen ezeknek a kikötőknek nem kell viselniük a társasági adó hatálya alá tartozó jogalanyok által rendszerint viselt költségeket.

| (70) | A jogi személyek adója nem csökkenti a nyereség teljes összegét. A jogi személyek adójának hatálya alá tartozó jogalanyok a kikötői tevékenységekből származó bevételeknek csak egy része után, vagyis a Belgiumban található ingatlanjaikból származó kataszteri jövedelem, valamint a tőkéből és ingóságokból származó jövedelmek és bevételek után adóznak (62). Következésképpen a jogi személyek adóalapja nem foglalja magában a kikötők által realizált nyereség teljes összegét, például azokat a kikötői illetékeket és díjakat, amelyeket az ügyfelek a kikötőkáltal kínált szolgáltatásokért fizetnek, vagy a kikötői infrastruktúrák használatáért járó díjakat és bérleti díjakat. Ezenkívül a jogi személyek adójának hatálya alá eső jövedelemrész esetében az adókulcsok általában alacsonyabbak (63), mint a társasági adó mértéke (33,99 %). A gazdasági tevékenységek után fizetett adó összege tehát kisebb, mint a társasági adó szabályainak alkalmazásából származó összeg. |
| --- | --- |

(70)

A jogi személyek adója nem csökkenti a nyereség teljes összegét. A jogi személyek adójának hatálya alá tartozó jogalanyok a kikötői tevékenységekből származó bevételeknek csak egy része után, vagyis a Belgiumban található ingatlanjaikból származó kataszteri jövedelem, valamint a tőkéből és ingóságokból származó jövedelmek és bevételek után adóznak (62). Következésképpen a jogi személyek adóalapja nem foglalja magában a kikötők által realizált nyereség teljes összegét, például azokat a kikötői illetékeket és díjakat, amelyeket az ügyfelek a kikötőkáltal kínált szolgáltatásokért fizetnek, vagy a kikötői infrastruktúrák használatáért járó díjakat és bérleti díjakat. Ezenkívül a jogi személyek adójának hatálya alá eső jövedelemrész esetében az adókulcsok általában alacsonyabbak (63), mint a társasági adó mértéke (33,99 %). A gazdasági tevékenységek után fizetett adó összege tehát kisebb, mint a társasági adó szabályainak alkalmazásából származó összeg.

62

63

| (71) | Továbbá Belgium sem a 2014. július 9-én megindított együttműködési eljárás során, sem a hivatalos vizsgálati eljárás 2016. július 8-i megindítását követő észrevételeiben nem szolgáltatott a Bizottság e következtetésével ellentétes bizonyítékokat. Nem vitatta a holland kikötők által előterjesztett észrevételeket sem, melyek szerint Antwerpen, Brugge és Gent kikötői a belga társaságiadó-kulcsnál (33,99 %) jóval alacsonyabb tényleges adókulccsal rendelkeznek. |
| --- | --- |

(71)

Továbbá Belgium sem a 2014. július 9-én megindított együttműködési eljárás során, sem a hivatalos vizsgálati eljárás 2016. július 8-i megindítását követő észrevételeiben nem szolgáltatott a Bizottság e következtetésével ellentétes bizonyítékokat. Nem vitatta a holland kikötők által előterjesztett észrevételeket sem, melyek szerint Antwerpen, Brugge és Gent kikötői a belga társaságiadó-kulcsnál (33,99 %) jóval alacsonyabb tényleges adókulccsal rendelkeznek.

| (72) | A Flamand Kikötői Bizottság azon érvelését sem lehet követni, mely szerint lényegében a társasági adó alóli mentességből származó előny csak arra szolgál, hogy ellentételezze a kikötői hatóságok hatáskörén kívül eső nem gazdasági infrastruktúrák növekvő finanszírozását. A nemzeti jog egyetlen rendelkezése sem garantálja, hogy az előny összege az ilyen nem gazdasági infrastruktúrák nettó költségére korlátozódik (64). A társasági adó alóli mentesség, amelynek összege arányos az elért nyereséggel, olyan előnyt eredményez, amely nem áll arányban a nem gazdasági infrastruktúrák esetleges finanszírozási költségével. |
| --- | --- |

(72)

A Flamand Kikötői Bizottság azon érvelését sem lehet követni, mely szerint lényegében a társasági adó alóli mentességből származó előny csak arra szolgál, hogy ellentételezze a kikötői hatóságok hatáskörén kívül eső nem gazdasági infrastruktúrák növekvő finanszírozását. A nemzeti jog egyetlen rendelkezése sem garantálja, hogy az előny összege az ilyen nem gazdasági infrastruktúrák nettó költségére korlátozódik (64). A társasági adó alóli mentesség, amelynek összege arányos az elért nyereséggel, olyan előnyt eredményez, amely nem áll arányban a nem gazdasági infrastruktúrák esetleges finanszírozási költségével.

64

| (73) | Következésképpen a Bizottság úgy véli, hogy a szóban forgó kikötők az EUMSZ 107. cikkének (1) bekezdése értelmében olyan előnyt élveznek, amely a kikötők által a gazdasági tevékenységeik után fizetendő társasági adó és a jogi személyek e gazdasági tevékenységekre eső adórésze közötti különbségnek felel meg. |
| --- | --- |

(73)

Következésképpen a Bizottság úgy véli, hogy a szóban forgó kikötők az EUMSZ 107. cikkének (1) bekezdése értelmében olyan előnyt élveznek, amely a kikötők által a gazdasági tevékenységeik után fizetendő társasági adó és a jogi személyek e gazdasági tevékenységekre eső adórésze közötti különbségnek felel meg.

5.1.3.   ÁLLAMI FORRÁSOK ÉS AZ ÁLLAMNAK VALÓ FELRÓHATÓSÁG

| (74) | Az EUMSZ 107. cikkének (1) bekezdésével összhangban csak a tagállamok által vagy állami forrásból nyújtott intézkedések minősülnek állami támogatásnak. Az állandó ítélkezési gyakorlat szerint az olyan forrásokról való lemondás, amelyeket elvben vissza kellett volna fizetni az állami költségvetésnek, állami források átruházásának minősül (65). |
| --- | --- |

(74)

Az EUMSZ 107. cikkének (1) bekezdésével összhangban csak a tagállamok által vagy állami forrásból nyújtott intézkedések minősülnek állami támogatásnak. Az állandó ítélkezési gyakorlat szerint az olyan forrásokról való lemondás, amelyeket elvben vissza kellett volna fizetni az állami költségvetésnek, állami források átruházásának minősül (65).

65

| (75) | Ellentétben azzal, amit a belga hatóságok állítanak, ha a kikötők gazdasági tevékenységeinek a jogi személyek adója címén történő adóztatása az adóalany számára kedvezőbb adózást eredményez, mint a társasági adó címén történő adóztatás (lásd a fenti 5.1.2. szakaszt a gazdasági előny létezéséről), az állam számára adóbevétel kiesést eredményez. |
| --- | --- |

(75)

Ellentétben azzal, amit a belga hatóságok állítanak, ha a kikötők gazdasági tevékenységeinek a jogi személyek adója címén történő adóztatása az adóalany számára kedvezőbb adózást eredményez, mint a társasági adó címén történő adóztatás (lásd a fenti 5.1.2. szakaszt a gazdasági előny létezéséről), az állam számára adóbevétel kiesést eredményez.

| (76) | Következésképpen a Bizottság úgy véli, hogy ez az intézkedés az EUMSZ 107. cikkének (1) bekezdése értelmében állami források átruházását jelenti. |
| --- | --- |

(76)

Következésképpen a Bizottság úgy véli, hogy ez az intézkedés az EUMSZ 107. cikkének (1) bekezdése értelmében állami források átruházását jelenti.

| (77) | Ezenkívül, mivel a szóban forgó adórendszer a belga jogszabályok részét képezi, és azt az uniós jogszabályok nem írják elő Belgium számára, az államnak róható fel (66). |
| --- | --- |

(77)

Ezenkívül, mivel a szóban forgó adórendszer a belga jogszabályok részét képezi, és azt az uniós jogszabályok nem írják elő Belgium számára, az államnak róható fel (66).

66

5.1.4.   SZELEKTIVITÁS

| (78) | Ahhoz, hogy egy intézkedést állami támogatásnak lehessen tekinteni, szelektívnek kell lennie, vagyis előnyben kell részesítenie bizonyos vállalkozásokat vagy bizonyos áruk termelését az EUMSZ 107. cikkének (1) bekezdése értelmében (67). |
| --- | --- |

(78)

Ahhoz, hogy egy intézkedést állami támogatásnak lehessen tekinteni, szelektívnek kell lennie, vagyis előnyben kell részesítenie bizonyos vállalkozásokat vagy bizonyos áruk termelését az EUMSZ 107. cikkének (1) bekezdése értelmében (67).

67

| (79) | Az állandó ítélkezési gyakorlat szerint (68) egy olyan intézkedés tárgyi szelektivitásának értékelése, amely csökkenti a vállalkozás költségvetését rendszerint érintő terheket, például az adómentesség, három szakaszból áll: először meg kell határozni az érintett tagállamban hatályos általános vagy „normál” adórendszert (az úgynevezett „referenciarendszert”). Másodszor meg kell vizsgálni, hogy a szóban forgó intézkedés eltér-e a referenciarendszertől, amennyiben különbséget tesz az említett referencia adórendszer által kitűzött cél tekintetében hasonló ténybeli és jogi helyzetben lévő szereplők között. Ha igen, az intézkedés prima facie szelektív. Harmadszor meg kell állapítani, hogy az eltérő intézkedést a referencia adórendszer jellege vagy általános felépítése, vagyis belső logikája indokolja-e (69). E harmadik szakasz tekintetében a tagállam feladata annak bizonyítása, hogy a megkülönböztetett adóügyi megítélés közvetlenül adórendszerének alapelveiből vagy vezérlő elveiből ered (70). |
| --- | --- |

(79)

Az állandó ítélkezési gyakorlat szerint (68) egy olyan intézkedés tárgyi szelektivitásának értékelése, amely csökkenti a vállalkozás költségvetését rendszerint érintő terheket, például az adómentesség, három szakaszból áll: először meg kell határozni az érintett tagállamban hatályos általános vagy „normál” adórendszert (az úgynevezett „referenciarendszert”). Másodszor meg kell vizsgálni, hogy a szóban forgó intézkedés eltér-e a referenciarendszertől, amennyiben különbséget tesz az említett referencia adórendszer által kitűzött cél tekintetében hasonló ténybeli és jogi helyzetben lévő szereplők között. Ha igen, az intézkedés prima facie szelektív. Harmadszor meg kell állapítani, hogy az eltérő intézkedést a referencia adórendszer jellege vagy általános felépítése, vagyis belső logikája indokolja-e (69). E harmadik szakasz tekintetében a tagállam feladata annak bizonyítása, hogy a megkülönböztetett adóügyi megítélés közvetlenül adórendszerének alapelveiből vagy vezérlő elveiből ered (70).

68

prima facie

69

70

| (80) | Az eljárás során a belga hatóságok egymás után két tételt védtek meg. A Bizottság szolgálatai által 2013. július 3-án küldött kérdőívre adott válaszaikban a belga hatóságok először azt állították, hogy a CIR 180. cikkének (2) bekezdése képezte a kikötők ISoc-mentességének jogalapját. A 2016. december 19-i észrevételeikben azonban úgy vélték, hogy a kikötők nem tartoznak az ISoc hatálya alá a CIR 1. és 2. cikkében szereplő általános CIR-szabályok egyszerű alkalmazásával, mivel a kikötők nem a CIR 2. cikke szerinti „társaságok”. |
| --- | --- |

(80)

Az eljárás során a belga hatóságok egymás után két tételt védtek meg. A Bizottság szolgálatai által 2013. július 3-án küldött kérdőívre adott válaszaikban a belga hatóságok először azt állították, hogy a CIR 180. cikkének (2) bekezdése képezte a kikötők ISoc-mentességének jogalapját. A 2016. december 19-i észrevételeikben azonban úgy vélték, hogy a kikötők nem tartoznak az ISoc hatálya alá a CIR 1. és 2. cikkében szereplő általános CIR-szabályok egyszerű alkalmazásával, mivel a kikötők nem a CIR 2. cikke szerinti „társaságok”.

| (81) | Az állami támogatás fogalma objektív, és csak az intézkedés hatásait kell figyelembe venni. Nem vitatott, hogy a belga kikötők nem fizetnek ISoc-ot, de a belga hatóságok álláspontja szerint ennek alapját a CIR 180. cikkének (2) bekezdése vagy a CIR 1. és 2. cikke képezheti. |
| --- | --- |

(81)

Az állami támogatás fogalma objektív, és csak az intézkedés hatásait kell figyelembe venni. Nem vitatott, hogy a belga kikötők nem fizetnek ISoc-ot, de a belga hatóságok álláspontja szerint ennek alapját a CIR 180. cikkének (2) bekezdése vagy a CIR 1. és 2. cikke képezheti.

5.1.4.1.   
  A szelektivitás értékelése, ha a CIR 1. és 2. cikke képezi a jogalapját annak, hogy a belga kikötők nem fizetnek ISoc-ot

A szelektivitás értékelése, ha a CIR 1. és 2. cikke képezi a jogalapját annak, hogy a belga kikötők nem fizetnek ISoc-ot

| (82) | A belga hatóságok a 2016. december 19-i észrevételeikben azt állítják, hogy a CIR 180. cikkének (2) bekezdése jogilag nem kötelező erejű és tisztán deklaratív jellegű. Hatályon kívül helyezése nem változtatná meg a kikötők helyzetét az ISoc tekintetében. A belga hatóságok szerint a kikötők a CIR 1. és 2. cikke, valamint a belga adórendszer általános kritériumai alapján mentesülnének az ISoc hatálya alól. A belga hatóságok azt állítják, hogy a kikötők nem a CIR 1. és 2. cikke szerinti „társaságok”. |
| --- | --- |

(82)

A belga hatóságok a 2016. december 19-i észrevételeikben azt állítják, hogy a CIR 180. cikkének (2) bekezdése jogilag nem kötelező erejű és tisztán deklaratív jellegű. Hatályon kívül helyezése nem változtatná meg a kikötők helyzetét az ISoc tekintetében. A belga hatóságok szerint a kikötők a CIR 1. és 2. cikke, valamint a belga adórendszer általános kritériumai alapján mentesülnének az ISoc hatálya alól. A belga hatóságok azt állítják, hogy a kikötők nem a CIR 1. és 2. cikke szerinti „társaságok”.

| (83) | E tekintetben a referenciarendszert a CIR 1. és 2. cikke határozná meg, melyek előírják, hogy a „társaságok” az ISoc hatálya alá tartoznak, míg a nem társaságnak minősülő belföldi illetőségű jogi személyek az IPM hatálya alá tartoznak. A belga hatóságok szerint, mivel a kikötők nem „társaságok”, szükségszerűen az IPM hatálya alá tartoznak. A CIR 180. cikkének (2) bekezdése, amely a belga hatóságok szerint csak az 1. és 2. cikkben meghatározott általános szabályok következményeit vonja le, nem jelentene eltérést a referenciarendszertől, sőt annak szerves részét képezné. Amennyiben a kikötők nem lennének „társaságok”, az IPM-szabályok korlátozottabb referenciarendszernek is minősülhetnének. |
| --- | --- |

(83)

E tekintetben a referenciarendszert a CIR 1. és 2. cikke határozná meg, melyek előírják, hogy a „társaságok” az ISoc hatálya alá tartoznak, míg a nem társaságnak minősülő belföldi illetőségű jogi személyek az IPM hatálya alá tartoznak. A belga hatóságok szerint, mivel a kikötők nem „társaságok”, szükségszerűen az IPM hatálya alá tartoznak. A CIR 180. cikkének (2) bekezdése, amely a belga hatóságok szerint csak az 1. és 2. cikkben meghatározott általános szabályok következményeit vonja le, nem jelentene eltérést a referenciarendszertől, sőt annak szerves részét képezné. Amennyiben a kikötők nem lennének „társaságok”, az IPM-szabályok korlátozottabb referenciarendszernek is minősülhetnének.

| (84) | Ez az értelmezés alapvetően abból a feltételezésből indul ki, hogy a kikötők által végzett tevékenységek jellege szükségképpen kizárja, hogy „társaságoknak” lehessen minősíteni őket a jövedelemadó szempontjából (belföldi illetőségű jogi személyek), miközben az EUMSZ 107. cikke értelmében „vállalkozásoknak” minősülnek, a fentiek szerint. Sem Belgium, sem harmadik személyek észrevételei nem szolgáltatnak semmilyen meggyőző bizonyítékot e feltételezés megalapozottságára vonatkozóan. |
| --- | --- |

(84)

Ez az értelmezés alapvetően abból a feltételezésből indul ki, hogy a kikötők által végzett tevékenységek jellege szükségképpen kizárja, hogy „társaságoknak” lehessen minősíteni őket a jövedelemadó szempontjából (belföldi illetőségű jogi személyek), miközben az EUMSZ 107. cikke értelmében „vállalkozásoknak” minősülnek, a fentiek szerint. Sem Belgium, sem harmadik személyek észrevételei nem szolgáltatnak semmilyen meggyőző bizonyítékot e feltételezés megalapozottságára vonatkozóan.

| (85) | A Bizottság ezzel szemben úgy véli, hogy a kikötők elvben „társaságok” a jövedelemadó szempontjából a tevékenységük lényege alapján, és arra való tekintettel, hogy olyan gazdasági tevékenységeket folytatnak, amelyeknek köszönhetően az EUMSZ 107. cikke szerinti „vállalkozásoknak” minősülnek. Mindent egybevetve, a nemzeti jog egyetlen rendelkezése sem kérdőjelezi meg a társaságok ilyen minősítését. |
| --- | --- |

(85)

A Bizottság ezzel szemben úgy véli, hogy a kikötők elvben „társaságok” a jövedelemadó szempontjából a tevékenységük lényege alapján, és arra való tekintettel, hogy olyan gazdasági tevékenységeket folytatnak, amelyeknek köszönhetően az EUMSZ 107. cikke szerinti „vállalkozásoknak” minősülnek. Mindent egybevetve, a nemzeti jog egyetlen rendelkezése sem kérdőjelezi meg a társaságok ilyen minősítését.

| (86) | A Bizottság megjegyzi, hogy a belga hatóságok érvelésének alapjául szolgáló feltételezés ellentétes a CIR hivatalos megjegyzésével, más nemzeti jogszabályokkal és a belga kormány hivatalos állásfoglalásaival. Így a CIR hivatalos megjegyzése megállapítja, hogy azon jogi személyeket, amelyek „feltétel nélkül” vannak kizárva az ISoc-ból (többek között a CIR 180. cikkének (2) bekezdése szerinti kikötőket) „elvben az ISoc hatálya alá tartozó adófizetőknek kell tekinteni” (71). Továbbá jogi formájukra (valamint a jogi formához általában kapcsolódó jellemzőkre) való tekintettel a CIR 180. cikkének (2) bekezdésében felsorolt kikötők többségét – amelyek SA-k, SPRL-ek vagy autonóm önkormányzati hatóságok – elvben szintén a társasági adó hatálya alá kellene vonni (72). Ezt követően az 1999. március 2-án hozott flamand kikötői rendelet maga is tartalmaz utalásokat a kikötői tevékenységek ipari (73) és/vagy kereskedelmi (74) jellegére, tehát a CIR 2. cikke szerinti „társaság”-ként történő besorolására, aminek ISoc-fizetésre való kötelezésüket kellene eredményeznie. Hasonlóképpen, maga a belga kormány úgy vélte a belga Alkotmánybíróság előtt, hogy a CIR 180. cikkében és 220. cikkének (2) bekezdésében említett egyéb társaságok és jogi személyek között a kikötők „ténylegesen jogi személyek, amelyek a CIR 2. cikke szerinti gazdálkodást vagy nyereségorientált műveleteket folytatnak” (75). A Belga Képviselőház előtt a miniszterelnök-helyettes, pénzügy- és külkereskedelmi miniszter szintén úgy ítélte meg, hogy a belga kikötők közvállalkozások, amelyek a CIR 180. cikkében foglalt feltétel nélküli mentesség hiányában a CIR 1., 2. és 179. cikkével összhangban az ISoc hatálya alá tartoznak (76). Végül a kikötők nem természetes és közvetlen módon tartoznak az IPM hatálya alá, hanem csak annyiban, amennyiben a CIR 180. cikkének (2) bekezdése alapján külön mentesülnek az ISoc alól, a CIR 220. cikke (2) bekezdésének szövegezése szerint, ami ellentmond a belga hatóságok értelmezésének, melyek szerint a kikötők azért nem fizetnek ISoc-ot, mert természetes módon az IPM hatálya alá tartoznak, mint nem „társaság”-nak minősülő belföldi illetőségű jogi személyek. |
| --- | --- |

(86)

A Bizottság megjegyzi, hogy a belga hatóságok érvelésének alapjául szolgáló feltételezés ellentétes a CIR hivatalos megjegyzésével, más nemzeti jogszabályokkal és a belga kormány hivatalos állásfoglalásaival. Így a CIR hivatalos megjegyzése megállapítja, hogy azon jogi személyeket, amelyek „feltétel nélkül” vannak kizárva az ISoc-ból (többek között a CIR 180. cikkének (2) bekezdése szerinti kikötőket) „elvben az ISoc hatálya alá tartozó adófizetőknek kell tekinteni” (71). Továbbá jogi formájukra (valamint a jogi formához általában kapcsolódó jellemzőkre) való tekintettel a CIR 180. cikkének (2) bekezdésében felsorolt kikötők többségét – amelyek SA-k, SPRL-ek vagy autonóm önkormányzati hatóságok – elvben szintén a társasági adó hatálya alá kellene vonni (72). Ezt követően az 1999. március 2-án hozott flamand kikötői rendelet maga is tartalmaz utalásokat a kikötői tevékenységek ipari (73) és/vagy kereskedelmi (74) jellegére, tehát a CIR 2. cikke szerinti „társaság”-ként történő besorolására, aminek ISoc-fizetésre való kötelezésüket kellene eredményeznie. Hasonlóképpen, maga a belga kormány úgy vélte a belga Alkotmánybíróság előtt, hogy a CIR 180. cikkében és 220. cikkének (2) bekezdésében említett egyéb társaságok és jogi személyek között a kikötők „ténylegesen jogi személyek, amelyek a CIR 2. cikke szerinti gazdálkodást vagy nyereségorientált műveleteket folytatnak” (75). A Belga Képviselőház előtt a miniszterelnök-helyettes, pénzügy- és külkereskedelmi miniszter szintén úgy ítélte meg, hogy a belga kikötők közvállalkozások, amelyek a CIR 180. cikkében foglalt feltétel nélküli mentesség hiányában a CIR 1., 2. és 179. cikkével összhangban az ISoc hatálya alá tartoznak (76). Végül a kikötők nem természetes és közvetlen módon tartoznak az IPM hatálya alá, hanem csak annyiban, amennyiben a CIR 180. cikkének (2) bekezdése alapján külön mentesülnek az ISoc alól, a CIR 220. cikke (2) bekezdésének szövegezése szerint, ami ellentmond a belga hatóságok értelmezésének, melyek szerint a kikötők azért nem fizetnek ISoc-ot, mert természetes módon az IPM hatálya alá tartoznak, mint nem „társaság”-nak minősülő belföldi illetőségű jogi személyek.

71

72

73

74

75

76

| (87) | Így a Bizottság nem osztja azt az álláspontot, mely szerint, még ha törölnék is a 180. cikk (2) bekezdését, a kikötők akkor sem tartoznának az ISoc hatálya alá a CIR 1. és 2. cikkében foglalt általános kritériumok alapján. Az előző preambulumbekezdésben említett tényelemek figyelembevételével a Bizottság ezzel szemben úgy véli, hogy a belga nemzeti jog általános szabályaival összhangban a CIR 2. cikke értelmében „társaságoknak” minősülő kikötőket az ISoc hatálya alá kell vonni, amennyiben a CIR 180. cikkének (2) bekezdése szerint hivatalosan és feltétel nélkül nem mentesülnek alóla. Ugyanezen okokból kifolyólag a Bizottság vitatja, hogy az IPM-re vonatkozó szabályok a kikötők adózási referenciarendszerét képezik. |
| --- | --- |

(87)

Így a Bizottság nem osztja azt az álláspontot, mely szerint, még ha törölnék is a 180. cikk (2) bekezdését, a kikötők akkor sem tartoznának az ISoc hatálya alá a CIR 1. és 2. cikkében foglalt általános kritériumok alapján. Az előző preambulumbekezdésben említett tényelemek figyelembevételével a Bizottság ezzel szemben úgy véli, hogy a belga nemzeti jog általános szabályaival összhangban a CIR 2. cikke értelmében „társaságoknak” minősülő kikötőket az ISoc hatálya alá kell vonni, amennyiben a CIR 180. cikkének (2) bekezdése szerint hivatalosan és feltétel nélkül nem mentesülnek alóla. Ugyanezen okokból kifolyólag a Bizottság vitatja, hogy az IPM-re vonatkozó szabályok a kikötők adózási referenciarendszerét képezik.

| (88) | A belga hatóságok és egyes érdekelt felek azt állítják észrevételeikben, hogy a kikötők ISoc-mentessége a CIR általános szabályain (1. és 2. cikk) túlmenően a nemzeti jog egyéb általános szabályaiból ered (általános jogelv, esetjogi szabály, mely szerint a közszolgáltatások, közfeladatok és közjavak adómentesek, kivéve, ha a törvény vagy maga a belga alkotmány kifejezetten előírja). |
| --- | --- |

(88)

A belga hatóságok és egyes érdekelt felek azt állítják észrevételeikben, hogy a kikötők ISoc-mentessége a CIR általános szabályain (1. és 2. cikk) túlmenően a nemzeti jog egyéb általános szabályaiból ered (általános jogelv, esetjogi szabály, mely szerint a közszolgáltatások, közfeladatok és közjavak adómentesek, kivéve, ha a törvény vagy maga a belga alkotmány kifejezetten előírja).

| (89) | A fent említett tényelemekre való tekintettel a Bizottság úgy véli, hogy a belga jog általános szabályainak rendes alkalmazása a kikötők ISoc hatálya alá vonását eredményezné a gazdasági tevékenységeikből származó jövedelem alapján. |
| --- | --- |

(89)

A fent említett tényelemekre való tekintettel a Bizottság úgy véli, hogy a belga jog általános szabályainak rendes alkalmazása a kikötők ISoc hatálya alá vonását eredményezné a gazdasági tevékenységeikből származó jövedelem alapján.

| (90) | Mindent egybevetve, még ha – ellentétben azzal, amit a Bizottság az imént bizonyított be – a szóban forgó nemzeti szabályok, vagy hatóság általi értelmezésük, azt eredményeznék is, hogy a belga kikötők nem fizetnek ISoc-ot, ezek a szabályok megkülönböztetéshez vezetnének az EUMSZ 107. cikke szerinti gazdasági tevékenységeket folytató „vállalkozások” között (lásd a fenti 5.1.1. szakaszt). A CIR 180. cikkének (2) bekezdéséhez hasonlóan a Bizottság alább kifejtett elemzésében ezek a szabályok, ill. a belga jövedelemadó-rendszer egésze egyes „vállalkozások”, vagyis a kikötők részére nyújtott előnyök forrását jelentenék, míg ezek a vállalkozások a „gazdasági tevékenységekből” származó nyereséget illetően hasonló helyzetben vannak, mint az ISoc hatálya alá tartozó más vállalkozások (belföldi illetőségű jogi személyek) a belföldi illetőségű jogi személyek jövedelemadójával kapcsolatos cél tekintetében, ami a nyereség megadóztatása. A Bizottság úgy véli, hogy a kikötők nem követnek „olyan sajátos működési elveket, amelyek megkülönböztetik őket” az ISoc hatálya alá tartozó „más gazdasági szereplőktől” (77). Különösen, az a tény, hogy a kikötők nem nyereségorientáltak (78), nem elegendő annak megállapításához, hogy az ISoc hatálya alá tartozó más szereplőktől eltérő helyzetben vannak. Ebben az esetben maga a belga rendszer szelektív lenne (79). |
| --- | --- |

(90)

Mindent egybevetve, még ha – ellentétben azzal, amit a Bizottság az imént bizonyított be – a szóban forgó nemzeti szabályok, vagy hatóság általi értelmezésük, azt eredményeznék is, hogy a belga kikötők nem fizetnek ISoc-ot, ezek a szabályok megkülönböztetéshez vezetnének az EUMSZ 107. cikke szerinti gazdasági tevékenységeket folytató „vállalkozások” között (lásd a fenti 5.1.1. szakaszt). A CIR 180. cikkének (2) bekezdéséhez hasonlóan a Bizottság alább kifejtett elemzésében ezek a szabályok, ill. a belga jövedelemadó-rendszer egésze egyes „vállalkozások”, vagyis a kikötők részére nyújtott előnyök forrását jelentenék, míg ezek a vállalkozások a „gazdasági tevékenységekből” származó nyereséget illetően hasonló helyzetben vannak, mint az ISoc hatálya alá tartozó más vállalkozások (belföldi illetőségű jogi személyek) a belföldi illetőségű jogi személyek jövedelemadójával kapcsolatos cél tekintetében, ami a nyereség megadóztatása. A Bizottság úgy véli, hogy a kikötők nem követnek „olyan sajátos működési elveket, amelyek megkülönböztetik őket” az ISoc hatálya alá tartozó „más gazdasági szereplőktől” (77). Különösen, az a tény, hogy a kikötők nem nyereségorientáltak (78), nem elegendő annak megállapításához, hogy az ISoc hatálya alá tartozó más szereplőktől eltérő helyzetben vannak. Ebben az esetben maga a belga rendszer szelektív lenne (79).

77

78

79

| (91) | Így, még akkor is, ha a CIR 1. és 2. cikke képezné a jogalapját annak, hogy a belga kikötők nem fizetnek ISoc-ot, ez a nemfizetés prima facie szelektív intézkedés lenne a kikötők gazdasági tevékenységét illetően. |
| --- | --- |

(91)

Így, még akkor is, ha a CIR 1. és 2. cikke képezné a jogalapját annak, hogy a belga kikötők nem fizetnek ISoc-ot, ez a nemfizetés prima facie szelektív intézkedés lenne a kikötők gazdasági tevékenységét illetően.

prima facie

5.1.4.2.   
  A szelektivitás értékelése, ha a CIR 180. cikkének (2) bekezdése képezi a jogalapját annak, hogy a belga kikötők nem fizetnek ISoc-ot

A szelektivitás értékelése, ha a CIR 180. cikkének (2) bekezdése képezi a jogalapját annak, hogy a belga kikötők nem fizetnek ISoc-ot

| (92) | Ahogyan a fenti fejtegetésekből következik, a Bizottság úgy véli, hogy a CIR 180. cikkének (2) bekezdése képezi az egyetlen jogalapját annak, hogy a belga kikötők nem fizetnek ISoc-ot, és hogy ilyen rendelkezés hiányában a kikötők ugyanúgy fizetnék az ISoc-ot, mint bármely más társaság vagy vállalkozás, amely gazdasági tevékenységből tesz szert adóköteles jövedelemre. |
| --- | --- |

(92)

Ahogyan a fenti fejtegetésekből következik, a Bizottság úgy véli, hogy a CIR 180. cikkének (2) bekezdése képezi az egyetlen jogalapját annak, hogy a belga kikötők nem fizetnek ISoc-ot, és hogy ilyen rendelkezés hiányában a kikötők ugyanúgy fizetnék az ISoc-ot, mint bármely más társaság vagy vállalkozás, amely gazdasági tevékenységből tesz szert adóköteles jövedelemre.

5.1.4.2.1.   Referenciarendszer és eltérés a referenciarendszertől

Referenciarendszer és eltérés a referenciarendszertől

| (93) | A Bizottság úgy véli, hogy ebben az ügyben a referenciarendszert a CIF 1. és 2. cikkéből eredő általános adószabályok alkotják. A belgiumi illetékességű jogi személyek esetében a CIR 1. cikke kettős jövedelemadó-rendszert állapít meg: a „társaságokat” az ISoc, a „nem társaságnak minősülő jogi személyeket” pedig az IPM hatálya alá vonja. A CIR 2. cikke tartalmazza a „társaságok”, vagyis azon jogi személyek meghatározásának kritériumait, amelyek az ISoc hatálya alá tartoznak, és kizárásos alapon azokat, amelyeknek a bevételei az IPM hatálya alá tartoznak. A 179. cikk megerősíti, hogy az ISoc hatálya alá tartozó adófizetők a belföldi illetőségű társaságok. |
| --- | --- |

(93)

A Bizottság úgy véli, hogy ebben az ügyben a referenciarendszert a CIF 1. és 2. cikkéből eredő általános adószabályok alkotják. A belgiumi illetékességű jogi személyek esetében a CIR 1. cikke kettős jövedelemadó-rendszert állapít meg: a „társaságokat” az ISoc, a „nem társaságnak minősülő jogi személyeket” pedig az IPM hatálya alá vonja. A CIR 2. cikke tartalmazza a „társaságok”, vagyis azon jogi személyek meghatározásának kritériumait, amelyek az ISoc hatálya alá tartoznak, és kizárásos alapon azokat, amelyeknek a bevételei az IPM hatálya alá tartoznak. A 179. cikk megerősíti, hogy az ISoc hatálya alá tartozó adófizetők a belföldi illetőségű társaságok.

referenciarendszert

| (94) | A CIR 180. cikkének (2) bekezdése eltérésének minősül ezektől az általános adószabályoktól. Valójában a kikötőket feltétel nélkül mentesíti az ISoc alól, anélkül, hogy alkalmazná az ISoc és az IPM közötti elosztás 1. és 2. cikkben meghatározott általános kritériumait, azaz annak figyelembevétele nélkül, hogy az említett kikötők „társaságnak” minősülnek-e vagy sem (80). |
| --- | --- |

(94)

A CIR 180. cikkének (2) bekezdése eltérésének minősül ezektől az általános adószabályoktól. Valójában a kikötőket feltétel nélkül mentesíti az ISoc alól, anélkül, hogy alkalmazná az ISoc és az IPM közötti elosztás 1. és 2. cikkben meghatározott általános kritériumait, azaz annak figyelembevétele nélkül, hogy az említett kikötők „társaságnak” minősülnek-e vagy sem (80).

eltérésének

80

| (95) | Amennyiben a (86) preambulumbekezdésben ismertetett okok miatt a kikötők a CIR 1. cikke szerinti „társaságok”, a kikötői bevételek adóztatására szolgáló referenciarendszer is meghatározható szűkebb értelemben úgy, mint a társasági adóra (ISoc) vonatkozó szabályok összessége, vagyis a CIR 1. és 179. cikke, amelyek előírják, hogy a belföldi illetőségű „társaságok”„a teljes bevételre kivetett adóként” definiált ISoc hatálya alá tartoznak. |
| --- | --- |

(95)

Amennyiben a (86) preambulumbekezdésben ismertetett okok miatt a kikötők a CIR 1. cikke szerinti „társaságok”, a kikötői bevételek adóztatására szolgáló referenciarendszer is meghatározható szűkebb értelemben úgy, mint a társasági adóra (ISoc) vonatkozó szabályok összessége, vagyis a CIR 1. és 179. cikke, amelyek előírják, hogy a belföldi illetőségű „társaságok”„a teljes bevételre kivetett adóként” definiált ISoc hatálya alá tartoznak.

| (96) | E referenciarendszer tekintetében a CIR 180. cikkének (2) bekezdése kifejezetten eltérésnek minősül (ez a létének oka), mivel a kikötőket kivonja a 179. cikk és az ISoc alkalmazási köréből, még akkor is, ha azok később a CIR 220. cikkének (2) bekezdése alapján az IPM hatálya alá tartoznak. A CIR 180. cikkének (2) bekezdésében foglalt kifejezett és különleges mentesség hiányában a belga kikötők – a többi belföldi illetőségű társasághoz hasonlóan – a törvény erejénél fogva ténylegesen az ISoc hatálya alá tartoznának. |
| --- | --- |

(96)

E referenciarendszer tekintetében a CIR 180. cikkének (2) bekezdése kifejezetten eltérésnek minősül (ez a létének oka), mivel a kikötőket kivonja a 179. cikk és az ISoc alkalmazási köréből, még akkor is, ha azok később a CIR 220. cikkének (2) bekezdése alapján az IPM hatálya alá tartoznak. A CIR 180. cikkének (2) bekezdésében foglalt kifejezett és különleges mentesség hiányában a belga kikötők – a többi belföldi illetőségű társasághoz hasonlóan – a törvény erejénél fogva ténylegesen az ISoc hatálya alá tartoznának.

5.1.4.2.2.   Eltérés a referenciarendszertől, mely különbséget tesz a referencia adórendszer által kitűzött cél tekintetében hasonló ténybeli és jogi helyzetben lévő szereplők között

Eltérés a referenciarendszertől, mely különbséget tesz a referencia adórendszer által kitűzött cél tekintetében hasonló ténybeli és jogi helyzetben lévő szereplők között

| (97) | A fentiekből az következik, hogy a CIR 180. cikkének (2) bekezdése eltér a „társaságok” jövedelemadó-rendszerének általános szabályaitól (úgy a CIR 1. és 2. cikkében rögzített általános szabályok alapján, mint a CIR 179. cikkében rögzített kevésbé általános szabályok alapján), és különbséget tesz a referencia adórendszer által kitűzött cél tekintetében hasonló ténybeli és jogi helyzetben lévő szereplők között. Valójában, függetlenül az elfogadott referenciarendszertől (ISoc vagy a belföldi illetőségű jogi személyek jövedelmének általános adóztatása), a jövedelemadó célja a jövedelmek adóztatása, mely cél tekintetében a gazdasági tevékenységekből származó nyereséget illetően minden vállalkozás ugyanolyan ténybeli és jogi helyzetben van. |
| --- | --- |

(97)

A fentiekből az következik, hogy a CIR 180. cikkének (2) bekezdése eltér a „társaságok” jövedelemadó-rendszerének általános szabályaitól (úgy a CIR 1. és 2. cikkében rögzített általános szabályok alapján, mint a CIR 179. cikkében rögzített kevésbé általános szabályok alapján), és különbséget tesz a referencia adórendszer által kitűzött cél tekintetében hasonló ténybeli és jogi helyzetben lévő szereplők között. Valójában, függetlenül az elfogadott referenciarendszertől (ISoc vagy a belföldi illetőségű jogi személyek jövedelmének általános adóztatása), a jövedelemadó célja a jövedelmek adóztatása, mely cél tekintetében a gazdasági tevékenységekből származó nyereséget illetően minden vállalkozás ugyanolyan ténybeli és jogi helyzetben van.

| (98) | Az, hogy a kikötők esetleg nem nyereségorientáltak, vagy kevesebb figyelmet fordítanak a befektetések rövid távú megtérülésére, nem változtatja meg ezt az értékelést. Megállapítást nyert, hogy a gazdasági tevékenységet folytató nonprofit vállalkozások adómentessége általában szelektívnek minősül, még akkor is, ha azt a nemzeti jogalkotó azon célkitűzésének fényében ítélik meg, hogy előnyben kell részesíteni a társadalmilag arra méltó szervezeteket (81). Az, hogy a belga kikötők közigazgatási szervek tulajdonában vannak és azok ellenőrzése alatt állnak, vagy hogy – a gazdasági tevékenységek mellett – olyan nem gazdasági tevékenységeket folytatnak, mint a közhatalmi hatáskörök gyakorlásával járó feladatok, nem jelenti azt, hogy eltérő jogi és ténybeli helyzetben vannak a gazdasági tevékenységükből származó jövedelemre kivetett társasági adó alkalmazása szempontjából. |
| --- | --- |

(98)

Az, hogy a kikötők esetleg nem nyereségorientáltak, vagy kevesebb figyelmet fordítanak a befektetések rövid távú megtérülésére, nem változtatja meg ezt az értékelést. Megállapítást nyert, hogy a gazdasági tevékenységet folytató nonprofit vállalkozások adómentessége általában szelektívnek minősül, még akkor is, ha azt a nemzeti jogalkotó azon célkitűzésének fényében ítélik meg, hogy előnyben kell részesíteni a társadalmilag arra méltó szervezeteket (81). Az, hogy a belga kikötők közigazgatási szervek tulajdonában vannak és azok ellenőrzése alatt állnak, vagy hogy – a gazdasági tevékenységek mellett – olyan nem gazdasági tevékenységeket folytatnak, mint a közhatalmi hatáskörök gyakorlásával járó feladatok, nem jelenti azt, hogy eltérő jogi és ténybeli helyzetben vannak a gazdasági tevékenységükből származó jövedelemre kivetett társasági adó alkalmazása szempontjából.

81

| (99) | A vitatott intézkedés tehát prima facie szelektív a kikötők gazdasági tevékenységei tekintetében. |
| --- | --- |

(99)

A vitatott intézkedés tehát prima facie szelektív a kikötők gazdasági tevékenységei tekintetében.

prima facie

5.1.4.3.   
  Indokoltság a referenciarendszer jellege vagy általános felépítése alapján

Indokoltság a referenciarendszer jellege vagy általános felépítése alapján

| (100) | Amint az a fentiekben megállapításra került, a tagállamnak kell bizonyítania, hogy az eltérést a referencia adórendszer jellege vagy általános felépítése indokolja. A háromlépcsős elemzés utolsó szakaszában csak a referencia adórendszerben rejlő jellemzők indokolhatják a megkülönböztetett bánásmódot. |
| --- | --- |

(100)

Amint az a fentiekben megállapításra került, a tagállamnak kell bizonyítania, hogy az eltérést a referencia adórendszer jellege vagy általános felépítése indokolja. A háromlépcsős elemzés utolsó szakaszában csak a referencia adórendszerben rejlő jellemzők indokolhatják a megkülönböztetett bánásmódot.

| (101) | Az intézkedés nemzeti joggal való összeegyeztethetősége önmagában nem jelentheti a rendszer felépítése általi indokoltságát, kivéve, ha bizonyítást nyer, hogy ez az indokoltság a referencia-adórendszerben rejlő jellemzőkből ered (82). |
| --- | --- |

(101)

Az intézkedés nemzeti joggal való összeegyeztethetősége önmagában nem jelentheti a rendszer felépítése általi indokoltságát, kivéve, ha bizonyítást nyer, hogy ez az indokoltság a referencia-adórendszerben rejlő jellemzőkből ered (82).

82

| (102) | E tekintetben a belga Alkotmánybíróság által 2016. december 1-jén hozott 151/2016. sz. határozat semmiképpen sem rendelkezik olyan hatállyal, amilyet a belga hatóságok próbálnak neki tulajdonítani. Ez a határozat nem a kikötők állami támogatási jog szerinti ISoc-mentességére vonatkozik, hanem a települési társulások, az együttműködési struktúrák és a projektszövetségek ISoc hatálya alá vonására, az egyenlőség és a megkülönböztetésmentesség elve alapján, így a megkülönböztetés hiánya a nemzeti jogban nem érinti az EUMSZ 107. cikkének (1) bekezdése szerinti szelektivitás hiányát. |
| --- | --- |

(102)

E tekintetben a belga Alkotmánybíróság által 2016. december 1-jén hozott 151/2016. sz. határozat semmiképpen sem rendelkezik olyan hatállyal, amilyet a belga hatóságok próbálnak neki tulajdonítani. Ez a határozat nem a kikötők állami támogatási jog szerinti ISoc-mentességére vonatkozik, hanem a települési társulások, az együttműködési struktúrák és a projektszövetségek ISoc hatálya alá vonására, az egyenlőség és a megkülönböztetésmentesség elve alapján, így a megkülönböztetés hiánya a nemzeti jogban nem érinti az EUMSZ 107. cikkének (1) bekezdése szerinti szelektivitás hiányát.

| (103) | Hasonlóképpen, mivel az ISoc vagy az IPM hatálya alá tartozás meghatározó kritériuma az, hogy az érintett jogalany „gazdálkodást” vagy „nyereségorientált műveleteket” folytat (vö. a CIR 2. cikkével), azok az állítólagos tények, hogy a kikötők azért mentesülnek az ISoc alól, mert nem osztják fel a nyereségüket, hanem visszaforgatják, hogy egyéni érdekeiken túlmutató célt követnek, hogy alapszabály szerinti célkitűzésük nem a nyereségtermelés, hogy a közigazgatási szervek részét képezik, és általános érdekű feladatokat látnak el, nem elegendőek ahhoz, hogy a többi belföldi illetőségű társaságnál kedvezőbb adóügyi megítélést indokoljanak az adórendszer vezérelveinek tekintetében. Más vállalkozások is visszaforgatják a nyereségüket, egyéni érdekeiken túlmutató céltkövetnek vagy ilyen hatást gyakorolnak a gazdaságra (83) anélkül, hogy ezen okok miatt mentesülnének az ISoc alól. Hasonlóképpen, a közigazgatási szervek részét nem képező jogalanyok (például a nonprofit egyesületek) az IPM hatálya alá tartozhatnak, feltéve, hogy megfelelnek a CIR 2. cikkében meghatározott általános kritériumnak, így a közszférához tartozás sem releváns a nemzeti szabályok szempontjából. Így alapszabály szerinti nonprofit céljuk ellenére ezek az egyesületek a CIR 1. és 2. cikkében foglalt általános kritériumok értelmében az ISoc hatálya alá tartozhatnak, amennyiben „gazdálkodást” folytatnak vagy „nyereségorientált műveleteket” végeznek. |
| --- | --- |

(103)

Hasonlóképpen, mivel az ISoc vagy az IPM hatálya alá tartozás meghatározó kritériuma az, hogy az érintett jogalany „gazdálkodást” vagy „nyereségorientált műveleteket” folytat (vö. a CIR 2. cikkével), azok az állítólagos tények, hogy a kikötők azért mentesülnek az ISoc alól, mert nem osztják fel a nyereségüket, hanem visszaforgatják, hogy egyéni érdekeiken túlmutató célt követnek, hogy alapszabály szerinti célkitűzésük nem a nyereségtermelés, hogy a közigazgatási szervek részét képezik, és általános érdekű feladatokat látnak el, nem elegendőek ahhoz, hogy a többi belföldi illetőségű társaságnál kedvezőbb adóügyi megítélést indokoljanak az adórendszer vezérelveinek tekintetében. Más vállalkozások is visszaforgatják a nyereségüket, egyéni érdekeiken túlmutató céltkövetnek vagy ilyen hatást gyakorolnak a gazdaságra (83) anélkül, hogy ezen okok miatt mentesülnének az ISoc alól. Hasonlóképpen, a közigazgatási szervek részét nem képező jogalanyok (például a nonprofit egyesületek) az IPM hatálya alá tartozhatnak, feltéve, hogy megfelelnek a CIR 2. cikkében meghatározott általános kritériumnak, így a közszférához tartozás sem releváns a nemzeti szabályok szempontjából. Így alapszabály szerinti nonprofit céljuk ellenére ezek az egyesületek a CIR 1. és 2. cikkében foglalt általános kritériumok értelmében az ISoc hatálya alá tartozhatnak, amennyiben „gazdálkodást” folytatnak vagy „nyereségorientált műveleteket” végeznek.

83

| (104) | Az az állítólagos tény, hogy a kikötők forrásai nem mindig fedezik a költségeiket, nem indokolhatja a társasági adó alóli mentességet, mivel nyereség hiányában adót sem kell fizetni a normál jövedelemadó-rendszer alkalmazásával, és mivel a veszteség tovább vihető és beszámítható a gazdasági tevékenységekből esetlegesen származó jövőbeli nyereségbe, így a mentesség felesleges és csak akkor van következménye, ha a kikötő adóköteles nyereséget termel. A Bizottság megállapítja, hogy a 2004–2014-es időszak alatt (tizenegy gazdasági év), Antwerpen, Gent, Brugge és Ostende kikötőinek eredménye szinte mindig pozitív volt (Antwerpen kikötőjének eredménye egyszer, 2011-ben és Ostende kikötőjének eredménye szintén egyszer, 2013-ban volt negatív), így a hivatkozott indokoltság elméleti, sőt a tények is ellentmondanak neki. Továbbá a többi „társaság” esetében nem terveznek a kikötőket megillető ISoc-mentességhez hasonló mentességet abban az esetben, ha erőforrásaik nem fedezik költségeiket. |
| --- | --- |

(104)

Az az állítólagos tény, hogy a kikötők forrásai nem mindig fedezik a költségeiket, nem indokolhatja a társasági adó alóli mentességet, mivel nyereség hiányában adót sem kell fizetni a normál jövedelemadó-rendszer alkalmazásával, és mivel a veszteség tovább vihető és beszámítható a gazdasági tevékenységekből esetlegesen származó jövőbeli nyereségbe, így a mentesség felesleges és csak akkor van következménye, ha a kikötő adóköteles nyereséget termel. A Bizottság megállapítja, hogy a 2004–2014-es időszak alatt (tizenegy gazdasági év), Antwerpen, Gent, Brugge és Ostende kikötőinek eredménye szinte mindig pozitív volt (Antwerpen kikötőjének eredménye egyszer, 2011-ben és Ostende kikötőjének eredménye szintén egyszer, 2013-ban volt negatív), így a hivatkozott indokoltság elméleti, sőt a tények is ellentmondanak neki. Továbbá a többi „társaság” esetében nem terveznek a kikötőket megillető ISoc-mentességhez hasonló mentességet abban az esetben, ha erőforrásaik nem fedezik költségeiket.

| (105) | Hasonlóképpen, az a tény, hogy a vállalkozás tevékenységi köréhez nem kapcsolódó bizonyos költségek nem vonhatók le az ISoc-ból a CIR 49. cikke alapján, szintén nem indokolhatja a kikötők ISoc-mentességét. A CIR 49. cikke előírja, hogy „azok a költségek vonhatók le, amelyeket az adófizető az adóköteles jövedelem megszerzése vagy megtartása céljából generált vagy viselt az adózási időszak alatt”. Először is, a kikötőket megillető ISoc-mentesség nem kapcsolódik ahhoz a tényhez, hogy a CIR 49. cikke pénzügyileg hátrányosan érintené a kikötőket: az ISoc-mentesség az összes realizált nyereségre vonatkozik, és nem korlátozódik azokra a nyereségekre, amelyek abból erednek, hogy bizonyos költségek esetlegesen nem vonhatók le a CIR 49. cikke értelmében. Ezért a kikötők ISoc-mentességét nem indokolja a belga adórendszer irányadó szabálya, még azt feltételezve sem, hogy a CIR 49. cikke ilyen irányadó szabálynak minősül. Továbbá sem a belga hatóságok, sem az érdekelt felek nem bizonyítják, hogy az intézkedés (84) céljára és megfogalmazására való tekintettel egy ilyen rendelkezés valójában miként akadályozná a kikötők általános érdekű nem gazdasági tevékenységeihez kapcsolódó költségek levonhatóságát. Ezenkívül Antwerpen és Brugge kikötői ezt a problémát csak mint egyszerű kockázatot, nem pedig mint valós tényt ismertetik. |
| --- | --- |

(105)

Hasonlóképpen, az a tény, hogy a vállalkozás tevékenységi köréhez nem kapcsolódó bizonyos költségek nem vonhatók le az ISoc-ból a CIR 49. cikke alapján, szintén nem indokolhatja a kikötők ISoc-mentességét. A CIR 49. cikke előírja, hogy „azok a költségek vonhatók le, amelyeket az adófizető az adóköteles jövedelem megszerzése vagy megtartása céljából generált vagy viselt az adózási időszak alatt”. Először is, a kikötőket megillető ISoc-mentesség nem kapcsolódik ahhoz a tényhez, hogy a CIR 49. cikke pénzügyileg hátrányosan érintené a kikötőket: az ISoc-mentesség az összes realizált nyereségre vonatkozik, és nem korlátozódik azokra a nyereségekre, amelyek abból erednek, hogy bizonyos költségek esetlegesen nem vonhatók le a CIR 49. cikke értelmében. Ezért a kikötők ISoc-mentességét nem indokolja a belga adórendszer irányadó szabálya, még azt feltételezve sem, hogy a CIR 49. cikke ilyen irányadó szabálynak minősül. Továbbá sem a belga hatóságok, sem az érdekelt felek nem bizonyítják, hogy az intézkedés (84) céljára és megfogalmazására való tekintettel egy ilyen rendelkezés valójában miként akadályozná a kikötők általános érdekű nem gazdasági tevékenységeihez kapcsolódó költségek levonhatóságát. Ezenkívül Antwerpen és Brugge kikötői ezt a problémát csak mint egyszerű kockázatot, nem pedig mint valós tényt ismertetik.

84

| (106) | Másodszor, az a tény, hogy a kikötők ISoc-mentessége, csakúgy, mint bizonyos közjogi személyeknek a köz- vagy magánszférához tartozó, közszolgáltatáshoz rendelt tulajdon javait megillető adómentessége, egy általános jogelvből, sőt magából a belga alkotmányból ered, ha egyáltalán megállapítást nyert (85), nem feltétlenül olyan jellegű, hogy a rendszer jellege vagy általános felépítése alapján indokolja ezt a mentességet, amennyiben az alkotmányozó vagy a nemzeti bíróságok által figyelembe vett esetleges megfontolások kívül eshetnek az adórendszer megfelelő működésén vagy annak vezérelvein. |
| --- | --- |

(106)

Másodszor, az a tény, hogy a kikötők ISoc-mentessége, csakúgy, mint bizonyos közjogi személyeknek a köz- vagy magánszférához tartozó, közszolgáltatáshoz rendelt tulajdon javait megillető adómentessége, egy általános jogelvből, sőt magából a belga alkotmányból ered, ha egyáltalán megállapítást nyert (85), nem feltétlenül olyan jellegű, hogy a rendszer jellege vagy általános felépítése alapján indokolja ezt a mentességet, amennyiben az alkotmányozó vagy a nemzeti bíróságok által figyelembe vett esetleges megfontolások kívül eshetnek az adórendszer megfelelő működésén vagy annak vezérelvein.

85

| (107) | Végül a belga hatóságok és az érdekelt felek azon érvei, amelyek a nemzeti ítélkezési gyakorlat által kifejtett kritériumokra vonatkoznak annak megítélése érdekében, hogy valamely jogi személy a CIR 1. és 2. cikke szerinti „társaság”-nak minősül-e (többek között az ipari és kereskedelmi módszerek hiánya) alkalmatlanok arra, hogy bebizonyítsák az intézkedésnek az adórendszer belső logikáján alapuló indokoltságát, amennyiben valójában annak alátámasztására irányulnak, hogy a kikötők nem „társaságok”, mely esetben az ISoc-mentesség a referenciarendszer határainak meghatározásához használt kritériumok kiválasztása miatt lenne szelektív (vö. a fent leírtakkal), nem pedig az ettől a referenciarendszertől való eltérés okán, ami esetleg indokolható lenne. |
| --- | --- |

(107)

Végül a belga hatóságok és az érdekelt felek azon érvei, amelyek a nemzeti ítélkezési gyakorlat által kifejtett kritériumokra vonatkoznak annak megítélése érdekében, hogy valamely jogi személy a CIR 1. és 2. cikke szerinti „társaság”-nak minősül-e (többek között az ipari és kereskedelmi módszerek hiánya) alkalmatlanok arra, hogy bebizonyítsák az intézkedésnek az adórendszer belső logikáján alapuló indokoltságát, amennyiben valójában annak alátámasztására irányulnak, hogy a kikötők nem „társaságok”, mely esetben az ISoc-mentesség a referenciarendszer határainak meghatározásához használt kritériumok kiválasztása miatt lenne szelektív (vö. a fent leírtakkal), nem pedig az ettől a referenciarendszertől való eltérés okán, ami esetleg indokolható lenne.

5.1.5.   A VERSENY TORZÍTÁSA ÉS A KERESKEDELEMRE GYAKOROLT HATÁS

| (108) | Állami támogatásnak kell tekinteni az intézkedést, ha érinti az Unió tagállamai közötti kereskedelmet, és torzítja a versenyt, vagy azzal fenyeget. Ez a két kritérium szorosan kapcsolódik egymáshoz. |
| --- | --- |

(108)

Állami támogatásnak kell tekinteni az intézkedést, ha érinti az Unió tagállamai közötti kereskedelmet, és torzítja a versenyt, vagy azzal fenyeget. Ez a két kritérium szorosan kapcsolódik egymáshoz.

| (109) | Az ítélkezési gyakorlat szerint általában akkor áll fenn a verseny torzulása, ha az állam egy olyan liberalizált gazdasági ágazatban, ahol versenyfeltételek uralkodnak, illetve uralkodhatnak, pénzügyi előnyt biztosít egy vállalkozásnak (86). Nem vitatható azonban, hogy a kikötői ágazatban versenyfeltételek uralkodnak, s ezeket fokozzák a szállítás, többek között a tengeri és belvízi szállítás sajátos jellege és jellemzői. A kikötők által kínált szállítási szolgáltatások versenyben állnak, legalábbis bizonyos mértékig, a más kikötők által vagy más kikötőkben, valamint a Belgiumban és más tagállamokban működő szállítási szolgáltatók által kínált szolgáltatásokkal. |
| --- | --- |

(109)

Az ítélkezési gyakorlat szerint általában akkor áll fenn a verseny torzulása, ha az állam egy olyan liberalizált gazdasági ágazatban, ahol versenyfeltételek uralkodnak, illetve uralkodhatnak, pénzügyi előnyt biztosít egy vállalkozásnak (86). Nem vitatható azonban, hogy a kikötői ágazatban versenyfeltételek uralkodnak, s ezeket fokozzák a szállítás, többek között a tengeri és belvízi szállítás sajátos jellege és jellemzői. A kikötők által kínált szállítási szolgáltatások versenyben állnak, legalábbis bizonyos mértékig, a más kikötők által vagy más kikötőkben, valamint a Belgiumban és más tagállamokban működő szállítási szolgáltatók által kínált szolgáltatásokkal.

86

| (110) | Így az érdekelt felek által a kikötői területre vonatkozó rendelettervezetről folytatott nyilvános konzultáció keretében „minden érdekelt fél hangsúlyozta, hogy stabil és méltányos feltételeket [...] kell biztosítani a kikötők közötti verseny terén az EU-ban [...]” (87). Hasonlóképpen a kikötők, különösen a belső kikötők és általában a vízi szállítás, amelynek a kikötők egy-egy láncszemét képezik, versenyben állnak más szállítási formákkal. Mindent egybevetve, a verseny különösen éles a belga és a holland partok kikötői között (amit gyakran Amsterdam – Rotterdam – Antwerpen területnek neveznek). |
| --- | --- |

(110)

Így az érdekelt felek által a kikötői területre vonatkozó rendelettervezetről folytatott nyilvános konzultáció keretében „minden érdekelt fél hangsúlyozta, hogy stabil és méltányos feltételeket [...] kell biztosítani a kikötők közötti verseny terén az EU-ban [...]” (87). Hasonlóképpen a kikötők, különösen a belső kikötők és általában a vízi szállítás, amelynek a kikötők egy-egy láncszemét képezik, versenyben állnak más szállítási formákkal. Mindent egybevetve, a verseny különösen éles a belga és a holland partok kikötői között (amit gyakran Amsterdam – Rotterdam – Antwerpen területnek neveznek).

87

| (111) | A kedvezményezettek nemzetközi kereskedelemben elfoglalt pozíciójának megerősítésével az intézkedés tehát érintheti az Unión belüli kereskedelmet és torzíthatja a versenyt. |
| --- | --- |

(111)

A kedvezményezettek nemzetközi kereskedelemben elfoglalt pozíciójának megerősítésével az intézkedés tehát érintheti az Unión belüli kereskedelmet és torzíthatja a versenyt.

| (112) | Továbbá az az állítólagos tény, hogy hasonló állami támogatási intézkedések léteznek más tagállamokban, és a Bizottság ezen esetleges intézkedések tekintetében tanúsított magatartása nem befolyásolja az érintett intézkedés állami támogatásnak való minősítését, a CIR 180. cikkének (2) bekezdésében említett belga kikötők javát szolgáló intézkedés versenyhelyzetük javulását eredményezi egy olyan referenciahelyzethez képest, amelyben normál körülmények között a társaságiadó-rendszer hatálya alá tartoznának (88). |
| --- | --- |

(112)

Továbbá az az állítólagos tény, hogy hasonló állami támogatási intézkedések léteznek más tagállamokban, és a Bizottság ezen esetleges intézkedések tekintetében tanúsított magatartása nem befolyásolja az érintett intézkedés állami támogatásnak való minősítését, a CIR 180. cikkének (2) bekezdésében említett belga kikötők javát szolgáló intézkedés versenyhelyzetük javulását eredményezi egy olyan referenciahelyzethez képest, amelyben normál körülmények között a társaságiadó-rendszer hatálya alá tartoznának (88).

88

| (113) | Ezenkívül, még ha úgy tekinthető is, hogy a kikötők jogi monopóliummal rendelkeznek arra, hogy az általuk működtetett kikötőn belül kínálják szolgáltatásaikat, az általuk kínált szállítási szolgáltatások – legalábbis bizonyos mértékig – versenyben állnak a más szállítási szolgáltatók, többek között más tagállamok kikötői által kínált szállítási szolgáltatásokkal. |
| --- | --- |

(113)

Ezenkívül, még ha úgy tekinthető is, hogy a kikötők jogi monopóliummal rendelkeznek arra, hogy az általuk működtetett kikötőn belül kínálják szolgáltatásaikat, az általuk kínált szállítási szolgáltatások – legalábbis bizonyos mértékig – versenyben állnak a más szállítási szolgáltatók, többek között más tagállamok kikötői által kínált szállítási szolgáltatásokkal.

| (114) | A holland versenyhatóság érdekelt felek által említett véleménye nem releváns a jelen állami támogatási eljárás tekintetében, ugyanis nem az EUMSZ 107. cikke szerinti program értékelésére vonatkozik, amely a versenyfeltétel külön vizsgálatát teszi szükségessé. Az 1999. március 2-i flamand kikötői rendelet 25. cikke azt is jelenti, hogy a kikötők által alkalmazott díjak befolyásolják a versenyhelyzetüket (89). Az európai kikötők közötti verseny létezését a holland közkikötők észrevételei is megerősítik. |
| --- | --- |

(114)

A holland versenyhatóság érdekelt felek által említett véleménye nem releváns a jelen állami támogatási eljárás tekintetében, ugyanis nem az EUMSZ 107. cikke szerinti program értékelésére vonatkozik, amely a versenyfeltétel külön vizsgálatát teszi szükségessé. Az 1999. március 2-i flamand kikötői rendelet 25. cikke azt is jelenti, hogy a kikötők által alkalmazott díjak befolyásolják a versenyhelyzetüket (89). Az európai kikötők közötti verseny létezését a holland közkikötők észrevételei is megerősítik.

89

| (115) | Továbbá a 2016. július 19-i közlemény 211., 219. és 220. pontjára vonatkozó hivatkozások ebben az ügyben nem relevánsak, mivel nem érintik a 215. pontban említett kikötői infrastruktúrát. Ez utóbbi pont szerint „a kikötői infrastruktúra állami finanszírozása gazdasági tevékenységet részesít előnyben és így elvben az állami támogatási szabályok hatálya alá tartozik” és „a kikötők versenyezhetnek egymással, ezért a kikötői infrastruktúra finanszírozása valószínűleg ugyancsak érinti a tagállamok közötti kereskedelmet”. Továbbá a fent említett közlemény 219. és 220. pontja rámutat arra, hogy az érintett infrastruktúra építéséhez nyújtott támogatások nemfeltétlenül vannak hatással a Közösségen belüli kereskedelemre vagy a versenyre, miközben a szóban forgó intézkedés ebben az eljárásban nem az infrastruktúra építéséhez nyújtott támogatás, hanem az infrastruktúra működtetése keretében realizált nyereséggel összefüggő működési támogatás. |
| --- | --- |

(115)

Továbbá a 2016. július 19-i közlemény 211., 219. és 220. pontjára vonatkozó hivatkozások ebben az ügyben nem relevánsak, mivel nem érintik a 215. pontban említett kikötői infrastruktúrát. Ez utóbbi pont szerint „a kikötői infrastruktúra állami finanszírozása gazdasági tevékenységet részesít előnyben és így elvben az állami támogatási szabályok hatálya alá tartozik” és „a kikötők versenyezhetnek egymással, ezért a kikötői infrastruktúra finanszírozása valószínűleg ugyancsak érinti a tagállamok közötti kereskedelmet”. Továbbá a fent említett közlemény 219. és 220. pontja rámutat arra, hogy az érintett infrastruktúra építéséhez nyújtott támogatások nemfeltétlenül vannak hatással a Közösségen belüli kereskedelemre vagy a versenyre, miközben a szóban forgó intézkedés ebben az eljárásban nem az infrastruktúra építéséhez nyújtott támogatás, hanem az infrastruktúra működtetése keretében realizált nyereséggel összefüggő működési támogatás.

5.1.6.   KÖVETKEZTETÉS

| (116) | A fentiekben kifejtett érvek alapján a CIR 180. cikkének (2) bekezdése szerinti, a belga kikötők számára biztosított adómentesség az EUMSZ 107. cikkének (1) bekezdése értelmében állami támogatásnak minősül, amennyiben a mentességet élvező jövedelmek a kikötők gazdasági tevékenységeiből származnak. |
| --- | --- |

(116)

A fentiekben kifejtett érvek alapján a CIR 180. cikkének (2) bekezdése szerinti, a belga kikötők számára biztosított adómentesség az EUMSZ 107. cikkének (1) bekezdése értelmében állami támogatásnak minősül, amennyiben a mentességet élvező jövedelmek a kikötők gazdasági tevékenységeiből származnak.

5.2.   AZ INTÉZKEDÉS ÖSSZEEGYEZTETHETŐSÉGE A BELSŐ PIACCAL

AZ INTÉZKEDÉS ÖSSZEEGYEZTETHETŐSÉGE A BELSŐ PIACCAL

| (117) | Az érintett tagállamnak kell bizonyítania, hogy az állami támogatási intézkedések a belső piaccal összeegyeztethetőnek tekinthetők. Különböző észrevételeikben, válaszaikban és megjegyzéseikben a belga hatóságok nem fejtettek ki semmilyen érvet az intézkedés összeegyeztethetőségével kapcsolatban. A vallon régió és a vallon kikötők úgy vélik, hogy az EUMSZ 93. cikke és 106. cikkének (2) bekezdése az összeegyeztethetőség megfelelő jogalapja lehet. Antwerpen és Brugge kikötői hatóságai ugyanezt vélik az EUMSZ 93. cikkével kapcsolatban. |
| --- | --- |

(117)

Az érintett tagállamnak kell bizonyítania, hogy az állami támogatási intézkedések a belső piaccal összeegyeztethetőnek tekinthetők. Különböző észrevételeikben, válaszaikban és megjegyzéseikben a belga hatóságok nem fejtettek ki semmilyen érvet az intézkedés összeegyeztethetőségével kapcsolatban. A vallon régió és a vallon kikötők úgy vélik, hogy az EUMSZ 93. cikke és 106. cikkének (2) bekezdése az összeegyeztethetőség megfelelő jogalapja lehet. Antwerpen és Brugge kikötői hatóságai ugyanezt vélik az EUMSZ 93. cikkével kapcsolatban.

| (118) | Először is az EUMSZ 106. cikkének (2) bekezdése úgy rendelkezik, hogy a közszolgáltatási feladatok ellátásának ellentételezését bizonyos feltételek teljesülése esetén a belső piaccal összeegyeztethetőnek lehet nyilvánítani (90). A Bizottság azonban megjegyzi, hogy a szóban forgó intézkedés, amely a támogatás összegét az elért nyereséghez köti, nem kapcsolódik a közszolgáltatási feladatok nettó költségeihez, ill. nem korlátozódik azokra (91), bár ez szükséges feltétele annak, hogy a támogatást az EUMSZ 106. cikkének (2) bekezdése alapján összeegyeztethetőnek lehessen tekinteni. Következésképpen az intézkedés nem tekinthető a közszolgáltatás belső piaccal összeegyeztethető ellentételezésének, és nem összeegyeztethető az EUMSZ 106. cikkének (2) bekezdése alapján. |
| --- | --- |

(118)

Először is az EUMSZ 106. cikkének (2) bekezdése úgy rendelkezik, hogy a közszolgáltatási feladatok ellátásának ellentételezését bizonyos feltételek teljesülése esetén a belső piaccal összeegyeztethetőnek lehet nyilvánítani (90). A Bizottság azonban megjegyzi, hogy a szóban forgó intézkedés, amely a támogatás összegét az elért nyereséghez köti, nem kapcsolódik a közszolgáltatási feladatok nettó költségeihez, ill. nem korlátozódik azokra (91), bár ez szükséges feltétele annak, hogy a támogatást az EUMSZ 106. cikkének (2) bekezdése alapján összeegyeztethetőnek lehessen tekinteni. Következésképpen az intézkedés nem tekinthető a közszolgáltatás belső piaccal összeegyeztethető ellentételezésének, és nem összeegyeztethető az EUMSZ 106. cikkének (2) bekezdése alapján.

90

91

| (119) | Másodszor az EUMSZ 93. cikke kimondja, hogy a belső piaccal összeegyeztethetőknek nyilváníthatók azok a támogatások is, amelyek megfelelnek a közlekedés összehangolására irányuló igényeknek, vagy amelyek a közszolgáltatás fogalmában benne rejlő bizonyos kötelezettségek terheinek megtérítését szolgálják. Bár a kikötők fontos szerepet játszanak a multimodális szállítás fejlesztésében, nem minden kikötői beruházás tartozik az EUMSZ 93. cikkének hatálya alá, amely a közlekedés összehangolására irányuló igényeknek megfelelő támogatásokra korlátozódik. Mindent egybevetve, a társasági adó alóli mentesség nem beruházási támogatásnak minősül, hanem nem speciális beruházásokra irányuló működési támogatásnak. Az intézkedés a leginkább jövedelmező, vagyis azon vállalkozásokat részesíti előnyben, amelyek prima facie nagyobb belső kapacitással rendelkeznek beruházások finanszírozására. Nem irányul a közszolgáltatás fogalmában benne rejlő bizonyos kötelezettségek költségeinek ellentételezésére sem, a fentiekben ismertetettek szerint. Továbbá az intézkedés, az adómentesség, a költségek tekintetében korlátozás nélküli előnyt eredményez. Vagyis nem korlátozódik a közlekedés összehangolásának, vagy a közszolgáltatás fogalmában benne rejlő bizonyos kötelezettségek terhei megtérítésének biztosításához szükséges összegre, és ezért nem garantálja az arányosság elvének való megfelelést. Nem rendelkezik azonosított ösztönző hatással sem. Ezért az EUMSZ 93. cikke nem alkalmazható. |
| --- | --- |

(119)

Másodszor az EUMSZ 93. cikke kimondja, hogy a belső piaccal összeegyeztethetőknek nyilváníthatók azok a támogatások is, amelyek megfelelnek a közlekedés összehangolására irányuló igényeknek, vagy amelyek a közszolgáltatás fogalmában benne rejlő bizonyos kötelezettségek terheinek megtérítését szolgálják. Bár a kikötők fontos szerepet játszanak a multimodális szállítás fejlesztésében, nem minden kikötői beruházás tartozik az EUMSZ 93. cikkének hatálya alá, amely a közlekedés összehangolására irányuló igényeknek megfelelő támogatásokra korlátozódik. Mindent egybevetve, a társasági adó alóli mentesség nem beruházási támogatásnak minősül, hanem nem speciális beruházásokra irányuló működési támogatásnak. Az intézkedés a leginkább jövedelmező, vagyis azon vállalkozásokat részesíti előnyben, amelyek prima facie nagyobb belső kapacitással rendelkeznek beruházások finanszírozására. Nem irányul a közszolgáltatás fogalmában benne rejlő bizonyos kötelezettségek költségeinek ellentételezésére sem, a fentiekben ismertetettek szerint. Továbbá az intézkedés, az adómentesség, a költségek tekintetében korlátozás nélküli előnyt eredményez. Vagyis nem korlátozódik a közlekedés összehangolásának, vagy a közszolgáltatás fogalmában benne rejlő bizonyos kötelezettségek terhei megtérítésének biztosításához szükséges összegre, és ezért nem garantálja az arányosság elvének való megfelelést. Nem rendelkezik azonosított ösztönző hatással sem. Ezért az EUMSZ 93. cikke nem alkalmazható.

prima facie

| (120) | Harmadszor, bár sem Belgium, sem az érdekelt felek nem hivatkoztak az EUMSZ 107. cikke (3) bekezdésének c) pontjára, a Bizottság megvizsgálja, hogy a szóban forgó intézkedés képes-e „az egyes gazdasági tevékenységek vagy gazdasági területek fejlődését előmozdítani” anélkül, hogy hátrányosan befolyásolná a kereskedelmi feltételeket a közös érdekkel ellentétes mértékben. A Bizottság azonban a fent említett okok miatt (arányosság hiánya, ösztönző hatás hiánya és azonosított általános érdekű célkitűzéssel való kapcsolat hiánya) úgy véli, hogy az EUMSZ 107. cikke (3) bekezdésének c) pontja nem alkalmazható. |
| --- | --- |

(120)

Harmadszor, bár sem Belgium, sem az érdekelt felek nem hivatkoztak az EUMSZ 107. cikke (3) bekezdésének c) pontjára, a Bizottság megvizsgálja, hogy a szóban forgó intézkedés képes-e „az egyes gazdasági tevékenységek vagy gazdasági területek fejlődését előmozdítani” anélkül, hogy hátrányosan befolyásolná a kereskedelmi feltételeket a közös érdekkel ellentétes mértékben. A Bizottság azonban a fent említett okok miatt (arányosság hiánya, ösztönző hatás hiánya és azonosított általános érdekű célkitűzéssel való kapcsolat hiánya) úgy véli, hogy az EUMSZ 107. cikke (3) bekezdésének c) pontja nem alkalmazható.

5.3.   LÉTEZŐ TÁMOGATÁS VAGY ÚJ TÁMOGATÁS

LÉTEZŐ TÁMOGATÁS VAGY ÚJ TÁMOGATÁS

| (121) | A belga hatóságok kifejtették, hogy a kikötőket az 1960-as évek óta terheli a jogi személyek adója, és ezen időszak előtt a jövedelemadó hatálya alá tartoztak, amely a jogi személyek adójához hasonló adó. A kikötők adóügyi megítélése a kikötők jogállásához is kapcsolódott, amely idővel változott. A belga hatóságok szerint a jogi személyek adórendszerét már a Római Szerződés 1958. évi hatálybalépése előtt alkalmazták a kikötőkre. A kapott információk alapján a kikötők mindig is mentesültek a társasági adó alól. |
| --- | --- |

(121)

A belga hatóságok kifejtették, hogy a kikötőket az 1960-as évek óta terheli a jogi személyek adója, és ezen időszak előtt a jövedelemadó hatálya alá tartoztak, amely a jogi személyek adójához hasonló adó. A kikötők adóügyi megítélése a kikötők jogállásához is kapcsolódott, amely idővel változott. A belga hatóságok szerint a jogi személyek adórendszerét már a Római Szerződés 1958. évi hatálybalépése előtt alkalmazták a kikötőkre. A kapott információk alapján a kikötők mindig is mentesültek a társasági adó alól.

| (122) | Az eljárási rendelet 1. cikke b) pontjának i. alpontjával összhangban a Szerződés hatálybalépése előtt végrehajtott támogatási programok létező támogatási programnak minősülnek. |
| --- | --- |

(122)

Az eljárási rendelet 1. cikke b) pontjának i. alpontjával összhangban a Szerződés hatálybalépése előtt végrehajtott támogatási programok létező támogatási programnak minősülnek.

| (123) | A rendelkezésre álló információk alapján a kikötőket megillető társaságiadó-mentességet 1958 előtt alkalmazták, és azóta lényegében nem változott. Következésképpen az intézkedés létező támogatási programnak minősül. |
| --- | --- |

(123)

A rendelkezésre álló információk alapján a kikötőket megillető társaságiadó-mentességet 1958 előtt alkalmazták, és azóta lényegében nem változott. Következésképpen az intézkedés létező támogatási programnak minősül.

6.   A BELGA HATÓSÁGOK BELGA KIKÖTŐKET MEGILLETŐ ÁTMENETI IDŐSZAK BIZTOSÍTÁSA IRÁNTI KÉRELMÉRŐL

A BELGA HATÓSÁGOK BELGA KIKÖTŐKET MEGILLETŐ ÁTMENETI IDŐSZAK BIZTOSÍTÁSA IRÁNTI KÉRELMÉRŐL

| (124) | A belga hatóságok által benyújtott, átmeneti időszakra vonatkozó kérelmet illetően a Bizottság emlékeztet arra, hogy a létező támogatásra vonatkozó eljárás e szakaszában elvben nem lehet átmeneti időszakot biztosítani, hacsak nem állnak fenn rendkívüli körülmények. A végső határozatban a Bizottság az érintett tagállam számára csak a szükséges módosítások tekintetében észszerű végrehajtási határidőt biztosíthat. |
| --- | --- |

(124)

A belga hatóságok által benyújtott, átmeneti időszakra vonatkozó kérelmet illetően a Bizottság emlékeztet arra, hogy a létező támogatásra vonatkozó eljárás e szakaszában elvben nem lehet átmeneti időszakot biztosítani, hacsak nem állnak fenn rendkívüli körülmények. A végső határozatban a Bizottság az érintett tagállam számára csak a szükséges módosítások tekintetében észszerű végrehajtási határidőt biztosíthat.

| (125) | A Bizottság megjegyzi továbbá, hogy a 2014. július 9-én megindított együttműködési eljárás kezdete óta a belga hatóságoknak már volt idejük arra, hogy mérlegeljék az esetleges jogszabályi változtatásokat. Megjegyzi továbbá, hogy nem lehet kétségbe vonni, amitől a belga hatóságok tartanak, hogy a kikötőket 2017. január 1-től a társasági adó hatálya alá kell vonni. |
| --- | --- |

(125)

A Bizottság megjegyzi továbbá, hogy a 2014. július 9-én megindított együttműködési eljárás kezdete óta a belga hatóságoknak már volt idejük arra, hogy mérlegeljék az esetleges jogszabályi változtatásokat. Megjegyzi továbbá, hogy nem lehet kétségbe vonni, amitől a belga hatóságok tartanak, hogy a kikötőket 2017. január 1-től a társasági adó hatálya alá kell vonni.

| (126) | Az EUMSZ 107. és 108. cikkében ráruházott kötelező szerepének megfelelően a Bizottságnak kellő gondossággal meg kell szüntetnie a belső piaccal összeegyeztethetetlennek ítélt állami támogatásokat, és helyre kell állítania a tisztességes verseny feltételeit. Ha az eljárás e szakaszában a Bizottság úgy ítéli meg, hogy bizonyos vállalkozások összeegyeztethetetlen támogatásban részesülnek, elvben nem függesztheti fel az érintett állami támogatási eljárást, ill. nem biztosíthat átmeneti időszakot, mivel ez a belső piaccal összeegyeztethetetlen támogatás folyósításának hosszabb időre történő engedélyezését eredményezné, ami szintén igazságtalan lenne azon versenytársakkal szemben, akik nem kapnak támogatást, vagy alacsonyabb támogatást kapnak. E tekintetben a Bizottság megjegyzi, hogy a holland kikötők, amelyek 2017. január 1-jétől a társasági adó hatálya alá tartoznak, azt szorgalmazzák, hogy a belga kikötőket mielőbb vonja a társasági adó hatálya alá. |
| --- | --- |

(126)

Az EUMSZ 107. és 108. cikkében ráruházott kötelező szerepének megfelelően a Bizottságnak kellő gondossággal meg kell szüntetnie a belső piaccal összeegyeztethetetlennek ítélt állami támogatásokat, és helyre kell állítania a tisztességes verseny feltételeit. Ha az eljárás e szakaszában a Bizottság úgy ítéli meg, hogy bizonyos vállalkozások összeegyeztethetetlen támogatásban részesülnek, elvben nem függesztheti fel az érintett állami támogatási eljárást, ill. nem biztosíthat átmeneti időszakot, mivel ez a belső piaccal összeegyeztethetetlen támogatás folyósításának hosszabb időre történő engedélyezését eredményezné, ami szintén igazságtalan lenne azon versenytársakkal szemben, akik nem kapnak támogatást, vagy alacsonyabb támogatást kapnak. E tekintetben a Bizottság megjegyzi, hogy a holland kikötők, amelyek 2017. január 1-jétől a társasági adó hatálya alá tartoznak, azt szorgalmazzák, hogy a belga kikötőket mielőbb vonja a társasági adó hatálya alá.

| (127) | A fentiekben ismertetetteknek megfelelően más tagállamokban működő más kikötőknek nyújtott egyéb állami támogatások esetleges létezése nem indokolja az eljárás felfüggesztését vagy a Bizottság határozatát végrehajtó nemzeti intézkedések hatálybalépésének elhalasztását. Egy ilyen halasztás azt eredményezné, hogy elhúzódnának az észak-európai kikötők, pontosabban a belga kikötők, a már említett holland kikötők és a francia kikötők közötti jelenlegi torzulások, mivel e kikötők ügyében hasonló párhuzamos határozat született, amely megszünteti az általuk jelenleg élvezett adómentességeket. |
| --- | --- |

(127)

A fentiekben ismertetetteknek megfelelően más tagállamokban működő más kikötőknek nyújtott egyéb állami támogatások esetleges létezése nem indokolja az eljárás felfüggesztését vagy a Bizottság határozatát végrehajtó nemzeti intézkedések hatálybalépésének elhalasztását. Egy ilyen halasztás azt eredményezné, hogy elhúzódnának az észak-európai kikötők, pontosabban a belga kikötők, a már említett holland kikötők és a francia kikötők közötti jelenlegi torzulások, mivel e kikötők ügyében hasonló párhuzamos határozat született, amely megszünteti az általuk jelenleg élvezett adómentességeket.

| (128) | Másodszor, az a tény, hogy a Bizottság állítólag hosszabb végrehajtási időt biztosított Hollandia számára az SA.25338. sz. ügyben (92), jelen esetben nem releváns az átmeneti időszak iránti kérelem alátámasztása szempontjából. A Bizottság minden tagállamot azonos módon és minden esetet saját jellemzőinek figyelembevételével kezel, ezért a holland ügyet nem lehet a belga ügyhöz hasonlítani. Mindent egybevetve, a Bizottság végső határozatában kifejezetten megtagadta, hogy átmeneti időszakot biztosítson Hollandia számára, annak ellenére, hogy más tagállamokban még mindig hatályban vannak hasonló intézkedések. Azt is meg kell jegyezni, hogy Hollandiának már Belgium előtt meg kellett szüntetnie a szóban forgó adókedvezményeket, ami nem teszi lehetővé kikötői előnyben részesítését. |
| --- | --- |

(128)

Másodszor, az a tény, hogy a Bizottság állítólag hosszabb végrehajtási időt biztosított Hollandia számára az SA.25338. sz. ügyben (92), jelen esetben nem releváns az átmeneti időszak iránti kérelem alátámasztása szempontjából. A Bizottság minden tagállamot azonos módon és minden esetet saját jellemzőinek figyelembevételével kezel, ezért a holland ügyet nem lehet a belga ügyhöz hasonlítani. Mindent egybevetve, a Bizottság végső határozatában kifejezetten megtagadta, hogy átmeneti időszakot biztosítson Hollandia számára, annak ellenére, hogy más tagállamokban még mindig hatályban vannak hasonló intézkedések. Azt is meg kell jegyezni, hogy Hollandiának már Belgium előtt meg kellett szüntetnie a szóban forgó adókedvezményeket, ami nem teszi lehetővé kikötői előnyben részesítését.

92

| (129) | Továbbá ebben az ügyben a belga hatóságok által a nemzeti jognak való megfelelés nehézségeit illetően előterjesztett érvek nem minősülnek olyan rendkívüli körülményeknek, amelyek indokolnák az átmeneti időszakot. Különösen, amint azt a Bizottság a fentiekben kifejtette, a CIR 180. cikke (2) bekezdésének törlése elvben elegendő a kikötők ISoc hatálya alá helyezéséhez. Hasonlóképpen, az a tény, hogy a jogi személyek IPM-ről ISoc-ra történő áttérését a belga adójog nem szabályozza kifejezetten, nem elegendő érv; a belga adóhatóságnaklehetősége van arra (és él is vele), hogy az IPM hatálya alá tartozó jogalany tevékenységét átminősítse annak érdekében, hogy az ISoc hatálya alá vonja az áttérést szabályozó jogalkotási intézkedés hiányában. Végül a belga hatóságok nem fejtik ki, hogy a kikötők ISoc alóli feltétel nélküli mentességének megszüntetése miért lenne ellentétes az egyenlőség elvével, azt feltételezve, hogy ez a nemzeti jogon alapuló körülmény releváns az átmeneti időszak megadásához. Éppen ellenkezőleg, a belga kormány a legutóbbi reformot – amely a belga települési társulások ISoc alá vonására irányul, miközben azok korábban mentesek voltak az ISoc-fizetési kötelezettség alól és az IPM hatálya alá tartoztak (ugyanez a helyzet a kikötők esetében is) – mint az egyenlő bánásmódot elősegítő intézkedést mutatta be (93). |
| --- | --- |

(129)

Továbbá ebben az ügyben a belga hatóságok által a nemzeti jognak való megfelelés nehézségeit illetően előterjesztett érvek nem minősülnek olyan rendkívüli körülményeknek, amelyek indokolnák az átmeneti időszakot. Különösen, amint azt a Bizottság a fentiekben kifejtette, a CIR 180. cikke (2) bekezdésének törlése elvben elegendő a kikötők ISoc hatálya alá helyezéséhez. Hasonlóképpen, az a tény, hogy a jogi személyek IPM-ről ISoc-ra történő áttérését a belga adójog nem szabályozza kifejezetten, nem elegendő érv; a belga adóhatóságnaklehetősége van arra (és él is vele), hogy az IPM hatálya alá tartozó jogalany tevékenységét átminősítse annak érdekében, hogy az ISoc hatálya alá vonja az áttérést szabályozó jogalkotási intézkedés hiányában. Végül a belga hatóságok nem fejtik ki, hogy a kikötők ISoc alóli feltétel nélküli mentességének megszüntetése miért lenne ellentétes az egyenlőség elvével, azt feltételezve, hogy ez a nemzeti jogon alapuló körülmény releváns az átmeneti időszak megadásához. Éppen ellenkezőleg, a belga kormány a legutóbbi reformot – amely a belga települési társulások ISoc alá vonására irányul, miközben azok korábban mentesek voltak az ISoc-fizetési kötelezettség alól és az IPM hatálya alá tartoztak (ugyanez a helyzet a kikötők esetében is) – mint az egyenlő bánásmódot elősegítő intézkedést mutatta be (93).

93

| (130) | Továbbá a Bizottság soha nem hagyta jóvá a szóban forgó intézkedést, amelyet a belga hatóságok soha nem jelentettek be. Ezért a jogbiztonság és a bizalomvédelem elve ebben az ügyben nem alkalmazható, annál is inkább, mivel arra való tekintettel, hogy az intézkedés létező támogatásnak minősül, a Bizottság nem rendelheti el a múltban nyújtott támogatások visszafizetését. |
| --- | --- |

(130)

Továbbá a Bizottság soha nem hagyta jóvá a szóban forgó intézkedést, amelyet a belga hatóságok soha nem jelentettek be. Ezért a jogbiztonság és a bizalomvédelem elve ebben az ügyben nem alkalmazható, annál is inkább, mivel arra való tekintettel, hogy az intézkedés létező támogatásnak minősül, a Bizottság nem rendelheti el a múltban nyújtott támogatások visszafizetését.

7.   A HOLLAND KIKÖTŐK KÉRELMEIRŐL

A HOLLAND KIKÖTŐK KÉRELMEIRŐL

| (131) | Ami a holland kikötőknek a társaságiadó-fizetési kötelezettségük elhalasztása iránti kérelmét illeti, a Bizottság rámutat arra, hogy a jelen eljárás nem a holland kikötőkre, hanem a belga kikötőkre vonatkozik. A holland kikötőkkel kapcsolatos SA.25338 sz. ügyben hozott végső határozatában (94) a Bizottság az e határozatban ismertetett elvi okokkal megegyező okok miatt elutasította a holland kikötők társaságiadó-fizetési kötelezettségének elhalasztását. A holland kikötők társaságiadó-fizetési kötelezettsége mindent egybevetve a holland nemzeti jog következménye, és a Bizottságnak az EUMSZ 107. cikke értelmében semmi esetre sem áll módjában, hogy jogszabályai megváltoztatására kötelezzen valamely tagállamot annak érdekében, hogy állami támogatást nyújthasson egyes gazdasági szereplők részére. |
| --- | --- |

(131)

Ami a holland kikötőknek a társaságiadó-fizetési kötelezettségük elhalasztása iránti kérelmét illeti, a Bizottság rámutat arra, hogy a jelen eljárás nem a holland kikötőkre, hanem a belga kikötőkre vonatkozik. A holland kikötőkkel kapcsolatos SA.25338 sz. ügyben hozott végső határozatában (94) a Bizottság az e határozatban ismertetett elvi okokkal megegyező okok miatt elutasította a holland kikötők társaságiadó-fizetési kötelezettségének elhalasztását. A holland kikötők társaságiadó-fizetési kötelezettsége mindent egybevetve a holland nemzeti jog következménye, és a Bizottságnak az EUMSZ 107. cikke értelmében semmi esetre sem áll módjában, hogy jogszabályai megváltoztatására kötelezzen valamely tagállamot annak érdekében, hogy állami támogatást nyújthasson egyes gazdasági szereplők részére.

94

8.   KÖVETKEZTETÉS

KÖVETKEZTETÉS

| (132) | A CIR 180. cikkének (2) bekezdésében említett belga kikötőket megillető társaságiadó-mentesség a belső piaccal összeegyeztethetetlen létező állami támogatási programnak minősül. |
| --- | --- |

(132)

A CIR 180. cikkének (2) bekezdésében említett belga kikötőket megillető társaságiadó-mentesség a belső piaccal összeegyeztethetetlen létező állami támogatási programnak minősül.

| (133) | Ezért a belga hatóságoknak meg kell szüntetniük a szóban forgó társaságiadó-mentességet, és az érintett jogalanyokat a társasági adó hatálya alá kell vonniuk. Ezt az intézkedést a folyó naptári év végéig, e határozat napján kell elfogadni, és legkésőbb az elfogadását követő adóév kezdetétől a gazdasági tevékenységekből származó jövedelmekre kell alkalmazni, |
| --- | --- |

(133)

Ezért a belga hatóságoknak meg kell szüntetniük a szóban forgó társaságiadó-mentességet, és az érintett jogalanyokat a társasági adó hatálya alá kell vonniuk. Ezt az intézkedést a folyó naptári év végéig, e határozat napján kell elfogadni, és legkésőbb az elfogadását követő adóév kezdetétől a gazdasági tevékenységekből származó jövedelmekre kell alkalmazni,

ELFOGADTA EZT A HATÁROZATOT:

1. cikk

A CIR 180. cikkének (2) bekezdésében említett belga kikötőket megillető társaságiadó-mentesség a belső piaccal összeegyeztethetetlen létező állami támogatási programnak minősül.

2. cikk

(1)   Belgium köteles megszüntetni az 1. cikkben említett társaságiadó-mentességet, és a társasági adó hatálya alá vonni azokat a jogalanyokat, amelyekre ez a mentesség vonatkozik.

(2)   Azt az intézkedést, amellyel Belgium végrehajtja az (1) bekezdésből eredő kötelezettségeit, az e határozatról szóló értesítés napja szerinti folyó naptári év végéig kell elfogadni. Ezt az intézkedést legkésőbb az elfogadását követő adóév kezdetétől a gazdasági tevékenységekből származó jövedelmekre kell alkalmazni.

3. cikk

Belgium e határozat közlésétől számított két hónapon belül tájékoztatja a Bizottságot az e határozatnak való megfelelés érdekében hozott intézkedésekről.

4. cikk

E határozat címzettje a Belga Királyság.

Kelt Brüsszelben, 2017. július 27-én.

a Bizottság részéről

Margrethe VESTAGER

a Bizottság tagja

---

(1)  
  HL C 302., 2016.8.19., 5. o.

1

(2)  A Tanács (EU) 2015/1589 rendelete (2015. július 13.) az Európai Unió működéséről szóló szerződés 108. cikkének alkalmazására vonatkozó részletes szabályok megállapításáról (HL L 248., 2015.9.24., 9. o.)

2

(3)  
  HL C 156., 2016.5.2., 46. o.

3

(4)  
  2016. március 9-i végzés a T-438/15. sz., Port Autonome du Centre et de l'Ouest SCRL és társai kontra Bizottság (ECLI:EU:T:2016:142) ügyben.

4

Port Autonome du Centre et de l'Ouest SCRL és társai

Bizottság

(5)  
  HL C 175., 2016.5.17., 23. o.

5

(6)  
  2016. október 27-i végzés a T-116/16. sz., Port Autonome du Centre et de l'Ouest SCRL és társai kontra Bizottság (ECLI:EU:T:2016:656) ügyben.

6

Port Autonome du Centre et de l'Ouest SCRL és társai

Bizottság

(7)  
  HL C 302., 2016.8.19., 5. o.

7

(8)  A CIR 1. cikkének (1) bekezdése szerint: „Nyereségadónak minősülnek az alábbiak:

8

| 1) | a királyság lakosainak teljes jövedelmére kivetett adó, az úgynevezett személyi jövedelemadó; |
| --- | --- |

1)

a királyság lakosainak teljes jövedelmére kivetett adó, az úgynevezett személyi jövedelemadó;

| 2) | a belföldi illetőségű társaságok teljes jövedelmére kivetett adó, az úgynevezett társasági adó; |
| --- | --- |

2)

a belföldi illetőségű társaságok teljes jövedelmére kivetett adó, az úgynevezett társasági adó;

| 3) | a társasági formával nem rendelkező belga jogi személyek jövedelmére kivetett adó, az úgynevezett jogi személyek adója; |
| --- | --- |

3)

a társasági formával nem rendelkező belga jogi személyek jövedelmére kivetett adó, az úgynevezett jogi személyek adója;

| 4) | külföldi illetőségű személyek jövedelemadója, az úgynevezett külföldi illetőségű személyek adója.” |
| --- | --- |

4)

külföldi illetőségű személyek jövedelemadója, az úgynevezett külföldi illetőségű személyek adója.”

(9)  A CIR 179. cikke megismétli az 1. cikkben szereplő szabályt. Az ISoc-ra vonatkozó szabályokat a CIR III. címének 179–219 bis cikkei tartalmazzák.

9

bis

(10)  Az IPM-re vonatkozó szabályokat a CIR IV. címének 220–226. cikkei tartalmazzák.

10

(11)  A CIR 180. cikkének (2) bekezdése a következő szervezetekre utal: SCRL Port autonome du Centre et de l'Ouest (korlátolt felelősségű szövetkezeti társaság), Compagnie des installations maritimes de Bruges, Brüsszel kikötője, Antwerpen, Ostende és Gent autonóm önkormányzati kikötői hatóságai, Liège, Charleroi és Namur autonóm kikötői, Waterwegen en Zeekanaal részvénytársaság és De Scheepvaart részvénytársaság. A közösségi finanszírozás elismeréséről és felügyeletéről, valamint a különböző finanszírozási rendelkezésekről szóló 2016. december 18-i törvény 110. cikke (Moniteur belge, 2016. december 20.; Numac: 2016003460) a CIR 180. cikkének (2) bekezdése értelmében a következőképpen rendelkezik: „
  „[...] az antwerpeni és ostende-i autonóm önkormányzati kikötői hatóságok, a Havenbedrijf Gent közjogi részvénytársaság” szövegrész helyébe lép „az ostende-i autonóm önkormányzati kikötői hatóság, a Havenbedrijf Antwerpen en Havenbedrijf Gent közjogi részvénytársaságok” szövegrész.”

11

Moniteur belge

(12)  A CIR 220. cikke szerint: „A jogi személyek adójának hatálya alá tartoznak: [...] 2) azok a jogi személyek, amelyek a 180. cikk értelmében nem tartoznak a társasági adó hatálya alá; [...]”.

12

(13)  A CIR 221. cikke szerint: „A jogi személyek adójának hatálya alá tartozó jogi személyek kizárólag az alábbiak után adóznak:

13

| 1) | a Belgiumban található ingatlanjaikból származó kataszteri jövedelem, [...]; |
| --- | --- |

1)

a Belgiumban található ingatlanjaikból származó kataszteri jövedelem, [...];

| 2) | a tőkéből és ingóságokból származó jövedelmek és bevételek, ideértve a 21. cikk (5), (6) és (10) bekezdésében említett első jövedelmi sávokat és a 21. cikk (13) bekezdésében említett kamatokat, valamint a 90. cikk (5) - (7) és (11) bekezdésében említett különböző jövedelmeket.” |
| --- | --- |

2)

a tőkéből és ingóságokból származó jövedelmek és bevételek, ideértve a 21. cikk (5), (6) és (10) bekezdésében említett első jövedelmi sávokat és a 21. cikk (13) bekezdésében említett kamatokat, valamint a 90. cikk (5) - (7) és (11) bekezdésében említett különböző jövedelmeket.”

(14)  A CIR 225. cikke szerint: „A 221. cikkben említett jövedelmekhez kapcsolódó adó megegyezik az ingatlanadóval és a forrásadóval. [...]”.

14

(15)  A Bíróság C-82/01. sz., Aéroports de Paris kontra Bizottság ügyben 2002. október 24-én hozott ítélete (ECLI:EU:C:2002:617).

15

Aéroports de Paris

Bizottság

(16)  C.C., 2015. november 19., 162/2015 sz.; Moniteur belge, 2016. február 5.; Numac: 2015205632.

16

Moniteur belge

(17)  
  M. B., 1999. április 8.; Numac: 1999035415. Vö. a 13. cikk (3) bekezdésével: „A kikötői díjakat a kikötői hatóságok önállóan állapítják meg, az ellenérték értékével észszerűen arányos mértékben [...]”.

17

M. B.

(18)  Ezt a kérdést a Flamand Kikötői Bizottság is felveti. Megállapítja, hogy az elmúlt években csökkent a megközelítésre szolgáló tengeri infrastruktúrák (ideértve a zsilipek működtetését és egyes kikötőkön keresztülhaladó hajózási útvonalak kotrását), a kikötői alapinfrastruktúrák és a révkapitányi szolgáltatások kormányzati finanszírozása.

18

(19)  C.C., 2016. december 1., 151/2016 sz.; Moniteur belge, 2017. január 12.; Numac: 2016206080.

19

Moniteur belge

(20)  
  HL C 262., 2016.7.19., 1. o.

20

(21)  A holland versenyhatóság jelentése Rotterdam kikötői hatóságáról, 2005, P_600019/255.R261, 2. o.

21

(22)  A Bíróság 118/85. sz., Bizottság kontra Olaszország ügyben 1987. június 16-án hozott ítéletének (ECLI:EU:C:1987:283) 7. pontja; a Bíróság C-35/96. sz., Bizottság kontra Olaszország ügyben 1998. június 18-án hozott ítéletének (ECLI:EU:C:1998:303) 36. pontja;

22

Bizottság

Olaszország

Bizottság

Olaszország

(23)  A Bíróság C-180/98–C-184/98. sz., Pavlov és társai egyesített ügyekben 2000. szeptember 12-én hozott ítéletének (ECLI:EU:C:2000:428) 74. pontja

23

Pavlov és társai

(24)  A Törvényszék T-443/08. és T-455/08. sz., Freistaat Sachsen és Land Sachsen-Anhalt és társai kontra Bizottság egyesített ügyekben 2011. március 24-én hozott ítélete (ECLI:EU:T:2011:117), különösen annak 93. és 94. pontja, amely ítéletet fellebbezést követően a Bíróság C-288/11. P. sz., Mitteldeutsche Flughafen és Flughafen Leipzig-Halle kontra Bizottság ügyben 2012. december 19-én hozott ítélete (ECLI:EU:C:2012:821) – különösen annak 40–43. és 47. pontja – helybenhagyott. A Törvényszék T-128/98. sz., Aéroports de Paris kontra Bizottság ügyben 2000. december 12-én hozott ítéletének (ECLI:EU:C:2000:290) 125. pontja, amely ítéletet fellebbezést követően a Bíróság C-82/01. P. sz., Aéroports de Paris kontra Bizottság ügyben 2002. október 24-én hozott ítélete (ECLI:EU:C:2002:617) megerősített.

24

Freistaat Sachsen és Land Sachsen-Anhalt és társai

Bizottság

Mitteldeutsche Flughafen és Flughafen Leipzig-Halle

Bizottság

Aéroports de Paris

Bizottság

Aéroports de Paris

Bizottság

(25)  Lásd például a ventspilsi kikötőben lévő kikötői infrastruktúra állami finanszírozására nyújtott N 385/2009 állami támogatásról szóló, 2009. december 15-i bizottsági határozatot (HL C 62., 2010.3.13., 7. o.); a Bizottság 2011. június 15-i határozata a Lett Köztársaság által a Krievu salā-i kikötői infrastruktúra állami finanszírozására nyújtott 44/2010 állami támogatásról (HL C 215., 2011.7.21., 21. o.); a Bizottság 2012. február 22-i határozata a Litvánia által a klaipedai kompterminál infrastruktúrájának megépítésére nyújtott SA.30742 (N/2010) állami támogatásról (HL C 121., 2012.4.26., 1. o.); a Bizottság 2013. július 2-i határozata a Görögország által a pireuszi kikötő bővítésére nyújtott SA.35418 (2012/N) állami támogatásról (HL C 256., 2013.9.5., 2. o.). a Bizottság 2013. szeptember 18-i határozata a Spanyolország által a Bahía de Cádiz-i kikötői hatóságnak nyújtott SA.36953 (2013/N) állami támogatásról (HL C 335., 2013.11.16., 1. o.).

25

(26)  Lásd például a Spanyolország által a Bahía de Cádiz-i kikötői hatóságnak nyújtott SA.36953 (2013/N) állami támogatásról szóló, 2013. szeptember 18-i bizottsági határozatot (HL C 335., 2013.11.16., 1. o.).

26

(27)  A Bíróság C-179/90. sz., Merci Convenzionali Porto di Genova ügyben 1991. december 10-én hozott ítéletének (ECLI:EU:C:1991:464) 3. és 27. pontja; a Bíróság C-242/95. sz., GT-Link A/S kontra de Danske Statsbaner ügyben 1997. július 17-én hozott ítéletének (ECLI:EU:C:1997:376) 52. pontja; „Ebből azonban nem következik, hogy valamely kereskedelmi kikötő működtetése általános gazdasági érdekű szolgáltatás nyújtásának minősül, vagy különösen, hogy az ilyen kikötőben nyújtott szolgáltatások ilyen feladatnak minősülnek.”

27

Merci Convenzionali Porto di Genova

GT-Link A/S

de Danske Statsbaner

(28)  Lásd például a budapesti szabadkikötőnek nyújtott SA.37402 állami támogatásról szóló, 2013. december 18-i bizottsági határozatot (HL C 141., 2014.5.9., 1. o.). a Bizottság 2012. október 17-i határozata a Königs Wusterhausen/Wildau-i belső kikötőnek nyújtott SA.34501 állami támogatásról (HL C 176., 2013.6.21., 1. o.); a Bizottság 2014. október 1-jei határozata a Győr-Gönyű Kikötőnek nyújtott SA.38478 állami támogatásról (HL C 418., 2014.11.21., 1. o.).

28

(29)  Vö. az „általános kikötői díjakról” szóló 1999. március 2-i flamand kikötői rendelet 15. cikkének (1) bekezdésével.

29

(30)  Vö. a „különleges kikötői díjakról” szóló 1999. március 2-i flamand kikötői rendelet 15. cikkének (2) bekezdésével.

30

(31)  Vö. az 1999. március 2-i flamand kikötői rendelet 25. cikkének (2) bekezdésével („A flamand kormány jogosult arra, hogy létrehozzon egy közös egyeztető bizottságot. Kidolgozásra került egy ipari gazdasági modellen alapuló ötéves előmozdítási terv”) és 26. cikkének (1) bekezdésével („A kikötői hatóságok közötti, üzemeltetéssel kapcsolatos jogvitákat, többek között a kikötői hatóságok kereskedelmi tevékenységei tekintetében [...] felmerülő jogvitákat a peres ügyekben illetékes kikötői bizottság rendezi [...]”). Vö. továbbá a Port autonome du Centre et de l'Ouest létrehozásáról szóló 1999. április 1-jei rendelet 3. cikkével („Kikötői tevékenységnek minősülnek a Társaság feladatához kapcsolódó tevékenységek, vagyis az áruk berakodása, kirakodása, tárolása és szállítása, valamint az ipari, kereskedelmi és szolgáltatási tevékenységek.”)

31

(32)  Vö. a CIR 179/10 sz. megjegyzésével (lásd alább).

32

(33)  Vö. a CIR 179/11 sz. megjegyzésével (lásd alább).

33

(34)  Vö. a CIR 2/4, 179/10 és 179/11 sz. megjegyzéseivel (lásd alább).

34

| — | 2/4 sz. megjegyzés: „
  »Társaság« minden olyan társaság, szövetség, intézmény vagy szervezet, amely:






  a) | előírásszerűen jött létre; |
| --- | --- | --- |

—

2/4 sz. megjegyzés: „
  »Társaság« minden olyan társaság, szövetség, intézmény vagy szervezet, amely:

a)

előírásszerűen jött létre;

| b) | jogi személyiséggel rendelkezik; |
| --- | --- |

b)

jogi személyiséggel rendelkezik;

| c) | gazdálkodást vagy nyereségorientált műveleteket folytat (CIR92 2. cikk, (2) bekezdés, 1. albekezdés, 1. pont). |
| --- | --- |

c)

gazdálkodást vagy nyereségorientált műveleteket folytat (CIR92 2. cikk, (2) bekezdés, 1. albekezdés, 1. pont).

Az a), b) és c) pontokban szereplő fogalmak részletesebb magyarázatát lásd a 179/6–20 sz. megjegyzésekben”.

| — | 179/10 sz. megjegyzés: „A »gazdálkodást folytat« kifejezés alatt olyan »bármely ipari, kereskedelmi vagy mezőgazdasági vállalkozás működtetését« kell érteni, amelynek a nyeresége az IPP hatálya alá eső szakmai tevékenységből származó jövedelemnek minősülne, ha a gazdálkodást természetes személy vagy jogi személyiséggel nem rendelkező társaság stb. folytatná (CIR92 23. cikk, 1. bekezdés, 1. és 24. albekezdés)”. |
| --- | --- |

—

179/10 sz. megjegyzés: „A »gazdálkodást folytat« kifejezés alatt olyan »bármely ipari, kereskedelmi vagy mezőgazdasági vállalkozás működtetését« kell érteni, amelynek a nyeresége az IPP hatálya alá eső szakmai tevékenységből származó jövedelemnek minősülne, ha a gazdálkodást természetes személy vagy jogi személyiséggel nem rendelkező társaság stb. folytatná (CIR92 23. cikk, 1. bekezdés, 1. és 24. albekezdés)”.

| — | 179/11 sz. megjegyzés: „Ami az »nyereségorientált műveleteket folytat« kifejezést illeti, az a következőket foglalja magában:






  1) | »nyereségszerző foglalkozások« (CIR92 23. cikk, 1. bekezdés, 2. és 27. albekezdés), ezt a kifejezést az ítélkezési gyakorlat »nyereségszerzési célú foglalkozás«-ként értelmezi; |
| --- | --- | --- |

—

179/11 sz. megjegyzés: „Ami az »nyereségorientált műveleteket folytat« kifejezést illeti, az a következőket foglalja magában:

1)

»nyereségszerző foglalkozások« (CIR92 23. cikk, 1. bekezdés, 2. és 27. albekezdés), ezt a kifejezést az ítélkezési gyakorlat »nyereségszerzési célú foglalkozás«-ként értelmezi;

| 2) | »nyereségorientált, de nem nyereségszerzési célú« foglalkozások, melyeket olyan állandó szakmai tevékenység jellemez, amely az alábbiakat foglalja magában:






  a) | ipari, kereskedelmi vagy mezőgazdasági jellegű műveletek, amelyek kellőképpen gyakran ismétlődnek ahhoz, hogy »foglalkozásnak« minősüljenek; |
| --- | --- | --- |

2)

»nyereségorientált, de nem nyereségszerzési célú« foglalkozások, melyeket olyan állandó szakmai tevékenység jellemez, amely az alábbiakat foglalja magában:

a)

ipari, kereskedelmi vagy mezőgazdasági jellegű műveletek, amelyek kellőképpen gyakran ismétlődnek ahhoz, hogy »foglalkozásnak« minősüljenek;

| b) | ipari vagy kereskedelmi módszerek alkalmazása. |
| --- | --- |

b)

ipari vagy kereskedelmi módszerek alkalmazása.

A 2) pontban tehát olyan foglalkozásokról van szó, amelyek természetüknél fogva rendszerint hasznot vagy nyereséget termelnek, még akkor is, ha az a jogi személy, amely ezeket a foglalkozásokat gyakorolja, az alapszabálya szerint vagy valójában nem követ nyereségszerzési célt.”

(35)  A Bizottság 2002. október 16-i határozata a Belgium által a kikötői hatóságok részére nyújtott N 438/02 állami támogatásról (HL C 284., 2002.11.21., 2. o.).

35

(36)  A Bíróság C-343/95. sz., Calì & Figli ügyben 1997. március 18-án hozott ítéletének (ECLI:EU:C:1997:160) 22. pontja.

36

Calì & Figli

(37)  Az általános érdekű szolgáltatásokról szóló 26 sz. jegyzőkönyv (az EUMSZ melléklete).

37

(38)  A Bíróság C-244/94. sz., FFSA és társai ügyben 1995. november 16-án hozott ítéletének (ECLI:EU:C:1995:392) 21. pontja; a Bíróság C-49/07. sz., MOTOE-ügyben 2008. július 1-jén hozott ítéletének (ECLI:EU:C:2008:376) 27. és 28. pontja.

38

FFSA és társai

MOTOE

(39)  Vö. a 2016. július 19-i közlemény 14. pontjával.

39

(40)  A Bíróság C-49/07. sz., MOTOE-ügyben 2008. július 1-jén hozott ítéletének (ECLI:EU:C:2008:376) 25. pontja; a Bíróság C-82/01 P sz., Aéroports de Paris ügyben 2002. október 24-én hozott ítéletének 74. és 77. pontja.

40

MOTOE

Aéroports de Paris

(41)  A Bizottság különösen megjegyzi, hogy a belga hatóságok szerint egyes belga kikötők nyereségük egy részét részvényeseikre ruházzák át.

41

(42)  A Bíróság 209/78–215/78. és 218/78. sz., Van Landewyck egyesített ügyekben 1980. október 29-én hozott ítéletének (ECLI:EU:C:1980:248) 88. pontja; a Bíróság C-244/94. sz., FFSA és társai ügyben 1995. november 16-án hozott ítéletének (ECLI:EU:C:1995:392) 21. pontja; a Bíróság C-49/07. sz., MOTOE-ügyben 2008. július 1-jén hozott ítéletének (ECLI:EU:C:2008:376) 27. és 28. pontja; a Bíróság C-222/04. sz., Cassa di Risparmio di Firenze és társai ügyben 2006. január 10-én hozott ítéletének (ECLI:EU:C:2006:8) 122. és 123. pontja.

42

Van Landewyck

FFSA és társai

MOTOE

Cassa di Risparmio di Firenze és társai

(43)  A Bíróság C-82/01 P sz., Aéroports de Paris kontra Bizottság ügyben 2002. október 24-én hozott ítéletének (ECLI:EU:C:2002:617) 78. pontja.

43

Aéroports de Paris

Bizottság

(44)  ÁGÉSZ-nek minősül az „olyan szolgáltatások nyújtása, amelyeket egy szolgáltató – amennyiben saját gazdasági érdekeit venné figyelembe – ellenszolgáltatás nélkül nem, vagy nem olyan mértékben vagy nem ugyanolyan feltételekkel végezne el” többek között az ár és a minőség tekintetében (vö. az állami támogatási szabályoknak az általános gazdasági érdekű szolgáltatások nyújtásának ellentételezésére való alkalmazásáról szóló bizottsági közlemény 47. és 48. pontjával, HL C 8., 2012.1.11., 4. o.).

44

(45)  Antwerpen kikötője esetében 2015-ben a különböző kikötői díjak és illetékek 290,3 millió eurót tettek ki, ami a folyó bevételeknek (melyek magukban foglalják a flamand kormány által fizetett működési támogatásokat is) mintegy 84 %-át, a folyó kiadásoknak pedig csaknem 113 %-át jelenti (vö. az Annual Report 2015 61–62. oldalával).

45

(46)  Az 1999. március 2-i flamand kikötői rendelet 25. cikkének (3) bekezdése úgy rendelkezik, hogy „A flamand kormány és a kikötői hatóságok a flamand tengeri kikötők harmonikus tarifaszerkezetének kialakítására [...] irányuló kezdeményezéseket dolgoznak ki annak érdekében, hogy tisztességes versenypozíciót biztosítsanak a flamand tengeri kikötők számára”. A Brüsszel kikötője által közölt észrevételekhez csatolt dokumentumok (102. o.) szintén azt mutatják, hogy az árak (és az árengedmények) a keresleti magatartást befolyásoló eszköznek minősülnek: „A kikötő aktívan törekszik a vízi forgalom fejlesztésére, és a vízi szállításra történő modális váltás elősegítésére az alábbi intézkedések révén: A kikötő folytatja tarifális ösztönző intézkedési politikáját, vagyis 0,00025 €/tkm navigációs díjat alkalmaz és kikötési díj mentességet biztosít a tengeri forgalom, az új forgalom és a növekvő forgalom számára. A régió ellentételezi a kikötő intézkedéssel kapcsolatos bevételkiesését. [...] Ennek keretében a kikötő visszatérítést fizet földterületei koncessziós díjaiból a vízi utakat leggyakrabban használó vállalkozások számára. [...]”.

46

(47)  Az Alkotmánybíróság 2015. november 19-én hozott 162/2015. sz. ítéletének A.2.2. pontja.

47

(48)  Vö. a 2016. július 19-i közlemény 220. pontjával.

48

(49)  A belvízi hajózási kikötői díjak a héa hatálya alá tartoznak. Vö. a belvízi hajózásra vonatkozó antwerpeni kikötői díjakról szóló 5. cikkel (Tariff regulations for inland shipping, 11. o.). Másrészt a héairányelv (a közös hozzáadottértékadó-rendszerről szóló, 2006. november 28-i 2006/112/EK irányelv, HL L 347., 2006.12.11., 1. o. oldal) 139. cikkében foglalt különleges mentesség eredményeképpen, amit a belga héatörvény 42. cikke 1. bekezdésének 5. albekezdése megismétel, a nemzetközi szállításra vonatkozó kikötői díjak külön mentesek a héa alól (a belvízi hajózásra vonatkozó antwerpeni kikötői díjak-ban nincs hivatkozás a héára). A különleges mentesség szükségessége azt mutatja, hogy a szóban forgó szolgáltatások rendszerint a héa hatálya alá tartoznának, mint a héairányelv 2. cikke (1) bekezdésének c) pontja értelmében vett szolgáltatások.

49

(50)  
  2008. december 10-i határozat (HL C 137., 2009.6.17.).

50

(51)  
  2006. július 4-i határozat (HL C 276., 2006.11.14.).

51

(52)  
  2006. június 7-i határozat (HL C 207., 2006.8.31.).

52

(53)  A Törvényszék T-443/08. és T-455/08. sz., Freistaat Sachsen és társai kontra Bizottság egyesített ügyekben 2011. március 24-i hozott, fent említett ítélete.

53

Freistaat Sachsen és társai

Bizottság

(54)  A Bíróság C-18/01. sz., Korhonen ügyben 2003. május 22-én hozott ítélete (ECLI:EU:C:2003:300).

54

Korhonen

(55)  A szolgáltatásnyújtásra irányuló közbeszerzési szerződések odaítélési eljárásainak összehangolásáról szóló, 1992. június 18-i 92/50/EGK tanácsi irányelv (HL L 209., 1992.7.24., 1. o.).

55

(56)  A GRW ipari és kereskedelmi használatra való területfejlesztési program ügyben hozott 2014. március 27-i határozat (HL C 141., 2014.5.9., 1. o.).

56

(57)  Vö. a Bahía de Cádiz-i kikötőnek nyújtott SA.36953 (2013/N) állami támogatásról szóló bizottsági határozat (29) preambulumbekezdésével (HL C 335., 2013.11.16., 1. o.)., a Klaipėdának nyújtott SA30742 (N/2010) állami támogatásról szóló bizottsági határozat (8) és (9) preambulumbekezdésével (HL C 121., 2012.4.26., 1. o.), a Krievu Sala-i kikötőnek nyújtott N 44/2010 állami támogatásról szóló bizottsági határozat (67) preambulumbekezdésével (HL C 215., 2011.7.21., 21. o. oldal), a ventspilsi kikötőnek nyújtott C 39/2009 (korábbi 385/2009) állami támogatásról szóló bizottsági határozat (30), (57) és (58) preambulumbekezdésével (HL C 62., 2010.3.13., 7. o.).

57

(58)  Lásd például a General terms and conditions for concessions in the Antwerp port area dokumentum 2.7. pontját. Lásd még a Liège-i kikötő díjszabási feltételei-t.

58

(59)  Válasz Willem-Frederik Schiltz úr 2013. május 7-i, 397 sz. parlamenti kérdésére (Kamara, Kérdések és Válaszok, 2012–2013, QRVA 53/128, 2013. szeptember 9., 86. oldal); válasz Servais Verherstraeten úr 2011. május 11-i 4288. sz. szóbeli parlamenti kérdésére (Összefoglaló beszámoló, 53, Pénzügyi és Költségvetési Bizottság, 229, 2011. május 11., 22. oldal). A Bíróság úgy véli továbbá, hogy ez a tevékenység a héairányelv értelmében gazdasági tevékenységnek minősül (vö. a Bíróság C-174/06. sz., Ministero delle Finanze – Ufficio IVA di Milano kontra CO.GE.P. Srl ügyben 2007. október 25-én hozott ítéletének (ECLI:EU:C:2007:634) 31–35. pontjával).

59

Ministero delle Finanze – Ufficio IVA di Milano

CO.GE.P. Srl

(60)  Lásd a 2016. július 19-i közlemény 207. pontját.

60

(61)  A Bíróság C-143/99. sz., Adria-Wien Pipeline ügyben 2001. november 8-án hozott ítélete (ECLI:EU:C:2001:598).

61

Adria-Wien Pipeline

(62)  Lásd a CIR 221. cikkét.

62

(63)  Lásd a CIR 225. cikkét.

63

(64)  Vö. a 2016. július 19-i közlemény 206. pontjával, és az ÁGÉSZ területét illetően a Bíróság C-280/00. sz., Altmark Trans-ügyben 2003. július 24-én hozott ítéletének (ECLI:EU:C:2003:415) 87–95. pontjával.

64

Altmark Trans

(65)  A Bíróság C-83/98. P. sz., Franciaország kontra Ladbroke Racing és Bizottság ügyben 2000. május 16-án hozott ítéletének (ECLI:EU:C:2000:248) 48–51. pontja.

65

Franciaország

Ladbroke Racing és Bizottság

(66)  A Bíróság C-182/03. és C-217/03. sz., Belgium és Forum 187 kontra Bizottság egyesített ügyekben 2006. június 22-én hozott ítéletének (EU:C:2006:416) 128. pontja.

66

Belgium és Forum 187

Bizottság

(67)  A Bíróság 2005. december 15-én a C-66/02. sz., Olaszország kontra Bizottság ügyben hozott ítéletének (EU:C:2005:768) 94. pontja.

67

Olaszország

Bizottság

(68)  A Bíróság C-88/03. sz., Portugália kontra Bizottság ügyben 2006. szeptember 6-án hozott ítéletének (ECLI:EU:C:2006:511) 56. pontja; A Bíróság C-78/08–C-80/08. sz., Paint Graphos és társai egyesített ügyekben 2011. szeptember 8-án hozott ítéletének (ECLI:EU:C:2011:550) 49. pontja.

68

Portugália

Bizottság

Paint Graphos és társai

(69)  Ez a helyzet akkor, ha az intézkedés a referenciarendszer alapelveinek vagy vezérlő elveinek közvetlen következménye, illetve ha az a magában a rendszerben rejlő és annak működését és eredményességét biztosító mechanizmusok következménye. Vö. a Bíróság C-78/08–C-80/08. sz., Paint Graphos és társai egyesített ügyekben 2011. szeptember 8-án hozott ítéletének (ECLI:EU:C:2011:550) 69. pontjával.

69

Paint Graphos és társai

(70)  A Bíróság C-88/03. sz., Portugália kontra Bizottság ügyben 2006. szeptember 6-án hozott ítéletének (ECLI:EU:C:2006:511) 81. pontja; A Bíróság C-78/08–C-80/08. sz., Paint Graphos és társai egyesített ügyekben 2011. szeptember 8-án hozott ítéletének (ECLI:EU:C:2011:550) 65. pontja.

70

Portugália

Bizottság

Paint Graphos és társai

(71)  Vö. a 179/2 sz. megjegyzéssel: „Már most figyelembe kell venni, hogy bár elvben az ISoc hatálya alá tartozó adófizetőknek tekinthetők, a CIR92 180–182. cikke alapján ki vannak zárva az ISoc-ból: 1) azon jogi személyek, amelyek »feltétel nélkül« vannak kizárva az ISoc-ból. (lásd a CIR92 180. cikkében foglalt megjegyzést); [...]”.

71

(72)  Vö. a 179/16 sz. megjegyzéssel: „A belga kereskedelmi társaságok (SA, SCA, SNC, SCS, SPRL, SC és SCRIS) elvben nyereségszerző tevékenység végzése céljából jöttek létre. Általában tehát ténylegesen valamilyen ipari, kereskedelmi vagy mezőgazdasági gazdálkodást, vagy nyereségszerző foglalkozást folytatnak, vagy egyszerre mindkettőt, és minden olyan nyereséget és hasznot, amit általában realizálnak, az ebből a tevékenységből származónak kell tekinteni”. Vö. továbbá a belga Alkotmánybíróság által 2012. december 6-án hozott 148/2012. sz. ítélet A.2.1. és B3.1. pontjával (Moniteur belge, 2013. január 29.). Egy parlamenti kérdésre adott válaszában a pénzügyminiszter kijelentette, hogy az autonóm önkormányzati hatóságokat illetően eseti alapon meg kell vizsgálni, hogy az érintett tevékenységek jellege alapján az ISoc vagy az IPM hatálya alá tartoznak. Mivel az 1995. április 10-i királyi rendelet értelmében ezeknek a tevékenységeknek ipari vagy kereskedelmi jellegűeknek kell lenniük, a miniszter véleménye szerint úgy tekinthető, hogy az autonóm önkormányzati hatóságok elvben az ISoc hatálya alá tartoznak (QRVA, Kamara, 1996–1997, 86 sz., 1997. június 16., 11749–11750. o.; QRVA, Kamara, 2001–2002, 2002. március 26., CRIV 50 COM 702, 8–9. oldal).

72

Moniteur belge

(73)  Vö. a 25. cikk (2) bekezdésével: „A flamand kormány jogosult arra, hogy létrehozzon egy közös egyeztető bizottságot. Kidolgozásra került egy ipari gazdasági modellen alapuló ötéves előmozdítási terv”.

73

(74)  Vö. a 26. cikk (1) bekezdésével: „A kikötői hatóságok közötti, üzemeltetéssel kapcsolatos jogvitákat, többek között a kikötői hatóságok kereskedelmi tevékenységei tekintetében [...] felmerülő jogvitákat a peres ügyekben illetékes kikötői bizottság rendezi [...]”.

74

(75)  Vö. az 1998. december 16-án hozott 136/98 sz. ítélet (Moniteur belge, 1999. január 6., 261. o.) A.7.1. pontjával: „A Minisztertanács szerint a CIR 220. cikkének (2) bekezdésében említett társaságok és jogi személyek hasonló helyzetben vannak. Bár a CIR 180. cikke kizárja a fent említett jogi személyeket a társasági adóból, valójában olyan jogi személyekről van szó, amelyek a CIR 2. cikke (2) bekezdésének 1. és 2. albekezdése szerinti gazdálkodást vagy nyereségorientált műveleteket folytatnak”. Vö. továbbá az A.7.2. ponttal: „A 220. cikk (1) és (3) bekezdésében említett jogi személyek, valamint a 220. cikk (2) bekezdésében említett jogi személyek [azaz: a kikötők] között létezik egy objektív megkülönböztető kritérium, mégpedig az, hogy csak az utóbbi kategória folytat nyereségorientált műveleteket. [...]”.

75

Moniteur belge

(76)  A Pénzügyi és Költségvetési Bizottság 1997. január 29-én, szerdán tartott nyilvános ülése, Jacques Simonet úrnak a miniszterelnök-helyettes, pénzügy- és külkereskedelmi miniszterhez intézett interpellációja a belga kikötők jogi személyek adójának hatálya alá vonásáról (1017 sz.). Vö. http://www3.dekamer.be/digidocanha/K0112/K01120466/K01120466.PDF, 5. o.

76

(77)  A 2011. szeptember 8-án hozott ítéletében (a C-78/08–C-80/08. sz., Paint Graphos és társai egyesített ügyekben hozott ítélet (ECLI:EU:C:2011:550) 55. és azt követő pontjai) a Bíróság kimondja, hogy sajátos működési elveknek minősülnek az egyén elsődlegességének elve, az „egy ember, egy szavazat” szabály, ill. az érintett jogalany tagjai javára történő gazdálkodás, mely jellemzők a kikötők esetében nem fordulnak elő.

77

Paint Graphos és társai

(78)  A Bíróság C-222/04. sz., Cassa di Risparmio di Firenze és társai ügyben 2006. január 10-én hozott ítéletének (ECLI:EU:C:2006:8) 136. és 137. pontja.

78

Cassa di Risparmio di Firenze és társai

(79)  Vö. a Bíróság C-106/09. P. és C-107/09. P. sz., Bizottság és Spanyolország kontra Government of Gibraltar és Egyesült Királyság egyesített ügyekben 2011. november 15-én hozott ítéletének (ECLI:EU:C:2011:732) 101. és azt követő pontjaival.

79

Bizottság és Spanyolország

Government of Gibraltar és Egyesült Királyság

(80)  Azt az értelmezést, miszerint a CIR 180. cikkének (2) bekezdése csak előírja a kikötők számára az általános szabályok alkalmazását figyelembe véve, hogy nem „társaságok”, az alábbiakban tárgyaljuk.

80

(81)  A Bíróság C-222/04. sz., Cassa di Risparmio di Firenze és társai ügyben 2006. január 10-én hozott ítéletének (ECLI:EU:C:2006:8) 136. és 137. pontja.

81

Cassa di Risparmio di Firenze és társai

(82)  A nemzeti jog eldöntheti, hogy az intézkedés összhangban van-e az adórendszer megfelelő működésén kívüli kritériumokhoz képest magasabb normákkal.

82

(83)  Egyes jogalanyok, többek között a közelmúltban Belgiumban az ISoc hatálya alá vont települési társulások, szintén általános érdekű feladatokat látnak el. Vö. a belga Alkotmánybíróság által 2016. december 1-jén hozott 151/2016. sz. ítélet 19.1. pontjával, amely emlékeztet arra, hogy a települési társulások „közérdekű célra jöttek létre” és „közösségi kötelezettség teljesítését vállalják”.

83

(84)  A 49. cikk hivatalos megjegyzésének 11. pontja szerint a levonhatóság tilalma „tisztán magánügyletekre” vonatkozik, miközben a jelen eljárásban azt állítják, hogy az általános érdekből felmerült költségek nem vonhatók le.

84

(85)  A Bizottsághoz beérkezett észrevételek a közigazgatási szervek, azaz „az állam, a Közösségek, a Régiók, a tartományok, az agglomerációk, az önkormányzati szövetségek, az önkormányzatok, a társadalmi cselekvési településközi állami központok, az állami kulturális intézmények, valamint a polderek és vízügyi tanácsok”, a CIR 220. cikkének (1) bekezdésében „jellegük alapján” említett tulajdon javaira, nem pedig a kikötők tulajdon javaira vonatkoznak: ez a cikk nem vonatkozik sem autonóm önkormányzati kikötői hatóságokra, sem a (13) preambulumbekezdésben és a 12. lábjegyzetben említett egyéb típusú belga kikötőkre.

85

(86)  Lásd a Bíróság C-280/00. sz., Altmark Trans-ügyben 2003. július 24-én hozott ítéletét (ECLI:EU:C:2003:415).

86

Altmark Trans

(87)  Vö. a Javaslat európai parlamenti és tanácsi rendeletre a kikötői szolgáltatások piacára való bejutást és a kikötők pénzügyi átláthatóságát biztosító keretrendszer létrehozásáról (COM(2013)296 final) (HL C 327., 2013.11.12., 111. o.) 2.1. pontjával. Vö. továbbá Az európai kikötői politikáról szóló bizottsági közlemény {SEC(2007)1339} {SEC(2007)1340} (COM(2007)616 final) II.4.2. pontjával.

87

(88)  A Bíróság 6/69. és 11/69. sz., Bizottság kontra Franciaország egyesített ügyekben 1969. december 10-én hozott ítéletének (ECLI:EU:C:1969:68) 21. pontja; a Bíróság 78/76. sz., Steinike & Weinlig ügyben 1977. március 22-én hozott ítéletének (ECLI:EU:C:1977:52) 24. pontja; a Törvényszék T-214/95. sz., Vlaamse Gewest kontra Bizottság ügyben 1998. április 30-án hozott ítéletének (ECLI:EU:T:1998:77) 54. pontja, és a Bíróság C-6/97. sz., Olaszország kontra Bizottság ügyben 1999. május 19-én hozott ítéletének (ECLI:EU:C:1999:251) 21. pontja.

88

Bizottság

Franciaország

Steinike & Weinlig

Vlaamse Gewest

Bizottság

Olaszország

Bizottság

(89)  A 25. cikk (3) bekezdése: „A flamand kormány és a kikötői hatóságok a flamand tengeri kikötők harmonikus tarifaszerkezetének kialakítására [...] irányuló kezdeményezéseket dolgoznak ki annak érdekében, hogy tisztességes versenypozíciót biztosítsanak a flamand tengeri kikötők számára.” A 25. cikk (4) bekezdése: „Amennyiben a díjak [...] nyilvánvalóan a közérdekbe ütköznek vagy ellentétesek a kikötői hatóságok közötti tisztességes versennyel, a regionális kikötői biztosnak ezeket a határozatokat az egyeztető bizottság elé kell terjesztenie. [...]”.

89

(90)  Vö. az európai uniós állami támogatási szabályoknak az általános gazdasági érdekű szolgáltatások nyújtásának ellentételezésére való alkalmazásáról szóló bizottsági közleménnyel (2012/C 8/02) (HL C 8., 2012.1.11., 4. o.). Vö. továbbá a Bizottság 2012/21/EU határozatával (2011. december 20.) az Európai Unió működéséről szóló szerződés 106. cikke (2) bekezdésének az általános gazdasági érdekű szolgáltatások nyújtásával megbízott egyes vállalkozások javára közszolgáltatás ellentételezése formájában nyújtott állami támogatásra való alkalmazásáról (HL L 7., 2012.1.11., 3. o.).

90

(91)  Vö. Kokott főtanácsnok C-74/16. sz., Congregación de Escuelas Pías Provincia Betania kontra Ayuntamiento de Getafe ügyre vonatkozó indítványának (ECLI:EU:C:2017:135) 75. pontjával.

91

Congregación de Escuelas Pías Provincia Betania

Ayuntamiento de Getafe

(92)  Vö. a Bizottság (EU) 2016/634 határozatával (2016. január 21.) a Hollandia által végrehajtott, a közvállalkozások társasági adó alóli mentességére vonatkozó SA.25338 (2014/C) (korábbi E 3/2008 és korábbi CP 115/2004) állami támogatásról (HL L 113., 2016.4.27., 148. o.).

92

(93)  Vö. a parlamenti dokumentum, 54 sz. tanács, 0672/001 8–9. oldalával.

93

(94)  Lásd a 92. lábjegyzetet.

94

---

| 2017.12.14. | HU | Az Európai Unió Hivatalos Lapja | L 332/24 |
| --- | --- | --- | --- |

2017.12.14.

HU

Az Európai Unió Hivatalos Lapja

L 332/24

---

A BIZOTTSÁG (EU) 2017/2116 HATÁROZATA

(2017. július 27.)

a Franciaország által alkalmazott SA.38398 (2016/C, ex 2015/E) számú támogatási programról – Franciaországi kikötők adóztatása

(az értesítés a C(2017) 5176. számú dokumentummal történt)

(Csak a francia nyelvű szöveg hiteles)

(EGT-vonatkozású szöveg)

AZ EURÓPAI BIZOTTSÁG,

tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 108. cikke (2) bekezdésének első albekezdésére,

tekintettel az Európai Gazdasági Térségről szóló megállapodásra és különösen e megállapodás 62. cikke (1) bekezdésének a) pontjára,

miután az érdekelt feleket az említett rendelkezéseknek (1) megfelelően felkérte észrevételeik megtételére, és tekintettel ezekre az észrevételekre,

mivel:

1.   AZ ELJÁRÁS

AZ ELJÁRÁS

| (1) | 2013. július 3-án a Bizottság szolgálatai valamennyi tagállamnak a kikötőik működésére és adózására vonatkozó kérdőívet küldtek, hogy átfogó képet kapjanak e téren és tisztázzák a kikötők helyzetét az állami támogatásokra vonatkozó uniós szabályok szempontjából. A francia hatóságok 2013. október 25-i levelükben válaszoltak. A Bizottság szolgálatai 2014. február 3-i levelükben kiegészítő tájékoztatást kértek a kikötőkre vonatkozó francia társasági adó szabályairól. A francia hatóságok a 2014. április 1-jei levelükben válaszoltak. |
| --- | --- |

(1)

2013. július 3-án a Bizottság szolgálatai valamennyi tagállamnak a kikötőik működésére és adózására vonatkozó kérdőívet küldtek, hogy átfogó képet kapjanak e téren és tisztázzák a kikötők helyzetét az állami támogatásokra vonatkozó uniós szabályok szempontjából. A francia hatóságok 2013. október 25-i levelükben válaszoltak. A Bizottság szolgálatai 2014. február 3-i levelükben kiegészítő tájékoztatást kértek a kikötőkre vonatkozó francia társasági adó szabályairól. A francia hatóságok a 2014. április 1-jei levelükben válaszoltak.

| (2) | 2014. július 9-i levelében a Bizottság tájékoztatta a francia hatóságokat az (EU) 2015/1589 tanácsi rendelet (2) 21. cikke (a továbbiakban: eljárási szabályzat) értelmében a kikötők adózására vonatkozó francia szabályokról készült előzetes értékeléséről. E levélben szerepelt, hogy a Bizottság e szabályokat létező állami támogatásnak minősítette és tartalmazta azokat az okokat, amelyek miatt véleménye szerint nem egyeztethetőek össze a belső piaccal. A Bizottság lehetőséget biztosított a francia hatóságoknak, hogy ismertessék az előzetes értékeléssel kapcsolatos észrevételeiket. A francia hatóságok 2014. november 7-i levelükben terjesztették elő észrevételeiket. A Bizottság szolgálatai és a francia hatóságok 2014. december 12-én közös ülésen vettek részt. 2015. január 15-én a francia hatóságok kiegészítő észrevételeket küldtek a Bizottságnak. A Bizottság szolgálatai 2015. június 1-jei levelükben tájékoztatták a francia hatóságokat arról, hogy egyelőre fenntartják a 2014. július 9-i levélben kifejtett előzetes álláspontot. |
| --- | --- |

(2)

2014. július 9-i levelében a Bizottság tájékoztatta a francia hatóságokat az (EU) 2015/1589 tanácsi rendelet (2) 21. cikke (a továbbiakban: eljárási szabályzat) értelmében a kikötők adózására vonatkozó francia szabályokról készült előzetes értékeléséről. E levélben szerepelt, hogy a Bizottság e szabályokat létező állami támogatásnak minősítette és tartalmazta azokat az okokat, amelyek miatt véleménye szerint nem egyeztethetőek össze a belső piaccal. A Bizottság lehetőséget biztosított a francia hatóságoknak, hogy ismertessék az előzetes értékeléssel kapcsolatos észrevételeiket. A francia hatóságok 2014. november 7-i levelükben terjesztették elő észrevételeiket. A Bizottság szolgálatai és a francia hatóságok 2014. december 12-én közös ülésen vettek részt. 2015. január 15-én a francia hatóságok kiegészítő észrevételeket küldtek a Bizottságnak. A Bizottság szolgálatai 2015. június 1-jei levelükben tájékoztatták a francia hatóságokat arról, hogy egyelőre fenntartják a 2014. július 9-i levélben kifejtett előzetes álláspontot.

2

| (3) | 2016. január 21-i levelében a Bizottság megerősítette álláspontját és az EUMSZ 108. cikkének (1) bekezdése valamint az eljárási szabályzat 22. cikke értelmében javasolta a francia hatóságoknak, hogy releváns intézkedések címén töröljék el a kikötők gazdasági tevékenységeiből származó bevételekre kivetett társasági adó alóli mentességet a 2017. adóév kezdetétől. Az eljárási szabályzat 23. cikkének (1) bekezdésével összhangban kérték a francia hatóságokat, hogy két hónapon belül feltétel nélkül és egyértelműen nyilatkozzanak a Bizottság javaslatára vonatkozóan. |
| --- | --- |

(3)

2016. január 21-i levelében a Bizottság megerősítette álláspontját és az EUMSZ 108. cikkének (1) bekezdése valamint az eljárási szabályzat 22. cikke értelmében javasolta a francia hatóságoknak, hogy releváns intézkedések címén töröljék el a kikötők gazdasági tevékenységeiből származó bevételekre kivetett társasági adó alóli mentességet a 2017. adóév kezdetétől. Az eljárási szabályzat 23. cikkének (1) bekezdésével összhangban kérték a francia hatóságokat, hogy két hónapon belül feltétel nélkül és egyértelműen nyilatkozzanak a Bizottság javaslatára vonatkozóan.

| (4) | A francia hatóságok 2016. április 11-i levelükben küldték el észrevételeiket a Bizottságnak. A francia hatóságok és a Bizottság szolgálatai 2016. június 27-én közös ülést tartottak. |
| --- | --- |

(4)

A francia hatóságok 2016. április 11-i levelükben küldték el észrevételeiket a Bizottságnak. A francia hatóságok és a Bizottság szolgálatai 2016. június 27-én közös ülést tartottak.

| (5) | mivel a francia hatóságok válasza nem tartalmazta a releváns intézkedések egyértelmű és feltétel nélküli elfogadását, a Bizottság 2016. július 8-i levelében úgy döntött, hogy az eljárási szabályzat 23. cikkének (2) bekezdésével összhangban elindítja az EUMSZ 108. cikkének (2) bekezdésében meghatározott eljárást. A Bizottság eljárás indításáról szóló határozatát az Európai Unió Hivatalos Lapjában tették közzé (3). A Bizottság felkérte Franciaországot, hogy ismertesse észrevételeit a határozat tartalmával kapcsolatban. A Bizottság felkérte továbbá az érdekelt feleket az intézkedésre vonatkozó észrevételeik megküldésére. |
| --- | --- |

(5)

mivel a francia hatóságok válasza nem tartalmazta a releváns intézkedések egyértelmű és feltétel nélküli elfogadását, a Bizottság 2016. július 8-i levelében úgy döntött, hogy az eljárási szabályzat 23. cikkének (2) bekezdésével összhangban elindítja az EUMSZ 108. cikkének (2) bekezdésében meghatározott eljárást. A Bizottság eljárás indításáról szóló határozatát az Európai Unió Hivatalos Lapjában tették közzé (3). A Bizottság felkérte Franciaországot, hogy ismertesse észrevételeit a határozat tartalmával kapcsolatban. A Bizottság felkérte továbbá az érdekelt feleket az intézkedésre vonatkozó észrevételeik megküldésére.

Európai Unió Hivatalos Lapjában

3

| (6) | Franciaország észrevételei a 2016. szeptember 19-i levélben érkeztek meg a Bizottsághoz. |
| --- | --- |

(6)

Franciaország észrevételei a 2016. szeptember 19-i levélben érkeztek meg a Bizottsághoz.

| (7) | A Bizottság a következő érdekelt felek észrevételeit kapta meg: az ország kontinensen fekvő területén található nagy tengeri kikötők (Le Havre, Rouen, Dunkerque) valamint a tengeren túli nagy tengeri kikötők (Guyana, Guadeloupe), a kereskedelmi és iparkamarák, a kikötőkezelők (bresti kikötőkezelő, Bayonne Pays Basque kikötőkezelő), a kikötői és általában a tengeri szakmák szakmai szervezetei és képviselői (Belső kikötők francia egyesülete (a továbbiakban: AFPI), Vizi utak támogatását célzó összekötő bizottság/Provoideau, Franciaországi kikötők uniója (a továbbiakban: UPF), Francia tengerintézet), a területi önkormányzatok (Guadeloupe megye, Guadeloupe régió, Bretagne régió), valamint a rotterdami kikötő, öt nyilvános holland tengeri kikötő nevében eljárva. |
| --- | --- |

(7)

A Bizottság a következő érdekelt felek észrevételeit kapta meg: az ország kontinensen fekvő területén található nagy tengeri kikötők (Le Havre, Rouen, Dunkerque) valamint a tengeren túli nagy tengeri kikötők (Guyana, Guadeloupe), a kereskedelmi és iparkamarák, a kikötőkezelők (bresti kikötőkezelő, Bayonne Pays Basque kikötőkezelő), a kikötői és általában a tengeri szakmák szakmai szervezetei és képviselői (Belső kikötők francia egyesülete (a továbbiakban: AFPI), Vizi utak támogatását célzó összekötő bizottság/Provoideau, Franciaországi kikötők uniója (a továbbiakban: UPF), Francia tengerintézet), a területi önkormányzatok (Guadeloupe megye, Guadeloupe régió, Bretagne régió), valamint a rotterdami kikötő, öt nyilvános holland tengeri kikötő nevében eljárva.

| (8) | A Bizottság elküldte ezeket az észrevételeket Franciaországnak és lehetőséget biztosított arra, hogy észrevételeket tegyen. Franciaország észrevételeit a 2016. november 3-i levében kapta meg a Bizottság. A francia hatóságok és a Bizottság szolgálatai 2016. november 16-án közös ülést tartottak. |
| --- | --- |

(8)

A Bizottság elküldte ezeket az észrevételeket Franciaországnak és lehetőséget biztosított arra, hogy észrevételeket tegyen. Franciaország észrevételeit a 2016. november 3-i levében kapta meg a Bizottság. A francia hatóságok és a Bizottság szolgálatai 2016. november 16-án közös ülést tartottak.

2.   AZ INTÉZKEDÉS ÉS A KÖRÜLMÉNYEK ISMERTETÉSE

AZ INTÉZKEDÉS ÉS A KÖRÜLMÉNYEK ISMERTETÉSE

2.1.   A kikötők tulajdonjoga és üzemeltetése Franciaországban

A kikötők tulajdonjoga és üzemeltetése Franciaországban

| (9) | A francia kikötői rendszer (halászkikötők, kereskedelmi kikötők és jachtkikötők) az államhoz tartozó kikötőkből (egyrészt a nagy tengeri kikötők, amelyek korábbi elnevezése „autonóm kikötők” volt; másrészt a nagy folyami kikötők, nevezetesen a párizsi és a strasbourgi autonóm kikötő) valamint a területi önkormányzatokhoz tartozó kikötőkből áll. Noha Franciaország szerint a vitatott intézkedés elsősorban a halászati és a kereskedelmi kikötőkre irányul, a jachtkikötőket üzemeltethetik a társasági adó alóli mentességben részesülő jogalanyok (például a kereskedelmi és iparkamarák) és ezért tehát az eljárásban érintettek. |
| --- | --- |

(9)

A francia kikötői rendszer (halászkikötők, kereskedelmi kikötők és jachtkikötők) az államhoz tartozó kikötőkből (egyrészt a nagy tengeri kikötők, amelyek korábbi elnevezése „autonóm kikötők” volt; másrészt a nagy folyami kikötők, nevezetesen a párizsi és a strasbourgi autonóm kikötő) valamint a területi önkormányzatokhoz tartozó kikötőkből áll. Noha Franciaország szerint a vitatott intézkedés elsősorban a halászati és a kereskedelmi kikötőkre irányul, a jachtkikötőket üzemeltethetik a társasági adó alóli mentességben részesülő jogalanyok (például a kereskedelmi és iparkamarák) és ezért tehát az eljárásban érintettek.

| (10) | A nagy tengeri kikötők, amelyeket a 2008. évi reformig (4)„autonóm kikötőknek” hívtak, állami közlétesítmények. Ők kezelik a francia tengeri áruforgalomnak több mint a 80 %-át. Franciaország szerint a nagy tengeri kikötők a következők feladatokat látják el: a kikötői területeken és azok bejáratainál a forgalom szabályozása és rendfenntartása kapitányságok révén, kikötői infrastruktúrák létesítése és karbantartása, a kikötő területének kezelése és hasznosítása, a kikötő általános előmozdítása, a kikötői szolgáltatások kínálatának valamint a szárazföldi vasúti és folyami összeköttetések a fejlesztése. Pénzügyileg önállóak. |
| --- | --- |

(10)

A nagy tengeri kikötők, amelyeket a 2008. évi reformig (4)„autonóm kikötőknek” hívtak, állami közlétesítmények. Ők kezelik a francia tengeri áruforgalomnak több mint a 80 %-át. Franciaország szerint a nagy tengeri kikötők a következők feladatokat látják el: a kikötői területeken és azok bejáratainál a forgalom szabályozása és rendfenntartása kapitányságok révén, kikötői infrastruktúrák létesítése és karbantartása, a kikötő területének kezelése és hasznosítása, a kikötő általános előmozdítása, a kikötői szolgáltatások kínálatának valamint a szárazföldi vasúti és folyami összeköttetések a fejlesztése. Pénzügyileg önállóak.

4

| (11) | A nagy tengeri kikötők üzemeltetése állami feladat. Egy állami könyvelő dolgozik velük és állami tisztviselők ellenőrzik őket. Franciaország megjegyzi, hogy a 2008. évi reform óta, amikor a magánszektorhoz kerültek a karbantartási tevékenységek, a nagy tengeri kikötők feladatainak középpontjába a kikötői biztonsággal, biztonságossággal és rendfenntartással kapcsolatos feladatok valamint a kikötői terület rendezésével összefüggő szerepkörök kerültek. Egyébként a kikötők tulajdonában van a területük. |
| --- | --- |

(11)

A nagy tengeri kikötők üzemeltetése állami feladat. Egy állami könyvelő dolgozik velük és állami tisztviselők ellenőrzik őket. Franciaország megjegyzi, hogy a 2008. évi reform óta, amikor a magánszektorhoz kerültek a karbantartási tevékenységek, a nagy tengeri kikötők feladatainak középpontjába a kikötői biztonsággal, biztonságossággal és rendfenntartással kapcsolatos feladatok valamint a kikötői terület rendezésével összefüggő szerepkörök kerültek. Egyébként a kikötők tulajdonában van a területük.

| (12) | A független folyami kikötők, nevezetesen a Párizsi Független Kikötő és a Strasbourgi Független kikötő üzemeltetését állami létesítmények végzik. A többi folyami kikötő üzemeltetését koncessziók (általában kereskedelmi és iparkamarák) végzik. |
| --- | --- |

(12)

A független folyami kikötők, nevezetesen a Párizsi Független Kikötő és a Strasbourgi Független kikötő üzemeltetését állami létesítmények végzik. A többi folyami kikötő üzemeltetését koncessziók (általában kereskedelmi és iparkamarák) végzik.

| (13) | A területi önkormányzatokhoz tartozó, úgynevezett decentralizált kikötők ellenőrzését az önkormányzatok, az üzemeltetést pedig általában a kereskedelmi és iparkamarák vagy a tengeri kereskedelmi kamarák (5) végzik. Franciaország szerint e kikötők általában szerény méretűek és helyi jelentőséggel bírnak. |
| --- | --- |

(13)

A területi önkormányzatokhoz tartozó, úgynevezett decentralizált kikötők ellenőrzését az önkormányzatok, az üzemeltetést pedig általában a kereskedelmi és iparkamarák vagy a tengeri kereskedelmi kamarák (5) végzik. Franciaország szerint e kikötők általában szerény méretűek és helyi jelentőséggel bírnak.

5

2.2.   A kikötőkre alkalmazandó társasági adóra vonatkozó szabályok

A kikötőkre alkalmazandó társasági adóra vonatkozó szabályok

| (14) | Az általános adótörvény 205. cikkének, 206. cikke (1) bekezdésének, valamint 1654. cikkének rendelkezései értelmében az üzleti jellegű üzemeltetést vagy műveleteket végző, a magánjog vagy közjog hatálya alá tartozó jogi személyekre a társasági adót kell alkalmazni. Továbbá az általános adótörvény 4. mellékletének 165. cikke értelmében az ipari vagy kereskedelmi jellegű közlétesítményekre alkalmazandó a velük azonos magánvállalatokra vonatkozó összes közvetlen adó és azokkal egyenértékű adó. Ugyanezen törvénykönyv 167. cikkének 4. melléklete szerint e rendelkezéseket kell alkalmazni a „kereskedelmi és iparkamarákra”, valamint az „autonóm kikötőkre” (amelyek 2008-ban nagy tengeri kikötők lettek néhány kikötő kivételével, úgymint a párizsi és a strasbourgi autonóm folyami kikötők). |
| --- | --- |

(14)

Az általános adótörvény 205. cikkének, 206. cikke (1) bekezdésének, valamint 1654. cikkének rendelkezései értelmében az üzleti jellegű üzemeltetést vagy műveleteket végző, a magánjog vagy közjog hatálya alá tartozó jogi személyekre a társasági adót kell alkalmazni. Továbbá az általános adótörvény 4. mellékletének 165. cikke értelmében az ipari vagy kereskedelmi jellegű közlétesítményekre alkalmazandó a velük azonos magánvállalatokra vonatkozó összes közvetlen adó és azokkal egyenértékű adó. Ugyanezen törvénykönyv 167. cikkének 4. melléklete szerint e rendelkezéseket kell alkalmazni a „kereskedelmi és iparkamarákra”, valamint az „autonóm kikötőkre” (amelyek 2008-ban nagy tengeri kikötők lettek néhány kikötő kivételével, úgymint a párizsi és a strasbourgi autonóm folyami kikötők).

| (15) | Az 1942. augusztus 11-i és az 1943, április 27-i miniszteri határozatok (6) ugyanakkor mentesítették a társasági adó megfizetése alól
  „az autonóm kikötőket, a tengeri kereskedelmi kamarákat, a kikötői létesítményeket kezelő kereskedelmi és iparkamarákat, a tengeri kikötőkben található állami köztulajdonú eszközök helyhatósági kezelőit, valamint azokat a vállalkozásokat, amelyek ezen eszközök üzemeltetése céljából a helyükbe léptek”
  . Ez a mentesség általában véve érinti az
  „összes olyan ingatlant és szolgáltatást, amely a kikötők üzemeltetéséhez szükséges vagy közvetlenül az üzemeltetéstől függ”. Az adózási dokumentumok kimondják, hogy
  „szabadon kell alkalmazni az említett határozatot [1942. augusztus 11-i határozat] és fenn kell tartani az adómentességet nem csupán a vitathatatlanul tengeri szolgáltatások vonatkozásában, hanem a kereskedelmi és iparkamarák azon létesítményei esetében is, amelyek a szó szoros értelmében nem kikötői létesítmények, ugyanakkor egy kikötő üzemeltetéséhez kapcsolódnak, ami nélkül nem lenne indokolt a létezésük”
  , továbbá hogy szintén mentesülnek a társasági adó alól
  „az ipari és kereskedelmi tengeri létesítmények üzemeltetéséből származó összegek befektetése címén az autonóm kikötők és tengeri kereskedelmi és iparkamarák által szerzett pénzügyi termékek”
  . |
| --- | --- |

(15)

Az 1942. augusztus 11-i és az 1943, április 27-i miniszteri határozatok (6) ugyanakkor mentesítették a társasági adó megfizetése alól
  „az autonóm kikötőket, a tengeri kereskedelmi kamarákat, a kikötői létesítményeket kezelő kereskedelmi és iparkamarákat, a tengeri kikötőkben található állami köztulajdonú eszközök helyhatósági kezelőit, valamint azokat a vállalkozásokat, amelyek ezen eszközök üzemeltetése céljából a helyükbe léptek”
  . Ez a mentesség általában véve érinti az
  „összes olyan ingatlant és szolgáltatást, amely a kikötők üzemeltetéséhez szükséges vagy közvetlenül az üzemeltetéstől függ”. Az adózási dokumentumok kimondják, hogy
  „szabadon kell alkalmazni az említett határozatot [1942. augusztus 11-i határozat] és fenn kell tartani az adómentességet nem csupán a vitathatatlanul tengeri szolgáltatások vonatkozásában, hanem a kereskedelmi és iparkamarák azon létesítményei esetében is, amelyek a szó szoros értelmében nem kikötői létesítmények, ugyanakkor egy kikötő üzemeltetéséhez kapcsolódnak, ami nélkül nem lenne indokolt a létezésük”
  , továbbá hogy szintén mentesülnek a társasági adó alól
  „az ipari és kereskedelmi tengeri létesítmények üzemeltetéséből származó összegek befektetése címén az autonóm kikötők és tengeri kereskedelmi és iparkamarák által szerzett pénzügyi termékek”
  .

6

„az autonóm kikötőket, a tengeri kereskedelmi kamarákat, a kikötői létesítményeket kezelő kereskedelmi és iparkamarákat, a tengeri kikötőkben található állami köztulajdonú eszközök helyhatósági kezelőit, valamint azokat a vállalkozásokat, amelyek ezen eszközök üzemeltetése céljából a helyükbe léptek”

„összes olyan ingatlant és szolgáltatást, amely a kikötők üzemeltetéséhez szükséges vagy közvetlenül az üzemeltetéstől függ”.

„szabadon kell alkalmazni az említett határozatot [1942. augusztus 11-i határozat] és fenn kell tartani az adómentességet nem csupán a vitathatatlanul tengeri szolgáltatások vonatkozásában, hanem a kereskedelmi és iparkamarák azon létesítményei esetében is, amelyek a szó szoros értelmében nem kikötői létesítmények, ugyanakkor egy kikötő üzemeltetéséhez kapcsolódnak, ami nélkül nem lenne indokolt a létezésük”

„az ipari és kereskedelmi tengeri létesítmények üzemeltetéséből származó összegek befektetése címén az autonóm kikötők és tengeri kereskedelmi és iparkamarák által szerzett pénzügyi termékek”

3.   A HIVATALOS VIZSGÁLATI ELJÁRÁS MEGINDÍTÁSÁNAK OKAI

A HIVATALOS VIZSGÁLATI ELJÁRÁS MEGINDÍTÁSÁNAK OKAI

| (16) | 2016. július 8-i levelében a Bizottság megjegyezte, hogy a francia hatóságok nem fogadták el a 2016. január 21-i levélben leírt releváns intézkedések végrehajtásának a menetrendjét, és miközben a preambulumban leírták, hogy elvi síkon nem vitatják a Bizottság által javasolt intézkedéseket, úgy tűnik, hogy megkérdőjelezik a kis kikötők esetében a Bizottság által elfogadott állami támogatássá minősítést. A Bizottság úgy vélte, hogy a francia hatóságok nem fogadták el feltétel nélkül, egyértelműen és teljes egészében a Bizottság által 2016. január 21-én javasolt releváns intézkedéseket. |
| --- | --- |

(16)

2016. július 8-i levelében a Bizottság megjegyezte, hogy a francia hatóságok nem fogadták el a 2016. január 21-i levélben leírt releváns intézkedések végrehajtásának a menetrendjét, és miközben a preambulumban leírták, hogy elvi síkon nem vitatják a Bizottság által javasolt intézkedéseket, úgy tűnik, hogy megkérdőjelezik a kis kikötők esetében a Bizottság által elfogadott állami támogatássá minősítést. A Bizottság úgy vélte, hogy a francia hatóságok nem fogadták el feltétel nélkül, egyértelműen és teljes egészében a Bizottság által 2016. január 21-én javasolt releváns intézkedéseket.

| (17) | mivel a Bizottság továbbra is úgy ítélte meg, hogy a kikötők társasági adó alóli mentessége a gazdasági tevékenységeik miatt meglévő állami támogatás és kétségei voltak azzal kapcsolatban, hogy e támogatási program összeegyeztethető-e a belső piaccal, úgy döntött, hogy az eljárási szabályzat 23. cikkének (2) bekezdésével összhangban elindítja az EUMSZ 108. cikkének (2) bekezdésében meghatározott eljárást. |
| --- | --- |

(17)

mivel a Bizottság továbbra is úgy ítélte meg, hogy a kikötők társasági adó alóli mentessége a gazdasági tevékenységeik miatt meglévő állami támogatás és kétségei voltak azzal kapcsolatban, hogy e támogatási program összeegyeztethető-e a belső piaccal, úgy döntött, hogy az eljárási szabályzat 23. cikkének (2) bekezdésével összhangban elindítja az EUMSZ 108. cikkének (2) bekezdésében meghatározott eljárást.

4.   A FRANCIA HATÓSÁGOK ÉS AZ ÉRINTETT FELEK ÉSZREVÉTELEI A HIVATALOS VIZSGÁLATI ELJÁRÁS MEGINDÍTÁSÁT KÖVETŐEN

A FRANCIA HATÓSÁGOK ÉS AZ ÉRINTETT FELEK ÉSZREVÉTELEI A HIVATALOS VIZSGÁLATI ELJÁRÁS MEGINDÍTÁSÁT KÖVETŐEN

4.1.   Vállalkozások/gazdasági tevékenységek

Vállalkozások/gazdasági tevékenységek

| (18) | A francia tengeri kikötők egyes üzemeltetői és egyes kikötőkezelők képviselői, elsősorban Le Havre nagy tengeri kikötő, a bresti kereskedelmi és iparkamara, valamint a Franciaországi Kikötők Uniója úgy véli, hogy a kikötők az EUMSZ 107. cikkének (1) bekezdése értelmében nem „vállalkozások”. A francia hatóságok egyetértenek ezzel az érveléssel és kiegészítik azzal, hogy
  „nem olyan vállalkozások mint a többi”
  , hanem
  „más vállalkozások szolgálatában álló szereplők”
  és
  „az a tény, hogy az Európai Unió működéséről szóló szerződésben egy ad hoc cikk [93. cikk] rendelkezik az állami támogatások kezeléséről a szállítási ágazatban azt mutatja, hogy az európai jogalkotó figyelembe kívánja venni ezt a sajátosságot”
  . |
| --- | --- |

(18)

A francia tengeri kikötők egyes üzemeltetői és egyes kikötőkezelők képviselői, elsősorban Le Havre nagy tengeri kikötő, a bresti kereskedelmi és iparkamara, valamint a Franciaországi Kikötők Uniója úgy véli, hogy a kikötők az EUMSZ 107. cikkének (1) bekezdése értelmében nem „vállalkozások”. A francia hatóságok egyetértenek ezzel az érveléssel és kiegészítik azzal, hogy
  „nem olyan vállalkozások mint a többi”
  , hanem
  „más vállalkozások szolgálatában álló szereplők”
  és
  „az a tény, hogy az Európai Unió működéséről szóló szerződésben egy ad hoc cikk [93. cikk] rendelkezik az állami támogatások kezeléséről a szállítási ágazatban azt mutatja, hogy az európai jogalkotó figyelembe kívánja venni ezt a sajátosságot”
  .

„nem olyan vállalkozások mint a többi”

„más vállalkozások szolgálatában álló szereplők”

„az a tény, hogy az Európai Unió működéséről szóló szerződésben egy ad hoc cikk [93. cikk] rendelkezik az állami támogatások kezeléséről a szállítási ágazatban azt mutatja, hogy az európai jogalkotó figyelembe kívánja venni ezt a sajátosságot”

4.1.1.   Általános érdekű vagy a lényeges állami működésekhez tartozó tevékenységek

Általános érdekű vagy a lényeges állami működésekhez tartozó tevékenységek

| (19) | A bresti kereskedelmi és iparkamara szerint a kikötők általános érdekű nem gazdasági jellegű tevékenységet folytatnak és egyedül az állami hatóság illetékes az általános érdekű tevékenységek paramétereinek a meghatározásában. Az EUMSZ 107. cikkének (1) bekezdése nem alkalmazandó akkor, ha az állam
  „állami hatóságként”
  jár el, ami az állam által törvényesen a kikötőkre bízott végrehajtási feladatok esetében is fennáll. A bresti kereskedelmi és iparkamara szerint az 1942. augusztus 11-i és 1943. április 27-i miniszteri határozatok az általános adótörvény 4. mellékletének 165. cikkét alkalmazzák és elismerik, hogy a kikötői tevékenységek nem nyereségtermelő tevékenységek. |
| --- | --- |

(19)

A bresti kereskedelmi és iparkamara szerint a kikötők általános érdekű nem gazdasági jellegű tevékenységet folytatnak és egyedül az állami hatóság illetékes az általános érdekű tevékenységek paramétereinek a meghatározásában. Az EUMSZ 107. cikkének (1) bekezdése nem alkalmazandó akkor, ha az állam
  „állami hatóságként”
  jár el, ami az állam által törvényesen a kikötőkre bízott végrehajtási feladatok esetében is fennáll. A bresti kereskedelmi és iparkamara szerint az 1942. augusztus 11-i és 1943. április 27-i miniszteri határozatok az általános adótörvény 4. mellékletének 165. cikkét alkalmazzák és elismerik, hogy a kikötői tevékenységek nem nyereségtermelő tevékenységek.

„állami hatóságként”

| (20) | A Francia Kikötők uniója és Le Havre nagy tengeri kikötő hozzáteszik, hogy egyes francia kikötők létfontosságú létesítmények,
  „amelyek ha nem állnak rendelkezésre, akkor jelentősen csökkenhetnek a nemzet háborús vagy gazdasági lehetőségei, biztonsága vagy túlélési képessége”
  a védelmi törvény L. 1332-1. cikke szerint, így tehát az állam lényeges működéséhez tartozó tevékenységekre szolgáló infrastruktúrák. |
| --- | --- |

(20)

A Francia Kikötők uniója és Le Havre nagy tengeri kikötő hozzáteszik, hogy egyes francia kikötők létfontosságú létesítmények,
  „amelyek ha nem állnak rendelkezésre, akkor jelentősen csökkenhetnek a nemzet háborús vagy gazdasági lehetőségei, biztonsága vagy túlélési képessége”
  a védelmi törvény L. 1332-1. cikke szerint, így tehát az állam lényeges működéséhez tartozó tevékenységekre szolgáló infrastruktúrák.

„amelyek ha nem állnak rendelkezésre, akkor jelentősen csökkenhetnek a nemzet háborús vagy gazdasági lehetőségei, biztonsága vagy túlélési képessége”

| (21) | A C-276/97 ügyet említve Le Havre nagy tengeri kikötő hangsúlyozza, hogy a nagy tengeri kikötők közjogi szervezetek, amelyek a tevékenységüket a rájuk jellemző, a létrehozás, az ellenőrzés, az irányítás és a bevételek szempontjából sajátos rendszer keretében végzik. A nagy tengeri kikötők, mint
  „közjogi szervezetek”
  a tevékenységeiket
  „állami hatóságként”
  végezve eleget tesznek a hatodik héairányelv 4. cikkének (5) bekezdésében előírt héamentesség feltételeinek. |
| --- | --- |

(21)

A C-276/97 ügyet említve Le Havre nagy tengeri kikötő hangsúlyozza, hogy a nagy tengeri kikötők közjogi szervezetek, amelyek a tevékenységüket a rájuk jellemző, a létrehozás, az ellenőrzés, az irányítás és a bevételek szempontjából sajátos rendszer keretében végzik. A nagy tengeri kikötők, mint
  „közjogi szervezetek”
  a tevékenységeiket
  „állami hatóságként”
  végezve eleget tesznek a hatodik héairányelv 4. cikkének (5) bekezdésében előírt héamentesség feltételeinek.

„közjogi szervezetek”

„állami hatóságként”

| (22) | Végezetül pedig a francia hatóságok és több kikötőkezelő szerint a kotrási műveletek, sem a kikötőkön belül, sem azokon kívül nem gazdasági jellegű tevékenységek és a Bizottság erre a 2004. október 20-i 520/2002 (***) (7) ügyben hozott határozatban (a továbbiakban a 2004. október 20-i határozat) rámutatott. Kifejtik, hogy e tevékenység révén járható az összes terminál és szükséges annak érdekében, hogy biztosítsák a hajóutak valamint a kikötő vízfelületeinek biztonságos elérését minden olyan szereplő számára, akinek arra szüksége van, vagyis ily módon az összes hajó számára biztosítható a szabad mozgás. A kiszolgált terület valamennyi szereplője, vagyis az egész tengeri szakmai közösség egyformán részesül a mederkotrás előnyeiből. |
| --- | --- |

(22)

Végezetül pedig a francia hatóságok és több kikötőkezelő szerint a kotrási műveletek, sem a kikötőkön belül, sem azokon kívül nem gazdasági jellegű tevékenységek és a Bizottság erre a 2004. október 20-i 520/2002 (***) (7) ügyben hozott határozatban (a továbbiakban a 2004. október 20-i határozat) rámutatott. Kifejtik, hogy e tevékenység révén járható az összes terminál és szükséges annak érdekében, hogy biztosítsák a hajóutak valamint a kikötő vízfelületeinek biztonságos elérését minden olyan szereplő számára, akinek arra szüksége van, vagyis ily módon az összes hajó számára biztosítható a szabad mozgás. A kiszolgált terület valamennyi szereplője, vagyis az egész tengeri szakmai közösség egyformán részesül a mederkotrás előnyeiből.

***

7

4.1.2.   A nem gazdasági tevékenységek

A nem gazdasági tevékenységek

| (23) | Le Havre nagy tengeri kikötő jelzi, hogy a kikötői illetékek szerkezetét nemzeti szinten határozzák meg és a Bíróság a C-343/95 ügyben jelentőséget tulajdonít annak, hogy a díjakat az állami hatóságnak jóvá kell hagynia. Úgy véli, hogy a közlekedési törvénykönyv L. 5312-2. cikkében a nagy tengeri kikötőkre bízott valamennyi feladat a Bizottság döntési gyakorlata szerint nem gazdasági jellegű, nevezetesen a Bizottság 2004. október 20-i határozata, valamint az állami támogatás fogalmára vonatkozó 2016. július 19-i közleménye 17. pontjának a) és f) alpontjában említett határozatok (8) (a továbbiakban: a 2016. július 19-i közlemény) alapján. Úgy véli, hogy a 2008. évi reform óta a nagy tengeri kikötők csak kivételes esetben üzemeltethetnek állami eszközöket, ami az egyetlen olyan tevékenység, amely esetleg gazdasági jellegűnek minősülhetett volna. |
| --- | --- |

(23)

Le Havre nagy tengeri kikötő jelzi, hogy a kikötői illetékek szerkezetét nemzeti szinten határozzák meg és a Bíróság a C-343/95 ügyben jelentőséget tulajdonít annak, hogy a díjakat az állami hatóságnak jóvá kell hagynia. Úgy véli, hogy a közlekedési törvénykönyv L. 5312-2. cikkében a nagy tengeri kikötőkre bízott valamennyi feladat a Bizottság döntési gyakorlata szerint nem gazdasági jellegű, nevezetesen a Bizottság 2004. október 20-i határozata, valamint az állami támogatás fogalmára vonatkozó 2016. július 19-i közleménye 17. pontjának a) és f) alpontjában említett határozatok (8) (a továbbiakban: a 2016. július 19-i közlemény) alapján. Úgy véli, hogy a 2008. évi reform óta a nagy tengeri kikötők csak kivételes esetben üzemeltethetnek állami eszközöket, ami az egyetlen olyan tevékenység, amely esetleg gazdasági jellegűnek minősülhetett volna.

8

| (24) | Le Havre nagy tengeri kikötő és a bresti kereskedelmi és iparkamara szerint a kikötők bármilyen részleges gazdasági tevékenysége minden esetben szükségesnek minősül, noha az ilyen tevékenységet nem kellene gazdasági jellegűnek tekinteni a 2016. július 19-i közlemény 18. és 207. pontja szerint. |
| --- | --- |

(24)

Le Havre nagy tengeri kikötő és a bresti kereskedelmi és iparkamara szerint a kikötők bármilyen részleges gazdasági tevékenysége minden esetben szükségesnek minősül, noha az ilyen tevékenységet nem kellene gazdasági jellegűnek tekinteni a 2016. július 19-i közlemény 18. és 207. pontja szerint.

| (25) | Az AFPI megjegyzi, hogy a kikötők esetében a beruházás megtérülésének a biztosítása, ami egy hagyományos vállalkozás beruházási választásaiban meghatározó cél, az általános érdek mögött háttérbe kerül. Az AFPI szerint a Bizottság is elismerte a 2004. október 20-i határozatban, hogy a kikötői infrastruktúra projektekre
  „soha nem tekintenek tisztán üzleti alapon”
  . Hozzáfűzi továbbá, hogy a versenyjog csak a nyereségérdekelt vállalkozásokra alkalmazható és a részvényesekkel nem rendelkező belső kikötők (folyami kikötők) által realizált bevételeket módszeresen újra beruházásokra fordítják. |
| --- | --- |

(25)

Az AFPI megjegyzi, hogy a kikötők esetében a beruházás megtérülésének a biztosítása, ami egy hagyományos vállalkozás beruházási választásaiban meghatározó cél, az általános érdek mögött háttérbe kerül. Az AFPI szerint a Bizottság is elismerte a 2004. október 20-i határozatban, hogy a kikötői infrastruktúra projektekre
  „soha nem tekintenek tisztán üzleti alapon”
  . Hozzáfűzi továbbá, hogy a versenyjog csak a nyereségérdekelt vállalkozásokra alkalmazható és a részvényesekkel nem rendelkező belső kikötők (folyami kikötők) által realizált bevételeket módszeresen újra beruházásokra fordítják.

„soha nem tekintenek tisztán üzleti alapon”

4.2.   Gazdasági előny

Gazdasági előny

| (26) | Több francia tengeri kikötő üzemeltetője, valamint a belső kikötők üzemeltetőinek a képviselői szerint a kérdéses intézkedéssel a közhatalom a kikötőkre ruházott feladatokat ellensúlyozza. Dunkerque nagy tengeri kikötője szerint e feladatok költségei rendszeresen magasabbak, mint az elméletileg kiróható társasági adó. Az adómentesség ezért nem biztosít gazdasági előnyt a kikötőknek. |
| --- | --- |

(26)

Több francia tengeri kikötő üzemeltetője, valamint a belső kikötők üzemeltetőinek a képviselői szerint a kérdéses intézkedéssel a közhatalom a kikötőkre ruházott feladatokat ellensúlyozza. Dunkerque nagy tengeri kikötője szerint e feladatok költségei rendszeresen magasabbak, mint az elméletileg kiróható társasági adó. Az adómentesség ezért nem biztosít gazdasági előnyt a kikötőknek.

4.3.   Szelektivitás

Szelektivitás

| (27) | A francia hatóságok és több francia tengeri kikötő üzemeltetője úgy vélik, hogy az intézkedés nem szelektív, mert az összes francia kikötőre vonatkozik és több mint 70 éve a francia adórendszer szerves részét képezi. |
| --- | --- |

(27)

A francia hatóságok és több francia tengeri kikötő üzemeltetője úgy vélik, hogy az intézkedés nem szelektív, mert az összes francia kikötőre vonatkozik és több mint 70 éve a francia adórendszer szerves részét képezi.

| (28) | Hozzáfűzik, hogy szerintük a Bizottság nem bizonyította, hogy a kikötők mennyiben hasonlíthatók össze tényszerű és jogi helyzetüket tekintve a többi társasággal és jelzik, hogy a nemzeti jog értelmében a kikötők biztosítják a szállítási ágazat szereplői számára a feladataik ellátáshoz szükséges működési feltételeket, anélkül, hogy versenyeznének velük vagy a helyükbe lépnének, továbbá közszolgálati feladatokat vagy a közhatalmi jogosítványok hatálya alá tartozó feladatokat kell ellátniuk. Le Havre nagy tengeri kikötő megjegyzi, hogy a kikötők költségvetésében nagy részarányt képviselő kikötői illetékek, az állami ellenőrzés kiterjedése a nagy tengeri kikötőkre, valamint az a tény, hogy nincsenek
  „rendes gazdasági feltételek mellett működő szereplők [...], mivel a nagy tengeri kikötők törvényes monopóliumot gyakorolnak a kikötők kezelésében”
  megkülönbözteti őket a többi szereplőtől. Bretagne régió esetében az a tény, hogy egyes kis kikötőket a kereskedelmi és iparkamarák kezelnek, azt mutatja, hogy más a helyzetük. |
| --- | --- |

(28)

Hozzáfűzik, hogy szerintük a Bizottság nem bizonyította, hogy a kikötők mennyiben hasonlíthatók össze tényszerű és jogi helyzetüket tekintve a többi társasággal és jelzik, hogy a nemzeti jog értelmében a kikötők biztosítják a szállítási ágazat szereplői számára a feladataik ellátáshoz szükséges működési feltételeket, anélkül, hogy versenyeznének velük vagy a helyükbe lépnének, továbbá közszolgálati feladatokat vagy a közhatalmi jogosítványok hatálya alá tartozó feladatokat kell ellátniuk. Le Havre nagy tengeri kikötő megjegyzi, hogy a kikötők költségvetésében nagy részarányt képviselő kikötői illetékek, az állami ellenőrzés kiterjedése a nagy tengeri kikötőkre, valamint az a tény, hogy nincsenek
  „rendes gazdasági feltételek mellett működő szereplők [...], mivel a nagy tengeri kikötők törvényes monopóliumot gyakorolnak a kikötők kezelésében”
  megkülönbözteti őket a többi szereplőtől. Bretagne régió esetében az a tény, hogy egyes kis kikötőket a kereskedelmi és iparkamarák kezelnek, azt mutatja, hogy más a helyzetük.

„rendes gazdasági feltételek mellett működő szereplők [...], mivel a nagy tengeri kikötők törvényes monopóliumot gyakorolnak a kikötők kezelésében”

| (29) | A bresti kereskedelmi és iparkamara, amely Brest kikötőjét kezeli, valamint Le Havre nagy tengeri kikötő megjegyzik, hogy a kikötők esetében a társasági adó alóli mentesség alapja az általános adótörvény 4. mellékletének 165. cikke, abban az esetben, ha a kikötők nem végeznek a társasági adó hatálya alá sorolható nyereségszerző tevékenységeket. Ily módon az 1942. augusztus 11-i és 1943. április 27-i miniszteri határozatok csak megerősítik azt, hogy a kikötőkre az általános adótörvény 4. mellékletének 165. cikkében, valamint 205. és 206. cikkében foglalt általános rendelkezések vonatkoznak. |
| --- | --- |

(29)

A bresti kereskedelmi és iparkamara, amely Brest kikötőjét kezeli, valamint Le Havre nagy tengeri kikötő megjegyzik, hogy a kikötők esetében a társasági adó alóli mentesség alapja az általános adótörvény 4. mellékletének 165. cikke, abban az esetben, ha a kikötők nem végeznek a társasági adó hatálya alá sorolható nyereségszerző tevékenységeket. Ily módon az 1942. augusztus 11-i és 1943. április 27-i miniszteri határozatok csak megerősítik azt, hogy a kikötőkre az általános adótörvény 4. mellékletének 165. cikkében, valamint 205. és 206. cikkében foglalt általános rendelkezések vonatkoznak.

| (30) | A francia alkotmánybíróságra hivatkozva, amely szerint az egyenlő adózás elvétől el lehet térni, amennyiben a jogalkotó az eltérő bánásmódot objektív és észszerű kritériumokra alapozza, és amennyiben ez nem jár az egyenlő közteherviselés jelentős mértékű megváltozásával (a 2012. április 20-i 2012-238 QPC határozat (9)), több francia tengeri kikötő üzemeltetője szerint a kérdéses intézkedés nem okoz jelentős változást az egyenlő közteherviselésben sem. |
| --- | --- |

(30)

A francia alkotmánybíróságra hivatkozva, amely szerint az egyenlő adózás elvétől el lehet térni, amennyiben a jogalkotó az eltérő bánásmódot objektív és észszerű kritériumokra alapozza, és amennyiben ez nem jár az egyenlő közteherviselés jelentős mértékű megváltozásával (a 2012. április 20-i 2012-238 QPC határozat (9)), több francia tengeri kikötő üzemeltetője szerint a kérdéses intézkedés nem okoz jelentős változást az egyenlő közteherviselésben sem.

9

4.4.   A verseny torzítása és a kereskedelemre gyakorolt hatás

A verseny torzítása és a kereskedelemre gyakorolt hatás

| (31) | A francia hatóságok és több francia tengeri kikötő üzemeltetője megjegyzi, hogy a Bizottság nem mutatja be a versenytorzulást, ugyanakkor a versenyhelyzetben lévő forgalom alacsony, továbbá egy adott kikötő vonzereje jelentős számú paraméterrel mérhető (a logisztikai lánc többi láncszemének a teljesítménye), amelyekre a társasági adó kikötőkre történő kivetése semmilyen hatást nem gyakorol. Az AFPI úgy véli, hogy a tengeri kikötőkkel ellentétben a belső kikötők nem versenyeznek egymással, mivel sokkal korlátozottabb és eltérőbb a működési területük. |
| --- | --- |

(31)

A francia hatóságok és több francia tengeri kikötő üzemeltetője megjegyzi, hogy a Bizottság nem mutatja be a versenytorzulást, ugyanakkor a versenyhelyzetben lévő forgalom alacsony, továbbá egy adott kikötő vonzereje jelentős számú paraméterrel mérhető (a logisztikai lánc többi láncszemének a teljesítménye), amelyekre a társasági adó kikötőkre történő kivetése semmilyen hatást nem gyakorol. Az AFPI úgy véli, hogy a tengeri kikötőkkel ellentétben a belső kikötők nem versenyeznek egymással, mivel sokkal korlátozottabb és eltérőbb a működési területük.

| (32) | A francia hatóságok és több francia tengeri kikötő üzemeltetője szerint a kis kikötők tevékenysége (ezek a kikötők nem részei a transzeurópai szállítási hálózatnak) nincsen hatással a versenyre, tevékenységük mérete és annak alapvetően helyi hatása miatt, mivel a kis francia kikötők kumulált tevékenysége az Unió teljes forgalmának csupán 1 %-át képviseli. Maga a Bizottság is elismerte, hogy „egy jól működő gyakorlat szerint az infrastruktúratámogatások azokban a kikötőkben, ahol a vonatkozó piaci részesedés 5 % alatti utas- vagy áruforgalmat képvisel, nincsenek negatív hatással a tagállamok közötti versenyre és kereskedelemre” (az SA.43975 funchali kikötő ügyben 2016. április 11-én hozott határozat (10)). |
| --- | --- |

(32)

A francia hatóságok és több francia tengeri kikötő üzemeltetője szerint a kis kikötők tevékenysége (ezek a kikötők nem részei a transzeurópai szállítási hálózatnak) nincsen hatással a versenyre, tevékenységük mérete és annak alapvetően helyi hatása miatt, mivel a kis francia kikötők kumulált tevékenysége az Unió teljes forgalmának csupán 1 %-át képviseli. Maga a Bizottság is elismerte, hogy „egy jól működő gyakorlat szerint az infrastruktúratámogatások azokban a kikötőkben, ahol a vonatkozó piaci részesedés 5 % alatti utas- vagy áruforgalmat képvisel, nincsenek negatív hatással a tagállamok közötti versenyre és kereskedelemre” (az SA.43975 funchali kikötő ügyben 2016. április 11-én hozott határozat (10)).

10

| (33) | Több érintett fél szerint a tengeren túli kikötők nem tudnak versenyezni a többi tagállam kikötőivel. |
| --- | --- |

(33)

Több érintett fél szerint a tengeren túli kikötők nem tudnak versenyezni a többi tagállam kikötőivel.

| (34) | A francia hatóságok és több érintett fél úgy véli, hogy a francia kikötők társasági adó megfizetésére való kötelezése versenytorzító hatású lenne az európai kikötők között, mert minden állam különböző mértékű adót alkalmaz. Hozzáteszik továbbá, hogy sok állam nyújt pénzügyi támogatást a kikötőinek, melyek adózási vagy nem adózási szabályai sokfélék. |
| --- | --- |

(34)

A francia hatóságok és több érintett fél úgy véli, hogy a francia kikötők társasági adó megfizetésére való kötelezése versenytorzító hatású lenne az európai kikötők között, mert minden állam különböző mértékű adót alkalmaz. Hozzáteszik továbbá, hogy sok állam nyújt pénzügyi támogatást a kikötőinek, melyek adózási vagy nem adózási szabályai sokfélék.

| (35) | A rotterdami kikötő szerint a társasági adó a holland kikötők számára 2017-ben jelentős költséget jelent, amelyet a versenytársaknak, nevezetesen Dunkerque és Le Havre kikötőinek nem kell megfizetniük. |
| --- | --- |

(35)

A rotterdami kikötő szerint a társasági adó a holland kikötők számára 2017-ben jelentős költséget jelent, amelyet a versenytársaknak, nevezetesen Dunkerque és Le Havre kikötőinek nem kell megfizetniük.

4.5.   Összeegyeztethetőség

Összeegyeztethetőség

| (36) | A francia hatóságok és több francia kikötő üzemeltetője szerint a kérdéses mentesség mindenképpen összeegyeztethető a belső piaccal, mert lehetővé teszi a kikötő által finanszírozott bizonyos feladatok kompenzálását, amelyek közhatalmi feladatkörbe tartoznak (a kapitányságokhoz, a kikötőbejáratok kotrásához, a védművek karbantartásához, a szárazföldi bejáratokhoz, a környezetvédelemhez, valamint a biztonsághoz és a biztonságossághoz kapcsolódó feladatok). Amennyiben az egyes kikötőkre kivetett társasági adó mértéke nem haladja meg a közhatalmi jogosítványokkal járó terhek összegét, sőt annál jóval alacsonyabb, akkor e mentesség összeegyeztethető a belső piaccal. |
| --- | --- |

(36)

A francia hatóságok és több francia kikötő üzemeltetője szerint a kérdéses mentesség mindenképpen összeegyeztethető a belső piaccal, mert lehetővé teszi a kikötő által finanszírozott bizonyos feladatok kompenzálását, amelyek közhatalmi feladatkörbe tartoznak (a kapitányságokhoz, a kikötőbejáratok kotrásához, a védművek karbantartásához, a szárazföldi bejáratokhoz, a környezetvédelemhez, valamint a biztonsághoz és a biztonságossághoz kapcsolódó feladatok). Amennyiben az egyes kikötőkre kivetett társasági adó mértéke nem haladja meg a közhatalmi jogosítványokkal járó terhek összegét, sőt annál jóval alacsonyabb, akkor e mentesség összeegyeztethető a belső piaccal.

| (37) | A belső kikötőkezelők képviselői hangsúlyozzák, hogy a belső kikötők fontos szerepet játszanak a multimodális szállítás fejlődésében, a kikötői beruházások az EUMSZ 93. cikkének a hatálya alá tartoznak (a szállítás összehangolása) és a társasági adó alóli mentesség szintén az EUMSZ 107. cikke, (3) bekezdése b) pontjának a hatálya alá tartozik az európai érdekű jelentős projektek esetében, úgymint a Szajna Észak-Európa és a Transzeurópai szállítási folyosók projekt. Az AFPI pontosítja, hogy alkalmazni lehetne az EUMSZ 93. cikkében foglalt rendelkezést, amely előírja
  „a közszolgáltatás fogalmában benne rejlő bizonyos kötelezettségek terheinek a megtérítését”
  . |
| --- | --- |

(37)

A belső kikötőkezelők képviselői hangsúlyozzák, hogy a belső kikötők fontos szerepet játszanak a multimodális szállítás fejlődésében, a kikötői beruházások az EUMSZ 93. cikkének a hatálya alá tartoznak (a szállítás összehangolása) és a társasági adó alóli mentesség szintén az EUMSZ 107. cikke, (3) bekezdése b) pontjának a hatálya alá tartozik az európai érdekű jelentős projektek esetében, úgymint a Szajna Észak-Európa és a Transzeurópai szállítási folyosók projekt. Az AFPI pontosítja, hogy alkalmazni lehetne az EUMSZ 93. cikkében foglalt rendelkezést, amely előírja
  „a közszolgáltatás fogalmában benne rejlő bizonyos kötelezettségek terheinek a megtérítését”
  .

„a közszolgáltatás fogalmában benne rejlő bizonyos kötelezettségek terheinek a megtérítését”

| (38) | A francia hatóságok és több tengeren túli érintett fél szerint a tengeren túli kikötők esetében az intézkedés összeegyeztethetőségét külön kellene vizsgálni az EUMSZ 349. cikke szempontjából. Mivel a piacok szűkösek, e területek sziget jellegűek vagy elszigeteltek, valamint minden más európai kikötőtől távol esnek, a kérdéses intézkedésnek úgy tűnik, hogy nincsen jelentősége a versenyre nézve. Guadeloupe nagy tengeri kikötője megemlíti azt a javaslatot, hogy a tengeren túli szállítások működéséhez nyújtott támogatásokat foglalják bele a 651/2014/EU bizottsági rendeletbe (11) (a továbbiakban: RGEC). Guyana nagy tengeri kikötője úgy véli, hogy általános érdekű feladatot lát el (közbiztonság, nemzetvédelem, ellátás) a kereskedelmi feltételek befolyásolása nélkül, mivel a kikötő kizárólagos ellátási eszköz. A költségek miatt a területre légi úton történő áruszállítás költsége az összes áruszállításnak csupán 1 %-át teszi ki. Az érintettek úgy vélik, hogy a társasági adó alóli mentesség eltörlése a terület ellátásának a drágulásához vezetne, amit a végső fogyasztóknak kellene megfizetni az áruk áremelkedése miatt, valamint a beruházási képesség csökkenését eredményezné. Hangsúlyozzák, hogy a mentesség eltörlése ellentétes lenne a Bizottság által elfogadott más adómentességi rendelkezésekkel, úgymint a beruházási adótámogatás, vagy a nulla kulcsos héa, amely révén csökkenthető a fogyasztási folyamatok költsége. |
| --- | --- |

(38)

A francia hatóságok és több tengeren túli érintett fél szerint a tengeren túli kikötők esetében az intézkedés összeegyeztethetőségét külön kellene vizsgálni az EUMSZ 349. cikke szempontjából. Mivel a piacok szűkösek, e területek sziget jellegűek vagy elszigeteltek, valamint minden más európai kikötőtől távol esnek, a kérdéses intézkedésnek úgy tűnik, hogy nincsen jelentősége a versenyre nézve. Guadeloupe nagy tengeri kikötője megemlíti azt a javaslatot, hogy a tengeren túli szállítások működéséhez nyújtott támogatásokat foglalják bele a 651/2014/EU bizottsági rendeletbe (11) (a továbbiakban: RGEC). Guyana nagy tengeri kikötője úgy véli, hogy általános érdekű feladatot lát el (közbiztonság, nemzetvédelem, ellátás) a kereskedelmi feltételek befolyásolása nélkül, mivel a kikötő kizárólagos ellátási eszköz. A költségek miatt a területre légi úton történő áruszállítás költsége az összes áruszállításnak csupán 1 %-át teszi ki. Az érintettek úgy vélik, hogy a társasági adó alóli mentesség eltörlése a terület ellátásának a drágulásához vezetne, amit a végső fogyasztóknak kellene megfizetni az áruk áremelkedése miatt, valamint a beruházási képesség csökkenését eredményezné. Hangsúlyozzák, hogy a mentesség eltörlése ellentétes lenne a Bizottság által elfogadott más adómentességi rendelkezésekkel, úgymint a beruházási adótámogatás, vagy a nulla kulcsos héa, amely révén csökkenthető a fogyasztási folyamatok költsége.

11

4.6.   Az eljárás ütemezése

Az eljárás ütemezése

| (39) | Több francia tengeri kikötő üzemeltetője kéri a Bizottságot, hogy függessze fel a folyamatban lévő eljárást a jelenlegi európai kikötői menetrend véglegesítéséig, különös tekintettel az általános csoportmentességi rendelet felülvizsgálatára és a kikötői szolgáltatások piacához való hozzáférésre és a kikötők pénzügyi átláthatóságára irányuló keretet meghatározó rendelettervezetre (a továbbiakban: a kikötői szolgáltatásokról szóló rendelettervezet) (12). Csodálkoznak, hogy Franciaország ellen ilyen gyorsan elindult az eljárás, miközben a Bizottság közel húsz éven át tárgyalt Hollandiával a végleges határozat elfogadása előtt. |
| --- | --- |

(39)

Több francia tengeri kikötő üzemeltetője kéri a Bizottságot, hogy függessze fel a folyamatban lévő eljárást a jelenlegi európai kikötői menetrend véglegesítéséig, különös tekintettel az általános csoportmentességi rendelet felülvizsgálatára és a kikötői szolgáltatások piacához való hozzáférésre és a kikötők pénzügyi átláthatóságára irányuló keretet meghatározó rendelettervezetre (a továbbiakban: a kikötői szolgáltatásokról szóló rendelettervezet) (12). Csodálkoznak, hogy Franciaország ellen ilyen gyorsan elindult az eljárás, miközben a Bizottság közel húsz éven át tárgyalt Hollandiával a végleges határozat elfogadása előtt.

12

| (40) | A rotterdami kikötő kéri a Bizottságot, hogy halassza el a társasági adó kiterjesztését a holland kikötőkre addig, amíg elkészül az ágazati vizsgálat és az észak-európai partoknál található összes tengeri kikötőre (az Északi-tenger partvidékén található kikötők) egyszerre terjesszék ki az adót, vagy legalább gyorsan és egyszerre vessék ki a társasági adót a belga és a francia kikötőkre. |
| --- | --- |

(40)

A rotterdami kikötő kéri a Bizottságot, hogy halassza el a társasági adó kiterjesztését a holland kikötőkre addig, amíg elkészül az ágazati vizsgálat és az észak-európai partoknál található összes tengeri kikötőre (az Északi-tenger partvidékén található kikötők) egyszerre terjesszék ki az adót, vagy legalább gyorsan és egyszerre vessék ki a társasági adót a belga és a francia kikötőkre.

5.   AZ INTÉZKEDÉSEK ÉRTÉKELÉSE

AZ INTÉZKEDÉSEK ÉRTÉKELÉSE

5.1.   Állami támogatás fennállása Az EUMSZ 107. cikkének (1) bekezdése értelmében vett állami támogatás fennállása

Állami támogatás fennállása Az EUMSZ 107. cikkének (1) bekezdése értelmében vett állami támogatás fennállása

| (41) | Az EUMSZ 107. cikkének (1) bekezdése szerint a belső piaccal összeegyeztethetetlen a tagállamok által vagy állami forrásból bármilyen formában nyújtott olyan támogatás, amely bizonyos vállalkozásoknak vagy bizonyos áruk termelésének előnyben részesítése által torzítja a versenyt, vagy azzal fenyeget, amennyiben ez érinti a tagállamok közötti kereskedelmet. |
| --- | --- |

(41)

Az EUMSZ 107. cikkének (1) bekezdése szerint a belső piaccal összeegyeztethetetlen a tagállamok által vagy állami forrásból bármilyen formában nyújtott olyan támogatás, amely bizonyos vállalkozásoknak vagy bizonyos áruk termelésének előnyben részesítése által torzítja a versenyt, vagy azzal fenyeget, amennyiben ez érinti a tagállamok közötti kereskedelmet.

5.1.1.   Vállalkozások/gazdasági tevékenységek

Vállalkozások/gazdasági tevékenységek

5.1.1.1.   Általánosságok

Általánosságok

| (42) | Az állandó ítélkezési gyakorlat szerint
  „a versenyjogban a vállalkozás fogalma kiterjed valamennyi gazdasági tevékenységet végző jogalanyra, függetlenül annak jogállásától és finanszírozásának módjától”
   (13). A Bíróság szerint
  „minden olyan tevékenység, amely áruk és szolgáltatások kínálását foglalja magába a piacon, gazdasági tevékenységnek minősül”
   (14). |
| --- | --- |

(42)

Az állandó ítélkezési gyakorlat szerint
  „a versenyjogban a vállalkozás fogalma kiterjed valamennyi gazdasági tevékenységet végző jogalanyra, függetlenül annak jogállásától és finanszírozásának módjától”
   (13). A Bíróság szerint
  „minden olyan tevékenység, amely áruk és szolgáltatások kínálását foglalja magába a piacon, gazdasági tevékenységnek minősül”
   (14).

„a versenyjogban a vállalkozás fogalma kiterjed valamennyi gazdasági tevékenységet végző jogalanyra, függetlenül annak jogállásától és finanszírozásának módjától”

13

„minden olyan tevékenység, amely áruk és szolgáltatások kínálását foglalja magába a piacon, gazdasági tevékenységnek minősül”

14

| (43) | Az ítélkezési gyakorlattal összhangban (15) a Bizottság több határozatban is megállapította, hogy a kikötői infrastruktúrák kereskedelmi üzemeltetése valamint ilyen infrastruktúrák építése gazdasági tevékenységnek minősül (16). Például, díjazás ellenében a felhasználók rendelkezésére bocsátott kikötői terminál kereskedelmi üzemeltetése gazdasági tevékenységnek minősül (17). A Bíróság hallgatólagosan ugyan, de biztosan elismerte már egyes kikötői műveletek gazdasági jellegét, különös tekintettel a „berakodási, kirakodási, határátlépési, raktározási valamint általános árumozgatási vagy eszközmozgatási műveletre a kikötőben” (18). Ezek az elvek a tengeri kikötőkön túl a belső kikötőkre is alkalmazandók (19). |
| --- | --- |

(43)

Az ítélkezési gyakorlattal összhangban (15) a Bizottság több határozatban is megállapította, hogy a kikötői infrastruktúrák kereskedelmi üzemeltetése valamint ilyen infrastruktúrák építése gazdasági tevékenységnek minősül (16). Például, díjazás ellenében a felhasználók rendelkezésére bocsátott kikötői terminál kereskedelmi üzemeltetése gazdasági tevékenységnek minősül (17). A Bíróság hallgatólagosan ugyan, de biztosan elismerte már egyes kikötői műveletek gazdasági jellegét, különös tekintettel a „berakodási, kirakodási, határátlépési, raktározási valamint általános árumozgatási vagy eszközmozgatási műveletre a kikötőben” (18). Ezek az elvek a tengeri kikötőkön túl a belső kikötőkre is alkalmazandók (19).

15

16

17

berakodási, kirakodási, határátlépési, raktározási valamint általános árumozgatási vagy eszközmozgatási műveletre a kikötőben

18

19

| (44) | A Bizottság nem vitatja sem azt, hogy a kikötők elláthatnak bizonyos közhatalmi feladatokat vagy nem gazdasági feladatokat, úgymint a tengeri forgalom ellenőrzése és biztonsága (20) vagy a szennyezés elleni védekezés felügyelete (21), sem pedig azt, hogy e feladatok ellátása során a kikötők nem számítanak az EUMSZ 107. cikkének (1) bekezdése szerinti vállalkozásoknak. A Bizottság e tekintetben hozzáfűzi, hogy az eljárás tárgyát képező társasági adó alóli mentesség tehát csak akkor minősülhet állami támogatásnak, ha a gazdasági tevékenységekből származó bevételeket érinti. Ezzel szemben az a tény, hogy egy adott jogalany egy vagy több állami vagy nem gazdasági jellegű tevékenységet végez nem elegendő ahhoz, hogy általánosan kivonják a „vállalkozás” minősítés alól. Ezért tehát egy kikötő „vállalkozásnak” minősül, ha és amennyiben ténylegesen egy vagy több gazdasági tevékenységet végez. |
| --- | --- |

(44)

A Bizottság nem vitatja sem azt, hogy a kikötők elláthatnak bizonyos közhatalmi feladatokat vagy nem gazdasági feladatokat, úgymint a tengeri forgalom ellenőrzése és biztonsága (20) vagy a szennyezés elleni védekezés felügyelete (21), sem pedig azt, hogy e feladatok ellátása során a kikötők nem számítanak az EUMSZ 107. cikkének (1) bekezdése szerinti vállalkozásoknak. A Bizottság e tekintetben hozzáfűzi, hogy az eljárás tárgyát képező társasági adó alóli mentesség tehát csak akkor minősülhet állami támogatásnak, ha a gazdasági tevékenységekből származó bevételeket érinti. Ezzel szemben az a tény, hogy egy adott jogalany egy vagy több állami vagy nem gazdasági jellegű tevékenységet végez nem elegendő ahhoz, hogy általánosan kivonják a „vállalkozás” minősítés alól. Ezért tehát egy kikötő „vállalkozásnak” minősül, ha és amennyiben ténylegesen egy vagy több gazdasági tevékenységet végez.

20

21

| (45) | A francia kikötők többféle gazdasági tevékenységet folytathatnak, ami több piac számára nyújtott különféle szolgáltatásokat takar (22). Először is, a kikötők általános szolgáltatást nyújtanak a hajóknak, amikor térítés ellenében hozzáférést biztosítanak számukra a kikötői infrastruktúrához. Másodszor pedig egyes kikötők szintén térítés ellenében speciálisabb szolgáltatásokat nyújtanak a hajóknak, nevezetesen révkalauzolást, emelést, karbantartást, kikötést. Az első két esetben a kikötő által beszedett díj általában a „kikötői adó” (23). Harmadszor pedig, a kikötők térítés ellenében a vállalkozások rendelkezésére bocsátanak bizonyos infrastruktúrákat vagy bizonyos területeket, akik ezeket a tereket saját szükségleteik fedezésére, vagy a fent említett bizonyos kikötői szolgáltatások hajók számára való nyújtására használják (24). |
| --- | --- |

(45)

A francia kikötők többféle gazdasági tevékenységet folytathatnak, ami több piac számára nyújtott különféle szolgáltatásokat takar (22). Először is, a kikötők általános szolgáltatást nyújtanak a hajóknak, amikor térítés ellenében hozzáférést biztosítanak számukra a kikötői infrastruktúrához. Másodszor pedig egyes kikötők szintén térítés ellenében speciálisabb szolgáltatásokat nyújtanak a hajóknak, nevezetesen révkalauzolást, emelést, karbantartást, kikötést. Az első két esetben a kikötő által beszedett díj általában a „kikötői adó” (23). Harmadszor pedig, a kikötők térítés ellenében a vállalkozások rendelkezésére bocsátanak bizonyos infrastruktúrákat vagy bizonyos területeket, akik ezeket a tereket saját szükségleteik fedezésére, vagy a fent említett bizonyos kikötői szolgáltatások hajók számára való nyújtására használják (24).

22

23

24

| (46) | Nem végez feltétlenül minden francia kikötő minden említett tevékenységet. Amint arra néhány nagy tengeri kikötő rámutat, a nagy tengeri kikötők elvileg már nem üzemeltethetik
  „a hajókkal kapcsolatos berakodáshoz, kirakodáshoz, karbantartáshoz és tároláshoz használt eszközöket”
  (a francia közlekedési törvénykönyv L. 5312-4. cikke). Ugyanakkor úgy tűnik, hogy egyes nagy tengeri kikötők továbbra is üzemeltetik ezeket az eszközöket és ennek megfelelő szolgáltatásokat nyújtanak (25). |
| --- | --- |

(46)

Nem végez feltétlenül minden francia kikötő minden említett tevékenységet. Amint arra néhány nagy tengeri kikötő rámutat, a nagy tengeri kikötők elvileg már nem üzemeltethetik
  „a hajókkal kapcsolatos berakodáshoz, kirakodáshoz, karbantartáshoz és tároláshoz használt eszközöket”
  (a francia közlekedési törvénykönyv L. 5312-4. cikke). Ugyanakkor úgy tűnik, hogy egyes nagy tengeri kikötők továbbra is üzemeltetik ezeket az eszközöket és ennek megfelelő szolgáltatásokat nyújtanak (25).

elvileg

„a hajókkal kapcsolatos berakodáshoz, kirakodáshoz, karbantartáshoz és tároláshoz használt eszközöket”

25

| (47) | Bár a közhatóság széles mérlegelési jogkörrel rendelkezik annak meghatározására, hogy a gazdasági tevékenységeken belül melyek számíthatnak általános gazdasági érdekű szolgáltatásnak (a továbbiakban: ÁGÉSZ), ez nem zárja ki, hogy e tevékenységek gazdasági jellegűek legyenek. Vagyis az állandó ítélkezési gyakorlat az, hogy maga a „gazdasági tevékenység” fogalma tényelemekből következik, nevezetesen léteznie kell az érintett szolgáltatások piacának és nem nemzeti választás vagy mérlegelés függvénye. Ily módon az a tény, hogy a kikötői tevékenységek az általános adótörvény értelmében nem minősülnek nyereségszerzőnek, még ha azt feltételezzük is, hogy ez valóban így van, nem elegendő ahhoz, hogy e tevékenységek ne minősüljenek gazdasági jellegűnek az állami támogatásokról szóló jog szerint. Hasonlóképpen, az az egyszerű tény, hogy a kikötők által végzett feladatokat az állam ruházta rájuk nem elegendő ahhoz, hogy a kérdéses tevékenységek nem gazdasági jellegűnek minősüljenek. Valamennyi általános gazdasági érdekű szolgáltatás az állam által vállalkozásokra ruházott feladatokat jelent. Az általános gazdasági érdekű szolgáltatások tehát gazdasági tevékenységek végzésével járnak. |
| --- | --- |

(47)

Bár a közhatóság széles mérlegelési jogkörrel rendelkezik annak meghatározására, hogy a gazdasági tevékenységeken belül melyek számíthatnak általános gazdasági érdekű szolgáltatásnak (a továbbiakban: ÁGÉSZ), ez nem zárja ki, hogy e tevékenységek gazdasági jellegűek legyenek. Vagyis az állandó ítélkezési gyakorlat az, hogy maga a „gazdasági tevékenység” fogalma tényelemekből következik, nevezetesen léteznie kell az érintett szolgáltatások piacának és nem nemzeti választás vagy mérlegelés függvénye. Ily módon az a tény, hogy a kikötői tevékenységek az általános adótörvény értelmében nem minősülnek nyereségszerzőnek, még ha azt feltételezzük is, hogy ez valóban így van, nem elegendő ahhoz, hogy e tevékenységek ne minősüljenek gazdasági jellegűnek az állami támogatásokról szóló jog szerint. Hasonlóképpen, az az egyszerű tény, hogy a kikötők által végzett feladatokat az állam ruházta rájuk nem elegendő ahhoz, hogy a kérdéses tevékenységek nem gazdasági jellegűnek minősüljenek. Valamennyi általános gazdasági érdekű szolgáltatás az állam által vállalkozásokra ruházott feladatokat jelent. Az általános gazdasági érdekű szolgáltatások tehát gazdasági tevékenységek végzésével járnak.

| (48) | Ráadásul az a tény, hogy egyes kikötők a francia védelmi törvény L. 1332-1. cikke értelmében létfontosságú létesítményeknek minősülhetnek, nem teszi lehetővé azt, hogy a kikötői tevékenységek az állami támogatásokra vonatkozó jog értelmében a lényeges állami működések közé tartozzanak. Az energiaágazatban, a távközlésben és a szállítási ágazatban számos gazdasági tevékenység szintén létfontosságúnak bizonyulhat a nemzet szempontjából, emiatt azonban nem veszítik el gazdasági jellegüket. A Bizottság megjegyzi azt is, hogy a védelmi törvény (lásd az L. 1332-4., L. 1332-5. és L. 1332-6. cikket) kifejezetten említi a „vállalkozás” minősítést legalábbis néhány érintett szereplő esetében. |
| --- | --- |

(48)

Ráadásul az a tény, hogy egyes kikötők a francia védelmi törvény L. 1332-1. cikke értelmében létfontosságú létesítményeknek minősülhetnek, nem teszi lehetővé azt, hogy a kikötői tevékenységek az állami támogatásokra vonatkozó jog értelmében a lényeges állami működések közé tartozzanak. Az energiaágazatban, a távközlésben és a szállítási ágazatban számos gazdasági tevékenység szintén létfontosságúnak bizonyulhat a nemzet szempontjából, emiatt azonban nem veszítik el gazdasági jellegüket. A Bizottság megjegyzi azt is, hogy a védelmi törvény (lásd az L. 1332-4., L. 1332-5. és L. 1332-6. cikket) kifejezetten említi a „vállalkozás” minősítést legalábbis néhány érintett szereplő esetében.

| (49) | Továbbá az az állítás, mely szerint a nagy tengeri kikötők eleget tesznek a hatodik héairányelv 4. cikkének (5) bekezdésében meghatározott feltételeknek (26), melyeket a Bíróság a C-276/97. számú ügyben vizsgált, jelen esetben nem releváns. A héairányelv említett cikke úgy rendelkezik, hogy
  „Az állami, regionális és helyi közigazgatási szervek és egyéb közjog által szabályozott szervek nem minősülnek adóalanynak az olyan tevékenységek, illetve ügyletek vonatkozásában, amelyeket hatóságként folytatnak, még akkor sem, ha e tevékenységekkel, illetve ügyletekkel összefüggésben adókat, díjakat, illetékeket, járulékokat vagy egyéb közterheket szednek be”
  és a Bíróság úgy véli, hogy
  „a hatodik héairányelv 4. cikkének (5) bekezdése értelmében hatóságként végzett tevékenységek a közjogi szervezetek által a rájuk jellemző sajátos jogrendszer keretében végzett tevékenységek”
   (27). Bár elképzelhető, hogy a kikötők a rájuk jellemző sajátos jogrendszer keretében járnak el, ez a tulajdonság önmagában nem elegendő a héa alóli mentességhez (28). Távolról sem vitatva a végzett tevékenységek gazdasági jellegét, a mentesség említése azt igazolja, hogy a végzett tevékenységek gazdasági jellegűek, mivel a mentességnek (amely az adóalanyi minőséget közvetlenül érinti) csak akkor van értelme, ha a tevékenységek gazdasági jellegűek (29). Egyébként e kritériumot (az állami szervezetek sajátos jogrendszere keretében végzett tevékenység) a Bíróság fogalmazta meg a héairányelv 4. cikkének (5) bekezdésével összefüggésben és nincsen megfelelője az állami támogatásokra vonatkozó jogban. Éppen ellenkezőleg, a (43) preambulumbekezdésben említett joggyakorlat szerint a szereplőkre alkalmazandó jogrendszer nem elegendő a gazdasági tevékenység kizárására az EUMSZ 107. cikke értelmében. |
| --- | --- |

(49)

Továbbá az az állítás, mely szerint a nagy tengeri kikötők eleget tesznek a hatodik héairányelv 4. cikkének (5) bekezdésében meghatározott feltételeknek (26), melyeket a Bíróság a C-276/97. számú ügyben vizsgált, jelen esetben nem releváns. A héairányelv említett cikke úgy rendelkezik, hogy
  „Az állami, regionális és helyi közigazgatási szervek és egyéb közjog által szabályozott szervek nem minősülnek adóalanynak az olyan tevékenységek, illetve ügyletek vonatkozásában, amelyeket hatóságként folytatnak, még akkor sem, ha e tevékenységekkel, illetve ügyletekkel összefüggésben adókat, díjakat, illetékeket, járulékokat vagy egyéb közterheket szednek be”
  és a Bíróság úgy véli, hogy
  „a hatodik héairányelv 4. cikkének (5) bekezdése értelmében hatóságként végzett tevékenységek a közjogi szervezetek által a rájuk jellemző sajátos jogrendszer keretében végzett tevékenységek”
   (27). Bár elképzelhető, hogy a kikötők a rájuk jellemző sajátos jogrendszer keretében járnak el, ez a tulajdonság önmagában nem elegendő a héa alóli mentességhez (28). Távolról sem vitatva a végzett tevékenységek gazdasági jellegét, a mentesség említése azt igazolja, hogy a végzett tevékenységek gazdasági jellegűek, mivel a mentességnek (amely az adóalanyi minőséget közvetlenül érinti) csak akkor van értelme, ha a tevékenységek gazdasági jellegűek (29). Egyébként e kritériumot (az állami szervezetek sajátos jogrendszere keretében végzett tevékenység) a Bíróság fogalmazta meg a héairányelv 4. cikkének (5) bekezdésével összefüggésben és nincsen megfelelője az állami támogatásokra vonatkozó jogban. Éppen ellenkezőleg, a (43) preambulumbekezdésben említett joggyakorlat szerint a szereplőkre alkalmazandó jogrendszer nem elegendő a gazdasági tevékenység kizárására az EUMSZ 107. cikke értelmében.

26

„Az állami, regionális és helyi közigazgatási szervek és egyéb közjog által szabályozott szervek nem minősülnek adóalanynak az olyan tevékenységek, illetve ügyletek vonatkozásában, amelyeket hatóságként folytatnak, még akkor sem, ha e tevékenységekkel, illetve ügyletekkel összefüggésben adókat, díjakat, illetékeket, járulékokat vagy egyéb közterheket szednek be”

„a hatodik héairányelv 4. cikkének (5) bekezdése értelmében hatóságként végzett tevékenységek a közjogi szervezetek által a rájuk jellemző sajátos jogrendszer keretében végzett tevékenységek”

27

28

29

| (50) | Hasonlóképpen, akár tisztán üzleti szempontú nyereségmaximalizálás alapján járnak el a kikötők akár nem, akár a beruházás megtérülése elé helyezik a közérdeket, akár nem, akár nyereségszerző tevékenységet folytatnak, akár nem, és akár módszeresen visszaforgatják a nyereségüket, akár nem, mindez nem elegendő egy olyan gazdasági tevékenység kizárásához, amely árukat vagy szolgáltatásokat kínál a piacon (30). A Bizottság megjegyzi továbbá, hogy egyes francia kikötők nyereséget termelnek, osztalékot fizetnek az államnak (31) és ily módon nem forgatják módszeresen vissza a nyereségüket az infrastruktúrába. |
| --- | --- |

(50)

Hasonlóképpen, akár tisztán üzleti szempontú nyereségmaximalizálás alapján járnak el a kikötők akár nem, akár a beruházás megtérülése elé helyezik a közérdeket, akár nem, akár nyereségszerző tevékenységet folytatnak, akár nem, és akár módszeresen visszaforgatják a nyereségüket, akár nem, mindez nem elegendő egy olyan gazdasági tevékenység kizárásához, amely árukat vagy szolgáltatásokat kínál a piacon (30). A Bizottság megjegyzi továbbá, hogy egyes francia kikötők nyereséget termelnek, osztalékot fizetnek az államnak (31) és ily módon nem forgatják módszeresen vissza a nyereségüket az infrastruktúrába.

30

31

| (51) | Végül pedig a francia hatóságok érvelése, amely szerint az EUMSZ tartalmaz egy külön cikket (93. cikk) a szállítási ágazatban nyújtott állami támogatások kezelésére, csak azt igazolja, hogy a szállítási tevékenységek gazdasági tevékenységek (ellenkező esetben nem volna szó állami támogatásokról). |
| --- | --- |

(51)

Végül pedig a francia hatóságok érvelése, amely szerint az EUMSZ tartalmaz egy külön cikket (93. cikk) a szállítási ágazatban nyújtott állami támogatások kezelésére, csak azt igazolja, hogy a szállítási tevékenységek gazdasági tevékenységek (ellenkező esetben nem volna szó állami támogatásokról).

5.1.1.2.   A kikötői infrastruktúrához való általános hozzáférésről

A kikötői infrastruktúrához való általános hozzáférésről

| (52) | A kikötői adók fejében a kikötők által nyújtott szolgáltatások esetében az a tény, hogy a kikötői adók szerkezetét nemzeti szinten határozzák meg és a díjakat az állami hatóság hagyja jóvá, önmagában nem elegendő ahhoz, hogy e szolgáltatásoktól megvonják a gazdasági jelleget (32). A Le Havre nagy tengeri kikötő által említett C-343/95 ügyben a Bíróság főként a végzett tevékenységek jellege alapján ítélte meg a gazdasági jelleget (lásd a (18) és (23) preambulumbekezdést) másodlagos jelleggel pedig a nemzeti szintű tarifák jóváhagyása alapján. Mindent egybevetve, a francia közlekedési törvénykönyv értelmében (33) maguk a kikötők felelősek a tarifák meghatározásáért. |
| --- | --- |

(52)

A kikötői adók fejében a kikötők által nyújtott szolgáltatások esetében az a tény, hogy a kikötői adók szerkezetét nemzeti szinten határozzák meg és a díjakat az állami hatóság hagyja jóvá, önmagában nem elegendő ahhoz, hogy e szolgáltatásoktól megvonják a gazdasági jelleget (32). A Le Havre nagy tengeri kikötő által említett C-343/95 ügyben a Bíróság főként a végzett tevékenységek jellege alapján ítélte meg a gazdasági jelleget (lásd a (18) és (23) preambulumbekezdést) másodlagos jelleggel pedig a nemzeti szintű tarifák jóváhagyása alapján. Mindent egybevetve, a francia közlekedési törvénykönyv értelmében (33) maguk a kikötők felelősek a tarifák meghatározásáért.

32

33

| (53) | A Le Havre nagy tengeri kikötő által a Bizottság 520/2002. számú ügyben (***) 2004. október 20-án hozott határozatára vonatkozóan megfogalmazott hivatkozással kapcsolatban a Bizottság megjegyzi, hogy 2004 óta változott a döntéshozatali gyakorlat a Bíróság ítélkezési gyakorlatának a változásával összhangban. A kikötők elérést szolgáló infrastruktúrák építése és karbantartása, amennyiben ezeket az infrastruktúrákat valamennyi felhasználó megkülönböztetés nélkül és ellentételezés nélkül veszi igénybe, az állam által a tengeri közlekedés fejlesztése terén rá háruló kötelezettség keretében fizetett általános intézkedésnek minősül. Amennyiben az ügy sajátos jellege miatt nem indokolt más következtetés levonása, a Bizottság úgy véli, hogy elvileg a kikötőn kívül található elérési infrastruktúrák előnyeit a teljes tengeri szakma élvezi és ezeknek a finanszírozása nem állami támogatás. Ezzel szemben a kikötőn belül található elérési infrastruktúrák állami finanszírozásának előnyeit elvileg kifejezetten maga a kikötő élvezi és állami támogatásnak minősül (34). |
| --- | --- |

(53)

A Le Havre nagy tengeri kikötő által a Bizottság 520/2002. számú ügyben (***) 2004. október 20-án hozott határozatára vonatkozóan megfogalmazott hivatkozással kapcsolatban a Bizottság megjegyzi, hogy 2004 óta változott a döntéshozatali gyakorlat a Bíróság ítélkezési gyakorlatának a változásával összhangban. A kikötők elérést szolgáló infrastruktúrák építése és karbantartása, amennyiben ezeket az infrastruktúrákat valamennyi felhasználó megkülönböztetés nélkül és ellentételezés nélkül veszi igénybe, az állam által a tengeri közlekedés fejlesztése terén rá háruló kötelezettség keretében fizetett általános intézkedésnek minősül. Amennyiben az ügy sajátos jellege miatt nem indokolt más következtetés levonása, a Bizottság úgy véli, hogy elvileg a kikötőn kívül található elérési infrastruktúrák előnyeit a teljes tengeri szakma élvezi és ezeknek a finanszírozása nem állami támogatás. Ezzel szemben a kikötőn belül található elérési infrastruktúrák állami finanszírozásának előnyeit elvileg kifejezetten maga a kikötő élvezi és állami támogatásnak minősül (34).

34

5.1.1.3.   A területek és speciális infrastruktúrák térítés ellenében történő rendelkezésre bocsátása a vállalkozások számára

A területek és speciális infrastruktúrák térítés ellenében történő rendelkezésre bocsátása a vállalkozások számára

| (54) | Az SA.36346 (35) ügyben a Bizottság által meghozott határozatból, amelyet a 2016. július 19-i közlemény 17. pontjának f) alpontja említ, az a következtetés vonható le, hogy a kikötői terület kezelése és hasznosítása és különösen a területek és speciális infrastruktúrák díjazás ellenében történő bérbe adása vagy rendelkezésre bocsátása nem gazdasági tevékenység. Az SA.36346 ügy valójában állami területek revitalizálására vonatkozott és nem területek térítés ellenében történő bérbe adására. |
| --- | --- |

(54)

Az SA.36346 (35) ügyben a Bizottság által meghozott határozatból, amelyet a 2016. július 19-i közlemény 17. pontjának f) alpontja említ, az a következtetés vonható le, hogy a kikötői terület kezelése és hasznosítása és különösen a területek és speciális infrastruktúrák díjazás ellenében történő bérbe adása vagy rendelkezésre bocsátása nem gazdasági tevékenység. Az SA.36346 ügy valójában állami területek revitalizálására vonatkozott és nem területek térítés ellenében történő bérbe adására.

35

| (55) | Általánosságban elmondható, hogy az állami terület díjazás ellenében történő bérbe adása gazdasági tevékenység, különösen akkor, ha a kikötővel szerződő fél kikötői szolgáltatásokat nyújt a vevőinek (36). Mindent egybevetve, a francia hivatalok maguk is úgy ítélték meg, hogy a terület bérbeadásából származó jövedelmek (területi díjak) után társasági adót kellene fizetni a nemzeti jog szerint is (37). A közfinanszírozási főigazgatóság által közzétett jogszabályokhoz (a francia adóhatóság hivatalos doktrínája) (38) fűzött megjegyzésekből is kitűnik, hogy egy teljes kikötő vagy annak egy részét érintő koncessziós díjak (például az állami eszközök koncessziója) héakötelesek, ami szintén a gazdasági jellegükre utal. |
| --- | --- |

(55)

Általánosságban elmondható, hogy az állami terület díjazás ellenében történő bérbe adása gazdasági tevékenység, különösen akkor, ha a kikötővel szerződő fél kikötői szolgáltatásokat nyújt a vevőinek (36). Mindent egybevetve, a francia hivatalok maguk is úgy ítélték meg, hogy a terület bérbeadásából származó jövedelmek (területi díjak) után társasági adót kellene fizetni a nemzeti jog szerint is (37). A közfinanszírozási főigazgatóság által közzétett jogszabályokhoz (a francia adóhatóság hivatalos doktrínája) (38) fűzött megjegyzésekből is kitűnik, hogy egy teljes kikötő vagy annak egy részét érintő koncessziós díjak (például az állami eszközök koncessziója) héakötelesek, ami szintén a gazdasági jellegükre utal.

36

37

38

5.1.1.4.   A kotrási munkálatokról

A kotrási munkálatokról

| (56) | A kikötők elérést szolgáló infrastruktúrák építése és karbantartása, nevezetesen a folyóvizek, a megközelítési útvonalak és csatornák kotrása, amennyiben ezeket az infrastruktúrákat valamennyi felhasználó megkülönböztetés nélkül és ellentételezés nélkül veszi igénybe, az állam által a tengeri közlekedés fejlesztése terén rá háruló kötelezettség keretében fizetett általános intézkedésnek minősül. Általános szabályként elmondható, hogy a Bizottság megkülönbözteti az infrastruktúrákat annak megfelelően, hogy a kikötőn kívül vagy belül található és elérhető-e a nagyközönség számára. Amennyiben az ügy sajátos jellege miatt nem indokolt más következtetés levonása, a Bizottság úgy véli, hogy elvileg a kikötőn kívül található elérési infrastruktúrák előnyeit a teljes tengeri szakma élvezi és ezeknek a finanszírozása nem állami támogatás. Ezzel szemben a kikötőn belül található elérési infrastruktúrák állami finanszírozása elvileg kifejezetten magának a kikötőnek az üzemeltetését segíti és állami támogatásnak minősül (39). |
| --- | --- |

(56)

A kikötők elérést szolgáló infrastruktúrák építése és karbantartása, nevezetesen a folyóvizek, a megközelítési útvonalak és csatornák kotrása, amennyiben ezeket az infrastruktúrákat valamennyi felhasználó megkülönböztetés nélkül és ellentételezés nélkül veszi igénybe, az állam által a tengeri közlekedés fejlesztése terén rá háruló kötelezettség keretében fizetett általános intézkedésnek minősül. Általános szabályként elmondható, hogy a Bizottság megkülönbözteti az infrastruktúrákat annak megfelelően, hogy a kikötőn kívül vagy belül található és elérhető-e a nagyközönség számára. Amennyiben az ügy sajátos jellege miatt nem indokolt más következtetés levonása, a Bizottság úgy véli, hogy elvileg a kikötőn kívül található elérési infrastruktúrák előnyeit a teljes tengeri szakma élvezi és ezeknek a finanszírozása nem állami támogatás. Ezzel szemben a kikötőn belül található elérési infrastruktúrák állami finanszírozása elvileg kifejezetten magának a kikötőnek az üzemeltetését segíti és állami támogatásnak minősül (39).

39

| (57) | Például, a Bizottság kimondta, hogy a torkolatban végzett kotrás, amely javítja a folyó megközelíthetőségét, és amelynek az előnyeit a torkolatban és a belső hajózható útvonalak mentén található valamennyi szereplő egyformán élvezi, olyan általános intézkedés, amely az egész tengeri szakmai közösség számára előnyt jelent. A Bizottság tehát ebben az ügyben úgy ítélte meg, hogy a kotrás nem gazdasági tevékenység (40). |
| --- | --- |

(57)

Például, a Bizottság kimondta, hogy a torkolatban végzett kotrás, amely javítja a folyó megközelíthetőségét, és amelynek az előnyeit a torkolatban és a belső hajózható útvonalak mentén található valamennyi szereplő egyformán élvezi, olyan általános intézkedés, amely az egész tengeri szakmai közösség számára előnyt jelent. A Bizottság tehát ebben az ügyben úgy ítélte meg, hogy a kotrás nem gazdasági tevékenység (40).

40

5.1.1.5.   A gazdasági tevékenységek kiegészítő vagy meghatározó jellegéről

A gazdasági tevékenységek kiegészítő vagy meghatározó jellegéről

| (58) | Az a tény, hogy egy szereplő gazdasági tevékenységei a nem gazdasági tevékenységekhez képest kisebb mértékűek vagy marginálisak, elvileg nem teszi lehetővé e gazdasági tevékenységek állami támogatásokra vonatkozó szabályok alóli kivonását. |
| --- | --- |

(58)

Az a tény, hogy egy szereplő gazdasági tevékenységei a nem gazdasági tevékenységekhez képest kisebb mértékűek vagy marginálisak, elvileg nem teszi lehetővé e gazdasági tevékenységek állami támogatásokra vonatkozó szabályok alóli kivonását.

| (59) | Továbbá anélkül, hogy kikötőnként el kellene végezni a különböző gazdasági tevékenységek arányának a felmérését, az előző érvelésből kitűnik, hogy az egyes érintett felek és a francia hatóságok által nem gazdaságinak tekintett tevékenységek egy jelentős része gazdasági jellegű. A kikötői adók és koncessziós díjak a tengeri kikötők bevételének egy jelentős részét képviselik (41), és nagymértékben hozzájárulnak ahhoz, hogy a kikötők a társasági adóhoz pozitív adóalapot generálnak. |
| --- | --- |

(59)

Továbbá anélkül, hogy kikötőnként el kellene végezni a különböző gazdasági tevékenységek arányának a felmérését, az előző érvelésből kitűnik, hogy az egyes érintett felek és a francia hatóságok által nem gazdaságinak tekintett tevékenységek egy jelentős része gazdasági jellegű. A kikötői adók és koncessziós díjak a tengeri kikötők bevételének egy jelentős részét képviselik (41), és nagymértékben hozzájárulnak ahhoz, hogy a kikötők a társasági adóhoz pozitív adóalapot generálnak.

41

| (60) | Végül pedig a Bizottság elfogadja, hogy egy infrastruktúra teljes finanszírozása kizárható legyen az állami támogatásokra vonatkozó szabályok hatálya alól, amennyiben az adott infrastruktúrát szinte kizárólag nem gazdasági tevékenységre használják és a gazdasági használat kizárólag kiegészítő jellegű (42). Minden esetre az, hogy a kikötők nem gazdasági tevékenységet folytatnak az általuk elfoglalt területen nem jelenti azt, hogy magát a kikötői infrastruktúrát szinte kizárólag nem gazdasági tevékenység céljára használják, sem pedig azt, hogy a gazdasági tevékenységek a nem gazdasági tevékenységek kiegészítői. |
| --- | --- |

(60)

Végül pedig a Bizottság elfogadja, hogy egy infrastruktúra teljes finanszírozása kizárható legyen az állami támogatásokra vonatkozó szabályok hatálya alól, amennyiben az adott infrastruktúrát szinte kizárólag nem gazdasági tevékenységre használják és a gazdasági használat kizárólag kiegészítő jellegű (42). Minden esetre az, hogy a kikötők nem gazdasági tevékenységet folytatnak az általuk elfoglalt területen nem jelenti azt, hogy magát a kikötői infrastruktúrát szinte kizárólag nem gazdasági tevékenység céljára használják, sem pedig azt, hogy a gazdasági tevékenységek a nem gazdasági tevékenységek kiegészítői.

42

5.1.1.6.   Következtetés

Következtetés

| (61) | Az autonóm kikötők (amelyek többsége nagy tengeri kikötő lett a párizsi és a strasbourgi autonóm folyami kikötő kivételével), a tengeri kereskedelmi kamarák, a kikötői létesítményeket kezelő kereskedelmi és iparkamarák, a tengeri kikötőkben található állami köztulajdonú eszközök helyhatósági kezelői, valamint azok a vállalkozások, amelyek ezen eszközök üzemeltetése céljából a helyükbe léptek, közvetlenül üzemeltetik az infrastruktúrákat vagy szolgáltatásokat nyújtanak egy kikötőben, a gazdasági tevékenységeiket tekintve – nevezetesen a (45) preambulumbekezdésben meghatározott tevékenységeiket tekintve – az EUMSZ 107. cikkének (1) bekezdése szerint „vállalkozások”. |
| --- | --- |

(61)

Az autonóm kikötők (amelyek többsége nagy tengeri kikötő lett a párizsi és a strasbourgi autonóm folyami kikötő kivételével), a tengeri kereskedelmi kamarák, a kikötői létesítményeket kezelő kereskedelmi és iparkamarák, a tengeri kikötőkben található állami köztulajdonú eszközök helyhatósági kezelői, valamint azok a vállalkozások, amelyek ezen eszközök üzemeltetése céljából a helyükbe léptek, közvetlenül üzemeltetik az infrastruktúrákat vagy szolgáltatásokat nyújtanak egy kikötőben, a gazdasági tevékenységeiket tekintve – nevezetesen a (45) preambulumbekezdésben meghatározott tevékenységeiket tekintve – az EUMSZ 107. cikkének (1) bekezdése szerint „vállalkozások”.

5.1.2.   Állami források és az államnak tulajdonítható intézkedés

Állami források és az államnak tulajdonítható intézkedés

| (62) | Az EUMSZ 107. cikkének (1) bekezdése szerint kizárólag az állam által engedélyezett, állami forrásokat felhasználó intézkedések minősülhetnek állami támogatásnak. Az állandó ítélkezési gyakorlat szerint azon forrásokról való lemondás, amelyeket elvben az állami költségvetésbe vissza kellett volna fizetni, e rendelkezés értelmében az állami források átruházásának számít (43). |
| --- | --- |

(62)

Az EUMSZ 107. cikkének (1) bekezdése szerint kizárólag az állam által engedélyezett, állami forrásokat felhasználó intézkedések minősülhetnek állami támogatásnak. Az állandó ítélkezési gyakorlat szerint azon forrásokról való lemondás, amelyeket elvben az állami költségvetésbe vissza kellett volna fizetni, e rendelkezés értelmében az állami források átruházásának számít (43).

43

| (63) | A francia kikötők üzemeltetőinek nyújtott adómentesség révén a francia állam adóbevételekről mond le, ami miatt e mentesség az EUMSZ 107. cikkének (1) bekezdése értelmében az állami források átruházásával jár. Mivel ez az adómentesség több miniszteri határozat eredménye, Franciaországnak is tulajdonítható. |
| --- | --- |

(63)

A francia kikötők üzemeltetőinek nyújtott adómentesség révén a francia állam adóbevételekről mond le, ami miatt e mentesség az EUMSZ 107. cikkének (1) bekezdése értelmében az állami források átruházásával jár. Mivel ez az adómentesség több miniszteri határozat eredménye, Franciaországnak is tulajdonítható.

5.1.3.   Gazdasági előny

Gazdasági előny

| (64) | Ahhoz, hogy a kérdéses intézkedés állami támogatásnak minősüljön, a kedvezményezett számára pénzügyi előnyt kell nyújtania. Az előny fogalmába nemcsak a pozitív előnyök tartoznak bele, hanem azok a beavatkozások is, amelyek különböző formában enyhítik a vállalkozások költségvetésében általában megjelenő terheket (44). |
| --- | --- |

(64)

Ahhoz, hogy a kérdéses intézkedés állami támogatásnak minősüljön, a kedvezményezett számára pénzügyi előnyt kell nyújtania. Az előny fogalmába nemcsak a pozitív előnyök tartoznak bele, hanem azok a beavatkozások is, amelyek különböző formában enyhítik a vállalkozások költségvetésében általában megjelenő terheket (44).

44

| (65) | Amint az az előzőekben már szerepel, a francia adótörvény értelmében
  „az autonóm kikötőket, a tengeri kereskedelmi kamarákat, a kikötői létesítményeket kezelő kereskedelmi és iparkamarákat, a tengeri kikötőkben található állami köztulajdonú eszközök helyhatósági kezelőit, valamint azokat a vállalkozásokat, amelyek ezen eszközök üzemeltetése céljából a helyükbe léptek”
   (45) a gazdasági tevékenységeik miatt a társasági adó hatálya alá kellene sorolni, de mentesülnek ezen adó alól. Következésképpen ezeknek a jogalanyoknak nem kell viselniük azokat a társasági adóval járó kiadásokat, amelyek rendesen a gazdasági tevékenységek alapján a francia vállalkozásokat terhelik. Vagyis az EUMSZ 107. cikkének (1) bekezdése szerinti gazdasági előnyt élveznek. |
| --- | --- |

(65)

Amint az az előzőekben már szerepel, a francia adótörvény értelmében
  „az autonóm kikötőket, a tengeri kereskedelmi kamarákat, a kikötői létesítményeket kezelő kereskedelmi és iparkamarákat, a tengeri kikötőkben található állami köztulajdonú eszközök helyhatósági kezelőit, valamint azokat a vállalkozásokat, amelyek ezen eszközök üzemeltetése céljából a helyükbe léptek”
   (45) a gazdasági tevékenységeik miatt a társasági adó hatálya alá kellene sorolni, de mentesülnek ezen adó alól. Következésképpen ezeknek a jogalanyoknak nem kell viselniük azokat a társasági adóval járó kiadásokat, amelyek rendesen a gazdasági tevékenységek alapján a francia vállalkozásokat terhelik. Vagyis az EUMSZ 107. cikkének (1) bekezdése szerinti gazdasági előnyt élveznek.

„az autonóm kikötőket, a tengeri kereskedelmi kamarákat, a kikötői létesítményeket kezelő kereskedelmi és iparkamarákat, a tengeri kikötőkben található állami köztulajdonú eszközök helyhatósági kezelőit, valamint azokat a vállalkozásokat, amelyek ezen eszközök üzemeltetése céljából a helyükbe léptek”

45

| (66) | Egyébként az az állítás, mely szerint a társasági adó alóli mentesség a közhatalom által a kikötőkre ruházott általános érdekű feladatokból eredő többletköltségeket kompenzálja csak akkor alkalmas arra, hogy megkérdőjelezze az előny minősítést, ha egyrészt az adómentességből származó előny összege ténylegesen a közérdekű feladatokkal összefüggő többletköltségek kompenzálását célozta, másrészt ez az összeg az e feladatok elvégzésével kapcsolatos nettó többletköltségre korlátozódott (46). Erről az esetről itt nincs szó. Semmilyen nemzeti jogi rendelkezés nem kapcsolja semmilyen módon össze a társasági adó alóli mentességet és a kikötőkre bízott esetleges közszolgálati feladatokat (47). A nemzeti jog csupán azt biztosítja, hogy a kompenzáció összege (vagyis a be nem fizetett társasági adó összege) csak akkora legyen, ami a közszolgálati feladatok ellátásával járóköltségeket teljesen vagy részben fedezi. A megtermelt nyereséggel arányos összegű társasági adó alóli mentességnek nincsen felső határa és így közös intézkedés nélkül előnyhöz vezethet a közszolgálati kötelezettségből eredő többletköltséggel. Végül pedig Dunkerque nagy tengeri kikötő állítását, mely szerint a közszolgálati feladatok költsége rendszeresen magasabb a társasági adó elméleti mértékénél, semmilyen szám vagy régebbi adat nem támasztja alá; a túlkompenzáció hiányára vonatkozó törvényi garancia hiányában (ami a jövőre nézve is érvényes), noha a múltra nézve megtörtént ezen állítás ellenőrzése, nem elegendő a túlkompenzáció hiányára vonatkozó feltételt betartani. |
| --- | --- |

(66)

Egyébként az az állítás, mely szerint a társasági adó alóli mentesség a közhatalom által a kikötőkre ruházott általános érdekű feladatokból eredő többletköltségeket kompenzálja csak akkor alkalmas arra, hogy megkérdőjelezze az előny minősítést, ha egyrészt az adómentességből származó előny összege ténylegesen a közérdekű feladatokkal összefüggő többletköltségek kompenzálását célozta, másrészt ez az összeg az e feladatok elvégzésével kapcsolatos nettó többletköltségre korlátozódott (46). Erről az esetről itt nincs szó. Semmilyen nemzeti jogi rendelkezés nem kapcsolja semmilyen módon össze a társasági adó alóli mentességet és a kikötőkre bízott esetleges közszolgálati feladatokat (47). A nemzeti jog csupán azt biztosítja, hogy a kompenzáció összege (vagyis a be nem fizetett társasági adó összege) csak akkora legyen, ami a közszolgálati feladatok ellátásával járóköltségeket teljesen vagy részben fedezi. A megtermelt nyereséggel arányos összegű társasági adó alóli mentességnek nincsen felső határa és így közös intézkedés nélkül előnyhöz vezethet a közszolgálati kötelezettségből eredő többletköltséggel. Végül pedig Dunkerque nagy tengeri kikötő állítását, mely szerint a közszolgálati feladatok költsége rendszeresen magasabb a társasági adó elméleti mértékénél, semmilyen szám vagy régebbi adat nem támasztja alá; a túlkompenzáció hiányára vonatkozó törvényi garancia hiányában (ami a jövőre nézve is érvényes), noha a múltra nézve megtörtént ezen állítás ellenőrzése, nem elegendő a túlkompenzáció hiányára vonatkozó feltételt betartani.

46

47

5.1.4.   Szelektivitás

Szelektivitás

| (67) | Egy intézkedés akkor minősül állami támogatásnak, ha szelektív, vagyis az EUMSZ 107. cikkének (1) bekezdése értelmében bizonyos vállalkozásokat vagy bizonyos áruk termelését előnyben részesíti (48). |
| --- | --- |

(67)

Egy intézkedés akkor minősül állami támogatásnak, ha szelektív, vagyis az EUMSZ 107. cikkének (1) bekezdése értelmében bizonyos vállalkozásokat vagy bizonyos áruk termelését előnyben részesíti (48).

48

| (68) | Az állandó ítélkezési gyakorlat szerint (49), a rendes esetben egy vállalkozás költségvetését terhelő költségeket elengedő adóügyi intézkedés tárgyi szelektivitásának a mérlegelése három lépést tartalmaz: első lépésben azonosítani kell az érintett tagállamban hatályos általános vagy „rendes” adórendszert (úgynevezett „referenciarendszer”). Második lépésben azt kell meghatározni, hogy az adott intézkedés eltér-e a referenciarendszertől, amennyiben megkülönböztetést alkalmaz az említett rendszer által követett cél szempontjából hasonló ténybeli és jogi helyzetű szereplők között. Ebben az esetben az intézkedés a priori szelektív. Harmadik lépésben azt kell megállapítani, hogy az eltérésre vonatkozó intézkedés a referenciarendszer jellegével vagy általános működésével indokolható-e. A harmadik lépést illetően a tagállamnak kell bizonyítania, hogy a megkülönböztetett adózási elbánás közvetlenül a referenciarendszerként azonosított adórendszer (50) alapelveiből vagy irányadó elveiből ered. |
| --- | --- |

(68)

Az állandó ítélkezési gyakorlat szerint (49), a rendes esetben egy vállalkozás költségvetését terhelő költségeket elengedő adóügyi intézkedés tárgyi szelektivitásának a mérlegelése három lépést tartalmaz: első lépésben azonosítani kell az érintett tagállamban hatályos általános vagy „rendes” adórendszert (úgynevezett „referenciarendszer”). Második lépésben azt kell meghatározni, hogy az adott intézkedés eltér-e a referenciarendszertől, amennyiben megkülönböztetést alkalmaz az említett rendszer által követett cél szempontjából hasonló ténybeli és jogi helyzetű szereplők között. Ebben az esetben az intézkedés a priori szelektív. Harmadik lépésben azt kell megállapítani, hogy az eltérésre vonatkozó intézkedés a referenciarendszer jellegével vagy általános működésével indokolható-e. A harmadik lépést illetően a tagállamnak kell bizonyítania, hogy a megkülönböztetett adózási elbánás közvetlenül a referenciarendszerként azonosított adórendszer (50) alapelveiből vagy irányadó elveiből ered.

49

a priori

50

Referenciarendszer

Referenciarendszer

| (69) | A referenciarendszer a francia társasági adó, amelyet főszabály szerint a társaságok és más jogi személyek által elért összes nyereség vagy jövedelem után szednek be (az általános adótörvény 205. cikke). Az általános adótörvény 206. cikke (1) bekezdésének, valamint 1654. cikkének rendelkezései értelmében az üzleti jellegű üzemeltetést vagy műveleteket végző, a magánjog vagy közjog hatálya alá tartozó jogi személyekre a társasági adót kell alkalmazni. Az általános adótörvény 4. mellékletének 165. cikke értelmében az ipari vagy kereskedelmi jellegű közlétesítményekre alkalmazandó a velük azonos magánvállalatokra vonatkozó összes közvetlen adó és azokkal egyenértékű adó. Ugyanezen törvénykönyv 167. cikkének (4) bekezdése úgy rendelkezik, hogy e rendelkezéseket kell alkalmazni nevezetesen a kereskedelmi és iparkamarákra, valamint az autonóm kikötőkre. Sem a francia hatóságok, sem az érintett harmadik felek nem fűztek észrevételt ehhez a ponthoz az eljárás elindítása után. |
| --- | --- |

(69)

A referenciarendszer a francia társasági adó, amelyet főszabály szerint a társaságok és más jogi személyek által elért összes nyereség vagy jövedelem után szednek be (az általános adótörvény 205. cikke). Az általános adótörvény 206. cikke (1) bekezdésének, valamint 1654. cikkének rendelkezései értelmében az üzleti jellegű üzemeltetést vagy műveleteket végző, a magánjog vagy közjog hatálya alá tartozó jogi személyekre a társasági adót kell alkalmazni. Az általános adótörvény 4. mellékletének 165. cikke értelmében az ipari vagy kereskedelmi jellegű közlétesítményekre alkalmazandó a velük azonos magánvállalatokra vonatkozó összes közvetlen adó és azokkal egyenértékű adó. Ugyanezen törvénykönyv 167. cikkének (4) bekezdése úgy rendelkezik, hogy e rendelkezéseket kell alkalmazni nevezetesen a kereskedelmi és iparkamarákra, valamint az autonóm kikötőkre. Sem a francia hatóságok, sem az érintett harmadik felek nem fűztek észrevételt ehhez a ponthoz az eljárás elindítása után.

Eltérés a referenciarendszertől

Eltérés a referenciarendszertől

| (70) | Az említett 1942. augusztus 11-i és az 1943, április 27-i miniszteri határozatok értelmében
  „az autonóm kikötők, a tengeri kereskedelmi kamarák, a kikötői létesítményeket kezelő kereskedelmi és iparkamarák, a tengeri kikötőkben található állami köztulajdonú eszközök helyhatósági kezelői, valamint azok a vállalkozások, amelyek ezen eszközök üzemeltetése céljából a helyükbe léptek”
  , mentesülnek a társasági adó alól. Ellentétben azzal, amit egyes francia kikötők állítanak, a kikötőknek nyújtott társasági adó alóli mentesség tehát nem az általános adótörvényből (az általános adótörvény 4. mellékletének 165. cikke) és nem a kikötők nem nyereségszerző jellegű tevékenységéből ered, hanem az 1942. és 1943. évi miniszteri határozatokból, amelyek kifejezetten eltérnek ezektől az általános rendelkezésektől és hallgatólagosan úgy tekintik, hogy a kikötők nyereségszerző tevékenységeket folytatnak (51). Ezt megerősítette az érintett felek által idézett államtanácsi határozat (52). |
| --- | --- |

(70)

Az említett 1942. augusztus 11-i és az 1943, április 27-i miniszteri határozatok értelmében
  „az autonóm kikötők, a tengeri kereskedelmi kamarák, a kikötői létesítményeket kezelő kereskedelmi és iparkamarák, a tengeri kikötőkben található állami köztulajdonú eszközök helyhatósági kezelői, valamint azok a vállalkozások, amelyek ezen eszközök üzemeltetése céljából a helyükbe léptek”
  , mentesülnek a társasági adó alól. Ellentétben azzal, amit egyes francia kikötők állítanak, a kikötőknek nyújtott társasági adó alóli mentesség tehát nem az általános adótörvényből (az általános adótörvény 4. mellékletének 165. cikke) és nem a kikötők nem nyereségszerző jellegű tevékenységéből ered, hanem az 1942. és 1943. évi miniszteri határozatokból, amelyek kifejezetten eltérnek ezektől az általános rendelkezésektől és hallgatólagosan úgy tekintik, hogy a kikötők nyereségszerző tevékenységeket folytatnak (51). Ezt megerősítette az érintett felek által idézett államtanácsi határozat (52).

„az autonóm kikötők, a tengeri kereskedelmi kamarák, a kikötői létesítményeket kezelő kereskedelmi és iparkamarák, a tengeri kikötőkben található állami köztulajdonú eszközök helyhatósági kezelői, valamint azok a vállalkozások, amelyek ezen eszközök üzemeltetése céljából a helyükbe léptek”

51

52

| (71) | Ugyanakkor a referenciarendszer célja szempontjából, mi a társaságok és a jogi személyek által szerzett nyereség megadóztatása, az 1942. és 1943. évi miniszteri határozatok hatálya alá tartozó jogalanyok összehasonlítható tényszerű és jogi helyzetben vannak ugyanezen adó hatálya alá tartozó más társaságokhoz és jogi személyekhez képest, amennyiben e vállalkozások mindegyike nyereséget termel. A kérdéses mentesség ezért a vonatkozó adórendszer által meghatározott szabályoktól való eltérés. |
| --- | --- |

(71)

Ugyanakkor a referenciarendszer célja szempontjából, mi a társaságok és a jogi személyek által szerzett nyereség megadóztatása, az 1942. és 1943. évi miniszteri határozatok hatálya alá tartozó jogalanyok összehasonlítható tényszerű és jogi helyzetben vannak ugyanezen adó hatálya alá tartozó más társaságokhoz és jogi személyekhez képest, amennyiben e vállalkozások mindegyike nyereséget termel. A kérdéses mentesség ezért a vonatkozó adórendszer által meghatározott szabályoktól való eltérés.

| (72) | A Bizottság megítélése szerint tehát az említett jogalanyokat előnyben részesítő adómentesség prima facie szelektív. |
| --- | --- |

(72)

A Bizottság megítélése szerint tehát az említett jogalanyokat előnyben részesítő adómentesség prima facie szelektív.

prima facie

| (73) | Az a tény, hogy az intézkedés az összes francia kikötőre alkalmazandó, amennyiben azt megvalósítják (53), ezt a következtetést nem kérdőjelezné meg. A kérdéses intézkedés a referenciarendszer szempontjából nem általános, mert csak bizonyos vállalkozásokra vonatkozik (kikötők üzemeltetői), amelyek az ezen adó megfizetésére kötelezett más társaságokkal és jogi személyekkel összehasonlítható tényszerű és jogi helyzetben vannak, vagyis valamennyi vállalkozás nyereséget termel. Az intézkedés csak akkor általános, ha kizárólag a kikötőkre szorítkozó referenciarendszert vesznek figyelembe (az 1942. és 1943. évi miniszteri határozatokkal kialakított referenciarendszer), ugyanakkor viszont bebizonyosodott, hogy a referenciarendszer az összes ágazat vállalkozásaira kiterjedő társasági adó általános rendelkezéseit jelentette. |
| --- | --- |

(73)

Az a tény, hogy az intézkedés az összes francia kikötőre alkalmazandó, amennyiben azt megvalósítják (53), ezt a következtetést nem kérdőjelezné meg. A kérdéses intézkedés a referenciarendszer szempontjából nem általános, mert csak bizonyos vállalkozásokra vonatkozik (kikötők üzemeltetői), amelyek az ezen adó megfizetésére kötelezett más társaságokkal és jogi személyekkel összehasonlítható tényszerű és jogi helyzetben vannak, vagyis valamennyi vállalkozás nyereséget termel. Az intézkedés csak akkor általános, ha kizárólag a kikötőkre szorítkozó referenciarendszert vesznek figyelembe (az 1942. és 1943. évi miniszteri határozatokkal kialakított referenciarendszer), ugyanakkor viszont bebizonyosodott, hogy a referenciarendszer az összes ágazat vállalkozásaira kiterjedő társasági adó általános rendelkezéseit jelentette.

53

| (74) | Egyébként a referenciarendszer célja szempontjából, ami a társaságok és a jogi személyek által szerzett nyereség megadóztatása, a francia hatóságok és az érintett felek által említett jellemzők (más vállalkozásokat kiszolgáló feladatok kötelezővé tétele a kikötők számára, sajátos feladatok, kereskedelmi és iparkamarák általi üzemeltetés, a verseny hiánya, a kikötői adókból történő finanszírozás és közhatalmi jogosítványok használata) nem helytállóak az eltérő tényszerű és jogi helyzet fennállásának a megállapításához. Noha adott esetben a körülmények miatt indokolt, hogy az általános érdekű feladatokkal megbízott üzemeltetők némi nyereségességet mutassanak, vagyis alacsony adózású nyereséget termeljenek, csak az ezen általános érdekű feladatokhoz kapcsolódó terhek ellenére megtermelt nyereség társasági adó alóli mentességének az igazolására alkalmasak. |
| --- | --- |

(74)

Egyébként a referenciarendszer célja szempontjából, ami a társaságok és a jogi személyek által szerzett nyereség megadóztatása, a francia hatóságok és az érintett felek által említett jellemzők (más vállalkozásokat kiszolgáló feladatok kötelezővé tétele a kikötők számára, sajátos feladatok, kereskedelmi és iparkamarák általi üzemeltetés, a verseny hiánya, a kikötői adókból történő finanszírozás és közhatalmi jogosítványok használata) nem helytállóak az eltérő tényszerű és jogi helyzet fennállásának a megállapításához. Noha adott esetben a körülmények miatt indokolt, hogy az általános érdekű feladatokkal megbízott üzemeltetők némi nyereségességet mutassanak, vagyis alacsony adózású nyereséget termeljenek, csak az ezen általános érdekű feladatokhoz kapcsolódó terhek ellenére megtermelt nyereség társasági adó alóli mentességének az igazolására alkalmasak.

| (75) | Mindent összevetve a jachtkikötők autonóm rendszerére vonatkozó eltérő adórendszer létrehozására irányuló kérelem kapcsán a francia hatóságok már elismerték, hogy „a versenyszabályokra vonatkozó uniós szabályozás kizárja azt, hogy eltérő adóintézkedéseket engedélyezzenek bizonyos tevékenységek javára” (54). |
| --- | --- |

(75)

Mindent összevetve a jachtkikötők autonóm rendszerére vonatkozó eltérő adórendszer létrehozására irányuló kérelem kapcsán a francia hatóságok már elismerték, hogy „a versenyszabályokra vonatkozó uniós szabályozás kizárja azt, hogy eltérő adóintézkedéseket engedélyezzenek bizonyos tevékenységek javára” (54).

a versenyszabályokra vonatkozó uniós szabályozás kizárja azt, hogy eltérő adóintézkedéseket engedélyezzenek bizonyos tevékenységek javára

54

Indokoltság a rendszer jellege vagy általános felépítése alapján

Indokoltság a rendszer jellege vagy általános felépítése alapján

| (76) | A francia hatóságok megjegyzik, hogy az intézkedés több mint 70 éve a francia adórendszer szerves része, de az eltelt idő nem elegendő ahhoz, hogy az e rendszer rendes szabályaitól való eltérést a rendszer jellege és gazdasága miatt indokoltnak tekintsenek. Az eltelt idő indokolhatja viszont a létező támogatások esetében az eljárás alkalmazását (lásd alább). A Bizottság úgy véli egyébként, hogy a szóban forgó referenciarendszerből fakadó logika a nyereség megadóztatása. Ebből következik, hogy a kizárólag egy bizonyos vállalkozáskategóriába való tartozáson alapuló vagy csupán a törvény által elismert bizonyos jogalanyok esetében megadott adómentesség nem illeszkedik ebbe a logikába. |
| --- | --- |

(76)

A francia hatóságok megjegyzik, hogy az intézkedés több mint 70 éve a francia adórendszer szerves része, de az eltelt idő nem elegendő ahhoz, hogy az e rendszer rendes szabályaitól való eltérést a rendszer jellege és gazdasága miatt indokoltnak tekintsenek. Az eltelt idő indokolhatja viszont a létező támogatások esetében az eljárás alkalmazását (lásd alább). A Bizottság úgy véli egyébként, hogy a szóban forgó referenciarendszerből fakadó logika a nyereség megadóztatása. Ebből következik, hogy a kizárólag egy bizonyos vállalkozáskategóriába való tartozáson alapuló vagy csupán a törvény által elismert bizonyos jogalanyok esetében megadott adómentesség nem illeszkedik ebbe a logikába.

| (77) | Végül pedig, egyes érintett felek állításával kapcsolatban, mely szerint a kérdéses intézkedés nem eredményez
  „jellemző szakítást az egyenlőség elvével”
  , a Bizottság rámutat arra, hogy a francia jogban az, hogy egy intézkedés nem eredményez
  „jellemző szakítást az egyenlőség elvével”
  nem jelenti azt, hogy az intézkedés
  „közvetlenül a referenciarendszer alapelveiből vagy meghatározó elveiből fakad, vagy [...] a rendszer saját működéséhez és hatékonyságához szükséges rendszerből fakadó mechanizmusokból ered”
  (***) (55) az állami támogatásokról szóló jog értelmében. Amint az alkotmánytanács határozatából is kitűnik (56), a francia jogban az egyenlőség elvének a megítélése során figyelembe veszik az eltérő intézkedéssel elérni kívánt célokat, vagyis az adórendszeren kívüli általános érdekűcélokat, amelyek nem használhatók fel az adórendszer jellegével és gazdaságával történő igazolás szakaszában. Bár a rendszeren kívüli célokat esetleg figyelembe lehet venni egy támogatás összeegyeztethetőségének az értékelési szakaszában, ezekkel nem igazolható egy mentesség szelektív jellege és következésképpen az állami támogatás hiánya sem bizonyítható. Ráadásul az érintett felek által említett alkotmánytanácsi határozat nem a kikötők társasági adó alóli mentességére irányuló miniszteri határozatokra vonatkozik, hanem bizonyos sportegyesületek adómentességét megállapító jogszabályra, amelynek tényleges logikája eltér a társasági adó logikájától. |
| --- | --- |

(77)

Végül pedig, egyes érintett felek állításával kapcsolatban, mely szerint a kérdéses intézkedés nem eredményez
  „jellemző szakítást az egyenlőség elvével”
  , a Bizottság rámutat arra, hogy a francia jogban az, hogy egy intézkedés nem eredményez
  „jellemző szakítást az egyenlőség elvével”
  nem jelenti azt, hogy az intézkedés
  „közvetlenül a referenciarendszer alapelveiből vagy meghatározó elveiből fakad, vagy [...] a rendszer saját működéséhez és hatékonyságához szükséges rendszerből fakadó mechanizmusokból ered”
  (***) (55) az állami támogatásokról szóló jog értelmében. Amint az alkotmánytanács határozatából is kitűnik (56), a francia jogban az egyenlőség elvének a megítélése során figyelembe veszik az eltérő intézkedéssel elérni kívánt célokat, vagyis az adórendszeren kívüli általános érdekűcélokat, amelyek nem használhatók fel az adórendszer jellegével és gazdaságával történő igazolás szakaszában. Bár a rendszeren kívüli célokat esetleg figyelembe lehet venni egy támogatás összeegyeztethetőségének az értékelési szakaszában, ezekkel nem igazolható egy mentesség szelektív jellege és következésképpen az állami támogatás hiánya sem bizonyítható. Ráadásul az érintett felek által említett alkotmánytanácsi határozat nem a kikötők társasági adó alóli mentességére irányuló miniszteri határozatokra vonatkozik, hanem bizonyos sportegyesületek adómentességét megállapító jogszabályra, amelynek tényleges logikája eltér a társasági adó logikájától.

„jellemző szakítást az egyenlőség elvével”

„jellemző szakítást az egyenlőség elvével”

„közvetlenül a referenciarendszer alapelveiből vagy meghatározó elveiből fakad, vagy [...] a rendszer saját működéséhez és hatékonyságához szükséges rendszerből fakadó mechanizmusokból ered”

55

56

| (78) | A Bizottság tehát úgy véli, hogy a társasági adó alóli mentességet nem indokolja a francia adórendszer jellege és gazdasági természete. |
| --- | --- |

(78)

A Bizottság tehát úgy véli, hogy a társasági adó alóli mentességet nem indokolja a francia adórendszer jellege és gazdasági természete.

5.1.5.   A verseny torzítása és a kereskedelemre gyakorolt hatás

A verseny torzítása és a kereskedelemre gyakorolt hatás

| (79) | Ahhoz, hogy állami támogatásnak minősüljön az intézkedés, érintenie kell az uniós tagállamok közötti kereskedelmet és torzítania kell a versenyt, vagy a verseny torzításának a veszélyével kell járnia. E két feltétel szorosan összefügg. |
| --- | --- |

(79)

Ahhoz, hogy állami támogatásnak minősüljön az intézkedés, érintenie kell az uniós tagállamok közötti kereskedelmet és torzítania kell a versenyt, vagy a verseny torzításának a veszélyével kell járnia. E két feltétel szorosan összefügg.

| (80) | Amint erre a Bíróság az Eventech (57) ügyben hozott ítéletében emlékeztetett.






  „65. | [...] a Bíróság állandó ítélkezési gyakorlata szerint ahhoz, hogy valamely nemzeti intézkedést állami támogatásnak lehessen minősíteni, nem azt kell megállapítani, hogy a támogatásnak tényleges hatása van a tagállamok közötti kereskedelemre, és hogy a verseny ténylegesen torzult, hanem csak azt kell megvizsgálni, hogy e támogatás képes-e hatást gyakorolni a kereskedelemre, és torzítani a versenyt (Libert és társai ítélet, C-197/11 és C-203/11, EU:C:2013:288, 76. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat). |
| --- | --- | --- |

(80)

Amint erre a Bíróság az Eventech (57) ügyben hozott ítéletében emlékeztetett.

Eventech

57

„65.

[...] a Bíróság állandó ítélkezési gyakorlata szerint ahhoz, hogy valamely nemzeti intézkedést állami támogatásnak lehessen minősíteni, nem azt kell megállapítani, hogy a támogatásnak tényleges hatása van a tagállamok közötti kereskedelemre, és hogy a verseny ténylegesen torzult, hanem csak azt kell megvizsgálni, hogy e támogatás képes-e hatást gyakorolni a kereskedelemre, és torzítani a versenyt (Libert és társai ítélet, C-197/11 és C-203/11, EU:C:2013:288, 76. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).

| 66. | Különösen, ha a tagállam által nyújtott támogatás valamely vállalkozás helyzetét megerősíti a Közösségen belüli kereskedelemben versenytársaival szemben, a támogatást olyannak kell tekinteni, mint amely érinti az utóbbiakat (lásd ebben az értelemben: Libert és társai ítélet, EU:C:2013:288, 77. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat). |
| --- | --- |

66.

Különösen, ha a tagállam által nyújtott támogatás valamely vállalkozás helyzetét megerősíti a Közösségen belüli kereskedelemben versenytársaival szemben, a támogatást olyannak kell tekinteni, mint amely érinti az utóbbiakat (lásd ebben az értelemben: Libert és társai ítélet, EU:C:2013:288, 77. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).

| 67. | E tekintetben nem szükséges, hogy a kedvezményezett vállalkozások saját maguk részt vegyenek a tagállamok közötti kereskedelemben. Ha ugyanis valamely tagállam támogatást nyújt a vállalkozásoknak, a belső termelés szintje emiatt fennmaradhat vagy növekedhet, ami azzal a következménnyel jár, hogy a többi tagállamban letelepedett vállalkozásoknak az e tagállam piacára való belépési esélyei csökkennek (lásd ebben az értelemben: Libert és társai ítélet, EU:C:2013:288, 78. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat). |
| --- | --- |

67.

E tekintetben nem szükséges, hogy a kedvezményezett vállalkozások saját maguk részt vegyenek a tagállamok közötti kereskedelemben. Ha ugyanis valamely tagállam támogatást nyújt a vállalkozásoknak, a belső termelés szintje emiatt fennmaradhat vagy növekedhet, ami azzal a következménnyel jár, hogy a többi tagállamban letelepedett vállalkozásoknak az e tagállam piacára való belépési esélyei csökkennek (lásd ebben az értelemben: Libert és társai ítélet, EU:C:2013:288, 78. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).

| 68. | Emellett a Bíróság ítélkezési gyakorlata szerint nincsen olyan határérték vagy hányad, amely alatt úgy lehet tekinteni, hogy a tagállamok közötti kereskedelem nem érintett. Ugyanis az, hogy valamely támogatás viszonylag jelentéktelen, vagy a kedvezményezett vállalkozás viszonylag kicsi, nem zárja ki eleve a tagállamok közötti kereskedelem érintettségét (Altmark Trans és Regierungspräsidium Magdeburg ítélet, C-280/00, EU:C:2003:415, 81. pont). |
| --- | --- |

68.

Emellett a Bíróság ítélkezési gyakorlata szerint nincsen olyan határérték vagy hányad, amely alatt úgy lehet tekinteni, hogy a tagállamok közötti kereskedelem nem érintett. Ugyanis az, hogy valamely támogatás viszonylag jelentéktelen, vagy a kedvezményezett vállalkozás viszonylag kicsi, nem zárja ki eleve a tagállamok közötti kereskedelem érintettségét (Altmark Trans és Regierungspräsidium Magdeburg ítélet, C-280/00, EU:C:2003:415, 81. pont).

| 69. | Így azon feltétel, mely szerint a támogatásnak a tagállamok közötti kereskedelmet érintenie kell, nem függ a közlekedési szolgáltatások helyi vagy regionális természetétől vagy az érintett tevékenységi kör fontosságától (Altmark Trans és Regierungspräsidium Magdeburg ítélet, EU:C:2003:415, 82. pont).” |
| --- | --- |

69.

Így azon feltétel, mely szerint a támogatásnak a tagállamok közötti kereskedelmet érintenie kell, nem függ a közlekedési szolgáltatások helyi vagy regionális természetétől vagy az érintett tevékenységi kör fontosságától (Altmark Trans és Regierungspräsidium Magdeburg ítélet, EU:C:2003:415, 82. pont).”

| (81) | A Wam (58) ítéletben a következőket hangsúlyozta:






  „53. | [...] az a körülmény, hogy valamely gazdasági ágazatot közösségi szinten liberalizálnak, eleget tesz annak a feltételnek, hogy a támogatásnak tényleges vagy potenciális hatással kell járnia a versenyre, illetve a tagállamok közötti kereskedelemre (a fent hivatkozott Cassa di Risparmio di Firenze és társai ügyben hozott ítélet 142. pontja és az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat). |
| --- | --- | --- |

(81)

A Wam (58) ítéletben a következőket hangsúlyozta:

Wam

58

„53.

[...] az a körülmény, hogy valamely gazdasági ágazatot közösségi szinten liberalizálnak, eleget tesz annak a feltételnek, hogy a támogatásnak tényleges vagy potenciális hatással kell járnia a versenyre, illetve a tagállamok közötti kereskedelemre (a fent hivatkozott Cassa di Risparmio di Firenze és társai ügyben hozott ítélet 142. pontja és az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).

| 54. | A verseny torzítására vonatkozó feltétellel kapcsolatban emlékeztetni kell arra, hogy azok a támogatások, amelyek a vállalkozás által rendes tevékenysége vagy mindennapos üzletvezetése keretében általában viselendő költségek csökkentésére irányulnak, főszabály szerint torzítják a verseny feltételeit (a C1-56/98. sz., Németország kontra Bizottság ügyben 2000. szeptember 19-én hozott ítélet [EBHT 2000., I-6857. o.] 30. pontja, valamint a fent hivatkozott Heiser-ügyben hozott ítélet 55. pontja).” |
| --- | --- |

54.

A verseny torzítására vonatkozó feltétellel kapcsolatban emlékeztetni kell arra, hogy azok a támogatások, amelyek a vállalkozás által rendes tevékenysége vagy mindennapos üzletvezetése keretében általában viselendő költségek csökkentésére irányulnak, főszabály szerint torzítják a verseny feltételeit (a C1-56/98. sz., Németország kontra Bizottság ügyben 2000. szeptember 19-én hozott ítélet [EBHT 2000., I-6857. o.] 30. pontja, valamint a fent hivatkozott Heiser-ügyben hozott ítélet 55. pontja).”

| (82) | Vagyis jelen esetben az érintett kikötők a számukra nyújtott adóelőny révén mentesülnek egy olyan általános teher alól, amelyet rendes esetben viselniük kellene. Ez az előny jellegénél fogva előnyben részesíti őket azokkal a francia kikötőkkel és más tagállami kikötőkkel szemben, amelyek nem élvezik ezt a mentességet. Ily módon befolyásolhatja a közösségen belüli kereskedelmet és torzíthatja a versenyt. |
| --- | --- |

(82)

Vagyis jelen esetben az érintett kikötők a számukra nyújtott adóelőny révén mentesülnek egy olyan általános teher alól, amelyet rendes esetben viselniük kellene. Ez az előny jellegénél fogva előnyben részesíti őket azokkal a francia kikötőkkel és más tagállami kikötőkkel szemben, amelyek nem élvezik ezt a mentességet. Ily módon befolyásolhatja a közösségen belüli kereskedelmet és torzíthatja a versenyt.

| (83) | A kikötői ágazatban van verseny, a szállítás sajátos jellege és jellemzői, nevezetesen a tengeri és a belvízi utak alakítják. Noha úgy vehető, hogy a kikötők törvényes monopóliumot élveznek az általuk üzemeltetett kikötőn belül nyújtott szolgáltatások terén, az általuk nyújtott szállítási szolgáltatások, legalábbis bizonyos mértékig versenyeznek a más kikötők által vagy más kikötőkben nyújtott illetve más szállítási szolgáltatók által nyújtott szállítási szolgáltatásokkal mind Franciaországban (59), mind pedig más tagállamokban. |
| --- | --- |

(83)

A kikötői ágazatban van verseny, a szállítás sajátos jellege és jellemzői, nevezetesen a tengeri és a belvízi utak alakítják. Noha úgy vehető, hogy a kikötők törvényes monopóliumot élveznek az általuk üzemeltetett kikötőn belül nyújtott szolgáltatások terén, az általuk nyújtott szállítási szolgáltatások, legalábbis bizonyos mértékig versenyeznek a más kikötők által vagy más kikötőkben nyújtott illetve más szállítási szolgáltatók által nyújtott szállítási szolgáltatásokkal mind Franciaországban (59), mind pedig más tagállamokban.

59

| (84) | Ily módon, az érintett felekkel a kikötői területre vonatkozó rendelettervezetről folytatott nyilvános konzultációban
  „minden részes fél hangsúlyozta, hogy stabil és egyenlő feltételek szükségesek [...] az Unióban a” kikötők közötti „versenyben [...]”
   (60). Ugyanígy, a kikötők és különösen a belvízi kikötők és a vízi úton történő szállítás általában, amelynek a láncszemét alkotják, más szállítási formákkal versenyhelyzetben vannak. Amennyiben van vagy lehet más megoldás az áruk eljuttatására a tengeren túli régiókba, az intézkedés az anyaország kontinensen fekvő területeitől vagy más európai kikötőktől távol található kikötők is eredményezhetnek versenytorzulást és hatással lehetnek a tagállamok közötti kereskedelemre. |
| --- | --- |

(84)

Ily módon, az érintett felekkel a kikötői területre vonatkozó rendelettervezetről folytatott nyilvános konzultációban
  „minden részes fél hangsúlyozta, hogy stabil és egyenlő feltételek szükségesek [...] az Unióban a” kikötők közötti „versenyben [...]”
   (60). Ugyanígy, a kikötők és különösen a belvízi kikötők és a vízi úton történő szállítás általában, amelynek a láncszemét alkotják, más szállítási formákkal versenyhelyzetben vannak. Amennyiben van vagy lehet más megoldás az áruk eljuttatására a tengeren túli régiókba, az intézkedés az anyaország kontinensen fekvő területeitől vagy más európai kikötőktől távol található kikötők is eredményezhetnek versenytorzulást és hatással lehetnek a tagállamok közötti kereskedelemre.

„minden részes fél hangsúlyozta, hogy stabil és egyenlő feltételek szükségesek [...] az Unióban a” kikötők közötti „versenyben [...]”

60

| (85) | Noha igaz, hogy egy kikötő vonzerejét több paraméterrel mérik, nevezetesen a kikötői területtel való kapcsolódásaival (61), a kikötők által nyújtott szolgáltatások ára (kikötői adók és a hajózási vállalkozók által fizetett más díjak) a kikötők versenyképességének az egyik eleme (62). A francia hatóságok és egyes érintett felek állításával ellentétben az a tény, hogy ez az elem többé-kevésbé fontos a kikötők versenyképességének a többi eleméhez képest nem eredményezi azt a következtetést, hogy a kérdéses intézkedés nem befolyásolja a versenyt, mert az intézkedés befolyásolhatja a kikötők által alkalmazott árakat, és ha minden egyéb azonos, ez az ár meghatározó szerepet játszik abban, hogy a hajózási vállalkozók melyik útvonalat, melyik logisztikai megoldást választják az egyik vagy a másik kikötőben. |
| --- | --- |

(85)

Noha igaz, hogy egy kikötő vonzerejét több paraméterrel mérik, nevezetesen a kikötői területtel való kapcsolódásaival (61), a kikötők által nyújtott szolgáltatások ára (kikötői adók és a hajózási vállalkozók által fizetett más díjak) a kikötők versenyképességének az egyik eleme (62). A francia hatóságok és egyes érintett felek állításával ellentétben az a tény, hogy ez az elem többé-kevésbé fontos a kikötők versenyképességének a többi eleméhez képest nem eredményezi azt a következtetést, hogy a kérdéses intézkedés nem befolyásolja a versenyt, mert az intézkedés befolyásolhatja a kikötők által alkalmazott árakat, és ha minden egyéb azonos, ez az ár meghatározó szerepet játszik abban, hogy a hajózási vállalkozók melyik útvonalat, melyik logisztikai megoldást választják az egyik vagy a másik kikötőben.

61

62

| (86) | Egyébként rá kell mutatni arra, hogy az európai kikötők is versenyeznek azoknak a szereplőknek (vagy koncessziósoknak) a vonzásában, akik a hajózási vállalkozóknak bizonyos kikötői szolgáltatásokat nyújtanak, amikor a kikötői hatóság nem biztosítja közvetlenül ezeket a szolgáltatásokat. A területek és infrastruktúrák (kikötői eszközök) rendelkezésre bocsátásáért a kikötők által a koncessziósoktól kért díj mértéke is szerepet játszik abban, hogy melyik kikötőben telepszenek le inkább és milyen beruházásokat választanak a koncessziósok. Nagyobb általánosságban a kikötők más gazdasági szereplőkkel versenyeznek a finanszírozási és befektetési piacon; ha minden egyéb azonos, az intézkedés révén a kikötők előnyhöz jutnak a befektetőknél olyan más szereplőkkel szemben, akik nem kedvezményezettjei az intézkedésnek (érdekesebb beruházást képviselnek). |
| --- | --- |

(86)

Egyébként rá kell mutatni arra, hogy az európai kikötők is versenyeznek azoknak a szereplőknek (vagy koncessziósoknak) a vonzásában, akik a hajózási vállalkozóknak bizonyos kikötői szolgáltatásokat nyújtanak, amikor a kikötői hatóság nem biztosítja közvetlenül ezeket a szolgáltatásokat. A területek és infrastruktúrák (kikötői eszközök) rendelkezésre bocsátásáért a kikötők által a koncessziósoktól kért díj mértéke is szerepet játszik abban, hogy melyik kikötőben telepszenek le inkább és milyen beruházásokat választanak a koncessziósok. Nagyobb általánosságban a kikötők más gazdasági szereplőkkel versenyeznek a finanszírozási és befektetési piacon; ha minden egyéb azonos, az intézkedés révén a kikötők előnyhöz jutnak a befektetőknél olyan más szereplőkkel szemben, akik nem kedvezményezettjei az intézkedésnek (érdekesebb beruházást képviselnek).

| (87) | Továbbá, mivel a kérdéses intézkedés méretüket, földrajzi helyzetüket, típusukat (belvízi kikötő, tengeri kikötő) illetve tevékenységeiket tekintve nagyon eltérő kikötőkre alkalmazandó támogatási programnak minősül, annak megállapításához, hogy a vizsgált intézkedés állami támogatás nem szükséges bizonyítani egyenként, hogy az említett intézkedés minden egyes kikötő esetében versenytorzító hatású és befolyásolja a kereskedelmet. |
| --- | --- |

(87)

Továbbá, mivel a kérdéses intézkedés méretüket, földrajzi helyzetüket, típusukat (belvízi kikötő, tengeri kikötő) illetve tevékenységeiket tekintve nagyon eltérő kikötőkre alkalmazandó támogatási programnak minősül, annak megállapításához, hogy a vizsgált intézkedés állami támogatás nem szükséges bizonyítani egyenként, hogy az említett intézkedés minden egyes kikötő esetében versenytorzító hatású és befolyásolja a kereskedelmet.

| (88) | E tekintetben elég megjegyezni azt, hogy a francia hatóságok és az érintett felek elfogadják, hogy egyes nagy tengeri kikötők, például Le Havre, Rouen vagy Marseille kikötői az Európai Unió más kikötőivel versenyben állnak, olyannyira, hogy az intézkedés kihat a kereskedelemre és befolyásolja a kereskedelmi forgalmat. A rotterdami kikötő megjegyzései is ilyen értelműek. |
| --- | --- |

(88)

E tekintetben elég megjegyezni azt, hogy a francia hatóságok és az érintett felek elfogadják, hogy egyes nagy tengeri kikötők, például Le Havre, Rouen vagy Marseille kikötői az Európai Unió más kikötőivel versenyben állnak, olyannyira, hogy az intézkedés kihat a kereskedelemre és befolyásolja a kereskedelmi forgalmat. A rotterdami kikötő megjegyzései is ilyen értelműek.

| (89) | Egyébként az az állítás, mely szerint az állami támogatásokhoz hasonló intézkedések léteznek más tagállamokban és a Bizottság viselkedése ezekkel az esetleges intézkedésekkel kapcsolatban nem befolyásolják az érintett intézkedés állami támogatásnak minősülését (63), mivel a francia kikötők társasági adó alóli mentességének az a következménye, hogy ahhoz a referenciahelyzethez képest, amelyben a társasági adózás rendes feltételei szerint kellene adózniuk, kedvezőbb versenyhelyzetbe kerülnek (64). Hasonlóképpen, a tagállamokban alkalmazott társasági adók mértékének eltérése csak következménye annak, hogy a tagállamok közvetlen adórendszereinek az összehangolása nem történt meg és csak a tagállamok önálló döntéseit tükrözi az adófizetőknek nyújtott bizonyos szolgáltatások vagy egy bizonyos szolgáltatási szint finanszírozása terén. |
| --- | --- |

(89)

Egyébként az az állítás, mely szerint az állami támogatásokhoz hasonló intézkedések léteznek más tagállamokban és a Bizottság viselkedése ezekkel az esetleges intézkedésekkel kapcsolatban nem befolyásolják az érintett intézkedés állami támogatásnak minősülését (63), mivel a francia kikötők társasági adó alóli mentességének az a következménye, hogy ahhoz a referenciahelyzethez képest, amelyben a társasági adózás rendes feltételei szerint kellene adózniuk, kedvezőbb versenyhelyzetbe kerülnek (64). Hasonlóképpen, a tagállamokban alkalmazott társasági adók mértékének eltérése csak következménye annak, hogy a tagállamok közvetlen adórendszereinek az összehangolása nem történt meg és csak a tagállamok önálló döntéseit tükrözi az adófizetőknek nyújtott bizonyos szolgáltatások vagy egy bizonyos szolgáltatási szint finanszírozása terén.

63

64

| (90) | Mindent egybevetve a versenytorzítás mértékének vagy a kereskedelemre gyakorolt hatásnak nem kell jelentősnek vagy lényegesnek lennie. Ily módon az az állítás, mely szerint a versenynek kitett áruforgalom nem jelentős, távolról sem mutatja ki a versenytorzító hatás hiányát, éppen azt bizonyítja inkább, hogy többé-kevésbé intenzív versenykapcsolat van a francia kikötők és más uniós kikötők között. Hasonlóképpen, az a tény, hogy a kis francia kikötők összesített tevékenysége az Unió teljes forgalmának csupán 1 %-át teszi ki, nem jelenti azt, hogy egy vagy több releváns piacon a piaci részesedésük a versenytorzító hatások elemzése esetén ugyanilyen nagyságrendű. A francia hatóságok és az érintett felek által említett 2016. április 11-i határozat pedig egy beruházási támogatásra irányuló intézkedés összeegyeztethetőségére vonatkozik, ami egyben annak elismerését is jelenti, hogy a kérdéses intézkedés kihat a tagállamok közötti versenyre és kereskedelemre. |
| --- | --- |

(90)

Mindent egybevetve a versenytorzítás mértékének vagy a kereskedelemre gyakorolt hatásnak nem kell jelentősnek vagy lényegesnek lennie. Ily módon az az állítás, mely szerint a versenynek kitett áruforgalom nem jelentős, távolról sem mutatja ki a versenytorzító hatás hiányát, éppen azt bizonyítja inkább, hogy többé-kevésbé intenzív versenykapcsolat van a francia kikötők és más uniós kikötők között. Hasonlóképpen, az a tény, hogy a kis francia kikötők összesített tevékenysége az Unió teljes forgalmának csupán 1 %-át teszi ki, nem jelenti azt, hogy egy vagy több releváns piacon a piaci részesedésük a versenytorzító hatások elemzése esetén ugyanilyen nagyságrendű. A francia hatóságok és az érintett felek által említett 2016. április 11-i határozat pedig egy beruházási támogatásra irányuló intézkedés összeegyeztethetőségére vonatkozik, ami egyben annak elismerését is jelenti, hogy a kérdéses intézkedés kihat a tagállamok közötti versenyre és kereskedelemre.

az Unió teljes forgalmának

egy vagy több releváns piacon

| (91) | Továbbá, bár a „kis kikötők” Franciaország meghatározása szerint (65) az Unió forgalmának csupán kis hányadát teszik ki, az a tény, hogy a kedvezményezett vállalkozás szerény méretű, önmagában nem zárja ki, hogy a belső piacon fennáll a versenytorzulás vagy e torzulás veszélye, nevezetesen akkor, amikor a kedvezményezettek tevékenysége határ menti területeken található. A Bayonne Pays Basque kereskedelmi és iparkamara, a bayonne-i kereskedelmi kikötő és a Saint-Jean-de-Luz/Ciboure halászkikötő koncessziósa (a Franciaország által javasolt definíció a „kis kikötők”) észrevételei jól mutatják egyébként azt a nézetet, mely szerint e határhoz közeli kikötők tényleges határon átnyúló versenynek vannak kitéve (66). Bár a Bizottság elismeri, hogy bizonyos esetekben (67) egy kedvezményt nyújtó intézkedés előfordulhat, hogy nincs hatással a tagállamok közötti kereskedelemre, azonban ehhez nem csupán a kedvezményezett vállalkozás méretét, hanem több kritérium egyenként történő értékelését is alapul kell venni (68). |
| --- | --- |

(91)

Továbbá, bár a „kis kikötők” Franciaország meghatározása szerint (65) az Unió forgalmának csupán kis hányadát teszik ki, az a tény, hogy a kedvezményezett vállalkozás szerény méretű, önmagában nem zárja ki, hogy a belső piacon fennáll a versenytorzulás vagy e torzulás veszélye, nevezetesen akkor, amikor a kedvezményezettek tevékenysége határ menti területeken található. A Bayonne Pays Basque kereskedelmi és iparkamara, a bayonne-i kereskedelmi kikötő és a Saint-Jean-de-Luz/Ciboure halászkikötő koncessziósa (a Franciaország által javasolt definíció a „kis kikötők”) észrevételei jól mutatják egyébként azt a nézetet, mely szerint e határhoz közeli kikötők tényleges határon átnyúló versenynek vannak kitéve (66). Bár a Bizottság elismeri, hogy bizonyos esetekben (67) egy kedvezményt nyújtó intézkedés előfordulhat, hogy nincs hatással a tagállamok közötti kereskedelemre, azonban ehhez nem csupán a kedvezményezett vállalkozás méretét, hanem több kritérium egyenként történő értékelését is alapul kell venni (68).

65

66

67

68

| (92) | A Bizottság nem zárja ki azt, hogy egyes kikötők, amelyek megfelelnek a döntéshozatali gyakorlatában meghatározott feltételeknek, sajátos helyzetében a kérdéses intézkedés úgy tekinthető, hogy nem gyakorol hatást a kereskedelemre. |
| --- | --- |

(92)

A Bizottság nem zárja ki azt, hogy egyes kikötők, amelyek megfelelnek a döntéshozatali gyakorlatában meghatározott feltételeknek, sajátos helyzetében a kérdéses intézkedés úgy tekinthető, hogy nem gyakorol hatást a kereskedelemre.

| (93) | Mindazonáltal az előzőekben bemutatott módszeresebb okok miatt a vizsgált intézkedés, mint az 1942. és 1943. évi miniszteri határozatokban említett valamennyi kedvezményezett számára a társasági adó hatálya alól mentességet biztosító rendszer kihat az Unió belső kereskedelmére és torzítja, vagy torzíthatja a versenyt. |
| --- | --- |

(93)

Mindazonáltal az előzőekben bemutatott módszeresebb okok miatt a vizsgált intézkedés, mint az 1942. és 1943. évi miniszteri határozatokban említett valamennyi kedvezményezett számára a társasági adó hatálya alól mentességet biztosító rendszer kihat az Unió belső kereskedelmére és torzítja, vagy torzíthatja a versenyt.

5.1.6.   Következtetés

Következtetés

| (94) | Következésképpen a Bizottság megállapítja, hogy az autonóm kikötők, amelyek egy része nagy tengeri kikötő lett, a tengeri kereskedelmi kamarák, a kikötői létesítményeket kezelő kereskedelmi és iparkamarák, a tengeri kikötőkben található állami köztulajdonú eszközök helyhatósági kezelői, valamint azok a vállalkozások, amelyek ezen eszközök üzemeltetése céljából a helyükbe léptek társasági adó alóli mentessége állami támogatásnak minősül az EUMSZ 107. cikkének (1) bekezdése értelmében. |
| --- | --- |

(94)

Következésképpen a Bizottság megállapítja, hogy az autonóm kikötők, amelyek egy része nagy tengeri kikötő lett, a tengeri kereskedelmi kamarák, a kikötői létesítményeket kezelő kereskedelmi és iparkamarák, a tengeri kikötőkben található állami köztulajdonú eszközök helyhatósági kezelői, valamint azok a vállalkozások, amelyek ezen eszközök üzemeltetése céljából a helyükbe léptek társasági adó alóli mentessége állami támogatásnak minősül az EUMSZ 107. cikkének (1) bekezdése értelmében.

5.2.   Az intézkedés összeegyeztethetősége a belső piaccal

Az intézkedés összeegyeztethetősége a belső piaccal

| (95) | Az érintett tagállamnak kell bizonyítania azt, hogy az állami támogatásra irányuló intézkedések a belső piaccal összeegyeztethetőnek tekinthetők. Bár a francia hatóságok az intézkedés összeegyeztethetőségének alapjaként egyrészt csak a kikötők által biztosított egyes feladatok ellentételezésének egy részét említik, amely az EUMSZ 106. cikkének (2) bekezdésével függ össze, továbbá másrészt az EUMSZ 107. cikke, (3) bekezdésének a) pontjával, egyes érintett felek az EUMSZ 93. cikkét (a szállítás összehangolása) és 107 cikke (3) bekezdésének b) pontját (európai érdekű jelentős projektek) is említik. |
| --- | --- |

(95)

Az érintett tagállamnak kell bizonyítania azt, hogy az állami támogatásra irányuló intézkedések a belső piaccal összeegyeztethetőnek tekinthetők. Bár a francia hatóságok az intézkedés összeegyeztethetőségének alapjaként egyrészt csak a kikötők által biztosított egyes feladatok ellentételezésének egy részét említik, amely az EUMSZ 106. cikkének (2) bekezdésével függ össze, továbbá másrészt az EUMSZ 107. cikke, (3) bekezdésének a) pontjával, egyes érintett felek az EUMSZ 93. cikkét (a szállítás összehangolása) és 107 cikke (3) bekezdésének b) pontját (európai érdekű jelentős projektek) is említik.

| (96) | Először is az EUMSZ 106. cikkének (2) bekezdése úgy rendelkezik, hogy a közszolgálati feladatok gyakorlásának a kompenzációja a belső piaccal összeegyeztethetőnek nyilvánítható, ha megfelel bizonyos feltételeknek (69). E tekintetben y francia hatóságok és egyes érintett felek úgy vélik, hogy a kérdéses intézkedés a belső piaccal összeegyeztethető, mert segítségével kompenzálhatók a kikötők által ellátott, közhatalmi feladatkörbe tartozó bizonyos feladatok. A Bizottság megjegyzi ugyanakkor, hogy a kérdéses intézkedés, amely a megtermelt nyereséghez kapcsolja a támogatás összegét, nem kapcsolódik és nem korlátozódik a közszolgálati feladatok nettó költségeire (70). Nem alapul az e feladatok ellátásához az intézkedés kedvezményezettjeinek adott egyértelmű felhatalmazáson sem (71). Következésképpen az intézkedés nem tekinthető a belső piaccal összeegyeztethető, közszolgálati feladat kompenzációjának és nem egyeztethető össze az EUMSZ 106. cikkének (2) bekezdése alapján. |
| --- | --- |

(96)

Először is az EUMSZ 106. cikkének (2) bekezdése úgy rendelkezik, hogy a közszolgálati feladatok gyakorlásának a kompenzációja a belső piaccal összeegyeztethetőnek nyilvánítható, ha megfelel bizonyos feltételeknek (69). E tekintetben y francia hatóságok és egyes érintett felek úgy vélik, hogy a kérdéses intézkedés a belső piaccal összeegyeztethető, mert segítségével kompenzálhatók a kikötők által ellátott, közhatalmi feladatkörbe tartozó bizonyos feladatok. A Bizottság megjegyzi ugyanakkor, hogy a kérdéses intézkedés, amely a megtermelt nyereséghez kapcsolja a támogatás összegét, nem kapcsolódik és nem korlátozódik a közszolgálati feladatok nettó költségeire (70). Nem alapul az e feladatok ellátásához az intézkedés kedvezményezettjeinek adott egyértelmű felhatalmazáson sem (71). Következésképpen az intézkedés nem tekinthető a belső piaccal összeegyeztethető, közszolgálati feladat kompenzációjának és nem egyeztethető össze az EUMSZ 106. cikkének (2) bekezdése alapján.

69

70

71

| (97) | Másodszor, az EUMSZ 93. cikke kimondja, hogy azok a támogatások, amelyek a szállítás összehangolására irányuló igényeket elégítik ki, vagy a közszolgálat fogalmából eredő bizonyos feladatok megtérítését takarják, szintén összeegyeztethetőnek tekinthetők a belső piaccal. Bár amint a francia belvízi kikötők kezelőinek a képviselői hangsúlyozzák, a belvízi kikötők fontos szerepet játszanak a multimodális szállítás fejlődésében, nem minden kikötői beruházás tartozik az EUMSZ 93. cikkének a hatálya alá, mivel az a szállítás összehangolására irányuló igények kielégítésére szorítkozik. Mindent összevetve, a társasági adó alóli mentesség nem beruházási támogatás, hanem a beruházás működésének nem célzott támogatása. Az intézkedés azokat a vállalkozásokat támogatja, amelyek a legtöbb profitot termelik, és így többlet profitot tudnak felhalmozni és ily módon beruházásokat tudnak finanszírozni. Az intézkedés az előzőekben leírtak szerint nem célozza a közszolgálat fogalmába tartozó bizonyos feladatok ellátásnak az ellentételezését sem. Egyébként a tisztán adómentességből származó előny nem korlátozódik a szállítás összehangolásához szükséges összegre, sem pedig a közszolgálat fogalmába tartozó bizonyos feladatok megtérítésére, és következésképpen nem biztosítja az arányosság elvének a betartását. Nincsen egyértelműen meghatározott ösztönző ereje sem, mert a mentesség jobban támogatja legnyereségesebb kikötőket, amelyek a legtöbb eszközzel rendelkeznek, és legkevésbé van szükségük ösztönzőkre. Ezért az EUMSZ 93. cikke nem alkalmazható. |
| --- | --- |

(97)

Másodszor, az EUMSZ 93. cikke kimondja, hogy azok a támogatások, amelyek a szállítás összehangolására irányuló igényeket elégítik ki, vagy a közszolgálat fogalmából eredő bizonyos feladatok megtérítését takarják, szintén összeegyeztethetőnek tekinthetők a belső piaccal. Bár amint a francia belvízi kikötők kezelőinek a képviselői hangsúlyozzák, a belvízi kikötők fontos szerepet játszanak a multimodális szállítás fejlődésében, nem minden kikötői beruházás tartozik az EUMSZ 93. cikkének a hatálya alá, mivel az a szállítás összehangolására irányuló igények kielégítésére szorítkozik. Mindent összevetve, a társasági adó alóli mentesség nem beruházási támogatás, hanem a beruházás működésének nem célzott támogatása. Az intézkedés azokat a vállalkozásokat támogatja, amelyek a legtöbb profitot termelik, és így többlet profitot tudnak felhalmozni és ily módon beruházásokat tudnak finanszírozni. Az intézkedés az előzőekben leírtak szerint nem célozza a közszolgálat fogalmába tartozó bizonyos feladatok ellátásnak az ellentételezését sem. Egyébként a tisztán adómentességből származó előny nem korlátozódik a szállítás összehangolásához szükséges összegre, sem pedig a közszolgálat fogalmába tartozó bizonyos feladatok megtérítésére, és következésképpen nem biztosítja az arányosság elvének a betartását. Nincsen egyértelműen meghatározott ösztönző ereje sem, mert a mentesség jobban támogatja legnyereségesebb kikötőket, amelyek a legtöbb eszközzel rendelkeznek, és legkevésbé van szükségük ösztönzőkre. Ezért az EUMSZ 93. cikke nem alkalmazható.

| (98) | Továbbá az EUMSZ 107. cikke (3) bekezdésének b) pontja szerint a belső piaccal összeegyeztethetőnek nyilváníthatók az európai közérdeket képviselő jelentős projekt megvalósításának előmozdítására nyújtott támogatások is. Ezzel kapcsolatban a francia belső kikötők kezelőinek képviselői úgy gondolják, hogy a társasági adó alóli mentesség általában véve e cikk hatálya alá tartozik. Az előzőekben leírtakkal azonos okokból ez az érvelés azonban nem fogadható el. A kérdéses intézkedés nem egy jelentős, európai érdekű projekt megvalósítására irányul és nem arányos egy ilyen projekt költségeihez képest. Olyan előnyről van szó, amely a kikötőknek a csupán nyereségtermelés alapján biztosított, az, hogy európai érdekű nagy projekthez járulnak hozzá e tekintetben közömbös. |
| --- | --- |

(98)

Továbbá az EUMSZ 107. cikke (3) bekezdésének b) pontja szerint a belső piaccal összeegyeztethetőnek nyilváníthatók az európai közérdeket képviselő jelentős projekt megvalósításának előmozdítására nyújtott támogatások is. Ezzel kapcsolatban a francia belső kikötők kezelőinek képviselői úgy gondolják, hogy a társasági adó alóli mentesség általában véve e cikk hatálya alá tartozik. Az előzőekben leírtakkal azonos okokból ez az érvelés azonban nem fogadható el. A kérdéses intézkedés nem egy jelentős, európai érdekű projekt megvalósítására irányul és nem arányos egy ilyen projekt költségeihez képest. Olyan előnyről van szó, amely a kikötőknek a csupán nyereségtermelés alapján biztosított, az, hogy európai érdekű nagy projekthez járulnak hozzá e tekintetben közömbös.

| (99) | Negyedszer, az EUMSZ 107. cikke (3) bekezdésének a) pontja szerint a belső piaccal összeegyeztethetőnek tekinthetők azok a támogatások, amelyek célja „az EUMSZ 349. cikkében meghatározott régiók [...] gazdasági fejlődése strukturális, gazdasági és szociális helyzetük figyelembevételével”. E rendelkezést idézik a francia hatóságok és több tengeren túli érintett fél a tengeren túl található kikötők vonatkozásában. Ugyanakkor a szóban forgó intézkedés nem a kérdéses régiókra irányul. |
| --- | --- |

(99)

Negyedszer, az EUMSZ 107. cikke (3) bekezdésének a) pontja szerint a belső piaccal összeegyeztethetőnek tekinthetők azok a támogatások, amelyek célja „az EUMSZ 349. cikkében meghatározott régiók [...] gazdasági fejlődése strukturális, gazdasági és szociális helyzetük figyelembevételével”. E rendelkezést idézik a francia hatóságok és több tengeren túli érintett fél a tengeren túl található kikötők vonatkozásában. Ugyanakkor a szóban forgó intézkedés nem a kérdéses régiókra irányul.

az EUMSZ 349. cikkében meghatározott régiók [...] gazdasági fejlődése strukturális, gazdasági és szociális helyzetük figyelembevételével

| (100) | Bár az intézkedés csak az EUMSZ 349. cikkében meghatározott régiókban található kikötőknek nyújtott előnyt, nem célja sem e régiók gazdasági fejlesztése sem pedig kedvezőtlen strukturális helyzetük kompenzálása, mivel egy bizonyos szállítási ágazati vállalkozástípusnak nyújtott ágazati előnyre szorítkozik, függetlenül e vállalkozások tevékenységétől. Franciaország nem bizonyítja azt, hogy az intézkedésnek hatása van a behozott áruk költségére és e tekintetben megjegyzendő, hogy bizonyos tengeren túli kikötők nyereséget termelnek, osztalékot fizetnek az államnak (72), így tehát a priori árréssel rendelkeznek a kikötői adók összegének a csökkentéséhez, amennyiben ezek az adók hátrányt jelentenek az érintett régiók gazdasági fejlődése szempontjából; ily módon a társasági adó alóli mentesség különböző pénzmozgásokat befolyásolhat (nevezetesen az osztalékokat) és nem feltétlenül a behozott áruk költségét. Franciaország e tekintetben csak azt tartja fenn, hogy a kikötők rendkívül hátrányos helyzetben vannak a 349. cikkben meghatározott régiókban található más vállalkozásokhoz képest. Az intézkedés jellege és működése (bizonyos vállalkozások számára fenntartott előny a tevékenységeik figyelembevétele nélkül, inkább a megtermelt nyereséggel, mint az igényekkel arányos és nem korlátozódik egy jól meghatározott célra, amelynek hatása pénzügyi ösztönzéssel járna) egyértelműen ellentétes az érintett felek által említett és a Bizottság által elfogadott adótámogatási eszközökkel. A beruházási adótámogatás vagy a nulla kulcsos héa olyan általános intézkedések, amelyek hatálya megkülönböztetés nélkül kiterjed az EUMSZ 349. cikkében meghatározott régiókban található valamennyi vállalkozásra. |
| --- | --- |

(100)

Bár az intézkedés csak az EUMSZ 349. cikkében meghatározott régiókban található kikötőknek nyújtott előnyt, nem célja sem e régiók gazdasági fejlesztése sem pedig kedvezőtlen strukturális helyzetük kompenzálása, mivel egy bizonyos szállítási ágazati vállalkozástípusnak nyújtott ágazati előnyre szorítkozik, függetlenül e vállalkozások tevékenységétől. Franciaország nem bizonyítja azt, hogy az intézkedésnek hatása van a behozott áruk költségére és e tekintetben megjegyzendő, hogy bizonyos tengeren túli kikötők nyereséget termelnek, osztalékot fizetnek az államnak (72), így tehát a priori árréssel rendelkeznek a kikötői adók összegének a csökkentéséhez, amennyiben ezek az adók hátrányt jelentenek az érintett régiók gazdasági fejlődése szempontjából; ily módon a társasági adó alóli mentesség különböző pénzmozgásokat befolyásolhat (nevezetesen az osztalékokat) és nem feltétlenül a behozott áruk költségét. Franciaország e tekintetben csak azt tartja fenn, hogy a kikötők rendkívül hátrányos helyzetben vannak a 349. cikkben meghatározott régiókban található más vállalkozásokhoz képest. Az intézkedés jellege és működése (bizonyos vállalkozások számára fenntartott előny a tevékenységeik figyelembevétele nélkül, inkább a megtermelt nyereséggel, mint az igényekkel arányos és nem korlátozódik egy jól meghatározott célra, amelynek hatása pénzügyi ösztönzéssel járna) egyértelműen ellentétes az érintett felek által említett és a Bizottság által elfogadott adótámogatási eszközökkel. A beruházási adótámogatás vagy a nulla kulcsos héa olyan általános intézkedések, amelyek hatálya megkülönböztetés nélkül kiterjed az EUMSZ 349. cikkében meghatározott régiókban található valamennyi vállalkozásra.

72

a priori

| (101) | Továbbá, Guadeloupe nagy tengeri kikötőjének álláspontjával ellentétben a kategóriánként bontott mentességről szóló rendelet (73), amely bizonyos mértékben kiterjed a tengeren túli szállítások működéséhez nyújtott támogatásokra, a kérdéses intézkedésre nem vonatkozik. A rendelet 15. cikkének (4) bekezdése csak azokra az intézkedésekre vonatkozik, amelyek összege bizonyos mutatók alapján (bruttó hozzáadott érték, munkaköltség, forgalom) korlátozott, ami nem igaz a társasági adó alóli mentesség esetében. |
| --- | --- |

(101)

Továbbá, Guadeloupe nagy tengeri kikötőjének álláspontjával ellentétben a kategóriánként bontott mentességről szóló rendelet (73), amely bizonyos mértékben kiterjed a tengeren túli szállítások működéséhez nyújtott támogatásokra, a kérdéses intézkedésre nem vonatkozik. A rendelet 15. cikkének (4) bekezdése csak azokra az intézkedésekre vonatkozik, amelyek összege bizonyos mutatók alapján (bruttó hozzáadott érték, munkaköltség, forgalom) korlátozott, ami nem igaz a társasági adó alóli mentesség esetében.

73

| (102) | Következésképpen a vizsgált intézkedés nem nyilvánítható összeegyeztethetőnek a belső piaccal az EUMSZ 107. cikke (3) bekezdésének a) pontja alapján. |
| --- | --- |

(102)

Következésképpen a vizsgált intézkedés nem nyilvánítható összeegyeztethetőnek a belső piaccal az EUMSZ 107. cikke (3) bekezdésének a) pontja alapján.

| (103) | Ötödször, az EUMSZ 107. cikke, (3) bekezdésének c) pontját bár sem Franciaország, sem az érintett felek nem említették, a Bizottság megvizsgálja, hogy a kérdéses intézkedés nem a közösségi érdekkel ellentétes mértékben megváltoztatva a kereskedelmi feltételeket
  „könnyíti-e bizonyos tevékenységek vagy bizonyos gazdasági régiók fejlődését”
  . Az előzőekben már említett okok miatt (arányosság hiánya, ösztönző hatás hiánya, kapcsolat hiánya egy meghatározott általános érdekű céllal), a Bizottság ugyanakkor úgy véli, hogy az EUMSZ 107. cikke, (3) bekezdésének c) pontja nem alkalmazandó. |
| --- | --- |

(103)

Ötödször, az EUMSZ 107. cikke, (3) bekezdésének c) pontját bár sem Franciaország, sem az érintett felek nem említették, a Bizottság megvizsgálja, hogy a kérdéses intézkedés nem a közösségi érdekkel ellentétes mértékben megváltoztatva a kereskedelmi feltételeket
  „könnyíti-e bizonyos tevékenységek vagy bizonyos gazdasági régiók fejlődését”
  . Az előzőekben már említett okok miatt (arányosság hiánya, ösztönző hatás hiánya, kapcsolat hiánya egy meghatározott általános érdekű céllal), a Bizottság ugyanakkor úgy véli, hogy az EUMSZ 107. cikke, (3) bekezdésének c) pontja nem alkalmazandó.

„könnyíti-e bizonyos tevékenységek vagy bizonyos gazdasági régiók fejlődését”

| (104) | Végezetül pedig, bár bizonyos érintett felek úgy vélik, hogy az intézkedés eltörlése hatással lenne a kikötők beruházási képességére, a Bizottság hangsúlyozza, hogy az intézkedés nem a beruházásokra irányul (74). |
| --- | --- |

(104)

Végezetül pedig, bár bizonyos érintett felek úgy vélik, hogy az intézkedés eltörlése hatással lenne a kikötők beruházási képességére, a Bizottság hangsúlyozza, hogy az intézkedés nem a beruházásokra irányul (74).

74

5.3.   Létező támogatás vagy új támogatás

Létező támogatás vagy új támogatás

| (105) | Az eljárási szabályzat 1. cikke b) pontjának i) pontjával összhangban a Szerződés hatálybalépése előtt végrehajtott támogatási programok létező támogatási programnak minősülnek. |
| --- | --- |

(105)

Az eljárási szabályzat 1. cikke b) pontjának i) pontjával összhangban a Szerződés hatálybalépése előtt végrehajtott támogatási programok létező támogatási programnak minősülnek.

| (106) | mivel a kérdéses adómentesség 1942-ben lépett hatályba és lényegesen azóta nem módosult, a Bizottság szerint ez a rendelkezés létező támogatási program. |
| --- | --- |

(106)

mivel a kérdéses adómentesség 1942-ben lépett hatályba és lényegesen azóta nem módosult, a Bizottság szerint ez a rendelkezés létező támogatási program.

6.   AZ ELJÁRÁS FELFÜGGESZTÉSE IRÁNTI KÉRELMEKRŐL

AZ ELJÁRÁS FELFÜGGESZTÉSE IRÁNTI KÉRELMEKRŐL

| (107) | Az EUMSZ 107. és 108. cikkében rá ruházott szerepkörben a Bizottságnak törekednie kell a belső piaccal nem összeegyeztethetőnek ítélt állami támogatások megszüntetésére és az egyenlő versenyfeltételek helyreállítására. |
| --- | --- |

(107)

Az EUMSZ 107. és 108. cikkében rá ruházott szerepkörben a Bizottságnak törekednie kell a belső piaccal nem összeegyeztethetőnek ítélt állami támogatások megszüntetésére és az egyenlő versenyfeltételek helyreállítására.

| (108) | Az eljárási szabályzat 9. cikkének (6) bekezdésével összhangban a Bizottságnak végső döntést kell hoznia amint megszűntek az eljárás elindításakor felmerült kétségek. Az eljárásnak ebben a szakaszában a Bizottság úgy véli, hogy bizonyos vállalkozások nem összeegyeztethető támogatást kaptak, elvileg nem függesztheti fel a kérdéses állami támogatásra vonatkozó eljárást és nem adhat átmeneti időszakot. Ez azzal járna, hogy hosszabb időszakra válik engedélyezetté a belső piaccal ellentétes támogatás fizetése, ami igazságtalan volna azokkal a versenytársakkal szemben is, akik nem kapnak támogatást, vagy alacsonyabb összegű támogatást kapnak. A Bizottság e tekintetben megjegyzi, hogy a holland kikötők, amelyek 2017. január 1-je óta a társasági adó hatálya alá tartoznak, azt kérik, hogy a francia kikötőkre gyorsan terjesszék ki a társasági adó hatályát. |
| --- | --- |

(108)

Az eljárási szabályzat 9. cikkének (6) bekezdésével összhangban a Bizottságnak végső döntést kell hoznia amint megszűntek az eljárás elindításakor felmerült kétségek. Az eljárásnak ebben a szakaszában a Bizottság úgy véli, hogy bizonyos vállalkozások nem összeegyeztethető támogatást kaptak, elvileg nem függesztheti fel a kérdéses állami támogatásra vonatkozó eljárást és nem adhat átmeneti időszakot. Ez azzal járna, hogy hosszabb időszakra válik engedélyezetté a belső piaccal ellentétes támogatás fizetése, ami igazságtalan volna azokkal a versenytársakkal szemben is, akik nem kapnak támogatást, vagy alacsonyabb összegű támogatást kapnak. A Bizottság e tekintetben megjegyzi, hogy a holland kikötők, amelyek 2017. január 1-je óta a társasági adó hatálya alá tartoznak, azt kérik, hogy a francia kikötőkre gyorsan terjesszék ki a társasági adó hatályát.

| (109) | Az előzőekben kifejtettek szerint az, hogy más tagállamokban más kikötők esetleg más állami támogatásokban részesülnek, nem indokolja az eljárás felfüggesztését, amelynek ideje alatt az összeegyeztethetetlen támogatást tovább fizetnék. Hangsúlyozni kell, hogy
  „a tagállamok közötti kereskedelmet befolyásoló több versenytorzulás nem oltják ki kölcsönösen egymás hatását, hanem éppen ellenkezőleg, összeadódnak, ami növeli a közös piacra gyakorolt káros hatásokat”
   (75). Egyébként a francia kikötők adómentességének az eltörlésére irányuló eljárás felfüggesztése azzal járna, hogy meghosszabbodnának az észak-európai kikötők között jelenleg fennálló torzulások, mert a holland kikötők 2017. január 1-jétől eltörölték ezeket az adóelőnyöket. |
| --- | --- |

(109)

Az előzőekben kifejtettek szerint az, hogy más tagállamokban más kikötők esetleg más állami támogatásokban részesülnek, nem indokolja az eljárás felfüggesztését, amelynek ideje alatt az összeegyeztethetetlen támogatást tovább fizetnék. Hangsúlyozni kell, hogy
  „a tagállamok közötti kereskedelmet befolyásoló több versenytorzulás nem oltják ki kölcsönösen egymás hatását, hanem éppen ellenkezőleg, összeadódnak, ami növeli a közös piacra gyakorolt káros hatásokat”
   (75). Egyébként a francia kikötők adómentességének az eltörlésére irányuló eljárás felfüggesztése azzal járna, hogy meghosszabbodnának az észak-európai kikötők között jelenleg fennálló torzulások, mert a holland kikötők 2017. január 1-jétől eltörölték ezeket az adóelőnyöket.

„a tagállamok közötti kereskedelmet befolyásoló több versenytorzulás nem oltják ki kölcsönösen egymás hatását, hanem éppen ellenkezőleg, összeadódnak, ami növeli a közös piacra gyakorolt káros hatásokat”

75

| (110) | Továbbá az, hogy a Bizottság által a holland kikötők adórendszere esetében indított eljárás (76) hosszabb ideig tartott, mint a francia kikötők esetében indult eljárás, nem releváns a jelenlegi ügyben egy átmeneti időszak iránti kérelem alátámasztására. A Bizottság minden ügyet egyformán kezel és figyelembe veszi minden ügy sajátos jellegzetességeit. Ily módon a Bizottság törekszik a határozatai végrehajtására olyan határidőt megadni, hogy a tagállamok észszerű határidőn belül végre tudják hajtani a határozatot, a körülményekre tekintettel és nem az a célja, hogy az érintett vállalkozások számára hosszabb ideig lehetővé tegye az összeegyeztethetetlennek nyilvánított támogatások igénybevételét. |
| --- | --- |

(110)

Továbbá az, hogy a Bizottság által a holland kikötők adórendszere esetében indított eljárás (76) hosszabb ideig tartott, mint a francia kikötők esetében indult eljárás, nem releváns a jelenlegi ügyben egy átmeneti időszak iránti kérelem alátámasztására. A Bizottság minden ügyet egyformán kezel és figyelembe veszi minden ügy sajátos jellegzetességeit. Ily módon a Bizottság törekszik a határozatai végrehajtására olyan határidőt megadni, hogy a tagállamok észszerű határidőn belül végre tudják hajtani a határozatot, a körülményekre tekintettel és nem az a célja, hogy az érintett vállalkozások számára hosszabb ideig lehetővé tegye az összeegyeztethetetlennek nyilvánított támogatások igénybevételét.

76

| (111) | Végezetül pedig Franciaország nem határozza meg, hogy az általános csoportmentességi rendelet és a kikötői szolgáltatásokról szóló rendeletre irányuló javaslat miként írja elő az eljárás felfüggesztését. Mindenesetre az általános csoportmentességi rendelet felülvizsgált változatát, amely nem fedi le a társasági adó alóli mentességre vonatkozó rendelkezéseket, 2017. május 17-én fogadták el. A 2017. február 15-én elfogadott kikötői szolgáltatásokról szóló rendelet (77) pedig sem tárgyát sem hatályát tekintve nincsen hatással a Bizottság lépésére, amely az EUMSZ 107. és 108. cikkén alapul. |
| --- | --- |

(111)

Végezetül pedig Franciaország nem határozza meg, hogy az általános csoportmentességi rendelet és a kikötői szolgáltatásokról szóló rendeletre irányuló javaslat miként írja elő az eljárás felfüggesztését. Mindenesetre az általános csoportmentességi rendelet felülvizsgált változatát, amely nem fedi le a társasági adó alóli mentességre vonatkozó rendelkezéseket, 2017. május 17-én fogadták el. A 2017. február 15-én elfogadott kikötői szolgáltatásokról szóló rendelet (77) pedig sem tárgyát sem hatályát tekintve nincsen hatással a Bizottság lépésére, amely az EUMSZ 107. és 108. cikkén alapul.

77

| (112) | Következésképpen az eljárás felfüggesztésére nem kerül sor. |
| --- | --- |

(112)

Következésképpen az eljárás felfüggesztésére nem kerül sor.

7.   A HOLLAND KIKÖTŐK KÉRELMEIRŐL

A HOLLAND KIKÖTŐK KÉRELMEIRŐL

| (113) | A holland kikötők arra vonatkozó kérelmével kapcsolatban, hogy halasszák el a társasági adó megfizetésére irányuló kötelezettségüket a Bizottság emlékeztet arra, hogy ez az eljárás nem a holland kikötőkre vonatkozik, hanem a [francia] (***). kikötőkre. A holland kikötőkre vonatkozó SA.25338 ügyben hozott határozatában (78) a Bizottság egyébként elutasította a holland kikötők társasági adó megfizetésére irányuló kötelezettségének a későbbre halasztását, melynek az elvi okai azonosak voltak az e határozatban vázolt okokkal. A holland kikötők társasági adó megfizetésére irányuló kötelezettsége a holland nemzeti jogból ered és a Bizottság az EUMSZ 107. cikke keretében semmilyen esetben sem írhatja elő egy tagállamnak, hogy változtassa meg a jogszabályait bizonyos szereplők számára állami támogatás biztosítása céljából. |
| --- | --- |

(113)

A holland kikötők arra vonatkozó kérelmével kapcsolatban, hogy halasszák el a társasági adó megfizetésére irányuló kötelezettségüket a Bizottság emlékeztet arra, hogy ez az eljárás nem a holland kikötőkre vonatkozik, hanem a [francia] (***). kikötőkre. A holland kikötőkre vonatkozó SA.25338 ügyben hozott határozatában (78) a Bizottság egyébként elutasította a holland kikötők társasági adó megfizetésére irányuló kötelezettségének a későbbre halasztását, melynek az elvi okai azonosak voltak az e határozatban vázolt okokkal. A holland kikötők társasági adó megfizetésére irányuló kötelezettsége a holland nemzeti jogból ered és a Bizottság az EUMSZ 107. cikke keretében semmilyen esetben sem írhatja elő egy tagállamnak, hogy változtassa meg a jogszabályait bizonyos szereplők számára állami támogatás biztosítása céljából.

78

8.   KÖVETKEZTETÉS

KÖVETKEZTETÉS

| (114) | Az 1942. augusztus 11-i és 1943. április 27-i miniszteri határozatokban említett jogalanyok (az autonóm kikötők, amelyek egy része nagy tengeri kikötő lett, a tengeri kereskedelmi kamarák, a kikötői létesítményeket kezelő kereskedelmi és iparkamarák, a tengeri kikötőkben található állami köztulajdonú eszközök helyhatósági kezelői, valamint azok a vállalkozások, amelyek ezen eszközök üzemeltetése céljából a helyükbe léptek) társasági adó alóli mentessége a belső piaccal összeegyeztethetetlen állami támogatásnak minősül. |
| --- | --- |

(114)

Az 1942. augusztus 11-i és 1943. április 27-i miniszteri határozatokban említett jogalanyok (az autonóm kikötők, amelyek egy része nagy tengeri kikötő lett, a tengeri kereskedelmi kamarák, a kikötői létesítményeket kezelő kereskedelmi és iparkamarák, a tengeri kikötőkben található állami köztulajdonú eszközök helyhatósági kezelői, valamint azok a vállalkozások, amelyek ezen eszközök üzemeltetése céljából a helyükbe léptek) társasági adó alóli mentessége a belső piaccal összeegyeztethetetlen állami támogatásnak minősül.

| (115) | Ezért tehát a francia hatóságoknak el kell törölniük a társasági adó alóli mentességet és a társasági adó hatálya alá kell vonniuk a kérdéses jogalanyokat. Ezt az intézkedést az e határozat elfogadásának napja szerinti naptári év vége előtt el kell fogadni, és legkésőbb az elfogadását követő adóév kezdetétől gazdasági tevékenységgel termelt jövedelmekre kell alkalmazni, |
| --- | --- |

(115)

Ezért tehát a francia hatóságoknak el kell törölniük a társasági adó alóli mentességet és a társasági adó hatálya alá kell vonniuk a kérdéses jogalanyokat. Ezt az intézkedést az e határozat elfogadásának napja szerinti naptári év vége előtt el kell fogadni, és legkésőbb az elfogadását követő adóév kezdetétől gazdasági tevékenységgel termelt jövedelmekre kell alkalmazni,

ELFOGADTA EZT A HATÁROZATOT:

1. cikk

Az autonóm kikötők, amelyek egy része nagy tengeri kikötő lett, a tengeri kereskedelmi kamarák, a kikötői létesítményeket kezelő kereskedelmi és iparkamarák, a tengeri kikötőkben található állami köztulajdonú eszközök helyhatósági kezelői, valamint azok a vállalkozások, amelyek ezen eszközök üzemeltetése céljából a helyükbe léptek társasági adó alóli mentessége a belső piaccal összeegyeztethetetlen létező állami támogatásnak minősül.

2. cikk

(1)   Franciaországnak meg kell szüntetnie az 1. cikkben meghatározott társasági adó alóli mentességet, és a társasági adó hatálya alá kell vonnia azokat a jogalanyokat, amelyekre az említett mentesség vonatkozik.

(2)   Azt az intézkedést, amellyel Franciaország végrehajtja az (1) bekezdésből eredő kötelezettségeit, az e határozatról szóló értesítés napja szerinti folyó naptári év végéig kell elfogadni. Az intézkedést legkésőbb az elfogadását követő adóév kezdetétől gazdasági tevékenységgel termelt jövedelmekre kell alkalmazni.

3. cikk

Franciaország e határozat közlésétől számított két hónapon belül tájékoztatja a Bizottságot az e határozatnak való megfelelés érdekében hozott intézkedésekről.

4. cikk

Ennek a határozatnak a Francia Köztársaság a címzettje.

Kelt Brüsszelben, 2017. július 27-én.

a Bizottság részéről

Margrethe VESTAGER

a Bizottság tagja

---

(1)  
  HL C 302., 2016.8.19., 23. o.

1

(2)  A Tanács (EU) 2015/1589 rendelete (2015. július 13.) az Európai Unió működéséről szóló szerződés 108. cikkének alkalmazására vonatkozó részletes szabályok megállapításáról (HL L 248., 2015.9.24., 9. o.).

2

(3)  
  HL C 302., 2016.8.19., 23. o.

3

(4)  Lásd a Bizottság 2011. június 29-i határozatát a Franciaország által a kikötői ágazat javára végrehajtani kívánt SA.27106 (C 13/09 – korábbi N 614/08) számú intézkedésről (HL L 221., 2011.8.27., 8. o.).

4

(5)  Kereskedelmi kamarák, amelyek székhelye tengerparti városban van és kereskedelmi kamarák, amelyek földrajzi helyzetüktől függetlenül egy tengeri kikötő állami eszköztárának az üzemeltetői.

5

(6)  Lásd a francia BOI-IS-CHAMP-30-60 adózási dokumentumok (230) és azt követő bekezdéseit.

6

(***)  Egy lényeges hiba javítása.

***

(7)  A Belgium által a flamand kikötők infrastrukturális munkálatainak pénzügyi támogatására nyújtott állami támogatásról szóló, 2004. október 20-i 520/2003. bizottsági határozat (35) preambulumbekezdése (HL C 176., 2005.7.16., 11. o.).

7

(8)  
  HL C 262., 2016.7.19., 1. o.

8

(9)  Hivatalos Lap, 2012. április 21., 7198. o.

9

(10)  A Bizottság 2016. április 11-i határozata a Portugália által a funchali kikötőre irányuló beruházáshoz nyújtott SA.43975 (2016/NN) állami támogatásról (HL C 183., 2016.5.11., 1. o.).

10

(11)  A Bizottság 651/2014/EU rendelete (2014. június 17.) a Szerződés 107. és 108. cikke alkalmazásában bizonyos támogatási kategóriáknak a belső piaccal összeegyeztethetővé nyilvánításáról (HL L 187., 2014.6.26., 1. o.).

11

(12)  COM(2013) 296 final – 2013/0157 (COD), HL C 327., 2013.11.12., 111. o. Ezt a jogi aktust időközben elfogadták: Az Európai Parlament és a Tanács (EU) 2017/352 rendelete (2017. február 15.) a kikötői szolgáltatások nyújtását és a kikötők pénzügyi átláthatóságára vonatkozó közös szabályokat biztosító keretrendszer létrehozásáról (HL L 57., 2017.3.3., 1. o.).

12

(13)  A Bíróság C-180/98–C-184/98. sz., Pavlov és társai egyesített ügyekben 2000. szeptember 12-én hozott ítéletének (ECLI:EU:C:2000:428) 74. pontja.

13

(14)  Lásd a Bíróság C-118/85. sz., Bizottság kontra Olaszország ügyben 1987. június 16-án hozott ítéletének (ECLI:EU:C:1987:283) 7. pontját és a C-35/96. sz. Bizottság kontra Olaszország ügyben 1998. június 18-án hozott ítéletének (ECLI:EU:C:1998:303) 36. pontját.

14

(15)  A Törvényszék T-128/98. sz. [T] (***) Aéroports de Paris kontra Bizottság ügyben 2000. december 12-én hozott ítéletének (ECLI:EU:T:2000:290) 125. pontja, amely ítéletet a keresetet követően a Bíróság C-82/01. P. sz., Aéroports de Paris kontra Bizottság ügyben 2002. október 24-én hozott ítélet (ECLI:EU:C:2002:617) megerősített. Lásd még a Törvényszék T-196/04. sz., Ryanair kontra Bizottság ügyben 2008. december 17-én hozott ítéletének (ECLI:EU:T:2008:585) 88. pontját. A Törvényszék T-443/08. és T-455/08. sz., Freistaat Sachsen és Land Sachsen-Anhalt és társai kontra Bizottság egyesített ügyekben 2011. március 24-én hozott ítélet (ECLI:EU:T:2011:117) különösen 93. és 94. pontja, amely ítéletet a keresetet követően a Bíróság C-288/11. P. sz., Mitteldeutsche Flughafen és Flughafen Leipzig-Halle kontra Bizottság ügyben 2012. december 19-én hozott ítéletben (ECLI:EU:C:2012:821) – különösen annak 40–43. és 47. pontja – helybenhagytak.

15

(16)  Lásd például a Bizottság 2009. december 15-i 385/2009 határozatát a Portugália által Ventspils kikötőjében a kikötői infrastruktúrák állami finanszírozásához nyújtott állami támogatásról (HL C 62., 2010.3.13., 7. o.); a Bizottság 2011. június 15-i határozata a 44/2010 állami támogatásról – Lett Köztársaság – Krievu salā kikötői infrastruktúráinak állami támogatása (HL C 215., 2011.7.21., 21. o.); a Bizottság 2012. február 22-i határozata a Litvánia által a klaipedai kompterminál infrastruktúrájának megépítésére nyújtott SA.30742 (N/2010) állami támogatásról (HL C 121., 2012.4.26., 1. o.); a Bizottság 2013. július 2-i határozata a Görögország által a pireuszi kikötő bővítésére nyújtott SA.35418 (2012/N) állami támogatásról (HL C 256., 2013.9.5., 2. o.); a Bizottság 2013. szeptember 18-i határozatát a Spanyolország által a Bahía de Cádizi kikötői hatóságnak nyújtott SA.36953 (2013/N) állami támogatásról (HL C 335., 2013.11.16., 1. o.).

16

(17)  Lásd például a Bizottság 2013. szeptember 18-i határozatát a Spanyolország által a Bahía de Cádizi kikötői hatóságnak nyújtott SA.36953 (2013/N) állami támogatásról (HL C 335., 2013.11.16., 1. o.).

17

(18)  A Bíróság C-179/90. sz., Merci Convenzionali Porto di Genova ügyben 1991. december 10-én hozott ítéletének (ECLI:EU:C:1991:464) 3. és 27. pontja; a Bíróság C-242/95. sz. GT-Link A/S kontra De Danske Statsbaner ügyben 1997. július 17-én hozott ítéletének (ECLI:EU:C:1997:376) 52. pontja „Ebből nem következik azonban sem az, hogy az összes kereskedelmi kikötő üzemeltetése általános gazdasági érdekű szolgáltatás kezelésébe tartozik, sem pedig az, hogy az ilyen kikötőben nyújtott valamennyi szolgáltatás ilyen feladatkörbe tartozik.”

18

(19)  Lásd például a Bizottság 2013. december 18-i határozatát a budapesti szabadkikötőnek nyújtott SA.37402 állami támogatásról (HL C 141., 2014.5.9., 1. o.); a Bizottság 2012. október 17-i határozatát Königs Wusterhausen/Wildau belső kikötőnek nyújtott SA.34501 állami támogatásról (HL C 176., 2013.6.21., 1. o.); a Bizottság 2014. október 1-jei határozatát Győr-Gönyű kikötőjének nyújtott SA.38478 állami támogatásról (HL C 418., 2014.11.21., 1. o.).

19

(20)  A Bizottság 2002. október 16-i határozata a Belgium által a kikötői hatóságok részére nyújtott N 438/02 állami támogatásról (HL C 284., 2002.11.21., 2. o.).

20

(21)  A Bíróság C-343/95. sz. Calì & Figli ügyben 1997. március 18-án hozott ítéletének (ECLI:EU:C:1997:160) 22. pontja.

21

(22)  E tevékenységek a kikötők üzemeltetéséhez szükséges ingatlanokkal és szolgáltatásokkal kapcsolatosak, vagyis mentesülnek a társasági adó alól.

22

(23)  A francia közlekedési törvénykönyv L. 5321-1. cikke kimondja, hogy
  „kikötői adót lehet szedni az államhoz, a területi önkormányzatokhoz vagy ezek csoportjaihoz tartozó nagy tengeri kikötőkben az ott végzett kereskedelmi műveletekért vagy a hajók ottani tartózkodásáért”
  , valamint hogy ez az adó
  „több elemből”
  vagy
  „díjból állhat”
  (ugyanezen törvénykönyv L. 5321-3. cikke szerint). E rendelkezések hatálya alá tartoznak a folyami kikötők is a törvény L. 4323-1. cikke alapján. A francia államtanács 1976. október 6-i, 76-92 L. határozatában úgy vélte, hogy a kérdéses rendelkezések
  „a hajók kikötőkben tartózkodása alkalmával és az ott végzett műveletek során olyan adókat hoznak létre, amelyek összegét teljes egészében a kikötői kiadások finanszírozására fordítják [...], amelyek ellentételezése a közművek használatában és azon szolgáltatásokban jelenik meg, amelyeket mindeközben nyújtanak [és ezen adók] jellegüknél fogva a nyújtott szolgáltatásokért fizetett díjak”
  .

23

„kikötői adót lehet szedni az államhoz, a területi önkormányzatokhoz vagy ezek csoportjaihoz tartozó nagy tengeri kikötőkben az ott végzett kereskedelmi műveletekért vagy a hajók ottani tartózkodásáért”

„több elemből”

„díjból állhat”

„a hajók kikötőkben tartózkodása alkalmával és az ott végzett műveletek során olyan adókat hoznak létre, amelyek összegét teljes egészében a kikötői kiadások finanszírozására fordítják [...], amelyek ellentételezése a közművek használatában és azon szolgáltatásokban jelenik meg, amelyeket mindeközben nyújtanak [és ezen adók] jellegüknél fogva a nyújtott szolgáltatásokért fizetett díjak”

(24)  A közlekedési törvénykönyv L. 5312-2. cikke szerint a nagy tengeri kikötő feladata
  „a tulajdonában lévő vagy a rá bízott terület kezelése és hasznosítása”
  . Lásd még az autonóm kikötőkre vonatkozóan az L.5313-2. cikket valamint a párizsi autonóm kikötőre vonatkozóan az L. 4322-1. cikket.

24

„a tulajdonában lévő vagy a rá bízott terület kezelése és hasznosítása”

(25)  Lásd a Számvevőszék 2017. februárban kiadott A nagy tengeri kikötők reformjának a mérlege 2017. évi nyilvános jelentését. A francia dokumentumok:
  „Karbantartási tevékenységek fenntartása bizonyos kikötőkben”.

25

„Karbantartási tevékenységek fenntartása bizonyos kikötőkben”.

(26)  

  „Az állami, regionális és helyi közigazgatási szervek és egyéb közjog által szabályozott szervek nem minősülnek adóalanynak az olyan tevékenységek, illetve ügyletek vonatkozásában, amelyeket hatóságként folytatnak, még akkor sem, ha e tevékenységekkel, illetve ügyletekkel összefüggésben adókat, díjakat, illetékeket, járulékokat vagy egyéb közterheket szednek be.”
  A rendelkezés lényegét átvette a közös hozzáadottértékadó-rendszerről szóló, 2006. november 28-i 2006/112/EK tanácsi irányelv (HL L 347., 2006.12.11., 1. o.).

26

„Az állami, regionális és helyi közigazgatási szervek és egyéb közjog által szabályozott szervek nem minősülnek adóalanynak az olyan tevékenységek, illetve ügyletek vonatkozásában, amelyeket hatóságként folytatnak, még akkor sem, ha e tevékenységekkel, illetve ügyletekkel összefüggésben adókat, díjakat, illetékeket, járulékokat vagy egyéb közterheket szednek be.”

(27)  A Bíróság C-276/97. sz., Európai Bizottság kontra Francia Köztársaság ügyben 2000. szeptember 12-én hozott ítéletének (ECLI:EU:C:2000:424) 40. pontja.

27

(28)  A
  „bizonyos mértékű versenytorzulás”
  hiányára vonatkozó feltételen túl a 4. cikk (5) bekezdése megjegyzi, hogy „
  mindenesetre a közjogi szervezetek adóalanyok az I. mellékletben szereplő tevékenységek tekintetében, amennyiben e tevékenységek nem elhanyagolható mértékűek
  ”. Vagyis a kikötői szolgáltatások nyújtása az I. mellékletben szerepel.

28

„bizonyos mértékű versenytorzulás”

mindenesetre a közjogi szervezetek adóalanyok az I. mellékletben szereplő tevékenységek tekintetében, amennyiben e tevékenységek nem elhanyagolható mértékűek

(29)  A C-276/97. számú ügyben a Bíróság a kérdéses tevékenységet (közúti infrastruktúra díjazás ellenében használatra történő rendelkezésre bocsátása) egyértelműen gazdasági tevékenységnek nyilvánítja (32. pont), annak vizsgálata előtt, hogy a 4. cikk (5) bekezdésében meghatározott mentesség alkalmazandó-e (37. pont).

29

(30)  Lásd a Bíróság C-222/04. sz., Cassa di Risparmio di Firenze és társai ügyben 2006. január 10-én hozott ítéletének (ECLI:EU:C:2006:8) 122. és 123. pontját.

30

(31)  Így a párizsi autonóm kikötő 8 millió eurót fizetett a 2014. pénzügyi év és 11 millió eurót a 2016. pénzügyi év alapján. A dunquerque-i nagy tengeri kikötő pedig 5 millió eurót fizetett a 2014. pénzügyi év és 4 millió eurót a 2016. pénzügyi év alapján. Lásd párizsi autonóm kikötő és a nagy tengeri kikötők által az államnak fizetendő osztalékok összegét meghatározó 2016. február 18-i és 2017. február 23-i rendeletet, amelyeket a FKHL 2016. február 26-i 0048. számában, valamint az FKHL 2017. március 3-i 53. számában tettek közzé. A fizetett osztalékok időben erősen változnak a nettó eredmény függvényében (14–33 % Le Havre nagy tengeri kikötő esetében 2008 és 2013 között, 22–35 % Marseille nagy tengeri kikötő esetében 2009 és 2014 között).

31

(32)  Lásd a Bizottság 2012. február 22-i határozatának (9) preambulumbekezdését a Litvánia által a klaipédai kikötőre nyújtott SA.30742 (N/2010) állami támogatásról (HL C 121., 2012.4.26., 1. o.).

32

(33)  Lásd az L. 5321-2. és R. 5321-11. cikket.

33

(34)  Lásd a kikötői infrastruktúrák elemzésének 5. és 7. pontját (http://ec.europa.eu/competition/state_aid/modernisation/grid_ports_en.pdf) és a wismari kikötő bővítéséhez nyújtott SA.39608 állami támogatásról szóló 2015. április 30-i bizottsági határozat (31) preambulumbekezdését (HL C 203., 2015.6.19., 3. o.).

34

(35)  A Bizottság 2014. március 27-i határozata a GRW ipari, kereskedelmi és lakossági használatra való területfejlesztési programra vonatkozó SA.36346 (2013/N) intézkedésről (HL C 141., 2014.5.9., 1. o.).

35

(36)  Lásd az SA.36953 (2013/N) Bahía de Cádiz kikötőnek nyújtott állami támogatásra vonatkozóan hozott bizottsági határozat (29) preambulumbekezdését (HL C 335., 2013.11.16., 1. o.), az SA.30742 (N/2010) Klaipėdának nyújtott állami támogatásra vonatkozó bizottsági határozat (8) és (9) preambulumbekezdését (HL C 121., 2012.4.26., 1. o.), a 44/2010 Krievu Sala kikötőjének nyújtott állami támogatásról szóló bizottsági határozat (67) preambulumbekezdését (HL C 215., 2011.7.21., 21. o.), a C 39/2009 (régi 385/2009) Ventspils kikötőjének nyújtott állami támogatásra vonatkozóan hozott bizottsági határozat (30), (57) és (58) preambulumbekezdését (HL C 62., 2010.3.13., 7 o.).

36

(37)  Lásd az Pénzügyi Ellenőrzési Hivatal (Inspection générale des finances) (2007-M-031-01) valamint a Közútkezelő Tanácsának (Conseil général des ponts et chaussées) (005126-01) 2008. júliusi jelentését az autonóm kikötők modernizálásáról, 53. o., („
  A jelenlegi eszközdíjak az adóköteles tevékenységek közé tartoznak, azonban kikötői forrásokként középtávon el kell tűnniük a javasolt reform hatására. E feltételek mellett a köztulajdont képező díjak középtávon az adózó tevékenység alapvető és tartós forrásai
  ”). (http://www.ladocumentationfrancaise.fr/var/storage/rapports-publics/084000035.pdf).

37

A jelenlegi eszközdíjak az adóköteles tevékenységek közé tartoznak, azonban kikötői forrásokként középtávon el kell tűnniük a javasolt reform hatására. E feltételek mellett a köztulajdont képező díjak középtávon az adózó tevékenység alapvető és tartós forrásai

(38)  Lásd: BOI-TVA-BASE-10-20-40-10 §§230–270 (http://bofip.impots.gouv.fr/bofip/1474-PGP.html). Lásd még Jean Arthuis 17487. számú írásbeli választ igénylő kérdését, amelyet a Szenátus Hivatalos Lapjának 2011. március 10-i számának 573. oldalán tettek közzé; http://www.senat.fr/questions/base/2011/qSEQ110317487.html.

38

(39)  Lásd a kikötői infrastruktúrákra vonatkozó elemző táblázat 5. és 7. pontját (http://ec.europa.eu/competition/state_aid/modernisation/grid_ports_en.pdf).

39

(40)  Lásd még az Egyesült Királyság által a Liverpool City Council Cruise Liner Terminal számára nyújtott SA.35720 (2014/NN) állami támogatásról szóló, 2014. március 11-i bizottsági határozat (64)–(69) preambulumbekezdését (HL C 120., 2014.4.23., 4. o.).

40

(41)  A forgalom százalékában kifejezve a kikötői adók és a területi bevételek például 42 %-ot, illetve 34 %-ot tesznek ki (kumulálva pedig az üzemeltetési költségek 55 %-át) Bordeaux nagy tengeri kikötője esetében (2013-ban, lásd a Számvevőszék 2016. március 8-án közzétett külön jelentésének 60. és 64. oldalát), valamint 62 %-ot és 18 %-ot tesznek ki (kumulálva pedig az üzemeltetési költségek 76 %-át) Le Havre nagy tengeri kikötője esetében (2013-ban, lásd a Számvevőszék 2016. március 30-án közzétett külön jelentésének 112. és 113. oldalát).

41

(42)  Lásd a 2016. július 19-i Közlemény 207. pontját.

42

(43)  A Bíróság C-83/98. Sz [P] (***)., Franciaország kontra Ladbroke Racing és Bizottság ügyben 2000. május 16-án hozott ítéletének (ECLI:EU:C:2000:248) 48–51. pontja.

43

(44)  Lásd a Bíróság C-143/99. sz. Adria-Wien Pipeline ügyben 2001. november 8-án hozott ítéletének (ECLI:EU:C:2001:598) 38. pontját.

44

(45)  Az utódaikat pedig (nevezetesen a nagy tengeri kikötők) ugyanezen az alapon az adóhatóság a társasági adó alól mentesnek tekinti.

45

(46)  Lásd a 2016. július 19-i közlemény 206. pontját és az általános gazdasági érdekű szolgáltatásokra vonatkozóan a Bíróság C-280/00. sz. Altmark Trans-ügyben 2003. július 24-én hozott ítéletének (ECLI:EU:C:2003:415) 87–95. pontját.

46

(47)  Eredetileg az 1942-ben megadott adómentesség célja a háborúban lerombolt kikötők újjáépítésének a felgyorsítása volt, és nem a közszolgálati feladatok bárminemű kompenzálása.

47

(48)  Lásd a Bíróság C-66/02. sz., Olaszország kontra Bizottság ügyben 2005. december 15-én hozott ítéletének (EU:C:2005:768) 94. pontját.

48

(49)  Lásd a Bíróság C-78/08–C-80/08. sz., Paint Graphos és társai egyesített ügyekben 2011. szeptember 8-án hozott ítéletének (ECLI:EU:C:2011:550) 49. pontját. a Bíróság C-88/03. sz., Portugália kontra Bizottság ügyben 2006. szeptember 6-án hozott ítéletének (ECLI:EU:C:2006:511) 56. pontját;

49

(50)  Lásd a Bíróság C-78/08–C-80/08. sz., Paint Graphos és társai egyesített ügyekben 2011. szeptember 8-án hozott ítéletének (ECLI:EU:C:2011:550) 65. pontját. a Bíróság C-88/03. sz., Portugália kontra Bizottság ügyben 2006. szeptember 6-án hozott ítéletének (ECLI:EU:C:2006:511) 81. pontját;

50

(51)  Lásd a Az állami pénzügyi hivatalos közlöny – Adók BOI-IS-CHAMP-30-60, II. részét (240. bekezdés):
  „[...] egymást követő miniszteri határozatok mentesítették a kikötőket a közvetlen adók alól [...]”

51

„[...] egymást követő miniszteri határozatok mentesítették a kikötőket a közvetlen adók alól [...]”

(52)  Államtanács, 2014. július 2., A költségvetésért felelős miniszter, 374807. ECLI:FR:CESSR:2014:374807.20140702. sz.

52

(53)  Egyes kikötőket olyan jogi személyek üzemeltetnek, akikre nem vonatkoznak az 1942. és 1943. évi határozatok, például Sète kereskedelmi és halászkikötője (egy regionális állami létesítmény üzemelteti – lásd a marseille-i közigazgatási fellebbviteli bíróság 2016. január 19-i 13MA03445 sz. ítéletét), Lorient kikötője (egy vegyes gazdasági társaság üzemelteti, lásd a FKHL 2013. április 9-i számának 3694. oldalán közzétett 23815. sz. parlamenti kérdést), vagy Saint-Cyprien-i yachtkikötő (Saint-Cyprien kikötőjének állami létesítménye üzemelteti, amely egy jogi személyiséggel rendelkező helyhatósági szerv – lásd a marseille-i közigazgatási fellebbviteli bíróság 2012. november 27-i 12MA01312. sz. ítéletét).

53

(54)  Az 18664. számú parlamenti kérdésre adott válasz, amelyet 2009. március 3-án tettek közzé a Francia Köztársaság Hivatalos Lapjában, 2040. o.

54

(55)  Lásd a Bíróság C-78/08–C-80/08. sz., Paint Graphos és társai egyesített ügyekben 2011. szeptember 8-án hozott ítéletének (ECLI:EU:C:2011:550) 69. pontját.

55

(56)  A 2012. április 20-i 2012-238 QPC határozat, FKHL 2012. április 21., 7198. o.

56

(57)  A Bíróság C-518/13. sz., Eventech ügyben 2015. január 14-én hozott ítéletének (ECLI:EU:C:2015:9) 65–69. pontja.

57

(58)  A Bíróság C-494/06. sz., Bizottság kontra Olaszország és Wam ügyben 2009. április 30-án hozott ítéletének (ECLI:EU:C:2009:272) 53. és 54. pontja.

58

(59)  Nevezetesen a társasági adó alól nem mentesülő francia kikötők. Lásd az e határozat 51oldalán található lábjegyzetet.

59

(60)  Lásd a kikötői szolgáltatásokról szóló rendeletre irányuló javaslat 2.1. pontját. Lásd még az európai kikötői politikáról szóló bizottsági közlemény (COM(2007)0616 final) II.4.2. pontját.

60

(61)  Lásd az európai kikötői politikáról szóló bizottsági közlemény (COM(2007)0616) II.1. pontját.

61

(62)  A kikötők által nyújtott szolgáltatások ára gyakran a teljes szállítási költség jelentős hányadát teszi ki. Lásd Európai tengeri kikötők 2030-ig: jövőbeli kihívások, A Bizottság 2013. május 23-i emlékeztetője:
  „a kikötői szolgáltatások költsége és minősége meghatározó tényező az európai vállalkozások számára, A kikötői költségek a logisztikai láncban az összes költség jelentős részét tehetik ki. Az áruk kezelése, a kikötői díjak és a kikötői szolgáltatások elérhetik a teljes háztól házig logisztikai költségeknek a 40–60 %-át azon vállalkozások esetében, amelyek kis távolságra tengeri szállítással adják fel az áruikat”.

62

„a kikötői szolgáltatások költsége és minősége meghatározó tényező az európai vállalkozások számára, A kikötői költségek a logisztikai láncban az összes költség jelentős részét tehetik ki.

(63)  A Bíróság 6. és 11/69. sz., Bizottság kontra Franciaország egyesített ügyekben 1969. december 10-én hozott ítéletének (ECLI:EU:C:1969:68) 21. pontja. A Bíróság C-6/97. sz., Olaszország kontra Bizottság ügyben 1999. május 19-én hozott ítéletének (ECLI:EU:C:1999:251) 21. pontja.

63

(64)  A Bíróság 173/73 sz., Olaszország kontra Bizottság ügyben 1974. július 2-án hozott ítéletének (ECLI:EU:C:1974:71) 36. pontja.

64

(65)  Azok a kikötők, amelyek forgalma alacsonyabb a transzeurópai közlekedési hálózat fejlesztésére vonatkozó uniós iránymutatásokról és a 661/2010/EU határozat hatályon kívül helyezéséről szóló 2013. december 11-i 1315/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet 20. cikke, (2) bekezdésének b) pontjában magállapított szintnél, HL L 348., 2013.12.20., 1. o. (vagyis az uniós kikötőkön átmenő éves teljes tranzitáru mennyiségnek a 0,1 %-a).

65

(66)  A kereskedelmi és iparkamara megjegyzi, hogy a társasági adó kivetése veszélyeztetné azokat a kikötőket, amelyeket kezel a Spanyolországgal határos földrajzi elhelyezkedés és a spanyol kikötők közelsége miatt.

66

(67)  Lásd elsősorban az Európai Bizottság 2015. április 29-i határozatát a következő ügyekben: SA.37432 Cseh Köztársaság – Hradec Králové állami kórházai (HL C 203., 2015.6.19., 1. o.), SA.37904 Németország – A durmersheimi gyógyászati központ, (HL C 188., 2015.6.26., 1. o.), SA.33149 Németország – Städtische Projektgesellschaft „Wirtschaftsbüro Gaarden – Kiel”, (HL C 188., 2015.6.5., 1. o.).

67

(68)  Egyrészt a kedvezményezett kikötő tevékenységének tisztán helyi méretűnek kell lennie, például amikor a kikötő a nemzeti terület egy korlátozott részén szolgáltat árukat és szolgáltatásokat és a más tagállamokból érkező vevőket nem tudja magához vonzani. Másrészt az intézkedés nem gyakorolhat semmilyen előre látható hatást, vagy csak marginális hatással lehet az érintett ágazatban a transznacionális beruházásokra vagy az egységes piacon a vállalkozások letelepedésére.

68

(69)  Lásd az európai uniós állami támogatási szabályoknak az általános gazdasági érdekű szolgáltatások nyújtásának ellentételezésére való alkalmazásáról szóló bizottsági közleményt (2012/C 8/02), (HL C 8., 2012.1.11., 4. o.). Lásd még a Bizottság 2011. december 20-i 2012/21/EU határozatát az Európai Unió működéséről szóló szerződés 106. cikke (2) bekezdésének az általános gazdasági érdekű szolgáltatások nyújtásával megbízott egyes vállalkozások javára közszolgáltatás ellentételezése formájában nyújtott állami támogatásra való alkalmazásáról (HL L 7., 2012.1.11., 3. o.).

69

(70)  Lásd Kokott főügyész következtetéseit a C-74/16. sz. Congregación de Escuelas Pías Provincia Betania v Ayuntamiento de Getafe, ECLI:EU:C:2017:135, ügy 75. pontjában.

70

(71)  A közlekedési törvénykönyv L.5312-2. cikke említést tesz a kikötők feladatait tartalmazó listáról, amely csak a nagy tengeri kikötőkre vonatkozik. Nem határozza a meg sem a kompenzáció számításának a paramétereit, sem a túlkompenzáció elkerülésére irányuló biztonsági intézkedéseket.

71

(72)  Guadeloupe nagy tengeri kikötőjének 2016-ban 1,196 millió eurót kell befizetnie (lásd a Francia Köztársaság Hivatalos Lapja 2016. február 26-i 0048. számában közzétett 2016. február 18-i rendeletet).

72

(73)  A rendelet felülvizsgálatát 2017. június 20-án tették közzé, lásd a Bizottság 2017. június 14-i (EU) 2017/1084 rendeletét a 651/2014/EU rendeletnek a kikötői és repülőtéri infrastruktúrákra irányuló támogatás, a kultúrát és a kulturális örökség megőrzését előmozdító támogatásra és a sportlétesítményekre és multifunkcionális szabadidős létesítményekre nyújtott támogatásra vonatkozó bejelentési határértékek, továbbá a legkülső régiókban biztosított regionális működési támogatási programok tekintetében, valamint a 702/2014/EU rendeletnek a támogatható költségek összegének meghatározása tekintetében történő módosításáról (HL L 156., 2017.6.20., 1. o.)

73

(74)  Ezzel szemben a beruházásokra irányuló más intézkedések, amelyek megfelelnek az összeegyeztethetőség kritériumainak (általános érdek, az intézkedés helytállósága és arányossága) bizonyos feltételek mellett összeegyeztethetőek lehetnek a belső piaccal.

74

(75)  A Bíróság 78/76. sz., Steinike & Weinlig kontra Német Szövetségi Köztársaság ügyben hozott 1977. március 22-i ítéletének (ECLI:EU:C:1977:52) 24. pontja.

75

(76)  Lásd az SA. 25338. állami támogatás ügyben hozott végleges határozatot (HL L 113., 2016.4.27., 148. o.).

76

(77)  Az Európai Parlament és a Tanács (EU) 2017/352 rendelete (2017. február 15.) a kikötői szolgáltatások nyújtását és a kikötők pénzügyi átláthatóságára vonatkozó közös szabályokat biztosító keretrendszer létrehozásáról (HL L 57., 2017.3.3., 1. o.).

77

(78)  A Hollandia által nyújtott SA.25338 (2014/C volt E 3/2008 volt CP 115/2004) támogatásra vonatkozó 2016. január 21-i bizottsági határozat – Corporate tax exemption for public undertakings (HL L 113., 2016.4.27., 148. o.).

78

---