# Den Europæiske Unions L 339/2017

| | ISSN 1977-0634 |
| --- | --- |
| Den Europæiske Unions
  Tidende | L 339 |
| | |
| Dansk udgave | Retsforskrifter | 60. årgang19. december 2017 |

ISSN 1977-0634

Den Europæiske Unions

Tidende

L 339

Dansk udgave

Retsforskrifter

60. årgang19. december 2017

---

| Indhold | | II   Ikke-lovgivningsmæssige retsakter | Side |
| --- | --- | --- | --- |
| | | AFGØRELSER |
| | * | Kommissionens afgørelse (EU) 2017/2336 af 7. februar 2017 om sag SA.21877 (C 24/2007), SA.27585 (2012/C) og SA.31149 (2012/C) — Tysklands påståede statsstøtte til Flughafen Lübeck GmbH, Infratil Limited, Ryanair og andre luftfartsselskaber, der benytter lufthavnen
  (meddelt under nummer C(2017) 602)

   (
  1
  ) | 1 |
| | * | Kommissionens afgørelse (EU) 2017/2337 af 29. maj 2017 om den i forbindelse med teknisk bistand i landbrugssektoren samt produktion og afsætning af kvalitetslandbrugsprodukter i henhold til lov om mælk og fedtstoffer anvendte statsstøtte SA.35484 (2013/C) (ex SA.35484 (2012/NN))
  (meddelt under nummer C(2017) 3487) | 50 |
| | | HENSTILLINGER |
| | * | Kommissionens henstilling (EU) 2017/2338 af 16. november 2017 om en fælles håndbog om tilbagesendelse til brug for medlemsstaternes myndigheder med ansvar for tilbagesendelsesopgaver | 83 |

Indhold

II   Ikke-lovgivningsmæssige retsakter

Side

AFGØRELSER

*

Kommissionens afgørelse (EU) 2017/2336 af 7. februar 2017 om sag SA.21877 (C 24/2007), SA.27585 (2012/C) og SA.31149 (2012/C) — Tysklands påståede statsstøtte til Flughafen Lübeck GmbH, Infratil Limited, Ryanair og andre luftfartsselskaber, der benytter lufthavnen
  (meddelt under nummer C(2017) 602)

   (
  1
  )

(meddelt under nummer C(2017) 602)

1

1

*

Kommissionens afgørelse (EU) 2017/2337 af 29. maj 2017 om den i forbindelse med teknisk bistand i landbrugssektoren samt produktion og afsætning af kvalitetslandbrugsprodukter i henhold til lov om mælk og fedtstoffer anvendte statsstøtte SA.35484 (2013/C) (ex SA.35484 (2012/NN))
  (meddelt under nummer C(2017) 3487)

(meddelt under nummer C(2017) 3487)

50

HENSTILLINGER

*

Kommissionens henstilling (EU) 2017/2338 af 16. november 2017 om en fælles håndbog om tilbagesendelse til brug for medlemsstaternes myndigheder med ansvar for tilbagesendelsesopgaver

83

| | |
| --- | --- |
| | (1)   EØS-relevant tekst. |

---

(1)   EØS-relevant tekst.

1

| DA | De akter, hvis titel er trykt med magre typer, er løbende retsakter inden for rammerne af landbrugspolitikken og har normalt en begrænset gyldighedsperiode.
  Titlen på alle øvrige akter er trykt med fede typer efter en asterisk. |
| --- | --- |

DA

De akter, hvis titel er trykt med magre typer, er løbende retsakter inden for rammerne af landbrugspolitikken og har normalt en begrænset gyldighedsperiode.

Titlen på alle øvrige akter er trykt med fede typer efter en asterisk.

---

II Ikke-lovgivningsmæssige retsakter

AFGØRELSER

| 19.12.2017 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | L 339/1 |
| --- | --- | --- | --- |

19.12.2017

DA

Den Europæiske Unions Tidende

L 339/1

---

KOMMISSIONENS AFGØRELSE (EU) 2017/2336

af 7. februar 2017

om sag SA.21877 (C 24/2007), SA.27585 (2012/C) og SA.31149 (2012/C) — Tysklands påståede statsstøtte til Flughafen Lübeck GmbH, Infratil Limited, Ryanair og andre luftfartsselskaber, der benytter lufthavnen

(meddelt under nummer C(2017) 602)

(Kun den tyske udgave er autentisk)

(EØS-relevant tekst)

EUROPA-KOMMISSIONEN HAR —

under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 108, stk. 2, første afsnit,

efter at have opfordret de interesserede parter til at fremsætte bemærkninger i henhold til denne bestemmelse (1) og under hensyntagen til deres bemærkninger,

efter at have opfordret de interesserede parter til at fremsætte bemærkninger i henhold til denne artikel (2) og under hensyntagen til deres bemærkninger, og

ud fra følgende betragtninger:

1.   SAGSFORLØB

SAGSFORLØB

1.1.   SAG SA.21877

SAG SA.21877

| (1) | I 2002, 2003, 2004, 2005 og 2006 modtog Kommissionen flere klager fra luftfartsselskabet Air Berlin, en miljø-NGO (Bund Umwelt und Naturschutz) samt private borgere om påstået statsstøtte til Flughafen Lübeck GmbH (»FLG«), Infratil Limited (»Infratil«) (3) og luftfartsselskabet Ryanair (4). |
| --- | --- |

(1)

I 2002, 2003, 2004, 2005 og 2006 modtog Kommissionen flere klager fra luftfartsselskabet Air Berlin, en miljø-NGO (Bund Umwelt und Naturschutz) samt private borgere om påstået statsstøtte til Flughafen Lübeck GmbH (»FLG«), Infratil Limited (»Infratil«) (3) og luftfartsselskabet Ryanair (4).

3

4

| (2) | Den 7. november 2005 bad Kommissionen Tyskland om oplysninger, som Tyskland fremsendte den 7. februar 2006. Der blev anmodet om yderligere oplysninger ved brev af 22. marts 2006, som Tyskland besvarede den 12. juni 2006. Der blev den 14. oktober og den 4. december 2006 afholdt møder mellem Kommissionens tjenestegrene, Infratil, majoritetsaktionæren i det selskab, der driver lufthavnen, og Hansestad Lübeck (»Hansestadt Lübeck«). Efter disse møder fremsendte Infratil yderligere oplysninger pr. e-mail og fax dateret den 16. og 31. oktober 2006, den 6. november 2006 samt den 4., den 6. og den 21. december 2006. |
| --- | --- |

(2)

Den 7. november 2005 bad Kommissionen Tyskland om oplysninger, som Tyskland fremsendte den 7. februar 2006. Der blev anmodet om yderligere oplysninger ved brev af 22. marts 2006, som Tyskland besvarede den 12. juni 2006. Der blev den 14. oktober og den 4. december 2006 afholdt møder mellem Kommissionens tjenestegrene, Infratil, majoritetsaktionæren i det selskab, der driver lufthavnen, og Hansestad Lübeck (»Hansestadt Lübeck«). Efter disse møder fremsendte Infratil yderligere oplysninger pr. e-mail og fax dateret den 16. og 31. oktober 2006, den 6. november 2006 samt den 4., den 6. og den 21. december 2006.

| (3) | Ved brev af 18. januar 2007 anmodede Tyskland Kommissionen om at suspendere den indledende undersøgelse af sagen. Ved brev af 2. maj 2007 afviste Kommissionen anmodningen. |
| --- | --- |

(3)

Ved brev af 18. januar 2007 anmodede Tyskland Kommissionen om at suspendere den indledende undersøgelse af sagen. Ved brev af 2. maj 2007 afviste Kommissionen anmodningen.

| (4) | Den 24. april 2007 fremsendte Tyskland yderligere bemærkninger til Kommissionen. Den 21. juni 2007 blev der afholdt et møde mellem Kommissionens tjenestegrene og Tyskland. |
| --- | --- |

(4)

Den 24. april 2007 fremsendte Tyskland yderligere bemærkninger til Kommissionen. Den 21. juni 2007 blev der afholdt et møde mellem Kommissionens tjenestegrene og Tyskland.

| (5) | Ved brev af 10. juli 2007 meddelte Kommissionen Tyskland sin beslutning om at indlede proceduren i henhold til artikel 108, stk. 2, i TEFU med hensyn til finansiering af Lübeck lufthavn, de økonomiske forbindelser mellem Hansestadt Lübeck og Infratil samt lufthavnens økonomiske forbindelser med Ryanair (»åbningsafgørelsen fra 2007«). Den formelle undersøgelsesprocedure blev registreret under sagsnummer SA.21877 (C 24/2007). |
| --- | --- |

(5)

Ved brev af 10. juli 2007 meddelte Kommissionen Tyskland sin beslutning om at indlede proceduren i henhold til artikel 108, stk. 2, i TEFU med hensyn til finansiering af Lübeck lufthavn, de økonomiske forbindelser mellem Hansestadt Lübeck og Infratil samt lufthavnens økonomiske forbindelser med Ryanair (»åbningsafgørelsen fra 2007«). Den formelle undersøgelsesprocedure blev registreret under sagsnummer SA.21877 (C 24/2007).

| (6) | Der blev den 24. oktober 2007 vedtaget en berigtigelse af indledningsbeslutningen af 2007. |
| --- | --- |

(6)

Der blev den 24. oktober 2007 vedtaget en berigtigelse af indledningsbeslutningen af 2007.

| (7) | Beslutningen af 2007 om at indlede proceduren blev offentliggjort den 29. november 2007 i Den Europæiske Unions Tidende (5). Berigtigelsen blev offentliggjort den 7. december 2007 (6). Kommissionen opfordrede interesserede parter til at fremsende deres bemærkninger senest en måned efter meddelelsen af beslutningen. |
| --- | --- |

(7)

Beslutningen af 2007 om at indlede proceduren blev offentliggjort den 29. november 2007 i Den Europæiske Unions Tidende (5). Berigtigelsen blev offentliggjort den 7. december 2007 (6). Kommissionen opfordrede interesserede parter til at fremsende deres bemærkninger senest en måned efter meddelelsen af beslutningen.

Den Europæiske Unions Tidende

5

6

| (8) | Kommissionen modtog bemærkninger fra Ryanair, Air Berlin, Infratil, FLG, to NGO'er (7), industri- og handelskammeret i Lübeck (»IHK Lübeck«) (8), den tyske sammenslutning af luftfartsselskaber (Bundesverband der Deutschen Fluggesellschaften, »BDF«) og enkeltpersoner (9). Tyskland besvarede disse bemærkninger den 17. april 2008. |
| --- | --- |

(8)

Kommissionen modtog bemærkninger fra Ryanair, Air Berlin, Infratil, FLG, to NGO'er (7), industri- og handelskammeret i Lübeck (»IHK Lübeck«) (8), den tyske sammenslutning af luftfartsselskaber (Bundesverband der Deutschen Fluggesellschaften, »BDF«) og enkeltpersoner (9). Tyskland besvarede disse bemærkninger den 17. april 2008.

7

8

9

| (9) | Kommissionens uafhængige konsulent Ecorys anmodede den 24. juli 2008 om oplysninger fra Tyskland for at udarbejde en rapport om spørgsmålet. Den 1. august 2008 henvendte Tyskland sig til Kommissionen for at anfægte Ecorys' ret til at indhente oplysninger og dokumenter. Kommissionen svarede den 8. august 2008 med en bekræftelse af, at Kommissionens kompetencer i forbindelse med dette spørgsmål også omfatter Ecorys. De oplysninger, der blev anmodet om, blev fremsendt den 18. september 2008. |
| --- | --- |

(9)

Kommissionens uafhængige konsulent Ecorys anmodede den 24. juli 2008 om oplysninger fra Tyskland for at udarbejde en rapport om spørgsmålet. Den 1. august 2008 henvendte Tyskland sig til Kommissionen for at anfægte Ecorys' ret til at indhente oplysninger og dokumenter. Kommissionen svarede den 8. august 2008 med en bekræftelse af, at Kommissionens kompetencer i forbindelse med dette spørgsmål også omfatter Ecorys. De oplysninger, der blev anmodet om, blev fremsendt den 18. september 2008.

| (10) | Den 16. april 2009 anmodede Kommissionen Tyskland om yderligere oplysninger. Tyskland anmodede den 21. april 2009 og igen den 7. juli 2009 om en udskydelse af fristen. De oplysninger, der blev anmodet om, blev fremsendt 30. oktober 2009. Den 29. oktober 2009 anmodede Kommissionen om yderligere oplysninger, som Tyskland fremsendte den 16. december 2009. |
| --- | --- |

(10)

Den 16. april 2009 anmodede Kommissionen Tyskland om yderligere oplysninger. Tyskland anmodede den 21. april 2009 og igen den 7. juli 2009 om en udskydelse af fristen. De oplysninger, der blev anmodet om, blev fremsendt 30. oktober 2009. Den 29. oktober 2009 anmodede Kommissionen om yderligere oplysninger, som Tyskland fremsendte den 16. december 2009.

| (11) | Den 17. oktober 2010 modtog Kommissionen oplysninger fra Air Berlin. |
| --- | --- |

(11)

Den 17. oktober 2010 modtog Kommissionen oplysninger fra Air Berlin.

| (12) | Ved brev af 28. marts 2011 anmodede Kommissionen Tyskland om supplerende oplysninger. Den 15. april 2011 anmodede Tyskland om forlængelse af fristen. Den 20. april 2011 imødekom Kommissionen Tysklands anmodning om forlængelse. Den 21. april 2011 anmodede Tyskland om endnu en forlængelse, som Kommissionen imødekom den 27. april 2011. Tyskland fremsendte den 16. maj 2011 første del af de krævede oplysninger. I brev af 20. maj 2011 tilkendegav Kommissionen, at den fandt de tilsendte oplysninger ufuldstændige og anmodede om de resterende oplysninger. Tyskland anfægtede dette i et brev af 7. juni 2011. Kommissionen svarede den 15. juni 2011 og anmodede om de manglende oplysninger. |
| --- | --- |

(12)

Ved brev af 28. marts 2011 anmodede Kommissionen Tyskland om supplerende oplysninger. Den 15. april 2011 anmodede Tyskland om forlængelse af fristen. Den 20. april 2011 imødekom Kommissionen Tysklands anmodning om forlængelse. Den 21. april 2011 anmodede Tyskland om endnu en forlængelse, som Kommissionen imødekom den 27. april 2011. Tyskland fremsendte den 16. maj 2011 første del af de krævede oplysninger. I brev af 20. maj 2011 tilkendegav Kommissionen, at den fandt de tilsendte oplysninger ufuldstændige og anmodede om de resterende oplysninger. Tyskland anfægtede dette i et brev af 7. juni 2011. Kommissionen svarede den 15. juni 2011 og anmodede om de manglende oplysninger.

| (13) | Den 8. april 2011 sendte Kommissionen et spørgeskema til Ryanair. Besvarelserne returneredes til Kommissionen den 4. juli 2011. Kommissionen videresendte den 18. juli 2011 disse svar til Tyskland, som blev opfordret til at fremsende bemærkninger inden den 18. august 2011. Den 8. august 2011 sendte Kommissionen en oversat udgave af Ryanairs svar til Tyskland og forlængede samtidig Tysklands frist til at indsende bemærkninger til den 9. september 2011. Tysklands bemærkninger blev endelig sendt til Kommissionen den 8. september 2011. Den 7. februar 2012 anmodede Kommissionen Ryanair om yderligere oplysninger vedrørende Oxera-undersøgelsen, som Ryanair fremsendte den 4. juli 2011. Den 13. februar 2012 anmodede Ryanair om en forlængelse af svarfristen. Den 16. februar 2012 anmodede Oxera Kommissionen om en afklaring af et af de stillede spørgsmål. Kommissionen fremsendte afklaringen den 17. februar 2012. Ryanair sendte sine bemærkninger den 13. april 2012. Kommissionen sendte den 27. juni 2012 disse bemærkninger til Tyskland. Tyskland kommenterede Ryanairs indlæg i et brev af 10. september 2012. |
| --- | --- |

(13)

Den 8. april 2011 sendte Kommissionen et spørgeskema til Ryanair. Besvarelserne returneredes til Kommissionen den 4. juli 2011. Kommissionen videresendte den 18. juli 2011 disse svar til Tyskland, som blev opfordret til at fremsende bemærkninger inden den 18. august 2011. Den 8. august 2011 sendte Kommissionen en oversat udgave af Ryanairs svar til Tyskland og forlængede samtidig Tysklands frist til at indsende bemærkninger til den 9. september 2011. Tysklands bemærkninger blev endelig sendt til Kommissionen den 8. september 2011. Den 7. februar 2012 anmodede Kommissionen Ryanair om yderligere oplysninger vedrørende Oxera-undersøgelsen, som Ryanair fremsendte den 4. juli 2011. Den 13. februar 2012 anmodede Ryanair om en forlængelse af svarfristen. Den 16. februar 2012 anmodede Oxera Kommissionen om en afklaring af et af de stillede spørgsmål. Kommissionen fremsendte afklaringen den 17. februar 2012. Ryanair sendte sine bemærkninger den 13. april 2012. Kommissionen sendte den 27. juni 2012 disse bemærkninger til Tyskland. Tyskland kommenterede Ryanairs indlæg i et brev af 10. september 2012.

| (14) | Den endelige rapport fra Ecorys af 29. marts 2011 blev sendt til Tyskland den 29. juni 2011 med en opfordring til at kommentere den. Den 24. august 2011 blev en oversat udgave af rapporten sendt til Tyskland med en opfordring til at kommentere den inden den 26. september 2011. Tyskland fremsendte sine bemærkninger den 10. oktober 2011. |
| --- | --- |

(14)

Den endelige rapport fra Ecorys af 29. marts 2011 blev sendt til Tyskland den 29. juni 2011 med en opfordring til at kommentere den. Den 24. august 2011 blev en oversat udgave af rapporten sendt til Tyskland med en opfordring til at kommentere den inden den 26. september 2011. Tyskland fremsendte sine bemærkninger den 10. oktober 2011.

| (15) | Den 30. juni 2011 sendte Tyskland anden del af de oplysninger, som Kommissionen havde anmodet om. Den 29. juni 2011 besvarede Tyskland Kommissionens brev af 15. juni 2011. Den 5. juli 2011 anmodede Kommissionen Tyskland om at fremsende de manglende oplysninger. Den 15. juli 2011 fremsendte Tyskland de manglende oplysninger. |
| --- | --- |

(15)

Den 30. juni 2011 sendte Tyskland anden del af de oplysninger, som Kommissionen havde anmodet om. Den 29. juni 2011 besvarede Tyskland Kommissionens brev af 15. juni 2011. Den 5. juli 2011 anmodede Kommissionen Tyskland om at fremsende de manglende oplysninger. Den 15. juli 2011 fremsendte Tyskland de manglende oplysninger.

| (16) | Den 4. juli 2011 sendte Ryanair sine bemærkninger til Kommissionen, som videresendte dem til Tyskland den 8. august 2011. Tyskland fremsatte bemærkninger hertil den 8. oktober 2011. |
| --- | --- |

(16)

Den 4. juli 2011 sendte Ryanair sine bemærkninger til Kommissionen, som videresendte dem til Tyskland den 8. august 2011. Tyskland fremsatte bemærkninger hertil den 8. oktober 2011.

| (17) | Den 20. februar 2012 anmodede Kommissionen Tyskland om yderligere oplysninger. Den 19. marts 2012 anmodede Tyskland om en forlængelse af fristen til at fremsende oplysninger indtil den 17. april 2012. Kommissionen imødekom denne forlængelse den 21. marts 2012. I brev af 17. april 2012 besvarede Tyskland Kommissionens spørgsmål af 24. februar 2012. Den 18. april 2012 anmodede Kommissionen Tyskland om at fremsende de manglende oplysninger inden den 28. april 2012, uden mulighed for forlængelse. Kommissionen fremførte desuden, at hvis anmodningen ikke blev imødekommet, ville der blive udstedt et påbud om oplysninger i henhold til artikel 10, stk. 3, i Rådets forordning (EF) nr. 659/1999 (10). Der blev afholdt et møde mellem Kommissionen og Tyskland den 2. maj 2012. Den 3. maj 2012 indrømmede Kommissionen en forlængelse frem til den 11. maj 2012. I brev af 7. maj 2012 påpegede Tyskland procedurefejl begået af Kommissionen og afviste at indsende yderligere oplysninger. |
| --- | --- |

(17)

Den 20. februar 2012 anmodede Kommissionen Tyskland om yderligere oplysninger. Den 19. marts 2012 anmodede Tyskland om en forlængelse af fristen til at fremsende oplysninger indtil den 17. april 2012. Kommissionen imødekom denne forlængelse den 21. marts 2012. I brev af 17. april 2012 besvarede Tyskland Kommissionens spørgsmål af 24. februar 2012. Den 18. april 2012 anmodede Kommissionen Tyskland om at fremsende de manglende oplysninger inden den 28. april 2012, uden mulighed for forlængelse. Kommissionen fremførte desuden, at hvis anmodningen ikke blev imødekommet, ville der blive udstedt et påbud om oplysninger i henhold til artikel 10, stk. 3, i Rådets forordning (EF) nr. 659/1999 (10). Der blev afholdt et møde mellem Kommissionen og Tyskland den 2. maj 2012. Den 3. maj 2012 indrømmede Kommissionen en forlængelse frem til den 11. maj 2012. I brev af 7. maj 2012 påpegede Tyskland procedurefejl begået af Kommissionen og afviste at indsende yderligere oplysninger.

10

| (18) | I brev af 10. april 2013 sendte Ryanair en rapport om Oxeras anvendelse af det markedsøkonomiske investorprincip til Kommissionen. Rapporten blev sendt til Tyskland den 3. maj 2013. Den 20. december 2013 fremsendte Ryanair yderligere oplysninger til Kommissionen. |
| --- | --- |

(18)

I brev af 10. april 2013 sendte Ryanair en rapport om Oxeras anvendelse af det markedsøkonomiske investorprincip til Kommissionen. Rapporten blev sendt til Tyskland den 3. maj 2013. Den 20. december 2013 fremsendte Ryanair yderligere oplysninger til Kommissionen.

| (19) | I brev af 24. februar 2014 opfordrede Kommissionen Ryanair til at fremsætte bemærkninger til anvendelsen af luftfartsretningslinjerne af 2014 (11). Den 21. marts 2014 opfordrede Kommissionen Infratil til at kommentere luftfartsretningslinjerne af 2014. Den 15. april 2014 blev der offentliggjort en formel opfordring til alle parter om at fremsætte bemærkninger til luftfartsretningslinjerne fra 2014 (12). Tyskland fremsendte sine bemærkninger den 12. maj 2014. Air Berlin, Infratil og Schutzgemeinschaft gegen Fluglärm Lübeck und Umgebung eV (»SGF«) (13) fremsendte yderligere bemærkninger. |
| --- | --- |

(19)

I brev af 24. februar 2014 opfordrede Kommissionen Ryanair til at fremsætte bemærkninger til anvendelsen af luftfartsretningslinjerne af 2014 (11). Den 21. marts 2014 opfordrede Kommissionen Infratil til at kommentere luftfartsretningslinjerne af 2014. Den 15. april 2014 blev der offentliggjort en formel opfordring til alle parter om at fremsætte bemærkninger til luftfartsretningslinjerne fra 2014 (12). Tyskland fremsendte sine bemærkninger den 12. maj 2014. Air Berlin, Infratil og Schutzgemeinschaft gegen Fluglärm Lübeck und Umgebung eV (»SGF«) (13) fremsendte yderligere bemærkninger.

11

12

Schutzgemeinschaft gegen Fluglärm Lübeck und Umgebung eV

13

1.2.   SAG SA.27585 OG SA.31149

SAG SA.27585 OG SA.31149

| (20) | Den 28. januar 2009 fremsendte SGF en klage vedrørende sag SA.21877. Den blev registreret under statsstøttesag nummer CP 31/2009 (SA.27585). |
| --- | --- |

(20)

Den 28. januar 2009 fremsendte SGF en klage vedrørende sag SA.21877. Den blev registreret under statsstøttesag nummer CP 31/2009 (SA.27585).

| (21) | Ved brev af 5. februar 2009 anmodede Kommissionen om oplysninger fra Tyskland vedrørende meddelelser i pressen om Lübeck lufthavn. Tyskland svarede ved brev af 5. marts 2009 og 12. marts 2009. |
| --- | --- |

(21)

Ved brev af 5. februar 2009 anmodede Kommissionen om oplysninger fra Tyskland vedrørende meddelelser i pressen om Lübeck lufthavn. Tyskland svarede ved brev af 5. marts 2009 og 12. marts 2009.

| (22) | Ved brev af 16. april 2009 anmodede Kommissionen Tyskland om yderligere oplysninger. Tyskland svarede den 9. juli 2009. |
| --- | --- |

(22)

Ved brev af 16. april 2009 anmodede Kommissionen Tyskland om yderligere oplysninger. Tyskland svarede den 9. juli 2009.

| (23) | Den 22. juni 2010 og den 30. juni 2010 fremsendte SGF endnu en klage med påstand om, at Tyskland havde ydet FLG og Infratil yderligere ulovlig statsstøtte. Klagen blev registreret under statsstøttesag nummer CP 162/2010 (SA.31149). |
| --- | --- |

(23)

Den 22. juni 2010 og den 30. juni 2010 fremsendte SGF endnu en klage med påstand om, at Tyskland havde ydet FLG og Infratil yderligere ulovlig statsstøtte. Klagen blev registreret under statsstøttesag nummer CP 162/2010 (SA.31149).

| (24) | Ved brev af 7. juli 2010 sendte Kommissionen klagen til Tyskland og anmodede om oplysninger. Ved brev af 13. juli 2010 anmodede Tyskland om en udskydelse af fristen. Kommissionen imødekom anmodningen ved brev af 14. oktober 2010. |
| --- | --- |

(24)

Ved brev af 7. juli 2010 sendte Kommissionen klagen til Tyskland og anmodede om oplysninger. Ved brev af 13. juli 2010 anmodede Tyskland om en udskydelse af fristen. Kommissionen imødekom anmodningen ved brev af 14. oktober 2010.

| (25) | Ved brev af 28. marts 2011 anmodede Kommissionen Tyskland om yderligere oplysninger. Ved brev af 8. april 2011 anmodede Kommissionen Ryanair om oplysninger vedrørende selskabets aftale med FLG. |
| --- | --- |

(25)

Ved brev af 28. marts 2011 anmodede Kommissionen Tyskland om yderligere oplysninger. Ved brev af 8. april 2011 anmodede Kommissionen Ryanair om oplysninger vedrørende selskabets aftale med FLG.

| (26) | Tyskland anmodede den 15. juli 2011 om en udskydelse af fristen. Ved brev af 20. april 2011 opfordrede Kommissionen Tyskland til at svare på spørgsmålene vedrørende klagerne inden den 28. april 2011. Ved brev af 21. april 2011 anmodede Tyskland om en yderligere forlængelse af fristen. Ved brev af 27. april 2011 accepterede Kommissionen en forlængelse af fristen indtil den 16. maj 2011. Tyskland fremsendte oplysninger den 16. maj 2011. |
| --- | --- |

(26)

Tyskland anmodede den 15. juli 2011 om en udskydelse af fristen. Ved brev af 20. april 2011 opfordrede Kommissionen Tyskland til at svare på spørgsmålene vedrørende klagerne inden den 28. april 2011. Ved brev af 21. april 2011 anmodede Tyskland om en yderligere forlængelse af fristen. Ved brev af 27. april 2011 accepterede Kommissionen en forlængelse af fristen indtil den 16. maj 2011. Tyskland fremsendte oplysninger den 16. maj 2011.

| (27) | Den 20. maj 2011 sendte Kommissionen en rykkerskrivelse i henhold til artikel 10, stk. 3, i forordning (EF) nr. 659/1999, idet den gjorde gældende, at de fremsendte oplysninger var ufuldstændige. Svarfristen var den 7. juni 2011. Tyskland svarede i et brev af 7. juni 2011 og afviste, at brevet af 20. maj 2011 var en rykkerskrivelse i medfør af forordning (EF) nr. 659/1999, idet to af spørgsmålene tilsyneladende var blevet omformuleret, og fordi spørgsmålene efter landets opfattelse var nye. |
| --- | --- |

(27)

Den 20. maj 2011 sendte Kommissionen en rykkerskrivelse i henhold til artikel 10, stk. 3, i forordning (EF) nr. 659/1999, idet den gjorde gældende, at de fremsendte oplysninger var ufuldstændige. Svarfristen var den 7. juni 2011. Tyskland svarede i et brev af 7. juni 2011 og afviste, at brevet af 20. maj 2011 var en rykkerskrivelse i medfør af forordning (EF) nr. 659/1999, idet to af spørgsmålene tilsyneladende var blevet omformuleret, og fordi spørgsmålene efter landets opfattelse var nye.

| (28) | Ved brev af 15. juni 2011 sendte Kommissionen endnu en rykkerskrivelse i medfør af artikel 10, stk. 3, i forordning (EF) nr. 659/1999 til Tyskland, hvori Tyskland fik en frist frem til den 29. juni 2011 til at fremsende oplysninger. Hvis denne rykkerskrivelse ikke blev efterkommet, ville Kommissionen overveje at udstede et påbud om oplysninger. Tyskland svarede i brev af 29. juni 2011 på nogle af spørgsmålene og informerede Kommissionen om, at svar på de resterende spørgsmål ville blive indsendt i juli 2011. |
| --- | --- |

(28)

Ved brev af 15. juni 2011 sendte Kommissionen endnu en rykkerskrivelse i medfør af artikel 10, stk. 3, i forordning (EF) nr. 659/1999 til Tyskland, hvori Tyskland fik en frist frem til den 29. juni 2011 til at fremsende oplysninger. Hvis denne rykkerskrivelse ikke blev efterkommet, ville Kommissionen overveje at udstede et påbud om oplysninger. Tyskland svarede i brev af 29. juni 2011 på nogle af spørgsmålene og informerede Kommissionen om, at svar på de resterende spørgsmål ville blive indsendt i juli 2011.

| (29) | Ved brev af 4. juli 2011 modtog Kommissionen yderligere oplysninger fra Ryanair. |
| --- | --- |

(29)

Ved brev af 4. juli 2011 modtog Kommissionen yderligere oplysninger fra Ryanair.

| (30) | Ved brev af 5. juli 2011 sendte Kommissionen en tredje rykkerskrivelse i medfør af artikel 10, stk. 3, i forordning (EF) nr. 659/1999, hvori Tyskland fik en frist frem til den 15. juli 2011 til at fremsende oplysninger om de resterende spørgsmål. Tyskland svarede ved brev af 15. juli 2011. |
| --- | --- |

(30)

Ved brev af 5. juli 2011 sendte Kommissionen en tredje rykkerskrivelse i medfør af artikel 10, stk. 3, i forordning (EF) nr. 659/1999, hvori Tyskland fik en frist frem til den 15. juli 2011 til at fremsende oplysninger om de resterende spørgsmål. Tyskland svarede ved brev af 15. juli 2011.

| (31) | Ved brev af 18. juli 2011 sendte Kommissionen Ryanairs oplysninger af 4. juli 2011 til Tyskland med en opfordring til at fremsætte bemærkninger. Tyskland anmodede om en oversættelse af Ryanairs oplysninger til tysk. Kommissionen sendte den tyske udgave af oplysningerne til Tyskland ved brev af 8. august 2011. |
| --- | --- |

(31)

Ved brev af 18. juli 2011 sendte Kommissionen Ryanairs oplysninger af 4. juli 2011 til Tyskland med en opfordring til at fremsætte bemærkninger. Tyskland anmodede om en oversættelse af Ryanairs oplysninger til tysk. Kommissionen sendte den tyske udgave af oplysningerne til Tyskland ved brev af 8. august 2011.

| (32) | Ved brev af 8. september 2011 fremsatte Tyskland bemærkninger til Ryanairs indlæg. Den 7. februar 2012 anmodede Kommissionen Ryanair om yderligere oplysninger om Oxera-undersøgelsen. Den 13. februar 2012 anmodede Ryanair om en forlængelse af svarfristen. Den 16. februar 2012 blev Kommissionen anmodet om en afklaring af et af spørgsmålene. Kommissionen sendte afklaringen den 17. februar 2012. |
| --- | --- |

(32)

Ved brev af 8. september 2011 fremsatte Tyskland bemærkninger til Ryanairs indlæg. Den 7. februar 2012 anmodede Kommissionen Ryanair om yderligere oplysninger om Oxera-undersøgelsen. Den 13. februar 2012 anmodede Ryanair om en forlængelse af svarfristen. Den 16. februar 2012 blev Kommissionen anmodet om en afklaring af et af spørgsmålene. Kommissionen sendte afklaringen den 17. februar 2012.

| (33) | Ved brev af 22. februar 2012 informerede Kommissionen Tyskland om sin beslutning om at indlede proceduren i artikel 108, stk. 2, i TEUF om potentiel statsstøtte til Infratil, FLG, Ryanair og andre luftfartsselskaber, som driver virksomhed fra Lübeck lufthavn (»beslutning af 2012 om at indlede proceduren«) (14). Som svar anmodede Tyskland i et brev af 14. marts 2012 Kommissionen om at udstrege visse oplysninger med sort i beslutningen af 2012 om at indlede proceduren. Kommissionen imødekom delvist anmodningen i brev af 20. marts 2012, hvor den forklarede, at den ikke kunne gå med til at overstrege visse oplysninger med sort. Tyskland anfægtede Kommissionens holdning om fortrolighed yderligere i et brev af 3. april 2012. Kommissionen sendte i denne forbindelse et brev til Tyskland den 25. april 2012 med en anden udgave af beslutningen af 2012 om at indlede proceduren og fremførte yderligere argumenter. |
| --- | --- |

(33)

Ved brev af 22. februar 2012 informerede Kommissionen Tyskland om sin beslutning om at indlede proceduren i artikel 108, stk. 2, i TEUF om potentiel statsstøtte til Infratil, FLG, Ryanair og andre luftfartsselskaber, som driver virksomhed fra Lübeck lufthavn (»beslutning af 2012 om at indlede proceduren«) (14). Som svar anmodede Tyskland i et brev af 14. marts 2012 Kommissionen om at udstrege visse oplysninger med sort i beslutningen af 2012 om at indlede proceduren. Kommissionen imødekom delvist anmodningen i brev af 20. marts 2012, hvor den forklarede, at den ikke kunne gå med til at overstrege visse oplysninger med sort. Tyskland anfægtede Kommissionens holdning om fortrolighed yderligere i et brev af 3. april 2012. Kommissionen sendte i denne forbindelse et brev til Tyskland den 25. april 2012 med en anden udgave af beslutningen af 2012 om at indlede proceduren og fremførte yderligere argumenter.

14

| (34) | Den 2. marts 2012 fremsendte Ryanair en anmodning til Kommissionen om at måtte gennemgå beslutningen af 2012 om at indlede proceduren inden offentliggørelse for at undgå offentliggørelse af fortrolige oplysninger. Den 6. marts 2012 svarede Kommissionen og fremførte, at det er op til medlemsstaten at fremsende disse oplysninger til Ryanair. Efter flere udvekslinger mellem Ryanair, Kommissionen og Tyskland fremsendte Ryanair den 27. april 2012 en liste med anmodninger om at fjerne fortrolige oplysninger og kritiserede desuden nogle proceduremæssige forhold. Tyskland fremsendte desuden den 30. april 2012 flere anmodninger fra Ryanair til Kommissionen om at overstrege visse oplysninger. Den 29. juni 2012 blev den overstregede version af beslutningen af 2012 om at indlede proceduren sendt til Ryanair. |
| --- | --- |

(34)

Den 2. marts 2012 fremsendte Ryanair en anmodning til Kommissionen om at måtte gennemgå beslutningen af 2012 om at indlede proceduren inden offentliggørelse for at undgå offentliggørelse af fortrolige oplysninger. Den 6. marts 2012 svarede Kommissionen og fremførte, at det er op til medlemsstaten at fremsende disse oplysninger til Ryanair. Efter flere udvekslinger mellem Ryanair, Kommissionen og Tyskland fremsendte Ryanair den 27. april 2012 en liste med anmodninger om at fjerne fortrolige oplysninger og kritiserede desuden nogle proceduremæssige forhold. Tyskland fremsendte desuden den 30. april 2012 flere anmodninger fra Ryanair til Kommissionen om at overstrege visse oplysninger. Den 29. juni 2012 blev den overstregede version af beslutningen af 2012 om at indlede proceduren sendt til Ryanair.

| (35) | Som ønsket af Kommissionen den 7. februar 2012 fremsendte Ryanair sine bemærkninger i et brev af 13. april 2012. Kommissionen sendte disse bemærkninger til Tyskland den 27. juni 2012. Tyskland fremsatte bemærkninger til Ryanairs indlæg i brev af 10. september 2012. |
| --- | --- |

(35)

Som ønsket af Kommissionen den 7. februar 2012 fremsendte Ryanair sine bemærkninger i et brev af 13. april 2012. Kommissionen sendte disse bemærkninger til Tyskland den 27. juni 2012. Tyskland fremsatte bemærkninger til Ryanairs indlæg i brev af 10. september 2012.

| (36) | I brev af 24. februar 2012 anmodede Kommissionen Tyskland om inden for 20 dage at fremskaffe flere oplysninger om sagerne. Den 19. marts 2012 anmodede Tyskland om en forlængelse af fristen til den 20. april 2012. Kommissionen accepterede i et brev af 21. marts 2012 en forlængelse af fristen til den 17. april 2012. Tyskland fremsendte de ønskede oplysninger den 17. april 2012. I brev af 18. april 2012 fremførte Kommissionen, at de oplysninger, Tyskland havde fremsendt, var ufuldstændige og anmodede om fremsendelse af de manglende oplysninger inden den 28. april 2012. Kommissionen tilføjede, at hvis anmodningen ikke blev imødekommet, ville der blive udstedt et påbud om oplysninger i overensstemmelse med artikel 10, stk. 3, i forordning (EF) nr. 659/1999. Den 3. maj 2012 tilstillede Kommissionen Tyskland endnu et brev med en kraftig opfordring til at fremsende de manglende oplysninger inden den 11. maj 2012. |
| --- | --- |

(36)

I brev af 24. februar 2012 anmodede Kommissionen Tyskland om inden for 20 dage at fremskaffe flere oplysninger om sagerne. Den 19. marts 2012 anmodede Tyskland om en forlængelse af fristen til den 20. april 2012. Kommissionen accepterede i et brev af 21. marts 2012 en forlængelse af fristen til den 17. april 2012. Tyskland fremsendte de ønskede oplysninger den 17. april 2012. I brev af 18. april 2012 fremførte Kommissionen, at de oplysninger, Tyskland havde fremsendt, var ufuldstændige og anmodede om fremsendelse af de manglende oplysninger inden den 28. april 2012. Kommissionen tilføjede, at hvis anmodningen ikke blev imødekommet, ville der blive udstedt et påbud om oplysninger i overensstemmelse med artikel 10, stk. 3, i forordning (EF) nr. 659/1999. Den 3. maj 2012 tilstillede Kommissionen Tyskland endnu et brev med en kraftig opfordring til at fremsende de manglende oplysninger inden den 11. maj 2012.

| (37) | Den 14. maj 2012 fremsendte Tyskland sine bemærkninger til Kommissionen om beslutningen af 2012 om at indlede proceduren. |
| --- | --- |

(37)

Den 14. maj 2012 fremsendte Tyskland sine bemærkninger til Kommissionen om beslutningen af 2012 om at indlede proceduren.

| (38) | Beslutningen af 2012 om at indlede proceduren blev offentliggjort i Den Europæiske Unions Tidende den 10. august 2012. (15) Alle interesserede parter fik en frist på én måned til at fremsætte bemærkninger til afgørelsen. Ved to breve af 16. august 2012 og 22. august 2012 anmodede Ryanair om en forlængelse af fristen frem til den 24. september 2012. Wizz Air anmodede den 24. august 2012 om en forlængelse frem til den 24. september 2012. Den 31. august 2012 anmodede Infratil om en forlængelse frem til den 10. oktober 2012. Hansestadt Lübeck og FLG anmodede den 5. september 2012 Kommissionen om en forlængelse af fristen frem til den 10. oktober 2012. Den 7. september 2012 anmodede Bundesverband der deutschen Verkehrsflughäfen (»ADV«) (16) om en forlængelse af fristen til den 10. oktober 2012. Samme dag imødekom Kommissionen anmodningerne fra Ryanair, Wizz Air, ADV, Hansestadt Lübeck, FLG og Infratil om en forlængelse af fristen. |
| --- | --- |

(38)

Beslutningen af 2012 om at indlede proceduren blev offentliggjort i Den Europæiske Unions Tidende den 10. august 2012. (15) Alle interesserede parter fik en frist på én måned til at fremsætte bemærkninger til afgørelsen. Ved to breve af 16. august 2012 og 22. august 2012 anmodede Ryanair om en forlængelse af fristen frem til den 24. september 2012. Wizz Air anmodede den 24. august 2012 om en forlængelse frem til den 24. september 2012. Den 31. august 2012 anmodede Infratil om en forlængelse frem til den 10. oktober 2012. Hansestadt Lübeck og FLG anmodede den 5. september 2012 Kommissionen om en forlængelse af fristen frem til den 10. oktober 2012. Den 7. september 2012 anmodede Bundesverband der deutschen Verkehrsflughäfen (»ADV«) (16) om en forlængelse af fristen til den 10. oktober 2012. Samme dag imødekom Kommissionen anmodningerne fra Ryanair, Wizz Air, ADV, Hansestadt Lübeck, FLG og Infratil om en forlængelse af fristen.

Den Europæiske Unions Tidende

15

16

| (39) | Den 9. september 2012 fremsendte Pro Airport Lübeck e.V. sine bemærkninger. |
| --- | --- |

(39)

Den 9. september 2012 fremsendte Pro Airport Lübeck e.V. sine bemærkninger.

| (40) | Den 10. september 2012 anmodede Flughafen Hamburg GmbH og delstatsregeringen i Schleswig-Holstein Kommissionen om tilladelse til at forlænge fristen for fremsendelse af bemærkninger til den 10. oktober 2012. Kommissionen accepterede forlængelsen den følgende dag. Den 10. september 2012 fremsendte SGF sine bemærkninger til Kommissionen. |
| --- | --- |

(40)

Den 10. september 2012 anmodede Flughafen Hamburg GmbH og delstatsregeringen i Schleswig-Holstein Kommissionen om tilladelse til at forlænge fristen for fremsendelse af bemærkninger til den 10. oktober 2012. Kommissionen accepterede forlængelsen den følgende dag. Den 10. september 2012 fremsendte SGF sine bemærkninger til Kommissionen.

| (41) | Ryanair fremsendte sine bemærkninger til Kommissionen den 24. september 2012, herunder en rapport udarbejdet af Oxera. Ved brev af 8. oktober 2012 fremsendte Hansestadt Lübeck sine bemærkninger til Kommissionen. Den 10. oktober 2012 fremsendte ADV, FLG, Infratil og Wizz Air deres bemærkninger til Kommissionen, herunder en rapport fra Oxera. Samme dag fremsendte Ryanair yderligere rapporter udarbejdet af Oxera. |
| --- | --- |

(41)

Ryanair fremsendte sine bemærkninger til Kommissionen den 24. september 2012, herunder en rapport udarbejdet af Oxera. Ved brev af 8. oktober 2012 fremsendte Hansestadt Lübeck sine bemærkninger til Kommissionen. Den 10. oktober 2012 fremsendte ADV, FLG, Infratil og Wizz Air deres bemærkninger til Kommissionen, herunder en rapport fra Oxera. Samme dag fremsendte Ryanair yderligere rapporter udarbejdet af Oxera.

| (42) | Den 3. maj 2014 sendte Tyskland de ikke-fortrolige versioner af Oxera-rapporterne til Tyskland med anmodning om at fremsætte bemærkninger. |
| --- | --- |

(42)

Den 3. maj 2014 sendte Tyskland de ikke-fortrolige versioner af Oxera-rapporterne til Tyskland med anmodning om at fremsætte bemærkninger.

| (43) | Den 15. maj 2013, den 17. januar 2014 og den 31. januar 2014 fremsendte Ryanair yderligere oplysninger. |
| --- | --- |

(43)

Den 15. maj 2013, den 17. januar 2014 og den 31. januar 2014 fremsendte Ryanair yderligere oplysninger.

| (44) | Ved brev af 11. februar 2013 anmodede Kommissionen Tyskland om inden for 20 dage at fremsende alle kontrakter vedrørende privatiseringen af Lübeck lufthavn. Denne offentliggørelse blev afvist over for Kommissionen i brev af 28. februar 2014, idet privatiseringen af Lübeck lufthavn ikke indgik i den aktuelle procedure. Efter høringer mellem Kommissionen og Tyskland sendte Tyskland oplysninger om privatiseringen af Lübeck lufthavn i brev af 13. marts 2014. |
| --- | --- |

(44)

Ved brev af 11. februar 2013 anmodede Kommissionen Tyskland om inden for 20 dage at fremsende alle kontrakter vedrørende privatiseringen af Lübeck lufthavn. Denne offentliggørelse blev afvist over for Kommissionen i brev af 28. februar 2014, idet privatiseringen af Lübeck lufthavn ikke indgik i den aktuelle procedure. Efter høringer mellem Kommissionen og Tyskland sendte Tyskland oplysninger om privatiseringen af Lübeck lufthavn i brev af 13. marts 2014.

| (45) | Den 24. februar 2013 og den 17. marts 2014 informerede Kommissionen Tyskland om indførelsen af luftfartsretningslinjerne fra 2014 og om betydningen heraf for de nuværende procedurer og opfordrede Tyskland til at fremsætte bemærkninger. Som svar herpå fremsendte Tyskland oplysninger den 27. marts 2014. Wizz Air fremsendte yderligere oplysninger i brev af 30. april 2014, og Tyskland den 12. maj 2014. |
| --- | --- |

(45)

Den 24. februar 2013 og den 17. marts 2014 informerede Kommissionen Tyskland om indførelsen af luftfartsretningslinjerne fra 2014 og om betydningen heraf for de nuværende procedurer og opfordrede Tyskland til at fremsætte bemærkninger. Som svar herpå fremsendte Tyskland oplysninger den 27. marts 2014. Wizz Air fremsendte yderligere oplysninger i brev af 30. april 2014, og Tyskland den 12. maj 2014.

| (46) | Ved brev af 2. september 2014, 12. september 2014 og 26. september 2014 fremsendte Ryanair yderligere rapporter udarbejdet af Oxera om Kommissionens seneste tilgang til det markedsøkonomiske investorprincip. |
| --- | --- |

(46)

Ved brev af 2. september 2014, 12. september 2014 og 26. september 2014 fremsendte Ryanair yderligere rapporter udarbejdet af Oxera om Kommissionens seneste tilgang til det markedsøkonomiske investorprincip.

1.3.   FÆLLES SAGSFORLØB FOR SA.21877, SA.27585 OG SA.31149

FÆLLES SAGSFORLØB FOR SA.21877, SA.27585 OG SA.31149

| (47) | Kommissionen forenede sag SA.21877, SA.27585 og SA.31149 i 2014. |
| --- | --- |

(47)

Kommissionen forenede sag SA.21877, SA.27585 og SA.31149 i 2014.

| (48) | Ved brev af 30. september 2014 anmodede Kommissionen Tyskland om yderligere oplysninger. |
| --- | --- |

(48)

Ved brev af 30. september 2014 anmodede Kommissionen Tyskland om yderligere oplysninger.

| (49) | Den 6. oktober 2014 anmodede Tyskland Kommissionen om tilladelse til at forlænge fristen for fremsendelse af de ønskede oplysninger til den 30. november 2014. Kommissionen forlængede fristen frem til den 17. november 2014. Den 21. november 2014 sendte Kommissionen en rykkerskrivelse til Tyskland med anmodning om at fremsende de ønskede oplysninger senest den 3. december 2014. Kommissionen fremførte, at hvis rykkerskrivelsen ikke blev imødekommet, ville der blive udstedt et påbud om oplysninger i overensstemmelse med artikel 10, stk. 3, i forordning (EF) nr. 659/1999. Tyskland fremsendte de ønskede oplysninger den 3. december 2014. Efter en telekonference den 18. december 2014 fremsendte Tyskland yderligere oplysninger den 12. januar 2015 og den 14. januar 2015. |
| --- | --- |

(49)

Den 6. oktober 2014 anmodede Tyskland Kommissionen om tilladelse til at forlænge fristen for fremsendelse af de ønskede oplysninger til den 30. november 2014. Kommissionen forlængede fristen frem til den 17. november 2014. Den 21. november 2014 sendte Kommissionen en rykkerskrivelse til Tyskland med anmodning om at fremsende de ønskede oplysninger senest den 3. december 2014. Kommissionen fremførte, at hvis rykkerskrivelsen ikke blev imødekommet, ville der blive udstedt et påbud om oplysninger i overensstemmelse med artikel 10, stk. 3, i forordning (EF) nr. 659/1999. Tyskland fremsendte de ønskede oplysninger den 3. december 2014. Efter en telekonference den 18. december 2014 fremsendte Tyskland yderligere oplysninger den 12. januar 2015 og den 14. januar 2015.

| (50) | Kommissionen modtog via e-mail den 26. januar 2015, 9. februar 2015 og 27. februar 2015 oplysninger fra Ryanair. |
| --- | --- |

(50)

Kommissionen modtog via e-mail den 26. januar 2015, 9. februar 2015 og 27. februar 2015 oplysninger fra Ryanair.

| (51) | Den 30. januar 2015 gav Air Berlin udtryk for sin interesse i Kommissionens beslutning vedrørende den påståede statsstøtte til Ryanair. |
| --- | --- |

(51)

Den 30. januar 2015 gav Air Berlin udtryk for sin interesse i Kommissionens beslutning vedrørende den påståede statsstøtte til Ryanair.

| (52) | I brev af 23. marts 2015 fremsendte Kommissionen yderligere bemærkninger fra tredjeparter, og opfordrede Tyskland til at fremsætte bemærkninger hertil. Tyskland svarede den 9. april 2015 og fremsatte sine bemærkninger til indlæg fra tredjeparter. |
| --- | --- |

(52)

I brev af 23. marts 2015 fremsendte Kommissionen yderligere bemærkninger fra tredjeparter, og opfordrede Tyskland til at fremsætte bemærkninger hertil. Tyskland svarede den 9. april 2015 og fremsatte sine bemærkninger til indlæg fra tredjeparter.

| (53) | I e-mail af 20. april 2015 anmodede Kommissionen om yderligere oplysninger vedrørende Yasmina Flughafenmanagement GmbH (»Yasmina«) (17), operatøren af Lübeck lufthavn i 2013 og 2014. Den 4. maj 2015 blev der sendt yderligere spørgsmål om den pris, som Infratil betalte for put-optionen. |
| --- | --- |

(53)

I e-mail af 20. april 2015 anmodede Kommissionen om yderligere oplysninger vedrørende Yasmina Flughafenmanagement GmbH (»Yasmina«) (17), operatøren af Lübeck lufthavn i 2013 og 2014. Den 4. maj 2015 blev der sendt yderligere spørgsmål om den pris, som Infratil betalte for put-optionen.

17

| (54) | Hansestadt Lübeck svarede den 5. maj 2015 på spørgsmål om Yasmina. I brev af 11. maj 2015 svarede Tyskland på Kommissionens anmodning om flere oplysninger vedrørende prisen på put-optionen. |
| --- | --- |

(54)

Hansestadt Lübeck svarede den 5. maj 2015 på spørgsmål om Yasmina. I brev af 11. maj 2015 svarede Tyskland på Kommissionens anmodning om flere oplysninger vedrørende prisen på put-optionen.

| (55) | Den 13. maj 2015 stillede Kommissionen Oxera et spørgsmål om den påståede statsstøtte til afgifter for afisning. Som svar indsendte Oxera en rapport om afisning den 18. maj 2015. |
| --- | --- |

(55)

Den 13. maj 2015 stillede Kommissionen Oxera et spørgsmål om den påståede statsstøtte til afgifter for afisning. Som svar indsendte Oxera en rapport om afisning den 18. maj 2015.

| (56) | I e-mail af 22. maj 2015 bad Kommissionen Oxera om præcisering i forbindelse med dens rapporter fra september 2014 og februar 2015 om rentabiliteten af tillægskontrakter fra 2010, der var indgået mellem Ryanair og FLG. Kommissionen modtog svar den 28. maj 2015. |
| --- | --- |

(56)

I e-mail af 22. maj 2015 bad Kommissionen Oxera om præcisering i forbindelse med dens rapporter fra september 2014 og februar 2015 om rentabiliteten af tillægskontrakter fra 2010, der var indgået mellem Ryanair og FLG. Kommissionen modtog svar den 28. maj 2015.

| (57) | Den 23. juni 2015 stillede Kommissionen Tyskland yderligere spørgsmål. Svarene blev modtaget den 25. juni 2015 og den 3. juli 2015. Kommissionen sendte yderligere spørgsmål til Tyskland den 29. juni 2015, og den modtog svar på spørgsmålene i brev af 24. juli 2015. |
| --- | --- |

(57)

Den 23. juni 2015 stillede Kommissionen Tyskland yderligere spørgsmål. Svarene blev modtaget den 25. juni 2015 og den 3. juli 2015. Kommissionen sendte yderligere spørgsmål til Tyskland den 29. juni 2015, og den modtog svar på spørgsmålene i brev af 24. juli 2015.

| (58) | Ryanair sendte den 3. juli 2015 en forklarende bemærkning om Oxera til Kommissionen. |
| --- | --- |

(58)

Ryanair sendte den 3. juli 2015 en forklarende bemærkning om Oxera til Kommissionen.

| (59) | Den 4. august 2015 stillede Kommissionen Tyskland yderligere spørgsmål. Svarene blev modtaget den 10. september 2015. |
| --- | --- |

(59)

Den 4. august 2015 stillede Kommissionen Tyskland yderligere spørgsmål. Svarene blev modtaget den 10. september 2015.

| (60) | Den 30. november 2015 fremsendte Ryanair endnu en bemærkning til Kommissionen om Oxera vedrørende de markedsøkonomiske investorvurderinger af aftalerne mellem lufthavnen og luftfartsselskabet i forbindelse med lufthavnens samlede rentabilitet. Hansestadt Lübeck fremsendte yderligere oplysninger den 20. januar 2016, og Tyskland den 19. februar 2016. |
| --- | --- |

(60)

Den 30. november 2015 fremsendte Ryanair endnu en bemærkning til Kommissionen om Oxera vedrørende de markedsøkonomiske investorvurderinger af aftalerne mellem lufthavnen og luftfartsselskabet i forbindelse med lufthavnens samlede rentabilitet. Hansestadt Lübeck fremsendte yderligere oplysninger den 20. januar 2016, og Tyskland den 19. februar 2016.

1.4.   KLAGE OVER BESLUTNINGEN AF 2012 OM AT INDLEDE PROCEDUREN VEDRØRENDE ORDNINGEN FOR LUFTHAVNSAFGIFTER

KLAGE OVER BESLUTNINGEN AF 2012 OM AT INDLEDE PROCEDUREN VEDRØRENDE ORDNINGEN FOR LUFTHAVNSAFGIFTER

| (61) | Hansestadt Lübeck anmodede om en delvis annullation af beslutningen af 2012 om at indlede proceduren. Retten annullerede beslutningen af 2012 om at indlede proceduren vedrørende ordningen for lufthavnsafgifter for Lübeck lufthavn, der blev vedtaget i 2006 (»afgiftsordningen af 2006«) (18). Kommissionen appellerede denne afgørelse til Domstolen, som stadfæstede Rettens dom (19). Beslutningen af 2012 om at indlede proceduren blev derfor endegyldigt annulleret, for så vidt angår afgiftsordningen af 2006. Afgiftsordningen af 2006 bliver derfor ikke behandlet i denne afgørelse. |
| --- | --- |

(61)

Hansestadt Lübeck anmodede om en delvis annullation af beslutningen af 2012 om at indlede proceduren. Retten annullerede beslutningen af 2012 om at indlede proceduren vedrørende ordningen for lufthavnsafgifter for Lübeck lufthavn, der blev vedtaget i 2006 (»afgiftsordningen af 2006«) (18). Kommissionen appellerede denne afgørelse til Domstolen, som stadfæstede Rettens dom (19). Beslutningen af 2012 om at indlede proceduren blev derfor endegyldigt annulleret, for så vidt angår afgiftsordningen af 2006. Afgiftsordningen af 2006 bliver derfor ikke behandlet i denne afgørelse.

18

19

2.   DETALJERET BESKRIVELSE AF FORANSTALTNINGERNE

DETALJERET BESKRIVELSE AF FORANSTALTNINGERNE

2.1.   BAGGRUND FOR UNDERSØGELSEN OG RAMMER FOR FORANSTALTNINGERNE

BAGGRUND FOR UNDERSØGELSEN OG RAMMER FOR FORANSTALTNINGERNE

2.1.1.   
  Opland, udvikling i passagertal og luftfartsselskaber, der betjener lufthavnen

Opland, udvikling i passagertal og luftfartsselskaber, der betjener lufthavnen

| (62) | Lübeck lufthavn er beliggende ca. 73 kilometer fra Hamborg i delstaten Schleswig-Holstein, Tyskland. |
| --- | --- |

(62)

Lübeck lufthavn er beliggende ca. 73 kilometer fra Hamborg i delstaten Schleswig-Holstein, Tyskland.

| (63) | Lufthavnen selv betegner sit opland som storbyområdet omkring Hamborg og Øresund (Storkøbenhavn/Malmö). Denne region kan betjenes af følgende lufthavne:






  — | lufthavnen i Hamborg (~ 78 kilometer fra Lübeck lufthavn, ~ 65 minutters transporttid i bil) |
| --- | --- | --- |

(63)

Lufthavnen selv betegner sit opland som storbyområdet omkring Hamborg og Øresund (Storkøbenhavn/Malmö). Denne region kan betjenes af følgende lufthavne:

—

lufthavnen i Hamborg (~ 78 kilometer fra Lübeck lufthavn, ~ 65 minutters transporttid i bil)

| — | lufthavnen i Rostock (~ 134 kilometer fra Lübeck lufthavn, ~ 1 time og 19 minutters transporttid i bil) |
| --- | --- |

—

lufthavnen i Rostock (~ 134 kilometer fra Lübeck lufthavn, ~ 1 time og 19 minutters transporttid i bil)

| — | lufthavnen i Bremen (~ 185 kilometer fra Lübeck lufthavn, ~ 1 time og 56 minutters transporttid i bil) |
| --- | --- |

—

lufthavnen i Bremen (~ 185 kilometer fra Lübeck lufthavn, ~ 1 time og 56 minutters transporttid i bil)

| — | lufthavnen i Hannover (~ 208 kilometer fra Lübeck lufthavn, ~ 2 timer og 8 minutters transporttid i bil) |
| --- | --- |

—

lufthavnen i Hannover (~ 208 kilometer fra Lübeck lufthavn, ~ 2 timer og 8 minutters transporttid i bil)

| — | Københavns Lufthavn (~ 280 kilometer fra Lübeck lufthavn, ~ 3 timers transporttid med bil og færge). |
| --- | --- |

—

Københavns Lufthavn (~ 280 kilometer fra Lübeck lufthavn, ~ 3 timers transporttid med bil og færge).

| (64) | Ifølge en markedsundersøgelse udført af lufthavnen i 2009 kom de fleste af de (udrejsende) passagerer i Lübeck lufthavn fra Hamborg (dvs. ca. 47,20 %). Lufthavnen forventede en stigning i antallet af danske udrejsende passagerer efter færdiggørelsen af den faste forbindelse over Femern Bælt mellem Tyskland og Danmark. Figur 1 viser en oversigt over, hvor passagerer i Lübeck lufthavn kommer fra.

  Figur 1


  Hvor udrejsende passagerer i Lübeck lufthavn kommer fra (markedsundersøgelse, 2009)




  Hamburg; 47 %
  Schleswig-Holstein; 33 %
  Bremen; 14 %
  Denmark; 5 % |
| --- | --- |

(64)

Ifølge en markedsundersøgelse udført af lufthavnen i 2009 kom de fleste af de (udrejsende) passagerer i Lübeck lufthavn fra Hamborg (dvs. ca. 47,20 %). Lufthavnen forventede en stigning i antallet af danske udrejsende passagerer efter færdiggørelsen af den faste forbindelse over Femern Bælt mellem Tyskland og Danmark. Figur 1 viser en oversigt over, hvor passagerer i Lübeck lufthavn kommer fra.

Figur 1

Figur 1

Hvor udrejsende passagerer i Lübeck lufthavn kommer fra (markedsundersøgelse, 2009)

Hvor udrejsende passagerer i Lübeck lufthavn kommer fra (markedsundersøgelse, 2009)

Hamburg; 47 %

Schleswig-Holstein; 33 %

Bremen; 14 %

Denmark; 5 %

| (65) | Lufthavnens passagertrafik er steget fra 48 652 i 1999 til 546 146 i 2010 (se tabel 1). Lufthavnen forventede, at dette antal ville stige til 2,2 mio. inden 2015. Dette var imidlertid ikke tilfældet.

  Tabel 1


  Passagerudviklingen i Lübeck lufthavn fra 1999 til 2013
   (20)







  År | Antal passagerer |
| --- | --- | --- |
| 1999 | 48 652 |
| 2000 | 142 586 |
| 2001 | 192 726 |
| 2002 | 244 768 |
| 2003 | 514 560 |
| 2004 | 578 475 |
| 2005 | 710 788 |
| 2006 | 677 638 |
| 2007 | 612 858 |
| 2008 | 544 339 |
| 2009 | 697 559 |
| 2010 | 546 146 |
| 2011 | 344 068 |
| 2012 | 359 974 |
| 2013 | 367 252 |

(65)

Lufthavnens passagertrafik er steget fra 48 652 i 1999 til 546 146 i 2010 (se tabel 1). Lufthavnen forventede, at dette antal ville stige til 2,2 mio. inden 2015. Dette var imidlertid ikke tilfældet.

Tabel 1

Tabel 1

Passagerudviklingen i Lübeck lufthavn fra 1999 til 2013
   (20)

Passagerudviklingen i Lübeck lufthavn fra 1999 til 2013

20

År

Antal passagerer

1999

48 652

2000

142 586

2001

192 726

2002

244 768

2003

514 560

2004

578 475

2005

710 788

2006

677 638

2007

612 858

2008

544 339

2009

697 559

2010

546 146

2011

344 068

2012

359 974

2013

367 252

| (66) | På datoen for denne afgørelse er der ikke noget luftfartsselskab, der opererer fra Lübeck. Der er hverken rutefly eller charterfly. |
| --- | --- |

(66)

På datoen for denne afgørelse er der ikke noget luftfartsselskab, der opererer fra Lübeck. Der er hverken rutefly eller charterfly.

2.1.2.   
  Lufthavnens ejerskab

Lufthavnens ejerskab

| (67) | Lübeck lufthavn blev oprindeligt drevet af FLG, som var et selskab med begrænset ansvar. Hansestadt Lübeck havde stadig ejerskabet over en del af lufthavnens infrastruktur og jorden. FLG kunne benytte lufthavnens infrastruktur i henhold til en lejekontrakt. FLG's ejerskab er ændret flere gange i løbet af de senere år. Indtil den 30. november 2005 var den eneste aktionær af FLG Hansestadt Lübeck, som ejede 100 % af aktierne. I henhold til »deltagelsesaftalen fra 2005« (Beteiligungsvertrag) solgte Hansestadt Lübeck med virkning den 1. december 2005 90 % af sine aktier i FLG til Infratil. Hansestadt Lübeck beholdt de resterende 10 % af aktierne som en minoritetsandel. Deltagelsesaftalen fra 2005 indeholdt en række betingelser samt put-/call-optioner for begge parter (se afsnit 2.3.1 for yderligere oplysninger). |
| --- | --- |

(67)

Lübeck lufthavn blev oprindeligt drevet af FLG, som var et selskab med begrænset ansvar. Hansestadt Lübeck havde stadig ejerskabet over en del af lufthavnens infrastruktur og jorden. FLG kunne benytte lufthavnens infrastruktur i henhold til en lejekontrakt. FLG's ejerskab er ændret flere gange i løbet af de senere år. Indtil den 30. november 2005 var den eneste aktionær af FLG Hansestadt Lübeck, som ejede 100 % af aktierne. I henhold til »deltagelsesaftalen fra 2005« (Beteiligungsvertrag) solgte Hansestadt Lübeck med virkning den 1. december 2005 90 % af sine aktier i FLG til Infratil. Hansestadt Lübeck beholdt de resterende 10 % af aktierne som en minoritetsandel. Deltagelsesaftalen fra 2005 indeholdt en række betingelser samt put-/call-optioner for begge parter (se afsnit 2.3.1 for yderligere oplysninger).

FLG

| (68) | For at afholde Infratil fra at udøve sin put-option blev der i 2009 indgået en tillægsaftale (Ergänzungsvereinbarung 2009) mellem Hansestadt Lübeck og Infratil. I henhold til tillægsaftalen fra 2009 skulle Infratil fortsætte med at drive lufthavnen frem til oktober 2009, og selskabet ville til gengæld blive kompenseret for visse omkostninger (jf. tabel 3). |
| --- | --- |

(68)

For at afholde Infratil fra at udøve sin put-option blev der i 2009 indgået en tillægsaftale (Ergänzungsvereinbarung 2009) mellem Hansestadt Lübeck og Infratil. I henhold til tillægsaftalen fra 2009 skulle Infratil fortsætte med at drive lufthavnen frem til oktober 2009, og selskabet ville til gengæld blive kompenseret for visse omkostninger (jf. tabel 3).

| (69) | Ved udgangen af 2009 udøvede Infratil sin put-option og solgte sine aktier tilbage til Hansestadt Lübeck. |
| --- | --- |

(69)

Ved udgangen af 2009 udøvede Infratil sin put-option og solgte sine aktier tilbage til Hansestadt Lübeck.

| (70) | Fra november 2009 var Hansestadt Lübeck igen eneejer (100 % af aktierne) af FLG. I november 2009 vedtog byrådet i Lübeck (»Bürgerschaft«) (21), at der skulle findes en ny privat investor til FLG inden udgangen af februar 2010, og at lufthavnen ikke skulle modtage yderligere støtte. |
| --- | --- |

(70)

Fra november 2009 var Hansestadt Lübeck igen eneejer (100 % af aktierne) af FLG. I november 2009 vedtog byrådet i Lübeck (»Bürgerschaft«) (21), at der skulle findes en ny privat investor til FLG inden udgangen af februar 2010, og at lufthavnen ikke skulle modtage yderligere støtte.

21

| (71) | Den 25. april 2010 vedtog borgerne i Hansestadt Lübeck ved en offentlig afstemning at sikre Lübeck lufthavns overlevelse. Hansestadt Lübeck anså yderligere investeringer i forbedring af lufthavnens infrastruktur for nødvendige med henblik på at privatisere lufthavnen. |
| --- | --- |

(71)

Den 25. april 2010 vedtog borgerne i Hansestadt Lübeck ved en offentlig afstemning at sikre Lübeck lufthavns overlevelse. Hansestadt Lübeck anså yderligere investeringer i forbedring af lufthavnens infrastruktur for nødvendige med henblik på at privatisere lufthavnen.

| (72) | Den 16. august 2012 offentliggjorde Hansestadt Lübeck en udbudsbekendtgørelse i tillægget til Den Europæiske Unions Tidende (22) om salget af Lübeck lufthavn. Der indkom syv interessetilkendegivelser frem til den 24. september 2012. Pr. 15. oktober 2012 havde fem interesserede parter afgivet vejledende, ikke-bindende bud. Pr. 20. november 2012 havde tre interesserede parter afgivet bindende og endelige bud. Der blev gennemført ensammenligning af de tre bud. Den omfattede et system til fordeling af point, hvor der blev taget højde for både det finansielle bud samt de respektive forretnings- og udviklingsplaner. Buddet fra 3Y Logistic und Projektbetreuung GmbH, Frankfurt (»3Y«), som indeholdt en asset deal, var klart det mest fordelagtige. 3Y var Yasminas holdingselskab. Yasmina var et selskab med begrænset ansvar, der blev oprettet med henblik på at købe og drive Lübeck lufthavn. Den 29. november 2012 godkendte Bürgerschaft i Lübeck vilkårene og salget. Købsaftalen blev underskrevet den 14. december 2012, og den trådte i kraft den 1. januar 2013. Yasmina erhvervede nogle af FLG's aktiver. De aktiver, der ikke blev solgt til Yasmina, blev overført til Hansestadt Lübeck ved at fusionere FLG med Hansestadt Lübeck (tysk »Verschmelzung«). FLG eksisterede dermed ikke længere som en uafhængig juridisk enhed. |
| --- | --- |

(72)

Den 16. august 2012 offentliggjorde Hansestadt Lübeck en udbudsbekendtgørelse i tillægget til Den Europæiske Unions Tidende (22) om salget af Lübeck lufthavn. Der indkom syv interessetilkendegivelser frem til den 24. september 2012. Pr. 15. oktober 2012 havde fem interesserede parter afgivet vejledende, ikke-bindende bud. Pr. 20. november 2012 havde tre interesserede parter afgivet bindende og endelige bud. Der blev gennemført ensammenligning af de tre bud. Den omfattede et system til fordeling af point, hvor der blev taget højde for både det finansielle bud samt de respektive forretnings- og udviklingsplaner. Buddet fra 3Y Logistic und Projektbetreuung GmbH, Frankfurt (»3Y«), som indeholdt en asset deal, var klart det mest fordelagtige. 3Y var Yasminas holdingselskab. Yasmina var et selskab med begrænset ansvar, der blev oprettet med henblik på at købe og drive Lübeck lufthavn. Den 29. november 2012 godkendte Bürgerschaft i Lübeck vilkårene og salget. Købsaftalen blev underskrevet den 14. december 2012, og den trådte i kraft den 1. januar 2013. Yasmina erhvervede nogle af FLG's aktiver. De aktiver, der ikke blev solgt til Yasmina, blev overført til Hansestadt Lübeck ved at fusionere FLG med Hansestadt Lübeck (tysk »Verschmelzung«). FLG eksisterede dermed ikke længere som en uafhængig juridisk enhed.

Den Europæiske Unions Tidende

22

asset deal

Bürgerschaft

| (73) | Som følge af lufthavnens løbende underskud erklærede Yasmina lufthavnen for insolvent i april 2014, og der blev derfor indledt insolvensbehandling den 23. april 2014. Den 1. august 2014 blev Lübeck lufthavn overtaget af en kinesisk investor PuRen Germany GmbH (»PuRen«). PuRen erklærede lufthavnen insolvent i september 2015, og der blev derfor indledt insolvensbehandling den 30. september 2015. Den 1. juli 2016 blev lufthavnen overtaget af Stöcker Flughafen GmbH & Co. KG (»Stöcker«). |
| --- | --- |

(73)

Som følge af lufthavnens løbende underskud erklærede Yasmina lufthavnen for insolvent i april 2014, og der blev derfor indledt insolvensbehandling den 23. april 2014. Den 1. august 2014 blev Lübeck lufthavn overtaget af en kinesisk investor PuRen Germany GmbH (»PuRen«). PuRen erklærede lufthavnen insolvent i september 2015, og der blev derfor indledt insolvensbehandling den 30. september 2015. Den 1. juli 2016 blev lufthavnen overtaget af Stöcker Flughafen GmbH & Co. KG (»Stöcker«).

| (74) | Kommissionen undersøgte følgende foranstaltninger, der eventuelt var statsstøtte til fordel for FLG, Infratil, Ryanair og andre luftfartsselskaber, der benyttede lufthavnen. |
| --- | --- |

(74)

Kommissionen undersøgte følgende foranstaltninger, der eventuelt var statsstøtte til fordel for FLG, Infratil, Ryanair og andre luftfartsselskaber, der benyttede lufthavnen.

2.2.   POTENTIEL STATSSTØTTE TIL FORDEL FOR FLG

POTENTIEL STATSSTØTTE TIL FORDEL FOR FLG

| (75) | Kommissionen indledte den formelle undersøgelsesprocedure af følgende foranstaltninger til fordel for FLG:






  — | overtagelse af alle underskud i perioden 1978 til 2004 |
| --- | --- | --- |

(75)

Kommissionen indledte den formelle undersøgelsesprocedure af følgende foranstaltninger til fordel for FLG:

—

overtagelse af alle underskud i perioden 1978 til 2004

| — | lejeaftale for jord og lufthavnens infrastruktur (forud for den 1. januar 2006) til en pris, der lå under markedsprisen |
| --- | --- |

—

lejeaftale for jord og lufthavnens infrastruktur (forud for den 1. januar 2006) til en pris, der lå under markedsprisen

| — | overtagelse af udestående passiver, der stammede fra flere lån, som FLG havde indgået med kommercielle banker |
| --- | --- |

—

overtagelse af udestående passiver, der stammede fra flere lån, som FLG havde indgået med kommercielle banker

| — | investeringsstøtte til FLG i medfør af beslutningen af 2005 om regionale lufthavne (23) og den påståede overtrædelse heraf |
| --- | --- |

—

investeringsstøtte til FLG i medfør af beslutningen af 2005 om regionale lufthavne (23) og den påståede overtrædelse heraf

23

| — | kompensation for FLG's tab siden november 2009 |
| --- | --- |

—

kompensation for FLG's tab siden november 2009

| — | finansiering af Hansestadt Lübeck og delstaten Schleswig Holsteins investeringer i infrastruktur i årene 2010-2015 |
| --- | --- |

—

finansiering af Hansestadt Lübeck og delstaten Schleswig Holsteins investeringer i infrastruktur i årene 2010-2015

| — | Hansestadt Lübecks efterstillede aktionærlån til FLG. |
| --- | --- |

—

Hansestadt Lübecks efterstillede aktionærlån til FLG.

2.3.   POTENTIEL STATSSTØTTE TIL FORDEL FOR INFRATIL

POTENTIEL STATSSTØTTE TIL FORDEL FOR INFRATIL

2.3.1.   
  Salg af aktier i FLG

Salg af aktier i FLG

| (76) | På baggrund af de løbende driftsunderskud i FLG besluttede Hansestadt Lübeck at sælge sine aktier i FLG. Med henblik på at finde den bedste køber blev der indledt en udbudsrunde, der blev offentliggjort i Den Europæiske Unions Tidende den 21. marts 2003. |
| --- | --- |

(76)

På baggrund af de løbende driftsunderskud i FLG besluttede Hansestadt Lübeck at sælge sine aktier i FLG. Med henblik på at finde den bedste køber blev der indledt en udbudsrunde, der blev offentliggjort i Den Europæiske Unions Tidende den 21. marts 2003.

Den Europæiske Unions

| (77) | Hansestadt Lübeck modtog tilkendegivelser fra fem interesserede selskaber. Den sendte en pakke med mere detaljerede oplysninger til de første fire selskaber. Et selskab havde afgivet sit vejledende bud den 17. juni 2003, efter fristens udløb. |
| --- | --- |

(77)

Hansestadt Lübeck modtog tilkendegivelser fra fem interesserede selskaber. Den sendte en pakke med mere detaljerede oplysninger til de første fire selskaber. Et selskab havde afgivet sit vejledende bud den 17. juni 2003, efter fristens udløb.

| (78) | Kun ét selskab, nemlig Infratil, indsendte et formelt bud. Hansestadt Lübeck indledte derfor forhandlinger med Infratil. I marts 2005 blev der indgået en første salgsaftale. Den var dog betinget af at indhente endelig byggetilladelse (Planfeststellungsbeschluss) af en forlængelse af lufthavnens start- og landingsbane inden for en fastsat tidshorisont. I henhold til en afgørelse fra Oberverwaltungsgericht Schleswig (»den højere forvaltningsdomstol«) af 18. juli 2005 (24) kunne denne betingelse ikke længere opfyldes. |
| --- | --- |

(78)

Kun ét selskab, nemlig Infratil, indsendte et formelt bud. Hansestadt Lübeck indledte derfor forhandlinger med Infratil. I marts 2005 blev der indgået en første salgsaftale. Den var dog betinget af at indhente endelig byggetilladelse (Planfeststellungsbeschluss) af en forlængelse af lufthavnens start- og landingsbane inden for en fastsat tidshorisont. I henhold til en afgørelse fra Oberverwaltungsgericht Schleswig (»den højere forvaltningsdomstol«) af 18. juli 2005 (24) kunne denne betingelse ikke længere opfyldes.

24

| (79) | Afgørelsen ændrede grundlæggende begge parters forhandlingsposition. Eftersom resultatet af den tidligere udbudsprocedure kun var ét formelt bud, anså Hansestadt Lübeck det for usandsynligt, at der ville være flere interesserede parter efter suspensionen af lufthavnens udvidelse. Det blev derfor besluttet ikke at offentliggøre et nyt udbud. Hansestadt Lübeck og Infratil genoptog i stedet forhandlingerne baseret på de nye kendsgerninger og indgik en betinget privatiseringsaftale. Der blev indgået en deltagelsesaftale den 24. oktober 2005 (»deltagelsesaftalen af 2005«). Den trådte i kraft den 1. december 2005. |
| --- | --- |

(79)

Afgørelsen ændrede grundlæggende begge parters forhandlingsposition. Eftersom resultatet af den tidligere udbudsprocedure kun var ét formelt bud, anså Hansestadt Lübeck det for usandsynligt, at der ville være flere interesserede parter efter suspensionen af lufthavnens udvidelse. Det blev derfor besluttet ikke at offentliggøre et nyt udbud. Hansestadt Lübeck og Infratil genoptog i stedet forhandlingerne baseret på de nye kendsgerninger og indgik en betinget privatiseringsaftale. Der blev indgået en deltagelsesaftale den 24. oktober 2005 (»deltagelsesaftalen af 2005«). Den trådte i kraft den 1. december 2005.

| (80) | I henhold til deltagelsesaftalen af 2005 skulle 90 % af aktierne i FLG overføres fra Hansestadt Lübeck til Infratil den 1. december 2005. For dette betalte Infratil den såkaldte »købspris I« på [...] EUR (*1) samt yderligere [...] EUR til Hansestadt Lübeck, hvilket svarer til en kassekredit, som Hansestadt Lübeck tidligere havde ydet FLG til finansiering af driftsomkostninger og nye investeringer. Infratil skulle desuden overtage driftsunderskuddet i lufthavnen for 2005. |
| --- | --- |

(80)

I henhold til deltagelsesaftalen af 2005 skulle 90 % af aktierne i FLG overføres fra Hansestadt Lübeck til Infratil den 1. december 2005. For dette betalte Infratil den såkaldte »købspris I« på [...] EUR (*1) samt yderligere [...] EUR til Hansestadt Lübeck, hvilket svarer til en kassekredit, som Hansestadt Lübeck tidligere havde ydet FLG til finansiering af driftsomkostninger og nye investeringer. Infratil skulle desuden overtage driftsunderskuddet i lufthavnen for 2005.

*1

| (81) | Deltagelsesaftalen af 2005 indeholdt desuden bestemmelser om, at Infratil på et senere tidspunkt skulle betale »købspris II« på [...] EUR, såfremt følgende to betingelser var opfyldt:






  a) | at lufthavnen fik meddelt en ubetinget og endelig byggetilladelse, der omfatter et kontraktligt bestemt indhold (jf. betragtning 82), som ikke pålægger aktive foranstaltninger til støjstyring, såsom at pålægge FLG et forbud mod natflyvninger eller støjkvoter (Lärmkontingent), eller at FLG havde indgået aftale om byggearbejde i forbindelse med kontraktligt bestemte foranstaltninger af en vis værdi |
| --- | --- | --- |

(81)

Deltagelsesaftalen af 2005 indeholdt desuden bestemmelser om, at Infratil på et senere tidspunkt skulle betale »købspris II« på [...] EUR, såfremt følgende to betingelser var opfyldt:

a)

at lufthavnen fik meddelt en ubetinget og endelig byggetilladelse, der omfatter et kontraktligt bestemt indhold (jf. betragtning 82), som ikke pålægger aktive foranstaltninger til støjstyring, såsom at pålægge FLG et forbud mod natflyvninger eller støjkvoter (Lärmkontingent), eller at FLG havde indgået aftale om byggearbejde i forbindelse med kontraktligt bestemte foranstaltninger af en vis værdi

| b) | at der i 2008 blev transporteret mindst [...] passagerer, eller hvis den første betingelse blev opfyldt allerede i 2006 eller 2007, at der i 2006 blev transporteret [...] passagerer eller [...] passagerer i 2007. |
| --- | --- |

b)

at der i 2008 blev transporteret mindst [...] passagerer, eller hvis den første betingelse blev opfyldt allerede i 2006 eller 2007, at der i 2006 blev transporteret [...] passagerer eller [...] passagerer i 2007.

| (82) | Det kontraktligt bestemte indhold i byggetilladelsen omfattede følgende:






  — | udvidelse af start-/landingsbane |
| --- | --- | --- |

(82)

Det kontraktligt bestemte indhold i byggetilladelsen omfattede følgende:

—

udvidelse af start-/landingsbane

| — | indførelse af et instrumentlandingssystem i kategori II eller III (»ILS CAT II« eller »ILS CAT III«) |
| --- | --- |

—

indførelse af et instrumentlandingssystem i kategori II eller III (»ILS CAT II« eller »ILS CAT III«)

| — | udvidelse af parkeringsareal |
| --- | --- |

—

udvidelse af parkeringsareal

| — | det eksisterende lufthavnsområde |
| --- | --- |

—

det eksisterende lufthavnsområde

| — | udvidelse af forpladsen. |
| --- | --- |

—

udvidelse af forpladsen.

| (83) | Følgende poster skal fratrækkes købspris II:






  — | købspris I ([...] EUR) |
| --- | --- | --- |

(83)

Følgende poster skal fratrækkes købspris II:

—

købspris I ([...] EUR)

| — | lufthavnens driftsunderskud for 2005-2008 på i alt højst [...] EUR |
| --- | --- |

—

lufthavnens driftsunderskud for 2005-2008 på i alt højst [...] EUR

| — | omkostningerne i forbindelse med retssag om statsstøtte, som Air Berlin havde anlagt ved tyske civile domstole, og som ifølge Tyskland udgør [...] EUR |
| --- | --- |

—

omkostningerne i forbindelse med retssag om statsstøtte, som Air Berlin havde anlagt ved tyske civile domstole, og som ifølge Tyskland udgør [...] EUR

| — | hvis byggetilladelsen udstedes med det kontraktligt bestemte indhold (jf. betragtning 82), forskellen mellem omkostninger til byggetilladelse, undtagen omkostninger til kompensationsforanstaltninger, samt et fast beløb på [...] EUR. Ifølge Tyskland vurderes denne difference at udgøre [...] EUR |
| --- | --- |

—

hvis byggetilladelsen udstedes med det kontraktligt bestemte indhold (jf. betragtning 82), forskellen mellem omkostninger til byggetilladelse, undtagen omkostninger til kompensationsforanstaltninger, samt et fast beløb på [...] EUR. Ifølge Tyskland vurderes denne difference at udgøre [...] EUR

| — | hvis byggetilladelsen ikke udstedes med det kontraktligt bestemte indhold (jf. betragtning 82), udgifter til byggetilladelse. |
| --- | --- |

—

hvis byggetilladelsen ikke udstedes med det kontraktligt bestemte indhold (jf. betragtning 82), udgifter til byggetilladelse.

| (84) | Ifølge deltagelsesaftalen af 2005 dækker omkostninger til byggetilladelse alle omkostninger, der påvirker likviditeten (liquiditätswirksam). Disse omfatter omkostninger til kompensationsforanstaltninger (Aufwendungen für Ausgleichsmaßnahmen) i forbindelse med proceduren for byggetilladelsen, der opstod mellem 1. oktober 2005 og 31. december 2008. |
| --- | --- |

(84)

Ifølge deltagelsesaftalen af 2005 dækker omkostninger til byggetilladelse alle omkostninger, der påvirker likviditeten (liquiditätswirksam). Disse omfatter omkostninger til kompensationsforanstaltninger (Aufwendungen für Ausgleichsmaßnahmen) i forbindelse med proceduren for byggetilladelsen, der opstod mellem 1. oktober 2005 og 31. december 2008.

| (85) | Deltagelsesaftalen af 2005 indeholdt desuden en put-option, der gav Infratil mulighed for at tilbagerulle det oprindelige køb af aktier i FLG og godtgøre nogle af de aftalte omkostninger, såfremt:






  — | byggetilladelsen ikke blev opnået, eller hvis der ikke var indgået aftale om byggearbejdet, for så vidt angår foranstaltningerne i betragtning 82 før den 31. december 2008, og |
| --- | --- | --- |

(85)

Deltagelsesaftalen af 2005 indeholdt desuden en put-option, der gav Infratil mulighed for at tilbagerulle det oprindelige køb af aktier i FLG og godtgøre nogle af de aftalte omkostninger, såfremt:

—

byggetilladelsen ikke blev opnået, eller hvis der ikke var indgået aftale om byggearbejdet, for så vidt angår foranstaltningerne i betragtning 82 før den 31. december 2008, og

| — | et bestemt passagertal ikke er nået. |
| --- | --- |

—

et bestemt passagertal ikke er nået.

| (86) | Hvis put-optionen blev udøvet, var Hansestadt Lübeck forpligtet til at godtgøre købspris I og kompensere visse tab. I henhold til deltagelsesaftalen af 2005 skulle Hansestadt Lübeck betale [...] EUR til Infratil, såfremt sidstnævnte udøvede put-optionen. Beløbet blev beregnet som beskrevet i det følgende:

  Tabel 2


  Prisen på put-optionen pr. 31. december 2008 i EUR







  Aktionærlån 2005 | [...] |
| --- | --- | --- |
| + Saldo af aktionærlån udstedt til: | |
| reelt godkendte driftsunderskud | [...] |
| reelt godkendte investeringsomkostninger | [...] |
| – offentlig finansiering | [...] |
| omkostninger til godkendelsesproceduren for planlægningen | [...] |
| Retsomkostninger i forbindelse med Air Berlin | [...] |
| = saldo af godkendte aktionærlån | [...] |
| + 5 % rente på aktionærlån p.a. | [...] |
| + købspris I | [...] |
| I alt | [...] |

(86)

Hvis put-optionen blev udøvet, var Hansestadt Lübeck forpligtet til at godtgøre købspris I og kompensere visse tab. I henhold til deltagelsesaftalen af 2005 skulle Hansestadt Lübeck betale [...] EUR til Infratil, såfremt sidstnævnte udøvede put-optionen. Beløbet blev beregnet som beskrevet i det følgende:

Tabel 2

Tabel 2

Prisen på put-optionen pr. 31. december 2008 i EUR

Prisen på put-optionen pr. 31. december 2008 i EUR

Aktionærlån 2005

[...]

- Saldo af aktionærlån udstedt til:

reelt godkendte driftsunderskud

[...]

reelt godkendte investeringsomkostninger

[...]

– offentlig finansiering

[...]

omkostninger til godkendelsesproceduren for planlægningen

[...]

Retsomkostninger i forbindelse med Air Berlin

[...]

= saldo af godkendte aktionærlån

= saldo af godkendte aktionærlån

[...]

[...]

- 5 % rente på aktionærlån p.a.

[...]

- købspris I

[...]

I alt

I alt

[...]

[...]

2.3.2.   
  Tillægsaftalen af 2009 og genforhandlingen af put-optionen — overtagelse af yderligere underskud, investeringer og andre omkostninger

Tillægsaftalen af 2009 og genforhandlingen af put-optionen — overtagelse af yderligere underskud, investeringer og andre omkostninger

| (87) | I 2008 meddelte Infratil, at selskabet ville gøre put-optionen gældende, idet der ikke var opnået byggetilladelse, antallet af kunder ikke var steget til det niveau, der var angivet i deltagelsesaftalen af 2005, og idet FLG's driftsunderskud var højere end forventet. For at Infratil fortsat skulle drive lufthavnen, accepterede Hansestadt Lübeck at genforhandle visse vilkår i deltagelsesaftalen af 2005 vedrørende put-optionen. Resultatet var deltagelsesaftalen af 2009, der blev underskrevet den 12. november 2008, og som tilføjede yderligere tab, investeringer og andre omkostninger i forbindelse med driften af lufthavnen i 2009 til prisen for put-optionen, som Hansestadt Lübeck i henhold til deltagelsesaftalen af 2005 skulle have betalt til Infratil. |
| --- | --- |

(87)

I 2008 meddelte Infratil, at selskabet ville gøre put-optionen gældende, idet der ikke var opnået byggetilladelse, antallet af kunder ikke var steget til det niveau, der var angivet i deltagelsesaftalen af 2005, og idet FLG's driftsunderskud var højere end forventet. For at Infratil fortsat skulle drive lufthavnen, accepterede Hansestadt Lübeck at genforhandle visse vilkår i deltagelsesaftalen af 2005 vedrørende put-optionen. Resultatet var deltagelsesaftalen af 2009, der blev underskrevet den 12. november 2008, og som tilføjede yderligere tab, investeringer og andre omkostninger i forbindelse med driften af lufthavnen i 2009 til prisen for put-optionen, som Hansestadt Lübeck i henhold til deltagelsesaftalen af 2005 skulle have betalt til Infratil.

| (88) | I henhold til tillægsaftalen af 2009 blev den nye pris på put-optionen beregnet som følger:

  Tabel 3


  Pris for put-option i oktober 2009 i EUR







  Pris for put-optionen (pr. 31. december 2008) | [...] |
| --- | --- | --- |
| + [...] % rente af prisen for put-optionen i 2008 for 2009 | [...] |
| + Saldo af aktionærlån udstedt til: | |
| Reelt godkendte driftsunderskud 2009 | [...] |
| Reelt godkendte investeringsomkostninger i 2009 | [...] |
| Omkostninger til planlægningsgodkendelsesprocessen i 2009 | [...] |
| Andre omkostninger i 2009 | [...] |
| Sagsomkostninger i forbindelse med Air Berlin afholdt i 2009 | [...] |
| = saldo af godkendte aktionærlån | [...] |
| + [...] % rente på aktionærlån for 2009 | [...] |
| – Omkostninger i 2009, der ikke er dækket af lån | [...] |
| + erstatning fra koncernens forsikringsydelser (dvs. Infratils andel af koncernens forsikringspræmier, der kan henføres til FLG) | [...] |
| I alt | [...] |

(88)

I henhold til tillægsaftalen af 2009 blev den nye pris på put-optionen beregnet som følger:

Tabel 3

Tabel 3

Pris for put-option i oktober 2009 i EUR

Pris for put-option i oktober 2009 i EUR

Pris for put-optionen (pr. 31. december 2008)

[...]

- [...] % rente af prisen for put-optionen i 2008 for 2009

[...]

- Saldo af aktionærlån udstedt til:

Reelt godkendte driftsunderskud 2009

[...]

Reelt godkendte investeringsomkostninger i 2009

[...]

Omkostninger til planlægningsgodkendelsesprocessen i 2009

[...]

Andre omkostninger i 2009

[...]

Sagsomkostninger i forbindelse med Air Berlin afholdt i 2009

[...]

= saldo af godkendte aktionærlån

= saldo af godkendte aktionærlån

[...]

[...]

- [...] % rente på aktionærlån for 2009

[...]

– Omkostninger i 2009, der ikke er dækket af lån

[...]

- erstatning fra koncernens forsikringsydelser (dvs. Infratils andel af koncernens forsikringspræmier, der kan henføres til FLG)

[...]

I alt

I alt

[...]

[...]

| (89) | Hansestadt Lübeck skulle i forbindelse med et aktionærlån, som Infratil havde givet FLG, betale gruppeforsikringsydelser. Forsikringspolicen dækkede alle lufthavne, som blev drevet af Infratil. Den del af omkostningerne, der kunne henføres til FLG, beløb sig til [...] EUR. |
| --- | --- |

(89)

Hansestadt Lübeck skulle i forbindelse med et aktionærlån, som Infratil havde givet FLG, betale gruppeforsikringsydelser. Forsikringspolicen dækkede alle lufthavne, som blev drevet af Infratil. Den del af omkostningerne, der kunne henføres til FLG, beløb sig til [...] EUR.

| (90) | Forskellen mellem prisen på put-optionen i henhold til tillægsaftalen fra 2009 og prisen på put-optionen, som Hansestadt Lübeck skulle have betalt i henhold til deltagelsesaftalen af 2005, udgør således [....] EUR. |
| --- | --- |

(90)

Forskellen mellem prisen på put-optionen i henhold til tillægsaftalen fra 2009 og prisen på put-optionen, som Hansestadt Lübeck skulle have betalt i henhold til deltagelsesaftalen af 2005, udgør således [....] EUR.

| (91) | Til gengæld gav Infratil afkald på sin ret til at udøve put-optionen før den 22. oktober 2009, og selskabet gav Hansestadt Lübeck yderligere deltagelsesrettigheder. Derudover gav Infratil Hansestadt Lübeck en skriftlig hensigtserklæring mellem FLG og Ryanair, hvor begge parter bekræftede deres intention om at øge passagertallet og samarbejde om at oprette en Ryanair-base i Lübeck lufthavn. |
| --- | --- |

(91)

Til gengæld gav Infratil afkald på sin ret til at udøve put-optionen før den 22. oktober 2009, og selskabet gav Hansestadt Lübeck yderligere deltagelsesrettigheder. Derudover gav Infratil Hansestadt Lübeck en skriftlig hensigtserklæring mellem FLG og Ryanair, hvor begge parter bekræftede deres intention om at øge passagertallet og samarbejde om at oprette en Ryanair-base i Lübeck lufthavn.

2.4.   POTENTIEL STATSSTØTTE TIL FORDEL FOR RYANAIR

POTENTIEL STATSSTØTTE TIL FORDEL FOR RYANAIR

2.4.1.   
  2000-aftale

2000-aftale

| (92) | Indtil 2000 var FLG en lufthavn, der var afhængig af indtægter fra charterflyvninger og almindelig flytrafik. I 2000 ændrede lufthavnen sin forretningsmodel til en lufthavn for lavprisselskaber, hvor indtægterne genereres gennem en kombination af luftfartsrelaterede og ikke-luftfartsrelaterede aktiviteter. |
| --- | --- |

(92)

Indtil 2000 var FLG en lufthavn, der var afhængig af indtægter fra charterflyvninger og almindelig flytrafik. I 2000 ændrede lufthavnen sin forretningsmodel til en lufthavn for lavprisselskaber, hvor indtægterne genereres gennem en kombination af luftfartsrelaterede og ikke-luftfartsrelaterede aktiviteter.

| (93) | FLG indgik den 29. maj 2000 en lufttrafikaftale med Ryanair (»2000-aftalen«). 2000-aftalen med Ryanair omfattede en specifikation af de lufthavnsafgifter, som Ryanair skulle betale, samt initiativer til støtte af markedsføring, som lufthavnen skulle betale. 2000-aftalen skulle efter planen træde i kraft den 1. juni 2000 og løbe frem til den 31. maj 2010. |
| --- | --- |

(93)

FLG indgik den 29. maj 2000 en lufttrafikaftale med Ryanair (»2000-aftalen«). 2000-aftalen med Ryanair omfattede en specifikation af de lufthavnsafgifter, som Ryanair skulle betale, samt initiativer til støtte af markedsføring, som lufthavnen skulle betale. 2000-aftalen skulle efter planen træde i kraft den 1. juni 2000 og løbe frem til den 31. maj 2010.

| (94) | For ruten til Stansted har lufthavnen vurderet omkostninger og indtægter som følger:

  Tabel 4


  Omkostninger og indtægter omfattet af 2000-aftalen set fra FLG's synspunkt








  Elementer i aftalen med Ryanair | < 18 turnarounds om ugen | ≥ 18 turnarounds om ugen |
| --- | --- | --- | --- |
| FLG's omkostninger i EUR |
| Markedsføringsstøtte — omkostninger pr. ankommende passager | [...] | [...] |
| | Indtil den 31. maj 2005 | Fra den 1. juni 2005 |
| FLG's indtægter i EUR |
| Afgifter, som Ryanair skal betale pr. fly | [...] | [...] |
| Afgifter, som Ryanair skal betale pr. ankommende passager | [...] | [...] |
| Nettoafgifter, som Ryanair skal betale pr. ankommende passager (afgifter minus markedsføringsstøtte) | [...] | [...] |
| Andet: |
| Gebyr for omsætning pr. billet solgt af FLG | [...] % | [...] % |
| Provision af omsætning af biludlejninger, som er booket af FLG | [...] % | [...] % |
| Sikkerhedsgebyr (der betales af Ryanair til det relevante statslige organ) i EUR | [...] | [...] |

(94)

For ruten til Stansted har lufthavnen vurderet omkostninger og indtægter som følger:

Tabel 4

Tabel 4

Omkostninger og indtægter omfattet af 2000-aftalen set fra FLG's synspunkt

Omkostninger og indtægter omfattet af 2000-aftalen set fra FLG's synspunkt

Elementer i aftalen med Ryanair

< 18 turnarounds om ugen

≥ 18 turnarounds om ugen

FLG's omkostninger i EUR

FLG's omkostninger i EUR

Markedsføringsstøtte — omkostninger pr. ankommende passager

[...]

[...]

Indtil den 31. maj 2005

Fra den 1. juni 2005

FLG's indtægter i EUR

FLG's indtægter i EUR

Afgifter, som Ryanair skal betale pr. fly

[...]

[...]

Afgifter, som Ryanair skal betale pr. ankommende passager

[...]

[...]

Nettoafgifter, som Ryanair skal betale pr. ankommende passager (afgifter minus markedsføringsstøtte)

Nettoafgifter, som Ryanair skal betale pr. ankommende passager (afgifter minus markedsføringsstøtte)

[...]

[...]

[...]

[...]

Andet:

Andet:

Gebyr for omsætning pr. billet solgt af FLG

[...] %

[...] %

Provision af omsætning af biludlejninger, som er booket af FLG

[...] %

[...] %

Sikkerhedsgebyr (der betales af Ryanair til det relevante statslige organ) i EUR

[...]

[...]

2.4.2.   
  2010-aftaler

2010-aftaler

| (95) | Den 29. marts 2010 underskrev Ryanair og Lübeck lufthavn tillægsskrivelse nr. 1 til 2000-aftalen, der omfatter perioden fra 28. marts 2010 til 30. oktober 2010. Denne tillægsskrivelse forlængede 2000-aftalen til 30. oktober 2010 og indførte et nyt incitament pr. passager på [...] EUR, som FLG skal betale til Ryanair, foruden betaling for markedsføringsydelser i henhold til 2000-aftalen på [...] EUR pr. passager (under 18 turnarounds om ugen) eller [...] EUR pr. passager (over 18 turnarounds om ugen). Eftersom Ryanair havde mere end 18 turnarounds om ugen, skulle FLG betale i alt [...] EUR pr. passager til Ryanair. Eftersom alle andre betingelser fra 2000-aftalen blev bevaret, var passagerserviceafgiften pr. afrejsende passager, der skulle betales til FLG, på [...] EUR, afgifter for forpladshandling pr. ophold var på [...] EUR, handlingafgifter pr. passager var på [...] EUR og sikkerhedsafgifter pr. passager var på [...] EUR. |
| --- | --- |

(95)

Den 29. marts 2010 underskrev Ryanair og Lübeck lufthavn tillægsskrivelse nr. 1 til 2000-aftalen, der omfatter perioden fra 28. marts 2010 til 30. oktober 2010. Denne tillægsskrivelse forlængede 2000-aftalen til 30. oktober 2010 og indførte et nyt incitament pr. passager på [...] EUR, som FLG skal betale til Ryanair, foruden betaling for markedsføringsydelser i henhold til 2000-aftalen på [...] EUR pr. passager (under 18 turnarounds om ugen) eller [...] EUR pr. passager (over 18 turnarounds om ugen). Eftersom Ryanair havde mere end 18 turnarounds om ugen, skulle FLG betale i alt [...] EUR pr. passager til Ryanair. Eftersom alle andre betingelser fra 2000-aftalen blev bevaret, var passagerserviceafgiften pr. afrejsende passager, der skulle betales til FLG, på [...] EUR, afgifter for forpladshandling pr. ophold var på [...] EUR, handlingafgifter pr. passager var på [...] EUR og sikkerhedsafgifter pr. passager var på [...] EUR.

| (96) | I oktober 2010 blev tillægsskrivelse nr. 2 underskrevet. Den bevarede ikke betingelserne fra tillægsskrivelsen af marts 2010, men gik tilbage til ordningen med betaling for markedsføring i henhold til den originale 2000-aftale. Tillægsskrivelsen fra oktober 2010 forlængede vilkårene i 2000-aftalen i yderligere 3 år frem til den 1. november 2013. |
| --- | --- |

(96)

I oktober 2010 blev tillægsskrivelse nr. 2 underskrevet. Den bevarede ikke betingelserne fra tillægsskrivelsen af marts 2010, men gik tilbage til ordningen med betaling for markedsføring i henhold til den originale 2000-aftale. Tillægsskrivelsen fra oktober 2010 forlængede vilkårene i 2000-aftalen i yderligere 3 år frem til den 1. november 2013.

| (97) | Den dag tillægsskrivelse nr. 1 blev underskrevet, dvs. den 29. marts 2010, underskrev FLG også en markedsføringsaftale med Airport Marketing Services Limited (»AMS«), et helejet datterselskab af Ryanair. Markedsføringsaftalen dækkede også perioden fra den 29. marts 2010 til den 30. oktober 2010 og fastsatte de reklameydelser, som AMS skulle yde på hjemmesiden www.ryanair.com, til gengæld for et beløb på [...] EUR, som skulle betales af FLG. |
| --- | --- |

(97)

Den dag tillægsskrivelse nr. 1 blev underskrevet, dvs. den 29. marts 2010, underskrev FLG også en markedsføringsaftale med Airport Marketing Services Limited (»AMS«), et helejet datterselskab af Ryanair. Markedsføringsaftalen dækkede også perioden fra den 29. marts 2010 til den 30. oktober 2010 og fastsatte de reklameydelser, som AMS skulle yde på hjemmesiden www.ryanair.com, til gengæld for et beløb på [...] EUR, som skulle betales af FLG.

2.5.   AFGIFTER FOR AFISNING AF FLY I LUFTHAVNEN

AFGIFTER FOR AFISNING AF FLY I LUFTHAVNEN

| (98) | Afgifter for afisning er fastlagt i en særlig afgiftsordning, der gælder for alle luftfartsselskaber, som benytter lufthavnen. Den særlige afgiftsordning er et særskilt dokument fra den generelle afgiftsordning, der gælder for lufthavnen. Den opdateres med få års mellemrum. Den særlige afgiftsordning skelner mellem flere kategorier, nemlig afisning af fly med en maksimal tilladt startmasse på op til 10 ton, afisning af fly med en maksimalt tilladt startmasse fra 10 ton, afisningsvæske og varmt vand, og fastsætter en pris for hver af disse kategorier. |
| --- | --- |

(98)

Afgifter for afisning er fastlagt i en særlig afgiftsordning, der gælder for alle luftfartsselskaber, som benytter lufthavnen. Den særlige afgiftsordning er et særskilt dokument fra den generelle afgiftsordning, der gælder for lufthavnen. Den opdateres med få års mellemrum. Den særlige afgiftsordning skelner mellem flere kategorier, nemlig afisning af fly med en maksimal tilladt startmasse på op til 10 ton, afisning af fly med en maksimalt tilladt startmasse fra 10 ton, afisningsvæske og varmt vand, og fastsætter en pris for hver af disse kategorier.

3.   BAGGRUND FOR INDLEDNINGEN AF DEN FORMELLE UNDERSØGELSESPROCEDURE

BAGGRUND FOR INDLEDNINGEN AF DEN FORMELLE UNDERSØGELSESPROCEDURE

| (99) | I beslutningen af 2007 og 2012 om at indlede proceduren indledte Kommissionen undersøgelser om eventuel statsstøtte til fordel for FLG, Infratil og Ryanair, Wizz Air og andre charterluftfartsselskaber, der servicerer Globalis Reisen. |
| --- | --- |

(99)

I beslutningen af 2007 og 2012 om at indlede proceduren indledte Kommissionen undersøgelser om eventuel statsstøtte til fordel for FLG, Infratil og Ryanair, Wizz Air og andre charterluftfartsselskaber, der servicerer Globalis Reisen.

3.1.   POTENTIEL STATSSTØTTE TIL FORDEL FOR FLG

POTENTIEL STATSSTØTTE TIL FORDEL FOR FLG

| (100) | Kommissionen satte spørgsmålstegn ved aftalen af 19. oktober 1978 underskudsoverførsel (»aftale om underskudsoverførsel«) i henhold til hvilken Hansestadt Lübeck dækkede FLG's driftsunderskud i perioden 1978 til 2004, lejeaftalen vedrørende jorden og lufthavnens infrastruktur samt overtagelsen af udestående gæld. Kommissionen var desuden i tvivl om den eventuelle investeringsstøtte i form af afgørelsen af 2005 om regionale lufthavne og den påståede krænkelse af denne afgørelse, kompensationen for underskud siden 2009, Hansestadt Lübecks og delstaten Schleswig-Holsteins finansiering af investeringer i infrastruktur samt efterstillingen af Hansestadt Lübecks aktionærlån til FLG. I forbindelse med disse foranstaltninger satte Kommissionen spørgsmålstegn ved, om en markedsøkonomisk investor under normale markedsvilkår havde givet FLG samme fordele. |
| --- | --- |

(100)

Kommissionen satte spørgsmålstegn ved aftalen af 19. oktober 1978 underskudsoverførsel (»aftale om underskudsoverførsel«) i henhold til hvilken Hansestadt Lübeck dækkede FLG's driftsunderskud i perioden 1978 til 2004, lejeaftalen vedrørende jorden og lufthavnens infrastruktur samt overtagelsen af udestående gæld. Kommissionen var desuden i tvivl om den eventuelle investeringsstøtte i form af afgørelsen af 2005 om regionale lufthavne og den påståede krænkelse af denne afgørelse, kompensationen for underskud siden 2009, Hansestadt Lübecks og delstaten Schleswig-Holsteins finansiering af investeringer i infrastruktur samt efterstillingen af Hansestadt Lübecks aktionærlån til FLG. I forbindelse med disse foranstaltninger satte Kommissionen spørgsmålstegn ved, om en markedsøkonomisk investor under normale markedsvilkår havde givet FLG samme fordele.

3.2.   POTENTIEL STATSSTØTTE TIL FORDEL FOR INFRATIL

POTENTIEL STATSSTØTTE TIL FORDEL FOR INFRATIL

| (101) | Da 90 % af aktierne i FLG blev solgt til Infratil, satte Kommissionen spørgsmålstegn ved, om privatiseringsprocessen var forenelig med statsstøttereglerne. Desuden havde Kommissionen mistanke om eventuel statsstøtte, da vilkårene for put-optionen blev genforhandlet i 2008/09. |
| --- | --- |

(101)

Da 90 % af aktierne i FLG blev solgt til Infratil, satte Kommissionen spørgsmålstegn ved, om privatiseringsprocessen var forenelig med statsstøttereglerne. Desuden havde Kommissionen mistanke om eventuel statsstøtte, da vilkårene for put-optionen blev genforhandlet i 2008/09.

3.3.   POTENTIEL STATSSTØTTE TIL FORDEL FOR RYANAIR

POTENTIEL STATSSTØTTE TIL FORDEL FOR RYANAIR

| (102) | For så vidt angår 2000-aftalen med Ryanair og tillægsskrivelsen af marts og oktober 2010, rejste Kommissionen tvivl om, hvorvidt disse skrivelser gav Ryanair en selektiv fordel og derfor udgjorde statsstøtte. |
| --- | --- |

(102)

For så vidt angår 2000-aftalen med Ryanair og tillægsskrivelsen af marts og oktober 2010, rejste Kommissionen tvivl om, hvorvidt disse skrivelser gav Ryanair en selektiv fordel og derfor udgjorde statsstøtte.

3.4.   AFGIFTER FOR AFISNING AF FLY I LUFTHAVNEN

AFGIFTER FOR AFISNING AF FLY I LUFTHAVNEN

| (103) | Kommissionen satte spørgsmålstegn ved, om afgifterne for afisning, der blev opkrævet siden 2009, udgjorde statsstøtte, eftersom der var tegn på, at de priser, der blev opkrævet for afisning, var lavere end de af lufthavnen afholdte omkostninger. |
| --- | --- |

(103)

Kommissionen satte spørgsmålstegn ved, om afgifterne for afisning, der blev opkrævet siden 2009, udgjorde statsstøtte, eftersom der var tegn på, at de priser, der blev opkrævet for afisning, var lavere end de af lufthavnen afholdte omkostninger.

4.   BEMÆRKNINGER FREMSAT AF TYSKLAND

BEMÆRKNINGER FREMSAT AF TYSKLAND

4.1.   POTENTIEL STATSSTØTTE TIL FORDEL FOR FLG

POTENTIEL STATSSTØTTE TIL FORDEL FOR FLG

| (104) | Tyskland gjorde opmærksom på, at FLG ikke eksisterer længere. I løbet af privatiseringen af Lübeck lufthavn fusionerede FLG med Hansestadt Lübeck. Hansestadt Lübeck blev dermed FLG's universalsuccessor, og alle krav mellem FLG og Hansestadt Lübeck forsvandt. Tyskland anfører derfor, at alle spørgsmål om statsstøtte mellem Hansestadt Lübeck og FLG således blev overflødige. Tyskland kommenterede desuden de specifikke foranstaltninger og fremførte, at alle foranstaltninger var i overensstemmelse med statsstøttereglerne, fordi de enten udgør eksisterende støtte eller overholder det markedsøkonomiske investorprincip.






  — | Aftale om underskudsoverførsel: Ifølge Tyskland kan aftalen om underskudsoverførsel ikke inddrages i undersøgelsen, idet den blev indgået i 1978 og udløb den 31. december 2004. Hvis den skal kategoriseres som statsstøtte, ville det alene udgøre eksisterende støtte. Tyskland argumenterede desuden for, at aftalen om underskudsoverførsel var en generel økonomiskpolitisk foranstaltning, der ikke kan betragtes som statsstøtte. Efter Tysklands opfattelse er aftalen om underskudsoverførsel ligeledes i overensstemmelse med det markedsøkonomiske investorprincip, idet formålet med de relevante foranstaltninger var at tiltrække luftfartsselskaber til lufthavnen og øge passagertallet. |
| --- | --- | --- |

(104)

Tyskland gjorde opmærksom på, at FLG ikke eksisterer længere. I løbet af privatiseringen af Lübeck lufthavn fusionerede FLG med Hansestadt Lübeck. Hansestadt Lübeck blev dermed FLG's universalsuccessor, og alle krav mellem FLG og Hansestadt Lübeck forsvandt. Tyskland anfører derfor, at alle spørgsmål om statsstøtte mellem Hansestadt Lübeck og FLG således blev overflødige. Tyskland kommenterede desuden de specifikke foranstaltninger og fremførte, at alle foranstaltninger var i overensstemmelse med statsstøttereglerne, fordi de enten udgør eksisterende støtte eller overholder det markedsøkonomiske investorprincip.

—

Aftale om underskudsoverførsel: Ifølge Tyskland kan aftalen om underskudsoverførsel ikke inddrages i undersøgelsen, idet den blev indgået i 1978 og udløb den 31. december 2004. Hvis den skal kategoriseres som statsstøtte, ville det alene udgøre eksisterende støtte. Tyskland argumenterede desuden for, at aftalen om underskudsoverførsel var en generel økonomiskpolitisk foranstaltning, der ikke kan betragtes som statsstøtte. Efter Tysklands opfattelse er aftalen om underskudsoverførsel ligeledes i overensstemmelse med det markedsøkonomiske investorprincip, idet formålet med de relevante foranstaltninger var at tiltrække luftfartsselskaber til lufthavnen og øge passagertallet.

| — | Lejeaftale og overtagelse af lån: Ifølge Tyskland vil enhver støtte i forbindelse med disse foranstaltninger udgøre eksisterende støtte. Desuden fremførte Tyskland, at lejen var i overensstemmelse med standarderne på markedet som dokumenteret af en uafhængig undersøgelse foretaget af Ernst & Young for Hansestadt Lübeck inden salget af FLG til Infratil, og som Tyskland fremsendte til Kommissionen. For så vidt angår overtagelsen af lån, anførte Tyskland, at alle gældsgarantier kun blev stillet inden for rammerne af forfinansiering af investeringer i infrastrukturforanstaltninger, der under alle omstændigheder blev finansieret efterfølgende via betalinger i henhold til aftalen om underskudsoverførsel. |
| --- | --- |

—

Lejeaftale og overtagelse af lån: Ifølge Tyskland vil enhver støtte i forbindelse med disse foranstaltninger udgøre eksisterende støtte. Desuden fremførte Tyskland, at lejen var i overensstemmelse med standarderne på markedet som dokumenteret af en uafhængig undersøgelse foretaget af Ernst & Young for Hansestadt Lübeck inden salget af FLG til Infratil, og som Tyskland fremsendte til Kommissionen. For så vidt angår overtagelsen af lån, anførte Tyskland, at alle gældsgarantier kun blev stillet inden for rammerne af forfinansiering af investeringer i infrastrukturforanstaltninger, der under alle omstændigheder blev finansieret efterfølgende via betalinger i henhold til aftalen om underskudsoverførsel.

| — | Investeringsstøtte til FLG i medfør af afgørelsen fra 2005 om regionale lufthavne og den påståede krænkelse af denne afgørelse: Tyskland fremførte, at ingen af de pågældende foranstaltninger nogensinde blev gennemført, eller at de var omfattet af offentlige opgaver. |
| --- | --- |

—

Investeringsstøtte til FLG i medfør af afgørelsen fra 2005 om regionale lufthavne og den påståede krænkelse af denne afgørelse: Tyskland fremførte, at ingen af de pågældende foranstaltninger nogensinde blev gennemført, eller at de var omfattet af offentlige opgaver.

| — | Kompensation for FLG's underskud siden november 2009: Tyskland fremførte, at Hansestadt Lübecks finansiering af FLG siden 2009 skete i overensstemmelse med EU's statsstøtteregler, eftersom FLG ikke udøvede nogen økonomisk aktivitet, idet selskabets aktiviteter omfattede ydelser omfattet af offentlige opgaver eller ydelser af almen økonomisk interesse. |
| --- | --- |

—

Kompensation for FLG's underskud siden november 2009: Tyskland fremførte, at Hansestadt Lübecks finansiering af FLG siden 2009 skete i overensstemmelse med EU's statsstøtteregler, eftersom FLG ikke udøvede nogen økonomisk aktivitet, idet selskabets aktiviteter omfattede ydelser omfattet af offentlige opgaver eller ydelser af almen økonomisk interesse.

:

| — | Finansiering af Hansestadt Lübeck og delstaten Schleswig Holsteins investeringer i infrastruktur: Tyskland gjorde gældende, at finansieringen af investeringer i infrastruktur gælder ydelser af offentlig interesse eller ydelser under offentlige opgaver, og at de derfor er i overensstemmelse med statsstøttereglerne i henhold til luftfartsretningslinjerne af 1994 (25) (på samme måde som kompensationen for underskud siden 2009). |
| --- | --- |

—

Finansiering af Hansestadt Lübeck og delstaten Schleswig Holsteins investeringer i infrastruktur: Tyskland gjorde gældende, at finansieringen af investeringer i infrastruktur gælder ydelser af offentlig interesse eller ydelser under offentlige opgaver, og at de derfor er i overensstemmelse med statsstøttereglerne i henhold til luftfartsretningslinjerne af 1994 (25) (på samme måde som kompensationen for underskud siden 2009).

25

| — | Hansestadt Lübecks efterstillede aktionærlån til FLG: Tyskland fremførte, at aftalen om at efterstille Hansestadt Lübeck til fordel for FLG var almindelig markedspraksis, og at det ikke gav FLG nogen fordel. |
| --- | --- |

—

Hansestadt Lübecks efterstillede aktionærlån til FLG: Tyskland fremførte, at aftalen om at efterstille Hansestadt Lübeck til fordel for FLG var almindelig markedspraksis, og at det ikke gav FLG nogen fordel.

4.2.   POTENTIEL STATSSTØTTE TIL FORDEL FOR INFRATIL

POTENTIEL STATSSTØTTE TIL FORDEL FOR INFRATIL

4.2.1.   
  Salg af aktier i FLG

Salg af aktier i FLG

| (105) | Tyskland argumenterede for, at den aftalte købspris var i overensstemmelse med standarderne på markedet. Tyskland gjorde ligeledes gældende, at udbudsproceduren for erhvervelsen af 90 % af aktierne i FLG var åben, gennemsigtig, ikkediskriminerende og ubetinget. Tyskland anførte, at en genforhandling af aftalen i henhold til OVG Schleswigs afgørelse fra den 18. juli 2005 (26) ikke ændrede resultatet af udbudsproceduren, hvor Infratils bud var det eneste og højeste bud. Ifølge Tyskland ville en ny indkaldelse af interessetilkendegivelser efter afgørelsen have været unødvendig og resultatløs, da situationen på daværende tidspunkt var endnu mindre attraktiv for eventuelle bydende end før. |
| --- | --- |

(105)

Tyskland argumenterede for, at den aftalte købspris var i overensstemmelse med standarderne på markedet. Tyskland gjorde ligeledes gældende, at udbudsproceduren for erhvervelsen af 90 % af aktierne i FLG var åben, gennemsigtig, ikkediskriminerende og ubetinget. Tyskland anførte, at en genforhandling af aftalen i henhold til OVG Schleswigs afgørelse fra den 18. juli 2005 (26) ikke ændrede resultatet af udbudsproceduren, hvor Infratils bud var det eneste og højeste bud. Ifølge Tyskland ville en ny indkaldelse af interessetilkendegivelser efter afgørelsen have været unødvendig og resultatløs, da situationen på daværende tidspunkt var endnu mindre attraktiv for eventuelle bydende end før.

OVG Schleswigs

26

| (106) | Ifølge Tyskland var der ikke nogen begrundelse for en ny indkaldelse af interessetilkendegivelser, da afgørelsen fra OVG Schleswig ændrede værdien af lufthavnen, men ikke den faktiske genstand for udbudsproceduren. Tyskland er desuden af den opfattelse, at en ændring af aftaler til enhver tid skal kunne lade sig gøre. Disse argumenter blev ydermere understøttet af en henvisning til tysk lovgivning om offentlige udbud. |
| --- | --- |

(106)

Ifølge Tyskland var der ikke nogen begrundelse for en ny indkaldelse af interessetilkendegivelser, da afgørelsen fra OVG Schleswig ændrede værdien af lufthavnen, men ikke den faktiske genstand for udbudsproceduren. Tyskland er desuden af den opfattelse, at en ændring af aftaler til enhver tid skal kunne lade sig gøre. Disse argumenter blev ydermere understøttet af en henvisning til tysk lovgivning om offentlige udbud.

OVG Schleswig

| (107) | Tyskland fremførte desuden, at ekspertrapporten fra Ernst & Young konkluderede, at betingelserne for privatisering afspejlede den aktuelle markedsværdi for FLG og var langt højere end de økonomiske resultater af en eventuel likvidation. |
| --- | --- |

(107)

Tyskland fremførte desuden, at ekspertrapporten fra Ernst & Young konkluderede, at betingelserne for privatisering afspejlede den aktuelle markedsværdi for FLG og var langt højere end de økonomiske resultater af en eventuel likvidation.

4.2.2.   
  Tillægsaftalen af 2009 og genforhandlingen af put-optionen — overtagelse af yderligere underskud, investeringer og andre omkostninger

Tillægsaftalen af 2009 og genforhandlingen af put-optionen — overtagelse af yderligere underskud, investeringer og andre omkostninger

| (108) | Tyskland argumenterede, at aftalen mellem Infratil og Hansestadt Lübeck skal vurderes på baggrund af den juridiske og økonomiske situation, som lufthavnen Lübeck befandt sig i 2009. Dette omfatter den manglende byggetilladelse, de verserende retssager, der omfattede lufthavnen, og den økonomiske og finansielle krise. |
| --- | --- |

(108)

Tyskland argumenterede, at aftalen mellem Infratil og Hansestadt Lübeck skal vurderes på baggrund af den juridiske og økonomiske situation, som lufthavnen Lübeck befandt sig i 2009. Dette omfatter den manglende byggetilladelse, de verserende retssager, der omfattede lufthavnen, og den økonomiske og finansielle krise.

| (109) | Tyskland besvarede påstanden om, at der var en fordel for Infratil, fordi prisen for put-optionen allerede var forhandlet på baggrund af den indledende aftale med Infratil i 2005 i form af en offentlig, gennemsigtig og ikkediskriminerende udbudsprocedure. Tyskland anførte, at den moderate prisstigning i 2009 i forhold til det beløb, der var aftalt i 2005, måtte betragtes som forholdsmæssig sammenlignet med Infratils modydelser. |
| --- | --- |

(109)

Tyskland besvarede påstanden om, at der var en fordel for Infratil, fordi prisen for put-optionen allerede var forhandlet på baggrund af den indledende aftale med Infratil i 2005 i form af en offentlig, gennemsigtig og ikkediskriminerende udbudsprocedure. Tyskland anførte, at den moderate prisstigning i 2009 i forhold til det beløb, der var aftalt i 2005, måtte betragtes som forholdsmæssig sammenlignet med Infratils modydelser.

| (110) | Tyskland fremførte, at overtagelsen af tabene var økonomisk mere fordelagtigt end konsekvenserne af Infratils aktivering af put-optionen. For det første fremførte Tyskland, at en lukning af lufthavnen ikke kom på tale, da den fulde drift af lufthavnen var en offentlig serviceforpligtelse. For det andet ville det ikke have været muligt at finde en ny privat investor inden for rimelig tid, eftersom dette havde krævet en udbudsprocedure i hele EU. En sådan procedure kræver tid (ca. 12 måneder) og ressourcer. |
| --- | --- |

(110)

Tyskland fremførte, at overtagelsen af tabene var økonomisk mere fordelagtigt end konsekvenserne af Infratils aktivering af put-optionen. For det første fremførte Tyskland, at en lukning af lufthavnen ikke kom på tale, da den fulde drift af lufthavnen var en offentlig serviceforpligtelse. For det andet ville det ikke have været muligt at finde en ny privat investor inden for rimelig tid, eftersom dette havde krævet en udbudsprocedure i hele EU. En sådan procedure kræver tid (ca. 12 måneder) og ressourcer.

4.3.   POTENTIEL STATSSTØTTE TIL FORDEL FOR RYANAIR

POTENTIEL STATSSTØTTE TIL FORDEL FOR RYANAIR

4.3.1.   
  2000-aftale

2000-aftale

| (111) | Ifølge Tyskland var der ikke nogen økonomiske fordele for Ryanair. Tyskland anførte, at en privat operatør svarende til FLG havde accepteret aftalen med Ryanair på lignende betingelser. Da 2000-aftalen blev indgået, fulgte FLG en strategi om at blive overskudsgivende på lang sigt. På den baggrund fremførte Tyskland, at lufthavnes forretningsstrategi normalt var baseret på luftfartsaktiviteter samt andre aktiviteter end luftfartsaktiviteter, herunder drift af butikker, restauranter og parkeringsområder. Tyskland mente derfor, at det er rentabelt at tilbyde lave luftfartsafgifter til alle luftfartsselskaber med henblik på at øge passagertallet og opnå betydelig vækst i den sektor, som ikke omhandler luftfart, og som kan kompensere for lavere indtægter i luftfartssektoren. |
| --- | --- |

(111)

Ifølge Tyskland var der ikke nogen økonomiske fordele for Ryanair. Tyskland anførte, at en privat operatør svarende til FLG havde accepteret aftalen med Ryanair på lignende betingelser. Da 2000-aftalen blev indgået, fulgte FLG en strategi om at blive overskudsgivende på lang sigt. På den baggrund fremførte Tyskland, at lufthavnes forretningsstrategi normalt var baseret på luftfartsaktiviteter samt andre aktiviteter end luftfartsaktiviteter, herunder drift af butikker, restauranter og parkeringsområder. Tyskland mente derfor, at det er rentabelt at tilbyde lave luftfartsafgifter til alle luftfartsselskaber med henblik på at øge passagertallet og opnå betydelig vækst i den sektor, som ikke omhandler luftfart, og som kan kompensere for lavere indtægter i luftfartssektoren.

| (112) | Tyskland fremførte desuden, at der er flere fordele i at tiltrække luftfartsselskaber, der tilbyder ruteflyvninger. Især gjorde Tyskland gældende, at lufthavnen kunne forvente, at de respektive luftfartsselskaber ikke ville indgå en aftale med konkurrerende lufthavne i fremtiden. Man forventede desuden, at lufthavnen ville tiltrække andre luftfartsselskaber. |
| --- | --- |

(112)

Tyskland fremførte desuden, at der er flere fordele i at tiltrække luftfartsselskaber, der tilbyder ruteflyvninger. Især gjorde Tyskland gældende, at lufthavnen kunne forvente, at de respektive luftfartsselskaber ikke ville indgå en aftale med konkurrerende lufthavne i fremtiden. Man forventede desuden, at lufthavnen ville tiltrække andre luftfartsselskaber.

| (113) | Tyskland baserede sit argument vedrørende overholdelse af markedsvilkårene på ekspertrapporten fra Ernst & Young. Desuden påpegede Tyskland, at den private majoritetsaktionær Infratil også fortsatte sin støtte til strategien fastsat i betragtning 112 efter privatiseringen af lufthavnen. |
| --- | --- |

(113)

Tyskland baserede sit argument vedrørende overholdelse af markedsvilkårene på ekspertrapporten fra Ernst & Young. Desuden påpegede Tyskland, at den private majoritetsaktionær Infratil også fortsatte sin støtte til strategien fastsat i betragtning 112 efter privatiseringen af lufthavnen.

| (114) | Tyskland fremførte, at forretningsstrategien fra 2000 er gyldig ud fra et ex-post perspektiv. Passagertallet steg betydeligt, Ryanair tilføjede nye destinationer, og Lübeck lufthavn kunne tiltrække nye luftfartsselskaber som Wizz Air. Tyskland anførte, at aftalen med Ryanair var afgørende for at tiltrække den private investor Infratil. |
| --- | --- |

(114)

Tyskland fremførte, at forretningsstrategien fra 2000 er gyldig ud fra et ex-post perspektiv. Passagertallet steg betydeligt, Ryanair tilføjede nye destinationer, og Lübeck lufthavn kunne tiltrække nye luftfartsselskaber som Wizz Air. Tyskland anførte, at aftalen med Ryanair var afgørende for at tiltrække den private investor Infratil.

| (115) | Tyskland fremførte desuden, at der ikke var nogen separat fordel for Ryanair, eftersom FLG ville have tilbudt ethvert andet interesseret luftfartsselskab samme betingelser. |
| --- | --- |

(115)

Tyskland fremførte desuden, at der ikke var nogen separat fordel for Ryanair, eftersom FLG ville have tilbudt ethvert andet interesseret luftfartsselskab samme betingelser.

| (116) | Desuden er det Tysklands opfattelse, at de påståede fordele for Ryanair ikke kan henføres til staten i medfør af Stardust Marine-afgørelsen (27). Ifølge Tyskland handlede FLG selvstændigt uden indflydelse fra staten før, under og efter indgåelsen af 2000-aftalen. Endvidere fremførte Tyskland, at FLG ikke var integreret i de offentlige forvaltningsstrukturer. Endelig anførte Tyskland, at de offentlige myndigheders tilsyn med styringen af FLG er begrænset til forhold vedrørende luftfart og offentlige opgaver, og at det ikke omfatter aktiviteter vedrørende virksomhedsledelse. Tyskland argumenterede desuden for, at Hansestadt Lübeck og især FLG's tilsynsråd ikke var involveret i beslutningen om 2000-aftalen, hvilket er bekræftet af referatet fra mødet i tilsynsrådet den 11. juli 2000 samt en skriftlig bekræftelse fra den tidligere administrerende direktør for FLG. |
| --- | --- |

(116)

Desuden er det Tysklands opfattelse, at de påståede fordele for Ryanair ikke kan henføres til staten i medfør af Stardust Marine-afgørelsen (27). Ifølge Tyskland handlede FLG selvstændigt uden indflydelse fra staten før, under og efter indgåelsen af 2000-aftalen. Endvidere fremførte Tyskland, at FLG ikke var integreret i de offentlige forvaltningsstrukturer. Endelig anførte Tyskland, at de offentlige myndigheders tilsyn med styringen af FLG er begrænset til forhold vedrørende luftfart og offentlige opgaver, og at det ikke omfatter aktiviteter vedrørende virksomhedsledelse. Tyskland argumenterede desuden for, at Hansestadt Lübeck og især FLG's tilsynsråd ikke var involveret i beslutningen om 2000-aftalen, hvilket er bekræftet af referatet fra mødet i tilsynsrådet den 11. juli 2000 samt en skriftlig bekræftelse fra den tidligere administrerende direktør for FLG.

27

| (117) | Derudover gjorde Tyskland gældende, at 2000-aftalen ikke forvrider eller truer med at forvride konkurrencen, og at den ikke påvirker samhandlen mellem medlemsstater, da der ikke består noget reelt konkurrenceforhold mellem Lübeck lufthavn og andre lufthavne. |
| --- | --- |

(117)

Derudover gjorde Tyskland gældende, at 2000-aftalen ikke forvrider eller truer med at forvride konkurrencen, og at den ikke påvirker samhandlen mellem medlemsstater, da der ikke består noget reelt konkurrenceforhold mellem Lübeck lufthavn og andre lufthavne.

4.3.2.   
  2010-aftaler

2010-aftaler

| (118) | Tyskland anførte, at tillægsskrivelse nr. 1 overholder markedsvilkårene, og at den ikke gav Ryanair nogen fordele. Tyskland fremførte under henvisning til Helaba I-sagen (28), at der ikke er nogen fordel, når operatører af regionale lufthavne tilbyder Ryanair lignende vilkår. Tyskland nævnte desuden, at dette er blevet påvist i Ryanairs sammenlignende analyse. |
| --- | --- |

(118)

Tyskland anførte, at tillægsskrivelse nr. 1 overholder markedsvilkårene, og at den ikke gav Ryanair nogen fordele. Tyskland fremførte under henvisning til Helaba I-sagen (28), at der ikke er nogen fordel, når operatører af regionale lufthavne tilbyder Ryanair lignende vilkår. Tyskland nævnte desuden, at dette er blevet påvist i Ryanairs sammenlignende analyse.

28

| (119) | Tyskland fremførte, at lavprisluftfartsselskaber som Ryanair og Wizz Air stiller færre krav til groundhandling og infrastrukturydelser. For det første er der behov for færre check-in-skranker, fordi der ved Ryanair-fly er mulighed for at tjekke ind online, og der medbringes mindre bagage. For det andet er der ikke nogen passagerbusser. For det tredje er den tid, Ryanair-fly er på jorden, kortere, fordi gåafstandene er mindre i Lübeck lufthavn. For det fjerde er der ikke behov for nogen transitfaciliteter, fordi der ikke er nogen transitforbindelser. Endelig er der mindre efterspørgsel efter rengøringstjenester på jorden, fordi kabinepersonalet ofte tager sig af rengøringen inde i flyet. |
| --- | --- |

(119)

Tyskland fremførte, at lavprisluftfartsselskaber som Ryanair og Wizz Air stiller færre krav til groundhandling og infrastrukturydelser. For det første er der behov for færre check-in-skranker, fordi der ved Ryanair-fly er mulighed for at tjekke ind online, og der medbringes mindre bagage. For det andet er der ikke nogen passagerbusser. For det tredje er den tid, Ryanair-fly er på jorden, kortere, fordi gåafstandene er mindre i Lübeck lufthavn. For det fjerde er der ikke behov for nogen transitfaciliteter, fordi der ikke er nogen transitforbindelser. Endelig er der mindre efterspørgsel efter rengøringstjenester på jorden, fordi kabinepersonalet ofte tager sig af rengøringen inde i flyet.

| (120) | Tyskland fremførte, at det ikke var noget, der kunne tilregnes staten, idet der blev henvist til samme argumenter som i 2000-aftalen. |
| --- | --- |

(120)

Tyskland fremførte, at det ikke var noget, der kunne tilregnes staten, idet der blev henvist til samme argumenter som i 2000-aftalen.

| (121) | Tyskland påpegede, at tillægsskrivelse nr. 2 udgør en udvidelse af 2000-aftalen, og at den ikke væsentligt ændrer 2000-aftalen. Eftersom 2000-aftalen overholder kravene på markedet, vil det samme være gældende for tillægsskrivelse nr. 2. |
| --- | --- |

(121)

Tyskland påpegede, at tillægsskrivelse nr. 2 udgør en udvidelse af 2000-aftalen, og at den ikke væsentligt ændrer 2000-aftalen. Eftersom 2000-aftalen overholder kravene på markedet, vil det samme være gældende for tillægsskrivelse nr. 2.

| (122) | Til slut anførte Tyskland, at konkurrencen og handelen ikke blev påvirket negativt, da Lübeck lufthavn er en lille regional lufthavn, og da den ikke konkurrerer med lufthavnen i Hamborg. |
| --- | --- |

(122)

Til slut anførte Tyskland, at konkurrencen og handelen ikke blev påvirket negativt, da Lübeck lufthavn er en lille regional lufthavn, og da den ikke konkurrerer med lufthavnen i Hamborg.

4.4.   AFGIFTER FOR AFISNING AF FLY I LUFTHAVNEN

AFGIFTER FOR AFISNING AF FLY I LUFTHAVNEN

| (123) | Tyskland fremførte, at afgifterne for afisning ikke forhandles individuelt, men at de er baseret på en ordning for særlige tjenester, der gælder for alle luftfartsselskaber. Tyskland påpegede desuden, at der ikke var nogen statsstøtte, fordi de basale elementer for en sådan støtte ikke var til stede. For det første var afgifterne ikke selektive. For det andet kunne afgifterne ikke tilregnes staten, hvilket bekræftede, at Infratil og Yasmina, to private investorer, var ansvarlige for at fastsætte disse afgifter i den lange periode, hvor de drev lufthavnen. For det tredje var der ikke nogen fordel. De private investorer Infratil og Yasmina besluttede ikke at ændre ordningen for særlige ydelser, hvilket er en indikation af, at afgifterne for afisning var i overensstemmelse med markedskravene. |
| --- | --- |

(123)

Tyskland fremførte, at afgifterne for afisning ikke forhandles individuelt, men at de er baseret på en ordning for særlige tjenester, der gælder for alle luftfartsselskaber. Tyskland påpegede desuden, at der ikke var nogen statsstøtte, fordi de basale elementer for en sådan støtte ikke var til stede. For det første var afgifterne ikke selektive. For det andet kunne afgifterne ikke tilregnes staten, hvilket bekræftede, at Infratil og Yasmina, to private investorer, var ansvarlige for at fastsætte disse afgifter i den lange periode, hvor de drev lufthavnen. For det tredje var der ikke nogen fordel. De private investorer Infratil og Yasmina besluttede ikke at ændre ordningen for særlige ydelser, hvilket er en indikation af, at afgifterne for afisning var i overensstemmelse med markedskravene.

5.   BEMÆRKNINGER FRA TREDJEPARTER

BEMÆRKNINGER FRA TREDJEPARTER

5.1.   POTENTIEL STATSSTØTTE TIL FORDEL FOR FLG

POTENTIEL STATSSTØTTE TIL FORDEL FOR FLG

| (124) | For så vidt angår potentiel statsstøtte til fordel for FLG, var de fleste af de parter, der fremsendte bemærkninger, enige med Tyskland. Navnlig Ryanair, FLG, IHK Lübeck og ADV. |
| --- | --- |

(124)

For så vidt angår potentiel statsstøtte til fordel for FLG, var de fleste af de parter, der fremsendte bemærkninger, enige med Tyskland. Navnlig Ryanair, FLG, IHK Lübeck og ADV.

| (125) | SGF, BDF og to enkeltpersoner, Peter C. Klanowski og Horst Conrad, var uenige. De fremførte, at FLG modtog statsstøtte fra Hansestadt Lübeck:






  — | Aftale om underskudsoverførsel: SGF fremførte, at forpligtelsen til offentlige tjenester vedrørende driften af lufthavnen kun gælder almindelig luftfart, og at den ikke omfatter kommerciel luftfart. I modsætning til, hvad Tyskland fremførte, var SGF af den opfattelse, at lufthavne i Tyskland kan lukkes efter anmodning fra operatøren af lufthavnen. SGF fremførte desuden, at både den leje, som FLG betalte frem til 2006, og den leje, der blev betalt efterfølgende, var for lav. |
| --- | --- | --- |

(125)

SGF, BDF og to enkeltpersoner, Peter C. Klanowski og Horst Conrad, var uenige. De fremførte, at FLG modtog statsstøtte fra Hansestadt Lübeck:

—

Aftale om underskudsoverførsel: SGF fremførte, at forpligtelsen til offentlige tjenester vedrørende driften af lufthavnen kun gælder almindelig luftfart, og at den ikke omfatter kommerciel luftfart. I modsætning til, hvad Tyskland fremførte, var SGF af den opfattelse, at lufthavne i Tyskland kan lukkes efter anmodning fra operatøren af lufthavnen. SGF fremførte desuden, at både den leje, som FLG betalte frem til 2006, og den leje, der blev betalt efterfølgende, var for lav.

| — | Lejeaftale og overtagelse af lån: At Tyskland ikke indsendte tilstrækkelige oplysninger til Kommissionen, er ifølge BDF en indikation på, at der er tale om statsstøtte. |
| --- | --- |

—

Lejeaftale og overtagelse af lån: At Tyskland ikke indsendte tilstrækkelige oplysninger til Kommissionen, er ifølge BDF en indikation på, at der er tale om statsstøtte.

| — | Potentiel investeringsstøtte til FLG gennem afgørelsen fra 2005 om regionale lufthavne samt mulig krænkelse af afgørelsen: i modsætning til udtalelserne i beslutningen om at indlede proceduren fremførte SGF, at støtten til lufthavnen var tildelt for tidligt, eftersom der endnu ikke forelå nogen byggetilladelse. Ifølge SGF gav dette Lübeck lufthavn en tidsmæssig fordel i forhold til andre lufthavne og udgjorde en trussel mod konkurrencen på markedet. For så vidt angår potentiel støtte til infrastrukturforanstaltninger, mener SGF og Klanowski, at nogle af foranstaltningerne (nemlig finansieringen af sikkerhedshegn, belysning og instrumentlandingssystem) skal betragtes som driftsstøtte. SGF fremførte desuden, at disse foranstaltninger ikke opfylder kriterierne for regnskab og økonomisk indberetning som defineret af Domstolen i Almark-afgørelsen (29). Endvidere er SGF af den holdning, at foranstaltningerne ikke følger et klart defineret mål af almen interesse. Derudover er der ikke nogen tilfredsstillende udsigt på mellemlang sigt til brugen af infrastrukturen. Endelig fremførte SGF, at der ikke er lige og ikkediskriminerende adgang til den nye infrastruktur, ej heller under den nye afgiftsordning, idet kun Ryanair kan opfylde kriterierne for at drage fordel af de laveste afgifter. |
| --- | --- |

—

Potentiel investeringsstøtte til FLG gennem afgørelsen fra 2005 om regionale lufthavne samt mulig krænkelse af afgørelsen: i modsætning til udtalelserne i beslutningen om at indlede proceduren fremførte SGF, at støtten til lufthavnen var tildelt for tidligt, eftersom der endnu ikke forelå nogen byggetilladelse. Ifølge SGF gav dette Lübeck lufthavn en tidsmæssig fordel i forhold til andre lufthavne og udgjorde en trussel mod konkurrencen på markedet. For så vidt angår potentiel støtte til infrastrukturforanstaltninger, mener SGF og Klanowski, at nogle af foranstaltningerne (nemlig finansieringen af sikkerhedshegn, belysning og instrumentlandingssystem) skal betragtes som driftsstøtte. SGF fremførte desuden, at disse foranstaltninger ikke opfylder kriterierne for regnskab og økonomisk indberetning som defineret af Domstolen i Almark-afgørelsen (29). Endvidere er SGF af den holdning, at foranstaltningerne ikke følger et klart defineret mål af almen interesse. Derudover er der ikke nogen tilfredsstillende udsigt på mellemlang sigt til brugen af infrastrukturen. Endelig fremførte SGF, at der ikke er lige og ikkediskriminerende adgang til den nye infrastruktur, ej heller under den nye afgiftsordning, idet kun Ryanair kan opfylde kriterierne for at drage fordel af de laveste afgifter.

29

| — | Finansiering af Hansestadt Lübeck og delstaten Schleswig Holsteins investeringer i infrastruktur: SGF fremførte ydermere, at fremtidige investeringer blev beregnet på baggrund af forkerte præmisser, og at de derfor var for store. Ud over at lufthavnen ikke har øget passagertallet, tilføjede SGF, at lufthavnen ikke var i stand til at begrænse underskuddet. For så vidt angår det nordtyske koncept for lufttrafik (»Norddeutsches Luftverkehrskonzept«), fremfører SGF, at alle større lufthavne i Nordtyskland (herunder Hamborg) råder over tilstrækkelige kapaciteter. Det anføres, at der ikke eksisterer nogen flaskehalse, hvad angår ledig kapacitet før tidligst i 2030. Desuden kan investeringerne, navnlig instrumentlandingssystemet, ikke anses for tilbagebetaling for en offentlig tjeneste. Ifølge SGF havde FLG økonomisk interesse i at investere i dette system for at være i stand til at nå selskabets økonomiske mål på mellemlang sigt. |
| --- | --- |

—

Finansiering af Hansestadt Lübeck og delstaten Schleswig Holsteins investeringer i infrastruktur: SGF fremførte ydermere, at fremtidige investeringer blev beregnet på baggrund af forkerte præmisser, og at de derfor var for store. Ud over at lufthavnen ikke har øget passagertallet, tilføjede SGF, at lufthavnen ikke var i stand til at begrænse underskuddet. For så vidt angår det nordtyske koncept for lufttrafik (»Norddeutsches Luftverkehrskonzept«), fremfører SGF, at alle større lufthavne i Nordtyskland (herunder Hamborg) råder over tilstrækkelige kapaciteter. Det anføres, at der ikke eksisterer nogen flaskehalse, hvad angår ledig kapacitet før tidligst i 2030. Desuden kan investeringerne, navnlig instrumentlandingssystemet, ikke anses for tilbagebetaling for en offentlig tjeneste. Ifølge SGF havde FLG økonomisk interesse i at investere i dette system for at være i stand til at nå selskabets økonomiske mål på mellemlang sigt.

| — | Hansestadt Lübecks efterstillede aktionærlån til FLG: SGF er af den holdning, at Lübeck lufthavn er en »kriseramt virksomhed«, og at dette var situationen i 2008/09. I den forbindelse anser SGF aftalen om efterstillet gæld som et vigtigt værktøj til at undgå insolvens. Ifølge SGF løber efterstilling af aktionærlån op i [...] EUR. |
| --- | --- |

—

Hansestadt Lübecks efterstillede aktionærlån til FLG: SGF er af den holdning, at Lübeck lufthavn er en »kriseramt virksomhed«, og at dette var situationen i 2008/09. I den forbindelse anser SGF aftalen om efterstillet gæld som et vigtigt værktøj til at undgå insolvens. Ifølge SGF løber efterstilling af aktionærlån op i [...] EUR.

5.2.   POTENTIEL STATSSTØTTE TIL FORDEL FOR INFRATIL

POTENTIEL STATSSTØTTE TIL FORDEL FOR INFRATIL

5.2.1.   
  Salg af aktier i FLG

Salg af aktier i FLG

5.2.1.1.   Infratil

Infratil

| (126) | Infratil fremførte, at aktierne i FLG blev købt i overensstemmelse med en udbudsprocedure for hele EU, som var åben, gennemsigtig og ikkediskriminerende. Købsprisen svarede desuden til en markedsværdi på 90 % af aktierne i FLG under de givne omstændigheder. Derfor var der ikke nogen elementer af statsstøtte i deltagelsesaftalen af 2005. Infratil tilføjede, at den gav sit bedste bud, hvilket ikke kan anfægtes af, at Hansestadt Lübeck og Infratil indledte endnu en forhandlingsrunde for at ændre vilkårene i den oprindelige aftale. |
| --- | --- |

(126)

Infratil fremførte, at aktierne i FLG blev købt i overensstemmelse med en udbudsprocedure for hele EU, som var åben, gennemsigtig og ikkediskriminerende. Købsprisen svarede desuden til en markedsværdi på 90 % af aktierne i FLG under de givne omstændigheder. Derfor var der ikke nogen elementer af statsstøtte i deltagelsesaftalen af 2005. Infratil tilføjede, at den gav sit bedste bud, hvilket ikke kan anfægtes af, at Hansestadt Lübeck og Infratil indledte endnu en forhandlingsrunde for at ændre vilkårene i den oprindelige aftale.

5.2.1.2.   Ryanair

Ryanair

| (127) | Ifølge Ryanair blev privatiseringen realiseret ved en åben, gennemsigtig og ikkediskriminerende udbudsprocedure, hvilket blev bekræftet af en ekspertrapport udarbejdet af Ernst & Young. Ryanair fremhævede i denne forbindelse Ernst & Youngs omdømme og uafhængighed. Ifølge Ryanair var en lukning af lufthavnen ikke mulig af økonomiske og politiske årsager. |
| --- | --- |

(127)

Ifølge Ryanair blev privatiseringen realiseret ved en åben, gennemsigtig og ikkediskriminerende udbudsprocedure, hvilket blev bekræftet af en ekspertrapport udarbejdet af Ernst & Young. Ryanair fremhævede i denne forbindelse Ernst & Youngs omdømme og uafhængighed. Ifølge Ryanair var en lukning af lufthavnen ikke mulig af økonomiske og politiske årsager.

5.2.1.3.   Schutzgemeinschaft

Schutzgemeinschaft

| (128) | Hvad angår potentiel statsstøtte i forbindelse med privatiseringen af FLG, udtrykte SGF stor betænkelighed ved, om købsprisen var kompatibel med markedsstandarden. SGF fremførte ydermere, at aftalen omfattede garantier fra Hansestadt Lübeck, som også er relevante i forbindelse med statsstøtte. |
| --- | --- |

(128)

Hvad angår potentiel statsstøtte i forbindelse med privatiseringen af FLG, udtrykte SGF stor betænkelighed ved, om købsprisen var kompatibel med markedsstandarden. SGF fremførte ydermere, at aftalen omfattede garantier fra Hansestadt Lübeck, som også er relevante i forbindelse med statsstøtte.

5.2.2.   
  Tillægsaftalen af 2009 og genforhandlingen af put-optionen — overtagelse af yderligere underskud, investeringer og andre omkostninger

Tillægsaftalen af 2009 og genforhandlingen af put-optionen — overtagelse af yderligere underskud, investeringer og andre omkostninger

5.2.2.1.   Infratil

Infratil

| (129) | Infratil forklarede, at tillægsaftalen af 2009 skal ses på baggrund af deltagelsesaftalen af 2005 og betingelsen om at indhente byggetilladelsen. Eftersom byggetilladelsen i sidste ende ikke blev udstedt på grund af dommen fra OVG, oplyste Infratil, at selskabet i 2008 ville gøre put-optionen gældende. Hansestadt Lübecks eneste mulighed for at forhindre Infratil i denne handling var tillægsaftalen fra 2009. |
| --- | --- |

(129)

Infratil forklarede, at tillægsaftalen af 2009 skal ses på baggrund af deltagelsesaftalen af 2005 og betingelsen om at indhente byggetilladelsen. Eftersom byggetilladelsen i sidste ende ikke blev udstedt på grund af dommen fra OVG, oplyste Infratil, at selskabet i 2008 ville gøre put-optionen gældende. Hansestadt Lübecks eneste mulighed for at forhindre Infratil i denne handling var tillægsaftalen fra 2009.

OVG

| (130) | Infratil fremførte, at den mulighed, som Hansestadt Lübeck valgte, opfyldte kravene på markedet. Hvis Infratil udøvede sin put-option, skulle Hansestadt Lübeck bære alle omkostninger og underskud fra driften af Lübeck lufthavn fra den 31. december 2008. Et videresalg af lufthavnen til en privat investor var ikke mulig inden for en kort tidsfrist, og Hansestadt Lübeck kunne ikke lukke lufthavnen på grund af en forpligtelse i henhold til offentlig ret og af økonomiske årsager. Hvis Infratil forsvandt, ville Ryanair sandsynligvis desuden have reduceret eller ophørt med at tilbyde sine ydelser i Lübeck lufthavn. Infratil fremførte derfor, at FLG's driftsunderskud havde været højere, hvis Infratil havde udøvet sin salgsoption. |
| --- | --- |

(130)

Infratil fremførte, at den mulighed, som Hansestadt Lübeck valgte, opfyldte kravene på markedet. Hvis Infratil udøvede sin put-option, skulle Hansestadt Lübeck bære alle omkostninger og underskud fra driften af Lübeck lufthavn fra den 31. december 2008. Et videresalg af lufthavnen til en privat investor var ikke mulig inden for en kort tidsfrist, og Hansestadt Lübeck kunne ikke lukke lufthavnen på grund af en forpligtelse i henhold til offentlig ret og af økonomiske årsager. Hvis Infratil forsvandt, ville Ryanair sandsynligvis desuden have reduceret eller ophørt med at tilbyde sine ydelser i Lübeck lufthavn. Infratil fremførte derfor, at FLG's driftsunderskud havde været højere, hvis Infratil havde udøvet sin salgsoption.

| (131) | Infratil anførte, at forskellen mellem den pris for put-optionen, der blev betalt i henhold til tillægsaftalen af 2009, og den pris for put-optionen, der havde været gældende i januar 2009, skyldtes ydelser, som parterne var blevet enige om. Hansestadt Lübeck skulle i så fald under alle omstændigheder have dækket alle undtagen to af de ekstra betalinger efter afprivatiseringen. På denne baggrund var konklusionen, at tillægsaftalen af 2009 var den mest økonomiske (»wirtschaftlich«) beslutning. |
| --- | --- |

(131)

Infratil anførte, at forskellen mellem den pris for put-optionen, der blev betalt i henhold til tillægsaftalen af 2009, og den pris for put-optionen, der havde været gældende i januar 2009, skyldtes ydelser, som parterne var blevet enige om. Hansestadt Lübeck skulle i så fald under alle omstændigheder have dækket alle undtagen to af de ekstra betalinger efter afprivatiseringen. På denne baggrund var konklusionen, at tillægsaftalen af 2009 var den mest økonomiske (»wirtschaftlich«) beslutning.

| (132) | Infratil fremførte desuden, at de ekstra beløb ikke var nogen fordel for Infratil. For det første havde Infratil, hvis det havde udøvet put-optionen, ikke behøvet at dække det ekstra underskud i 2009. For det andet kan Hansestadt Lübecks forpligtelse til at betale renter for aktionærlån i perioden fra 1. januar 2009 til 22. oktober 2009 ikke anses som en økonomisk fordel, da Infratil kunne have opnået det samme eller endda et højere afkast af udbyttet af put-optionen i januar 2009. I et hypotetisk scenarie ville Infratil have brugt indtægterne til tilbagebetaling af eksisterende gæld for at spare renterne. Infratil fik desuden ikke nogen fordel, fordi Lübeck lufthavn ikke forventedes at skabe overskud på kort sigt, men snarere ville fortsætte med at give underskud. |
| --- | --- |

(132)

Infratil fremførte desuden, at de ekstra beløb ikke var nogen fordel for Infratil. For det første havde Infratil, hvis det havde udøvet put-optionen, ikke behøvet at dække det ekstra underskud i 2009. For det andet kan Hansestadt Lübecks forpligtelse til at betale renter for aktionærlån i perioden fra 1. januar 2009 til 22. oktober 2009 ikke anses som en økonomisk fordel, da Infratil kunne have opnået det samme eller endda et højere afkast af udbyttet af put-optionen i januar 2009. I et hypotetisk scenarie ville Infratil have brugt indtægterne til tilbagebetaling af eksisterende gæld for at spare renterne. Infratil fik desuden ikke nogen fordel, fordi Lübeck lufthavn ikke forventedes at skabe overskud på kort sigt, men snarere ville fortsætte med at give underskud.

| (133) | Infratil argumenterede, at udøvelsen af put-optionen ikke gav Infratil mulighed for fuldstændigt at genoprette situationen før, idet Infratil skulle bære visse tab (forskellen mellem godkendte driftsunderskud og de faktiske driftsunderskud) uden kompensation. |
| --- | --- |

(133)

Infratil argumenterede, at udøvelsen af put-optionen ikke gav Infratil mulighed for fuldstændigt at genoprette situationen før, idet Infratil skulle bære visse tab (forskellen mellem godkendte driftsunderskud og de faktiske driftsunderskud) uden kompensation.

| (134) | Selv hvis Kommissionens konklusion er, at genforhandlingen af put-optionen udgør statsstøtte, anser Infratil den for at overholde det indre markeds regler. Såfremt Kommissionen skulle nå frem til den konklusion, at Hansestadt Lübeck gav Infratil støtte ved at overtage FLG's underskud i 2009, ville en sådan støtte ifølge Infratil alene have været kompensation for tab afholdt i forbindelse med levering af ydelser af almen økonomisk interesse. |
| --- | --- |

(134)

Selv hvis Kommissionens konklusion er, at genforhandlingen af put-optionen udgør statsstøtte, anser Infratil den for at overholde det indre markeds regler. Såfremt Kommissionen skulle nå frem til den konklusion, at Hansestadt Lübeck gav Infratil støtte ved at overtage FLG's underskud i 2009, ville en sådan støtte ifølge Infratil alene have været kompensation for tab afholdt i forbindelse med levering af ydelser af almen økonomisk interesse.

5.2.2.2.   Hansestadt Lübeck

Hansestadt Lübeck

| (135) | Hansestadt Lübeck gjorde gældende, at aftalen om at overtage underskud var det mindst omkostningstunge og risikable alternativ. Dette er især begrundet i Hansestadt Lübecks juridiske forpligtelse til at drive lufthavnen i henhold til § 45, stk. 1, i Tysklands lov om godkendelse af lufttrafik (Luftverkehrs-Zulassungs-Ordnung, »LuftVZO«). En lukning af lufthavnen ville derfor ikke have været en mulighed. En lukning af lufthavnen ville desuden have været for tids- og ressourcekrævende. |
| --- | --- |

(135)

Hansestadt Lübeck gjorde gældende, at aftalen om at overtage underskud var det mindst omkostningstunge og risikable alternativ. Dette er især begrundet i Hansestadt Lübecks juridiske forpligtelse til at drive lufthavnen i henhold til § 45, stk. 1, i Tysklands lov om godkendelse af lufttrafik (Luftverkehrs-Zulassungs-Ordnung, »LuftVZO«). En lukning af lufthavnen ville derfor ikke have været en mulighed. En lukning af lufthavnen ville desuden have været for tids- og ressourcekrævende.

| (136) | Derudover mindede Hansestadt Lübeck Kommissionen om, at hverken Hansestadt Lübeck eller Infratil havde forudgående erfaringer med privatisering af en lufthavn. Dette kan føre til visse fejlberegninger, men bestemt ikke til en konklusion om, at en af parterne ikke handlede i overensstemmelse med markedsprincipperne. Desuden anførte Hansestadt Lübeck, at Infratil i forbindelse med privatiseringen var den eneste budgiver, hvilket reducerede Hansestadt Lübecks forhandlingsstyrke. |
| --- | --- |

(136)

Derudover mindede Hansestadt Lübeck Kommissionen om, at hverken Hansestadt Lübeck eller Infratil havde forudgående erfaringer med privatisering af en lufthavn. Dette kan føre til visse fejlberegninger, men bestemt ikke til en konklusion om, at en af parterne ikke handlede i overensstemmelse med markedsprincipperne. Desuden anførte Hansestadt Lübeck, at Infratil i forbindelse med privatiseringen var den eneste budgiver, hvilket reducerede Hansestadt Lübecks forhandlingsstyrke.

5.2.2.3.   Schutzgemeinschaft

Schutzgemeinschaft

| (137) | SGF anførte, at tillægsaftalen af 2009 udgjorde ny støtte, hvilket gav Infratil en fordel. Eftersom støtten overskrider grænsen for de minimis-støtte, skulle den have været anmeldt, hvilket Tyskland ikke gjorde. |
| --- | --- |

(137)

SGF anførte, at tillægsaftalen af 2009 udgjorde ny støtte, hvilket gav Infratil en fordel. Eftersom støtten overskrider grænsen for de minimis-støtte, skulle den have været anmeldt, hvilket Tyskland ikke gjorde.

| (138) | Ifølge SGF gav tillægsaftalen af 2009 Infratil en klar fordel. Hvad angår anvendelsen af det markedsøkonomiske investorprincip, påpegede SGF, at der ikke skulle tages højde for de positive virkninger ved en aftale på regionen. I den forbindelse fremførte SGF, at der ikke var nogen udsigt til overskud for Lübeck lufthavn. SGF tilføjede, at FLG i begyndelsen af 2008 alene kunne undgå insolvens på grund af indrømmelserne fra Infratil. SGF var uenig i, at det markedsøkonomiske investorprincip blev overholdt, fordi ingen privat investor havde været villig til at fortsætte driften med underskud af en sådan størrelse, som udøvelsen af Infratils put-option viser. |
| --- | --- |

(138)

Ifølge SGF gav tillægsaftalen af 2009 Infratil en klar fordel. Hvad angår anvendelsen af det markedsøkonomiske investorprincip, påpegede SGF, at der ikke skulle tages højde for de positive virkninger ved en aftale på regionen. I den forbindelse fremførte SGF, at der ikke var nogen udsigt til overskud for Lübeck lufthavn. SGF tilføjede, at FLG i begyndelsen af 2008 alene kunne undgå insolvens på grund af indrømmelserne fra Infratil. SGF var uenig i, at det markedsøkonomiske investorprincip blev overholdt, fordi ingen privat investor havde været villig til at fortsætte driften med underskud af en sådan størrelse, som udøvelsen af Infratils put-option viser.

| (139) | Med hensyn til lukningen af lufthavnen fremførte SGF, at Hamborg har tilstrækkelig kapacitet til at kunne fungere uden Lübeck som back-up-lufthavn. Ifølge SGF havde FLG desuden overvurderet omkostningerne ved en lukning. Tabel 5 blev anset for mere realistisk, skønt den ifølge SGF eventuelt stadig er en overvurdering.

  Tabel 5


  Omkostninger ved lukning af Lübeck lufthavn ifølge oplysninger fra Schutzgemeinschaft







  Omkostninger | I 1 000 EUR |
| --- | --- | --- |
| Udgifter til kurator | [...] |
| Aktuelt underskud ved midlertidig videreførelse indtil 2010/11 | [...] |
| Socialplan | [...] |
| Tilbagebetaling af støtte | [...] |
| Udgifter til revisor | [...] |

(139)

Med hensyn til lukningen af lufthavnen fremførte SGF, at Hamborg har tilstrækkelig kapacitet til at kunne fungere uden Lübeck som back-up-lufthavn. Ifølge SGF havde FLG desuden overvurderet omkostningerne ved en lukning. Tabel 5 blev anset for mere realistisk, skønt den ifølge SGF eventuelt stadig er en overvurdering.

Tabel 5

Tabel 5

Omkostninger ved lukning af Lübeck lufthavn ifølge oplysninger fra Schutzgemeinschaft

Omkostninger ved lukning af Lübeck lufthavn ifølge oplysninger fra Schutzgemeinschaft

Omkostninger

I 1 000 EUR

Udgifter til kurator

[...]

Aktuelt underskud ved midlertidig videreførelse indtil 2010/11

[...]

Socialplan

[...]

Tilbagebetaling af støtte

[...]

Udgifter til revisor

[...]

| (140) | Desuden sætter SGF spørgsmålstegn ved den påståede forpligtelse til at drive lufthavnen som en offentlig tjeneste, eftersom tilladelsen til at drive lufthavnen ikke er ensbetydende med en tjeneste af almen økonomisk interesse. En sådan tilladelse kan annulleres. |
| --- | --- |

(140)

Desuden sætter SGF spørgsmålstegn ved den påståede forpligtelse til at drive lufthavnen som en offentlig tjeneste, eftersom tilladelsen til at drive lufthavnen ikke er ensbetydende med en tjeneste af almen økonomisk interesse. En sådan tilladelse kan annulleres.

5.2.2.4.   Ryanair

Ryanair

| (141) | Ryanair fremførte, at forskellen mellem prisen for put-optionen, der blev aftalt i 2005 og 2009, og den faktiske pris for put-optionen, som Hansestadt Lübeck betalte, kunne være begrundet i en række faktorer, såsom udviklingen i aktiekurser. De økonomiske vilkår i 2005 var langt mere optimistiske end i 2009, og prisforskellen kan have afspejlet dette forhold. |
| --- | --- |

(141)

Ryanair fremførte, at forskellen mellem prisen for put-optionen, der blev aftalt i 2005 og 2009, og den faktiske pris for put-optionen, som Hansestadt Lübeck betalte, kunne være begrundet i en række faktorer, såsom udviklingen i aktiekurser. De økonomiske vilkår i 2005 var langt mere optimistiske end i 2009, og prisforskellen kan have afspejlet dette forhold.

5.3.   POTENTIEL STATSSTØTTE TIL FORDEL FOR RYANAIR

POTENTIEL STATSSTØTTE TIL FORDEL FOR RYANAIR

5.3.1.   
  2000-aftalen

2000-aftalen

5.3.1.1.   Ryanair

Ryanair

| (142) | Ryanair fremførte, at aftalen med FLG blev indgået på grundlag af økonomiske overvejelser. Lübeck lufthavn blev betragtet som en realistisk sekundær lufthavn til lufthavnen i Hamborg, og selve Lübeck blev anset som en værdifuld kulturel destination. Derudover blev tjenesterne i Lübeck lufthavn iværksat for at sikre en lavprisbase og for at analysere de demografiske forhold med henblik på at afgøre, om der var et tilstrækkeligt opland til en ny lufthavn. Selv om Ryanair ikke kunne fremlægge en forretningsplan, der underbygger dets beslutning om at iværksætte ydelser i Lübeck lufthavn, understregede Ryanair, at en sådan forretningsplan ikke normalt er påkrævet for en privat markedsøkonomisk investor. Ryanair redegjorde for, at selskabets ydelser i Lübeck lufthavn blev afbrudt af kommercielle hensyn, herunder stigning i omkostninger og et lavere udbytte end forventet (en konsekvens af den økonomiske krise). |
| --- | --- |

(142)

Ryanair fremførte, at aftalen med FLG blev indgået på grundlag af økonomiske overvejelser. Lübeck lufthavn blev betragtet som en realistisk sekundær lufthavn til lufthavnen i Hamborg, og selve Lübeck blev anset som en værdifuld kulturel destination. Derudover blev tjenesterne i Lübeck lufthavn iværksat for at sikre en lavprisbase og for at analysere de demografiske forhold med henblik på at afgøre, om der var et tilstrækkeligt opland til en ny lufthavn. Selv om Ryanair ikke kunne fremlægge en forretningsplan, der underbygger dets beslutning om at iværksætte ydelser i Lübeck lufthavn, understregede Ryanair, at en sådan forretningsplan ikke normalt er påkrævet for en privat markedsøkonomisk investor. Ryanair redegjorde for, at selskabets ydelser i Lübeck lufthavn blev afbrudt af kommercielle hensyn, herunder stigning i omkostninger og et lavere udbytte end forventet (en konsekvens af den økonomiske krise).

| (143) | Ryanair fremførte, at regionale lufthavne i EU befinder sig i en vanskelig position på markedet. Der skal derfor tages højde for lufthavnsindtægter fra både luftfartsaktiviteter og andre aktiviteter, som omtales som »single till-princippet«. Da aftaler med Ryanair normalt giver løfte om et højt passagertal, vil sådanne forretningsrelationer ofte bidrage til, at lufthavnen bliver mere kendt og tiltrækker andre luftfartsselskaber samt butikker og andre tjenesteleverandører. Ryanair fremførte desuden, at der var tydelige beviser på, at et højere passagertal ville føre til højere indtægter fra ikke-luftfartsrelaterede aktiviteter. Som dokumentation herfor fremlagde Ryanair følgende tabel:

  Tabel 6


  Indtægter fra ikke-luftfartsrelaterede aktiviteter som procentdel af de samlede indtægter i udvalgte lufthavne







  mio. GBP | 2010/11 (%) |
| --- | --- | --- |
| Bournemouth | [...] |
| Liverpool | [...] |
| Leeds Bradford | [...] |
| Humberside | [...] |
| Doncaster Sheffield | [...] |
| Exeter | [...] |
| Bristol | [...] |
| Luton | [...] |
| Manchester | [...] |
| Belfast International | [...] |
| East Midlands | [...] |
| Newcastle | [...] |
| Birmingham | [...] |
| Glasgow | [...] |
| Cardiff | [...] |
| Stansted | [...] |
| Edinburgh | [...] |
| Aberdeen | [...] |
| Southampton | [...] |
| Gennemsnit | [...] |
| Kilde: Resultatindikator for lufthavne i Det Forenede Kongerige. |

(143)

Ryanair fremførte, at regionale lufthavne i EU befinder sig i en vanskelig position på markedet. Der skal derfor tages højde for lufthavnsindtægter fra både luftfartsaktiviteter og andre aktiviteter, som omtales som »single till-princippet«. Da aftaler med Ryanair normalt giver løfte om et højt passagertal, vil sådanne forretningsrelationer ofte bidrage til, at lufthavnen bliver mere kendt og tiltrækker andre luftfartsselskaber samt butikker og andre tjenesteleverandører. Ryanair fremførte desuden, at der var tydelige beviser på, at et højere passagertal ville føre til højere indtægter fra ikke-luftfartsrelaterede aktiviteter. Som dokumentation herfor fremlagde Ryanair følgende tabel:

Tabel 6

Tabel 6

Indtægter fra ikke-luftfartsrelaterede aktiviteter som procentdel af de samlede indtægter i udvalgte lufthavne

Indtægter fra ikke-luftfartsrelaterede aktiviteter som procentdel af de samlede indtægter i udvalgte lufthavne

mio. GBP

2010/11 (%)

Bournemouth

[...]

Liverpool

[...]

Leeds Bradford

[...]

Humberside

[...]

Doncaster Sheffield

[...]

Exeter

[...]

Bristol

[...]

Luton

[...]

Manchester

[...]

Belfast International

[...]

East Midlands

[...]

Newcastle

[...]

Birmingham

[...]

Glasgow

[...]

Cardiff

[...]

Stansted

[...]

Edinburgh

[...]

Aberdeen

[...]

Southampton

[...]

Gennemsnit

[...]

Kilde: Resultatindikator for lufthavne i Det Forenede Kongerige.

Kilde

| (144) | Ryanair anførte, at set fra en markedsøkonomisk operatørs synspunkt vil ethvert kommercielt tilbud normalt være en forbedring i forhold til den dengang herskende situation, såfremt marginalfordelene forventes at overstige marginalomkostningerne. Ryanair fremførte desuden, at der skal tages hensyn til Ryanairs betydeligt mindre behov sammenlignet med andre luftfartsselskaber, hvilket skyldes selskabets forretningsmodel og driftseffektivitet. |
| --- | --- |

(144)

Ryanair anførte, at set fra en markedsøkonomisk operatørs synspunkt vil ethvert kommercielt tilbud normalt være en forbedring i forhold til den dengang herskende situation, såfremt marginalfordelene forventes at overstige marginalomkostningerne. Ryanair fremførte desuden, at der skal tages hensyn til Ryanairs betydeligt mindre behov sammenlignet med andre luftfartsselskaber, hvilket skyldes selskabets forretningsmodel og driftseffektivitet.

| (145) | For at levere yderligere dokumentation for, at 2000-aftalen var i overensstemmelse med markedskravene, gennemførte Ryanair en sammenligning af lufthavne med en størrelse og situation, der kan sammenlignes med Lübeck lufthavn. Sammenligningslufthavnene er: Bournemouth, Grenoble, Knock, Maastricht, Nîmes og Prestwick. En sammenligning af de afgifter, som Ryanair betalte i sammenligningslufthavnene, viste, at de omkostninger, som Ryanair betalte i Lübeck lufthavn, generelt var højere end gennemsnittet i sammenligningslufthavnene både pr. passager og pr. turnaround. Ryanair opfordrede Kommissionen til i forbindelse med vurderingen af, om 2000-aftalen er i overensstemmelse med det markedsøkonomiske investorprincip, at lægge større vægt på analysen af sammenligningslufthavnene end på dens rentabilitetsanalyse. |
| --- | --- |

(145)

For at levere yderligere dokumentation for, at 2000-aftalen var i overensstemmelse med markedskravene, gennemførte Ryanair en sammenligning af lufthavne med en størrelse og situation, der kan sammenlignes med Lübeck lufthavn. Sammenligningslufthavnene er: Bournemouth, Grenoble, Knock, Maastricht, Nîmes og Prestwick. En sammenligning af de afgifter, som Ryanair betalte i sammenligningslufthavnene, viste, at de omkostninger, som Ryanair betalte i Lübeck lufthavn, generelt var højere end gennemsnittet i sammenligningslufthavnene både pr. passager og pr. turnaround. Ryanair opfordrede Kommissionen til i forbindelse med vurderingen af, om 2000-aftalen er i overensstemmelse med det markedsøkonomiske investorprincip, at lægge større vægt på analysen af sammenligningslufthavnene end på dens rentabilitetsanalyse.

| (146) | I en rapport udarbejdet af Oxera beregnes den aktuelle nettonutidsværdi (»NNV«) af 2000-aftalen. Rapporten konkluderer, at NNV er på [...] EUR. Oxera gennemførte en række følsomhedskontroller i forbindelse med denne beregning. |
| --- | --- |

(146)

I en rapport udarbejdet af Oxera beregnes den aktuelle nettonutidsværdi (»NNV«) af 2000-aftalen. Rapporten konkluderer, at NNV er på [...] EUR. Oxera gennemførte en række følsomhedskontroller i forbindelse med denne beregning.

5.3.1.2.   Air Berlin

Air Berlin

| (147) | Air Berlin fremførte, at de ruter, som Ryanair tilbød fra Lübeck lufthavn, konkurrerer direkte med dem, som Air Berlin tilbyder fra lufthavnen i Hamborg. Det gælder navnlig destinationerne London, Milano og Barcelona, fordi begge luftfartsselskaber har disse destinationer i deres portefølje. |
| --- | --- |

(147)

Air Berlin fremførte, at de ruter, som Ryanair tilbød fra Lübeck lufthavn, konkurrerer direkte med dem, som Air Berlin tilbyder fra lufthavnen i Hamborg. Det gælder navnlig destinationerne London, Milano og Barcelona, fordi begge luftfartsselskaber har disse destinationer i deres portefølje.

| (148) | Air Berlin anførte, at formålet med Ryanairs markedsføringsstrategi var at stjæle potentielle kunder fra bl.a. Air Berlin. Kunder bevægede sig fra lufthavnen i Hamborg til Lübeck på grund af Ryanairs lave priser. Air Berlin hævder, at selskabet som følge af statsstøtten har lidt store økonomiske tab. Air Berlin var nødt til at indstille nogle af selskabets flyvninger på grund af Ryanairs paralleltilbud i Lübeck lufthavn. Air Berlin fremførte desuden, at selskabet finder det vanskeligt at åbne nye destinationer fra lufthavnen i Hamborg, så længe Ryanair tilbyder lignende destinationer fra Lübeck lufthavn til overdrevet lave priser. |
| --- | --- |

(148)

Air Berlin anførte, at formålet med Ryanairs markedsføringsstrategi var at stjæle potentielle kunder fra bl.a. Air Berlin. Kunder bevægede sig fra lufthavnen i Hamborg til Lübeck på grund af Ryanairs lave priser. Air Berlin hævder, at selskabet som følge af statsstøtten har lidt store økonomiske tab. Air Berlin var nødt til at indstille nogle af selskabets flyvninger på grund af Ryanairs paralleltilbud i Lübeck lufthavn. Air Berlin fremførte desuden, at selskabet finder det vanskeligt at åbne nye destinationer fra lufthavnen i Hamborg, så længe Ryanair tilbyder lignende destinationer fra Lübeck lufthavn til overdrevet lave priser.

| (149) | Air Berlin henviste derudover til lukningen af Lübeck lufthavn i 6 dage fra den 19. april 2004 som støtte for argumentet om, at Ryanair betalte urimeligt lave afgifter, og at der var konkurrence mellem Lübeck og Hamborg. Under lukningen måtte Ryanair flytte sin trafik fra Lübeck lufthavn til lufthavnen i Hamborg. Som følge af de højere lufthavnsafgifter i lufthavnen i Hamborg betalte Ryanair ekstraomkostninger på [...] EUR, som selskabet fakturerede til FLG. Air Berlin understreger derfor, at Ryanair allerede i de 6 dage havde en fordel i forhold til andre luftfartsselskaber, der var aktive i lufthavnen i Hamborg, på [...] EUR. |
| --- | --- |

(149)

Air Berlin henviste derudover til lukningen af Lübeck lufthavn i 6 dage fra den 19. april 2004 som støtte for argumentet om, at Ryanair betalte urimeligt lave afgifter, og at der var konkurrence mellem Lübeck og Hamborg. Under lukningen måtte Ryanair flytte sin trafik fra Lübeck lufthavn til lufthavnen i Hamborg. Som følge af de højere lufthavnsafgifter i lufthavnen i Hamborg betalte Ryanair ekstraomkostninger på [...] EUR, som selskabet fakturerede til FLG. Air Berlin understreger derfor, at Ryanair allerede i de 6 dage havde en fordel i forhold til andre luftfartsselskaber, der var aktive i lufthavnen i Hamborg, på [...] EUR.

| (150) | Air Berlin understøttede sit argument ved at fremlægge en tabel over passagertal og antal flyvninger før (indtil 1999) og efter (fra 2000), at Ryanair begyndte sine aktiviteter i Lübeck lufthavn:

  Tabel 7


  Air Berlins tabel over passagerantal og antal flyvninger | Passagertal (personer) | Bevægelser af fly |
| --- | --- | --- | --- |
| 1997 | 34 132 | [...] |
| 1998 | 60 520 | [...] |
| 1999 | 48 522 | [...] |
| 2000 | 142 586 | [...] |
| 2001 | 192 726 | [...] |
| 2002 | 244 684 | [...] |
| 2003 | 514 472 | [...] |

(150)

Air Berlin understøttede sit argument ved at fremlægge en tabel over passagertal og antal flyvninger før (indtil 1999) og efter (fra 2000), at Ryanair begyndte sine aktiviteter i Lübeck lufthavn:

Tabel 7

Tabel 7

Air Berlins tabel over passagerantal og antal flyvninger

Air Berlins tabel over passagerantal og antal flyvninger

Passagertal (personer)

Bevægelser af fly

1997

34 132

[...]

1998

60 520

[...]

1999

48 522

[...]

2000

142 586

[...]

2001

192 726

[...]

2002

244 684

[...]

2003

514 472

[...]

| (151) | I henhold til tabel 7 var der en stor stigning i passagertallet i 2000, da Ryanair begyndte at tilbyde flyvninger fra lufthavnen. Air Berlin anførte, at 97 % af disse passagerer kan henføres til Ryanair. Dette sættes i perspektiv af FLG's underskud før (indtil 1999) og efter (fra 2000), at Ryanair indledte sine aktiviteter i Lübeck lufthavn:

  Tabel 8


  Air Berlins tabel over FLG's underskud







  FLG | Underskud (i EUR) |
| --- | --- | --- |
| 1999 | [...] |
| 2000 | [...] |
| 2001 | [...] |
| 2002 | [...] |
| 2003 | [...] |
| I alt | [...] |

(151)

I henhold til tabel 7 var der en stor stigning i passagertallet i 2000, da Ryanair begyndte at tilbyde flyvninger fra lufthavnen. Air Berlin anførte, at 97 % af disse passagerer kan henføres til Ryanair. Dette sættes i perspektiv af FLG's underskud før (indtil 1999) og efter (fra 2000), at Ryanair indledte sine aktiviteter i Lübeck lufthavn:

Tabel 8

Tabel 8

Air Berlins tabel over FLG's underskud

Air Berlins tabel over FLG's underskud

FLG

Underskud (i EUR)

1999

[...]

2000

[...]

2001

[...]

2002

[...]

2003

[...]

I alt

I alt

[...]

[...]

| (152) | På baggrund af tabel 7 og tabel 8 argumenterede Air Berlin for, at underskuddet fra 2002 til 2003 steg med mere end [...] EUR, på trods af at passagertallet næsten blev fordoblet i samme periode. Derudover anførte Air Berlin, at FLG ydede Ryanair præferencevilkår, rabatter samt refusioner og andre betalinger. De afgifter, som Ryanair betalte for at anvende Lübeck lufthavn, lå under de afgifter, der var fastsat i afgiftsordningen, som var gældende på daværende tidspunkt. Air Berlin anførte desuden, at Ryanair leverede markedsføringsydelser, der ikke var afhængige af markedsføringsomkostningerne. Ifølge Air Berlin synes de beløb, der blev betalt til Ryanair for markedsføringsydelser, ikke at stå i forhold til de aktuelle markedsføringsudgifter afholdt af Ryanair. |
| --- | --- |

(152)

På baggrund af tabel 7 og tabel 8 argumenterede Air Berlin for, at underskuddet fra 2002 til 2003 steg med mere end [...] EUR, på trods af at passagertallet næsten blev fordoblet i samme periode. Derudover anførte Air Berlin, at FLG ydede Ryanair præferencevilkår, rabatter samt refusioner og andre betalinger. De afgifter, som Ryanair betalte for at anvende Lübeck lufthavn, lå under de afgifter, der var fastsat i afgiftsordningen, som var gældende på daværende tidspunkt. Air Berlin anførte desuden, at Ryanair leverede markedsføringsydelser, der ikke var afhængige af markedsføringsomkostningerne. Ifølge Air Berlin synes de beløb, der blev betalt til Ryanair for markedsføringsydelser, ikke at stå i forhold til de aktuelle markedsføringsudgifter afholdt af Ryanair.

| (153) | Derfor mener Air Berlin, at 2000-aftalen mellem FLG og Ryanair ikke opfyldte markedskravene. Ifølge Air Berlin blev Lübeck lufthavn drevet ud fra regionalpolitiske mere end rentabilitetsmæssige overvejelser. |
| --- | --- |

(153)

Derfor mener Air Berlin, at 2000-aftalen mellem FLG og Ryanair ikke opfyldte markedskravene. Ifølge Air Berlin blev Lübeck lufthavn drevet ud fra regionalpolitiske mere end rentabilitetsmæssige overvejelser.

| (154) | Ifølge Air Berlin er det vanskeligt at vurdere Ryanairs præferencevilkår Lübeck på den ene side og metoden for samt betingelserne for den betingede privatisering af lufthavnen på den anden side særskilt. Air Berlin mener ikke, at deltagelsesaftalen med Infratil er dokumentation for, at det markedsøkonomiske investorprincip er overholdt, fordi den omfattede en put-option. Air Berlin er derimod af den holdning, at en markedsøkonomisk investor ville have offentliggjort et nyt offentligt udbud for lufthavnen i 2005. |
| --- | --- |

(154)

Ifølge Air Berlin er det vanskeligt at vurdere Ryanairs præferencevilkår Lübeck på den ene side og metoden for samt betingelserne for den betingede privatisering af lufthavnen på den anden side særskilt. Air Berlin mener ikke, at deltagelsesaftalen med Infratil er dokumentation for, at det markedsøkonomiske investorprincip er overholdt, fordi den omfattede en put-option. Air Berlin er derimod af den holdning, at en markedsøkonomisk investor ville have offentliggjort et nyt offentligt udbud for lufthavnen i 2005.

| (155) | Derudover fremførte Air Berlin, at aftalen med Ryanair kunne tilregnes Tyskland. I henhold til FLG's vedtægter skal tilsynsrådet godkende afgifter for anvendelse af lufthavnen (punkt 12 i vedtægterne). Fire ud af tilsynsrådets seks medlemmer vælges af Hansestadt Lübeck. Derfor konkluderede Air Berlin, at Hansestadt Lübeck kan gøres ansvarlig. Air Berlin finder, at visse erklæringer fra centrale FLG-ansatte desuden er bevis for, at den pågældende aftale kan tilregnes Hansestadt Lübeck. |
| --- | --- |

(155)

Derudover fremførte Air Berlin, at aftalen med Ryanair kunne tilregnes Tyskland. I henhold til FLG's vedtægter skal tilsynsrådet godkende afgifter for anvendelse af lufthavnen (punkt 12 i vedtægterne). Fire ud af tilsynsrådets seks medlemmer vælges af Hansestadt Lübeck. Derfor konkluderede Air Berlin, at Hansestadt Lübeck kan gøres ansvarlig. Air Berlin finder, at visse erklæringer fra centrale FLG-ansatte desuden er bevis for, at den pågældende aftale kan tilregnes Hansestadt Lübeck.

5.3.1.3.   Infratil

Infratil

| (156) | For så vidt angår potentiel statsstøtte til Ryanair, fremførte Infratil, at 2000-aftalen var økonomisk forsvarlig, et vigtigt aktiv for lufthavnens udvikling, og at den til fulde overholder det markedsøkonomiske investorprincip. Desuden er Infratil af den holdning, at 2000-aftalen og gennemførelsen af den ikke kan tilregnes Hansestadt Lübeck eller andre statslige enheder. Hverken Hansestadt Lübeck eller tilsynsrådet udstedte nogen ordrer eller retningslinjer for vedtagelsen af 2000-aftalen, og de havde ikke nogen kontrol med en sådan vedtagelse. |
| --- | --- |

(156)

For så vidt angår potentiel statsstøtte til Ryanair, fremførte Infratil, at 2000-aftalen var økonomisk forsvarlig, et vigtigt aktiv for lufthavnens udvikling, og at den til fulde overholder det markedsøkonomiske investorprincip. Desuden er Infratil af den holdning, at 2000-aftalen og gennemførelsen af den ikke kan tilregnes Hansestadt Lübeck eller andre statslige enheder. Hverken Hansestadt Lübeck eller tilsynsrådet udstedte nogen ordrer eller retningslinjer for vedtagelsen af 2000-aftalen, og de havde ikke nogen kontrol med en sådan vedtagelse.

5.3.1.4.   Bundesverband der Deutschen Fluggesellschaften

Bundesverband der Deutschen Fluggesellschaften

| (157) | Det er BDF's opfattelse, at de vilkår, som FLG tilbød Ryanair, ikke er i overensstemmelse med det indre marked, fordi de ikke opfylder kravene om gennemsigtighed, ikkediskrimination, og fordi de ikke indeholder sanktioner, såfremt Ryanair ikke opfylder sine forpligtelser i henhold til 2000-aftalen. |
| --- | --- |

(157)

Det er BDF's opfattelse, at de vilkår, som FLG tilbød Ryanair, ikke er i overensstemmelse med det indre marked, fordi de ikke opfylder kravene om gennemsigtighed, ikkediskrimination, og fordi de ikke indeholder sanktioner, såfremt Ryanair ikke opfylder sine forpligtelser i henhold til 2000-aftalen.

| (158) | Ifølge BDF førte diskriminerende fritagelser fra den gældende afgiftsordning til fordel for ét bestemt luftfartsselskab til kraftige konkurrenceforvridninger og til støtte til omfordeling af passagerer inden for samme byområde, hvilket ikke giver nogen mening for den samlede økonomi. Derudover fremførte BDF, at en foranstaltning skal anmeldes til Kommissionen, hvis det ikke kan udelukkes, at foranstaltningen indebærer statsstøtte. BDF anførte, at det under visse betingelser juridisk er muligt at lukke en tysk lufthavn ned på anmodning fra operatøren. |
| --- | --- |

(158)

Ifølge BDF førte diskriminerende fritagelser fra den gældende afgiftsordning til fordel for ét bestemt luftfartsselskab til kraftige konkurrenceforvridninger og til støtte til omfordeling af passagerer inden for samme byområde, hvilket ikke giver nogen mening for den samlede økonomi. Derudover fremførte BDF, at en foranstaltning skal anmeldes til Kommissionen, hvis det ikke kan udelukkes, at foranstaltningen indebærer statsstøtte. BDF anførte, at det under visse betingelser juridisk er muligt at lukke en tysk lufthavn ned på anmodning fra operatøren.

5.3.2.   
  2010-aftaler

2010-aftaler

5.3.2.1.   Flughafen Lübeck GmbH

Flughafen Lübeck GmbH

| (159) | FLG fremførte, at foranstaltningen ikke kunne tilregnes Tyskland, fordi 2010-aftalerne blev forhandlet selvstændigt af FLG. |
| --- | --- |

(159)

FLG fremførte, at foranstaltningen ikke kunne tilregnes Tyskland, fordi 2010-aftalerne blev forhandlet selvstændigt af FLG.

5.3.2.2.   Ryanair

Ryanair

| (160) | Ryanair fremførte, at 2010-aftalerne ikke kunne tilregnes staten. |
| --- | --- |

(160)

Ryanair fremførte, at 2010-aftalerne ikke kunne tilregnes staten.

| (161) | Ryanair anførte, at tillægsskrivelse nr. 1 og tillægsskrivelse nr. 2 blot er korte tillægsskrivelser, der udvider varigheden af de eksisterende ordninger under Ryanairs 2000-aftale. Det eneste nye element var en kommercielt forhandlet tilpasning om markedsføringsstøtte i tillægsskrivelse nr. 1. Ryanair fremførte derfor, at virkningerne af de to tillægsskrivelser er omfattet af de af Ryanair indsendte oplysninger vedrørende 2000-aftalen. |
| --- | --- |

(161)

Ryanair anførte, at tillægsskrivelse nr. 1 og tillægsskrivelse nr. 2 blot er korte tillægsskrivelser, der udvider varigheden af de eksisterende ordninger under Ryanairs 2000-aftale. Det eneste nye element var en kommercielt forhandlet tilpasning om markedsføringsstøtte i tillægsskrivelse nr. 1. Ryanair fremførte derfor, at virkningerne af de to tillægsskrivelser er omfattet af de af Ryanair indsendte oplysninger vedrørende 2000-aftalen.

| (162) | Ryanair indsendte en rapport, udarbejdet af Oxera, (30) der evaluerede det forventede afkast af tillægsskrivelse nr. 1 og tillægsskrivelse nr. 2 på baggrund af forretningsplanen fra 2009 (31), som Lübeck lufthavn udarbejdede før undertegnelsen af tillægsskrivelse nr. 1 og tillægsskrivelse nr. 2. I rapporten anføres det, at der, da de to tillægsskrivelser blev underskrevet, var en forventning om, at de under rimelige forudsætninger var tilstrækkeligtrentable. En lufthavn, der agerer som en markedsøkonomiske investor, ville have tilbudt lignende vilkår. Ifølge Oxera gælder dette også, hvis aftalen om markedsføringsydelser fra 2010 vurderes sammen med tillægsskrivelserne fra marts og oktober 2010. Derfor blev markedsføringsomkostningerne for Lübeck lufthavn inkluderet i vurderingen. |
| --- | --- |

(162)

Ryanair indsendte en rapport, udarbejdet af Oxera, (30) der evaluerede det forventede afkast af tillægsskrivelse nr. 1 og tillægsskrivelse nr. 2 på baggrund af forretningsplanen fra 2009 (31), som Lübeck lufthavn udarbejdede før undertegnelsen af tillægsskrivelse nr. 1 og tillægsskrivelse nr. 2. I rapporten anføres det, at der, da de to tillægsskrivelser blev underskrevet, var en forventning om, at de under rimelige forudsætninger var tilstrækkeligtrentable. En lufthavn, der agerer som en markedsøkonomiske investor, ville have tilbudt lignende vilkår. Ifølge Oxera gælder dette også, hvis aftalen om markedsføringsydelser fra 2010 vurderes sammen med tillægsskrivelserne fra marts og oktober 2010. Derfor blev markedsføringsomkostningerne for Lübeck lufthavn inkluderet i vurderingen.

30

31

5.3.2.3.   Air Berlin

Air Berlin

| (163) | Air Berlin fremhævede, at der i 2010 blev indgået tre aftaler: Tillægsskrivelse nr. 1, tillægsskrivelse nr. 2 og aftalen om markedsføringsydelser af 2010. Kommissionen bør i sin vurdering tage højde for alle 2010-aftaler. |
| --- | --- |

(163)

Air Berlin fremhævede, at der i 2010 blev indgået tre aftaler: Tillægsskrivelse nr. 1, tillægsskrivelse nr. 2 og aftalen om markedsføringsydelser af 2010. Kommissionen bør i sin vurdering tage højde for alle 2010-aftaler.

5.4.   AFGIFTER FOR AFISNING AF FLY I LUFTHAVNEN

AFGIFTER FOR AFISNING AF FLY I LUFTHAVNEN

RYANAIR OG WIZZ AIR

| (164) | Ryanair og Wizz Air fremførte, at al støtte, som Lübeck lufthavn angiveligt skulle have ydet Wizz Air og andre luftfartsselskaber, på baggrund af Stardust Marine-dommen ikke kan tilregnes den tyske stat (32). Wizz Air anførte, at selv om Hansestadt Lübeck var eneejer af lufthavnen i den pågældende periode, er dette ikke tilstrækkeligt til at bekræfte tilregnelse til staten. Wizz Air angiver, at det i løbet af den periode, hvor Infratil ejede 90 % af aktierne i FLG, var endnu tydeligere, at Tyskland ikke kan tilregnes. |
| --- | --- |

(164)

Ryanair og Wizz Air fremførte, at al støtte, som Lübeck lufthavn angiveligt skulle have ydet Wizz Air og andre luftfartsselskaber, på baggrund af Stardust Marine-dommen ikke kan tilregnes den tyske stat (32). Wizz Air anførte, at selv om Hansestadt Lübeck var eneejer af lufthavnen i den pågældende periode, er dette ikke tilstrækkeligt til at bekræfte tilregnelse til staten. Wizz Air angiver, at det i løbet af den periode, hvor Infratil ejede 90 % af aktierne i FLG, var endnu tydeligere, at Tyskland ikke kan tilregnes.

32

| (165) | Ryanair og Wizz Air fremførte, at disse afgifter og alle rabatter udgør en ubetydelig del af de omkostninger, et luftfartsselskab har ved beflyvning af en lufthavn. Ifølge Ryanair kan disse afgifter ikke vurderes isoleret, fordi der ikke er noget detailmarked for afisning. En rabat på afisning vil sandsynligvis blive opvejet af kommercielle fordele for lufthavnen i andre dele af forhandlingerne. Ryanair citerede Charleroi-dommen, hvor det blev bekræftet at »det er imidlertid nødvendigt ved anvendelsen af kriteriet om den private investor at vurdere den pågældende kommercielle transaktion i sin helhed« (33). |
| --- | --- |

(165)

Ryanair og Wizz Air fremførte, at disse afgifter og alle rabatter udgør en ubetydelig del af de omkostninger, et luftfartsselskab har ved beflyvning af en lufthavn. Ifølge Ryanair kan disse afgifter ikke vurderes isoleret, fordi der ikke er noget detailmarked for afisning. En rabat på afisning vil sandsynligvis blive opvejet af kommercielle fordele for lufthavnen i andre dele af forhandlingerne. Ryanair citerede Charleroi-dommen, hvor det blev bekræftet at »det er imidlertid nødvendigt ved anvendelsen af kriteriet om den private investor at vurdere den pågældende kommercielle transaktion i sin helhed« (33).

33

| (166) | Endelig fremførte Ryanair og Wizz Air, at prisen for afisningsvæske, som Lübeck lufthavn opkrævede, var den standardpris, som blev opkrævet i alle offentlige og private lufthavne. |
| --- | --- |

(166)

Endelig fremførte Ryanair og Wizz Air, at prisen for afisningsvæske, som Lübeck lufthavn opkrævede, var den standardpris, som blev opkrævet i alle offentlige og private lufthavne.

6.   BEMÆRKNINGER FRA TYSKLAND OG TREDJEPARTER

BEMÆRKNINGER FRA TYSKLAND OG TREDJEPARTER

6.1.   KOMMENTARER TIL DE AF RYANAIR FREMSATTE BEMÆRKNINGER

KOMMENTARER TIL DE AF RYANAIR FREMSATTE BEMÆRKNINGER

| (167) | Efter Tysklands opfattelse viser de af Ryanair fremsendte oplysninger, at FLG handlede i overensstemmelse med det markedsøkonomiske investorprincip. |
| --- | --- |

(167)

Efter Tysklands opfattelse viser de af Ryanair fremsendte oplysninger, at FLG handlede i overensstemmelse med det markedsøkonomiske investorprincip.

| (168) | Tyskland fremhævede især nytten af Ryanairs fremgangsmåde med at påvise aftalens overensstemmelse med markedet gennem en rentabilitetsanalyse og en sammenlignende analyse. |
| --- | --- |

(168)

Tyskland fremhævede især nytten af Ryanairs fremgangsmåde med at påvise aftalens overensstemmelse med markedet gennem en rentabilitetsanalyse og en sammenlignende analyse.

| (169) | Ifølge Tyskland er tillægsskrivelse nr. 1 og tillægsskrivelse nr. 2 ikke relevante for den foreliggende undersøgelse. For det første kan tillægsskrivelserne fra marts og oktober 2010 ikke tilregnes staten, fordi de blev forhandlet og indgået selvstændigt af FLG, uden inddragelse af Hansestadt Lübeck. For det andet påpegede Tyskland, for så vidt angår tillægsskrivelse nr. 2, at den alene var en forlængelse af 2000-aftalen og således ikke indeholdt nogen væsentlige ændringer. Derfor gælder alle overvejelser vedrørende 2000-aftalen tillige tillægsskrivelserne. |
| --- | --- |

(169)

Ifølge Tyskland er tillægsskrivelse nr. 1 og tillægsskrivelse nr. 2 ikke relevante for den foreliggende undersøgelse. For det første kan tillægsskrivelserne fra marts og oktober 2010 ikke tilregnes staten, fordi de blev forhandlet og indgået selvstændigt af FLG, uden inddragelse af Hansestadt Lübeck. For det andet påpegede Tyskland, for så vidt angår tillægsskrivelse nr. 2, at den alene var en forlængelse af 2000-aftalen og således ikke indeholdt nogen væsentlige ændringer. Derfor gælder alle overvejelser vedrørende 2000-aftalen tillige tillægsskrivelserne.

| (170) | Tyskland fremførte, at det står uforstående overfor, hvorfor aftalen om markedsføringsydelser fra 2010 skal inddrages i den foreliggende undersøgelse, eftersom den ikke involverer finansiering gennem offentlige myndigheder. Omkostningerne i aftalen om markedsføringsydelser fra 2010 blev afholdt af IHK Lübeck. Tyskland bemærkede ydermere, at aftalen om markedsføringsydelser fra 2010 kan anses for at være i overensstemmelse med standarderne på markedet. Dette understøttes af, at FLG blev pålagt færre omkostninger end andre lufthavne med en lignende aftale. Aftalen om markedsføringsydelser fra 2010 med Lübeck lufthavn var desuden baseret på et løfte fra Ryanair om at udvide sin portefølje af flyvninger med to destinationer. |
| --- | --- |

(170)

Tyskland fremførte, at det står uforstående overfor, hvorfor aftalen om markedsføringsydelser fra 2010 skal inddrages i den foreliggende undersøgelse, eftersom den ikke involverer finansiering gennem offentlige myndigheder. Omkostningerne i aftalen om markedsføringsydelser fra 2010 blev afholdt af IHK Lübeck. Tyskland bemærkede ydermere, at aftalen om markedsføringsydelser fra 2010 kan anses for at være i overensstemmelse med standarderne på markedet. Dette understøttes af, at FLG blev pålagt færre omkostninger end andre lufthavne med en lignende aftale. Aftalen om markedsføringsydelser fra 2010 med Lübeck lufthavn var desuden baseret på et løfte fra Ryanair om at udvide sin portefølje af flyvninger med to destinationer.

| (171) | Et andet forhold, som Tyskland tilføjede, er, at Lübeck lufthavn fungerer som back-up-lufthavn for lufthavnen i Hamborg, og at den er en nødvendig infrastruktur for befolkningen i det nordlige Tyskland. |
| --- | --- |

(171)

Et andet forhold, som Tyskland tilføjede, er, at Lübeck lufthavn fungerer som back-up-lufthavn for lufthavnen i Hamborg, og at den er en nødvendig infrastruktur for befolkningen i det nordlige Tyskland.

6.2.   KOMMENTARER TIL DE AF SGF FREMSATTE BEMÆRKNINGER

KOMMENTARER TIL DE AF SGF FREMSATTE BEMÆRKNINGER

| (172) | Tyskland anførte, at SGF ikke var interesseret part i den i artikel 108, stk. 2, i TEUF og artikel 1, litra h), i forordning (EF) nr. 659/1999 anførte forstand og derfor ikke havde ret til at fremsende bemærkninger. Medlemmerne af SGF er alene ejere af fast ejendom i nærheden af lufthavnen og ønsker derfor at slippe for de oplevede gener, der skyldes aktiviteterne i lufthavnen. Disse mål skal imidlertid opfyldes ved hjælp af nationale retsmidler. |
| --- | --- |

(172)

Tyskland anførte, at SGF ikke var interesseret part i den i artikel 108, stk. 2, i TEUF og artikel 1, litra h), i forordning (EF) nr. 659/1999 anførte forstand og derfor ikke havde ret til at fremsende bemærkninger. Medlemmerne af SGF er alene ejere af fast ejendom i nærheden af lufthavnen og ønsker derfor at slippe for de oplevede gener, der skyldes aktiviteterne i lufthavnen. Disse mål skal imidlertid opfyldes ved hjælp af nationale retsmidler.

| (173) | Tyskland fremførte desuden, at substansen af de af SGF fremsendte bemærkninger var unøjagtig. For det første er Tyskland ikke enig med SGF i, at Lübeck lufthavn ikke opfylder en funktion som offentlig tjeneste. SGF havde påstået, at lufthavnen kun drives i almenvellets interesse, for så vidt det tjener »almenflyvning«. Det udsagn er Tyskland ikke enig i, idet Lübeck lufthavn er underlagt funktionspligt som led i infrastrukturelle samfundsopgaver og back-up-funktionen for lufthavnen i Hamborg. Sidstnævnte blev officielt fastlagt i det nordtyske luftfartskoncept (»Norddeutsches Luftverkehrskonzept«). |
| --- | --- |

(173)

Tyskland fremførte desuden, at substansen af de af SGF fremsendte bemærkninger var unøjagtig. For det første er Tyskland ikke enig med SGF i, at Lübeck lufthavn ikke opfylder en funktion som offentlig tjeneste. SGF havde påstået, at lufthavnen kun drives i almenvellets interesse, for så vidt det tjener »almenflyvning«. Det udsagn er Tyskland ikke enig i, idet Lübeck lufthavn er underlagt funktionspligt som led i infrastrukturelle samfundsopgaver og back-up-funktionen for lufthavnen i Hamborg. Sidstnævnte blev officielt fastlagt i det nordtyske luftfartskoncept (»Norddeutsches Luftverkehrskonzept«).

| (174) | Med hensyn til lejeaftalen gentog Tyskland sin holdning om, at der ikke bestod nogen fordel for FLG i den gamle lejeaftale frem til udgangen af 2005 og heller ikke i den nye lejeaftale af 2006. |
| --- | --- |

(174)

Med hensyn til lejeaftalen gentog Tyskland sin holdning om, at der ikke bestod nogen fordel for FLG i den gamle lejeaftale frem til udgangen af 2005 og heller ikke i den nye lejeaftale af 2006.

| (175) | Tyskland fremsatte derudover bemærkninger til de af SGF fremsendte oplysninger om investeringer i infrastruktur. Tyskland fremførte, at byggetilladelsen alene er et administrativt redskab, der kan anvendes med tilbagevirkende kraft, og som hverken er en forudsætning for at godkende finansiering eller påvirker konkurrencen. Derudover er Tyskland uenig med SGF's opdeling af investeringerne som vedligeholdelsesforanstaltninger og ikke foranstaltninger til forbedring af lufthavnens trafikfunktion. Foranstaltningerne var efter Tysklands opfattelse nødvendige for at overholde nationale og internationale regler. Ifølge Tyskland kan det ikke konkluderes, at Ryanair blev favoriseret, blot fordi selskabet var den største bruger af lufthavnen. |
| --- | --- |

(175)

Tyskland fremsatte derudover bemærkninger til de af SGF fremsendte oplysninger om investeringer i infrastruktur. Tyskland fremførte, at byggetilladelsen alene er et administrativt redskab, der kan anvendes med tilbagevirkende kraft, og som hverken er en forudsætning for at godkende finansiering eller påvirker konkurrencen. Derudover er Tyskland uenig med SGF's opdeling af investeringerne som vedligeholdelsesforanstaltninger og ikke foranstaltninger til forbedring af lufthavnens trafikfunktion. Foranstaltningerne var efter Tysklands opfattelse nødvendige for at overholde nationale og internationale regler. Ifølge Tyskland kan det ikke konkluderes, at Ryanair blev favoriseret, blot fordi selskabet var den største bruger af lufthavnen.

| (176) | Med hensyn til SGF's beregninger af forventningerne på mellemlang sigt for Lübeck lufthavn, fremførte Tyskland, at de indsendte observationer var ukorrekte. Tyskland gør gældende, at det er påvist, at der på investeringstidspunktet var optimistiske forventninger på mellemlang sigt, hvilket Kommissionen anerkendte i sin beslutning af 2007 om at indlede proceduren. |
| --- | --- |

(176)

Med hensyn til SGF's beregninger af forventningerne på mellemlang sigt for Lübeck lufthavn, fremførte Tyskland, at de indsendte observationer var ukorrekte. Tyskland gør gældende, at det er påvist, at der på investeringstidspunktet var optimistiske forventninger på mellemlang sigt, hvilket Kommissionen anerkendte i sin beslutning af 2007 om at indlede proceduren.

| (177) | Derudover kommenterede Tyskland SGF's påstande om, at FLG var en »kriseramt virksomhed«. Tyskland er af den opfattelse, at ethvert argument fra SGF's side med udgangspunkt i rammebestemmelserne for statsstøtte til redning og omstrukturering af kriseramte virksomheder var irrelevant. Ifølge Tyskland finder disse rammebestemmelser ikke anvendelse, da de ydede fordele for det første ikke udgør statsstøtte. Fordelene blev aldrig kategoriseret som støtte til redning eller omstrukturering, eller de skulle have været godkendt i medfør af andre bestemmelser. |
| --- | --- |

(177)

Derudover kommenterede Tyskland SGF's påstande om, at FLG var en »kriseramt virksomhed«. Tyskland er af den opfattelse, at ethvert argument fra SGF's side med udgangspunkt i rammebestemmelserne for statsstøtte til redning og omstrukturering af kriseramte virksomheder var irrelevant. Ifølge Tyskland finder disse rammebestemmelser ikke anvendelse, da de ydede fordele for det første ikke udgør statsstøtte. Fordelene blev aldrig kategoriseret som støtte til redning eller omstrukturering, eller de skulle have været godkendt i medfør af andre bestemmelser.

| (178) | Tyskland er uenig i SGF's påstand om, at Hansestadt Lübeck har udtalt, at en lukning af lufthavnen ikke var mulig, og at en sådan mulighed ikke blev overvejet. Ifølge Tyskland overvejede Hansestadt Lübeck denne mulighed, men besluttede ikke at gøre brug heraf, da man på baggrund af beregninger havde konkluderet, at det ikke ville være den mest økonomiske disposition. Derudover præciserede Tyskland, at en lukning af lufthavnen ikke kan gennemføres på et ad hoc-grundlag i henhold til artikel 45, stk. 1, i LuftVZO. Lufthavnsfaciliteter er et offentligt gode og er underlagt funktionspligt. For at kunne lukke lufthavnen skulle driftstilladelsen trækkes tilbage efter en langtrukken retlig procedure. Tyskland fremfører, at det ikke er muligt at godkende en tilbagetrækning af tilladelsen, hvis den ansvarlige forvaltning mener, at en videreførelse af driften af lufthavnen vejere tungere af hensyn til offentlighedens interesse. Et forsøg på at lukke lufthavnen ville derfor være om ikke umuligt, så dog være vanskeligt, langsommeligt og dermed dyrt. Et eksempel på sådanne konsekvenser var lukningen af lufthavnen Berlin-Tempelhof. Det var derfor Tyskland opfattelse, at beslutningen om at afvise muligheden for at lukke lufthavnen for tværtimod at udvide og investere i infrastrukturen for at tiltrække en privat investor var en mere økonomisk disposition. Set i bakspejlet var dette den rigtige tilgang, eftersom der blev fundet en privat investor. |
| --- | --- |

(178)

Tyskland er uenig i SGF's påstand om, at Hansestadt Lübeck har udtalt, at en lukning af lufthavnen ikke var mulig, og at en sådan mulighed ikke blev overvejet. Ifølge Tyskland overvejede Hansestadt Lübeck denne mulighed, men besluttede ikke at gøre brug heraf, da man på baggrund af beregninger havde konkluderet, at det ikke ville være den mest økonomiske disposition. Derudover præciserede Tyskland, at en lukning af lufthavnen ikke kan gennemføres på et ad hoc-grundlag i henhold til artikel 45, stk. 1, i LuftVZO. Lufthavnsfaciliteter er et offentligt gode og er underlagt funktionspligt. For at kunne lukke lufthavnen skulle driftstilladelsen trækkes tilbage efter en langtrukken retlig procedure. Tyskland fremfører, at det ikke er muligt at godkende en tilbagetrækning af tilladelsen, hvis den ansvarlige forvaltning mener, at en videreførelse af driften af lufthavnen vejere tungere af hensyn til offentlighedens interesse. Et forsøg på at lukke lufthavnen ville derfor være om ikke umuligt, så dog være vanskeligt, langsommeligt og dermed dyrt. Et eksempel på sådanne konsekvenser var lukningen af lufthavnen Berlin-Tempelhof. Det var derfor Tyskland opfattelse, at beslutningen om at afvise muligheden for at lukke lufthavnen for tværtimod at udvide og investere i infrastrukturen for at tiltrække en privat investor var en mere økonomisk disposition. Set i bakspejlet var dette den rigtige tilgang, eftersom der blev fundet en privat investor.

6.3.   KOMMENTARER TIL DE AF AIR BERLIN FREMSATTE BEMÆRKNINGER

KOMMENTARER TIL DE AF AIR BERLIN FREMSATTE BEMÆRKNINGER

| (179) | Ifølge Tyskland ville Air Berlin have modtaget samme fordele som Ryanair, såfremt selskabet havde opfyldt samme kriterier vedrørende passagertal og antal flyvninger. I stedet afviste Air Berlin alle tilbud om forhandling med FLG, da selskabet aldrig havde nogen intentioner om at tilbyde ydelser fra Lübeck lufthavn. Tværtimodgjorde Air Berlin aldrig indsigelse mod de vilkår, som Ryanair opererer på i Hamborg lufthavn. Derudover har flere luftfartsselskaber klaget (til bl.a. Kommissionen) over, at Air Berlin har nydt godt af betydelig statsstøtte fra De Forenede Arabiske Emirater. Derfor kan selskabet ikke fremstille sig selv om offer i forhold til konkurrenten Ryanair. |
| --- | --- |

(179)

Ifølge Tyskland ville Air Berlin have modtaget samme fordele som Ryanair, såfremt selskabet havde opfyldt samme kriterier vedrørende passagertal og antal flyvninger. I stedet afviste Air Berlin alle tilbud om forhandling med FLG, da selskabet aldrig havde nogen intentioner om at tilbyde ydelser fra Lübeck lufthavn. Tværtimodgjorde Air Berlin aldrig indsigelse mod de vilkår, som Ryanair opererer på i Hamborg lufthavn. Derudover har flere luftfartsselskaber klaget (til bl.a. Kommissionen) over, at Air Berlin har nydt godt af betydelig statsstøtte fra De Forenede Arabiske Emirater. Derfor kan selskabet ikke fremstille sig selv om offer i forhold til konkurrenten Ryanair.

| (180) | Tyskland var uenig i Air Berlins bemærkninger om, at der er konkurrence mellem Lübeck lufthavn og lufthavnen i Hamborg. Tyskland henviser især til, at Hamborg havde 70 gange så mange passagerer som Lübeck i 2000, da 2000-aftalen med Ryanair blev underskrevet. Andre lufthavne har ikke klaget over dette forhold, hvilket viser, at der ikke er nogen konkurrence mellem de to lufthavne. Tyskland tilføjede ydermere, at lufthavnen i Hamborg og Rostock voksede i 2008, hvorimod passagertallet i Lübeck lufthavn faldt med 10 %. |
| --- | --- |

(180)

Tyskland var uenig i Air Berlins bemærkninger om, at der er konkurrence mellem Lübeck lufthavn og lufthavnen i Hamborg. Tyskland henviser især til, at Hamborg havde 70 gange så mange passagerer som Lübeck i 2000, da 2000-aftalen med Ryanair blev underskrevet. Andre lufthavne har ikke klaget over dette forhold, hvilket viser, at der ikke er nogen konkurrence mellem de to lufthavne. Tyskland tilføjede ydermere, at lufthavnen i Hamborg og Rostock voksede i 2008, hvorimod passagertallet i Lübeck lufthavn faldt med 10 %.

| (181) | Desuden afviste Tyskland Air Berlins argument om, at Ryanair havde en økonomisk fordel. Tyskland fremførte, at Air Berlin anvendte unøjagtige beregninger, og at den eneste test, der er relevant for at vurdere, om en aftale mellem en lufthavn og et luftfartsselskab er i overensstemmelse med markedet er, om den overholder princippet om den markedsøkonomiske aktør. Tyskland mener, at aftalerne med Ryanair opfyldte markedskravene, fordi prognoserne for lufthavnen på lang sigt var positive i 2000. |
| --- | --- |

(181)

Desuden afviste Tyskland Air Berlins argument om, at Ryanair havde en økonomisk fordel. Tyskland fremførte, at Air Berlin anvendte unøjagtige beregninger, og at den eneste test, der er relevant for at vurdere, om en aftale mellem en lufthavn og et luftfartsselskab er i overensstemmelse med markedet er, om den overholder princippet om den markedsøkonomiske aktør. Tyskland mener, at aftalerne med Ryanair opfyldte markedskravene, fordi prognoserne for lufthavnen på lang sigt var positive i 2000.

6.4.   KOMMENTARER TIL DE AF BDF FREMSATTE BEMÆRKNINGER

KOMMENTARER TIL DE AF BDF FREMSATTE BEMÆRKNINGER

| (182) | Tyskland påpegede, at Air Berlin er medlem af BDF, og at selskabet således har tætte bånd til foreningen, og at der har været overlappende oplysninger. Tyskland var ikke enig i, at FLG ville skabe en kunstig efterspørgsel via overdrevet lave priser, og at FLG ville afvige fra afgiftsordningen på en diskriminerende måde, der tilgodeså ét luftfartsselskab. Ifølge Tyskland havde FLG ikke nogen grund til at diskriminere mod enkelte luftfartsselskaber for at øge efterspørgslen. Tværtimod ville flere luftfartsselskaber være ensbetydende med en bedre forretning i Lübeck lufthavn. På den baggrund vurderer Tyskland, at ethvert luftfartsselskab kunne have indgået en aftale med Lübeck lufthavn på lignende vilkår, hvis det kom med et tilbud svarende til Ryanairs. |
| --- | --- |

(182)

Tyskland påpegede, at Air Berlin er medlem af BDF, og at selskabet således har tætte bånd til foreningen, og at der har været overlappende oplysninger. Tyskland var ikke enig i, at FLG ville skabe en kunstig efterspørgsel via overdrevet lave priser, og at FLG ville afvige fra afgiftsordningen på en diskriminerende måde, der tilgodeså ét luftfartsselskab. Ifølge Tyskland havde FLG ikke nogen grund til at diskriminere mod enkelte luftfartsselskaber for at øge efterspørgslen. Tværtimod ville flere luftfartsselskaber være ensbetydende med en bedre forretning i Lübeck lufthavn. På den baggrund vurderer Tyskland, at ethvert luftfartsselskab kunne have indgået en aftale med Lübeck lufthavn på lignende vilkår, hvis det kom med et tilbud svarende til Ryanairs.

7.   VURDERING

VURDERING

7.1.   INDLEDNING

INDLEDNING

| (183) | I henhold til artikel 107, stk. 1, i TEUF »er statsstøtte eller støtte, som ydes ved hjælp af statsmidler under enhver tænkelig form, og som fordrejer eller truer med at fordreje konkurrencevilkårene ved at begunstige visse virksomheder eller visse produktioner, uforenelig med det indre marked, i det omfang den påvirker samhandelen mellem medlemsstaterne«. De anførte kriterier i artikel 107, stk. 1, i TEUF er kumulative. Med henblik på at afgøre, om en foranstaltning udgør statsstøtte, skal følgende betingelser være opfyldt:






  — | modtageren er et selskab |
| --- | --- | --- |

(183)

I henhold til artikel 107, stk. 1, i TEUF »er statsstøtte eller støtte, som ydes ved hjælp af statsmidler under enhver tænkelig form, og som fordrejer eller truer med at fordreje konkurrencevilkårene ved at begunstige visse virksomheder eller visse produktioner, uforenelig med det indre marked, i det omfang den påvirker samhandelen mellem medlemsstaterne«. De anførte kriterier i artikel 107, stk. 1, i TEUF er kumulative. Med henblik på at afgøre, om en foranstaltning udgør statsstøtte, skal følgende betingelser være opfyldt:

—

modtageren er et selskab

| — | foranstaltningen giver en fordel |
| --- | --- |

—

foranstaltningen giver en fordel

| — | denne fordel ydes ved hjælp af statsmidler |
| --- | --- |

—

denne fordel ydes ved hjælp af statsmidler

| — | fordelen er selektiv, og |
| --- | --- |

—

fordelen er selektiv, og

| — | foranstaltningen fordrejer eller truer med at fordreje konkurrencevilkårene og kan påvirke samhandelen mellem medlemsstaterne. |
| --- | --- |

—

foranstaltningen fordrejer eller truer med at fordreje konkurrencevilkårene og kan påvirke samhandelen mellem medlemsstaterne.

| (184) | Det skal således afgøres, hvorvidt disse kriterier er opfyldt i forbindelse med hver af de foranstaltninger, der behandles, dvs.:






  — | den potentielle statsstøtte til fordel for FLG |
| --- | --- | --- |

(184)

Det skal således afgøres, hvorvidt disse kriterier er opfyldt i forbindelse med hver af de foranstaltninger, der behandles, dvs.:

—

den potentielle statsstøtte til fordel for FLG

| — | den potentielle statsstøtte til fordel for Infratil |
| --- | --- |

—

den potentielle statsstøtte til fordel for Infratil

| — | den potentielle statsstøtte til fordel for Ryanair, og |
| --- | --- |

—

den potentielle statsstøtte til fordel for Ryanair, og

| — | afgifterne for afisning af fly i lufthavnen. |
| --- | --- |

—

afgifterne for afisning af fly i lufthavnen.

| (185) | For så vidt angår den potentielle statsstøtte til fordel for FLG, vil Kommissionen først vurdere, om den potentielle modtager af statsstøtten, FLG, fortsat eksisterer, og hvis det ikke er tilfældet, om FLG's økonomiske aktiviteter er videreført. Derudover skal Kommissionen vurdere, om fordelen ved enhver potentiel statsstøtte til fordel for FLG kan være blevet overført til selskabets efterfølgere, dvs. om der forelå økonomisk kontinuitet. |
| --- | --- |

(185)

For så vidt angår den potentielle statsstøtte til fordel for FLG, vil Kommissionen først vurdere, om den potentielle modtager af statsstøtten, FLG, fortsat eksisterer, og hvis det ikke er tilfældet, om FLG's økonomiske aktiviteter er videreført. Derudover skal Kommissionen vurdere, om fordelen ved enhver potentiel statsstøtte til fordel for FLG kan være blevet overført til selskabets efterfølgere, dvs. om der forelå økonomisk kontinuitet.

| (186) | For så vidt angår den potentielle statsstøtte til fordel for Ryanair, vil Kommissionen kun vurdere 2000-aftalen. På datoen for denne afgørelse har Kommissionen ikke tilstrækkelige oplysninger til at vurdere, om efterfølgende aftaler, navnlig dem der blev indgået i 2010, udgør statsstøtte til fordel for Ryanair. Disse aftaler vil derfor blive vurderet i en separat afgørelse. |
| --- | --- |

(186)

For så vidt angår den potentielle statsstøtte til fordel for Ryanair, vil Kommissionen kun vurdere 2000-aftalen. På datoen for denne afgørelse har Kommissionen ikke tilstrækkelige oplysninger til at vurdere, om efterfølgende aftaler, navnlig dem der blev indgået i 2010, udgør statsstøtte til fordel for Ryanair. Disse aftaler vil derfor blive vurderet i en separat afgørelse.

7.2.   POTENTIEL STATSSTØTTE TIL FORDEL FOR FLG

POTENTIEL STATSSTØTTE TIL FORDEL FOR FLG

7.2.1.   
  Modtager af den potentielle statsstøtte

Modtager af den potentielle statsstøtte

| (187) | Kommissionen indledte den formelle undersøgelsesprocedure om potentiel statsstøtte til fordel for FLG. I januar 2013 blev en del af aktiverne i FLG imidlertid solgt til Yasmina. FLG blev fusioneret med Hansestadt Lübeck, og FLG ophørte med at eksistere som juridisk enhed. Yasmina erklærede lufthavnen insolvent i 2014, og der blev derfor indledt en insolvensbehandling i april 2014. I august 2014 overtog PuRen Yasminas aktiver. |
| --- | --- |

(187)

Kommissionen indledte den formelle undersøgelsesprocedure om potentiel statsstøtte til fordel for FLG. I januar 2013 blev en del af aktiverne i FLG imidlertid solgt til Yasmina. FLG blev fusioneret med Hansestadt Lübeck, og FLG ophørte med at eksistere som juridisk enhed. Yasmina erklærede lufthavnen insolvent i 2014, og der blev derfor indledt en insolvensbehandling i april 2014. I august 2014 overtog PuRen Yasminas aktiver.

| (188) | I sager, hvor Kommissionen træffer en negativ beslutning med påbud om tilbagesøgning af den uforenelige støtte til en virksomhed i henhold til traktatens artikel 107 og 108, kan tilbagesøgningsforpligtelsen udvides til at omfatte et nyt selskab, som modtageren af den pågældende støtte har overført eller solgt en del af eller alle sine aktier til, hvis overførslen eller salgsstrukturen viser, at der er økonomisk kontinuitet mellem de to selskaber. |
| --- | --- |

(188)

I sager, hvor Kommissionen træffer en negativ beslutning med påbud om tilbagesøgning af den uforenelige støtte til en virksomhed i henhold til traktatens artikel 107 og 108, kan tilbagesøgningsforpligtelsen udvides til at omfatte et nyt selskab, som modtageren af den pågældende støtte har overført eller solgt en del af eller alle sine aktier til, hvis overførslen eller salgsstrukturen viser, at der er økonomisk kontinuitet mellem de to selskaber.

| (189) | Hvis Kommissionen finder, at FLG har modtaget uforenelig støtte, som skal tilbagebetales, skal Kommissionen vurdere, hvem der havde fordel af støtten, og hvilket selskab en tilbagesøgningsforpligtelse skal stiles til. Hvis der ikke er noget selskab, som tilbagesøgningsforpligtelsen kan udvides til, behøver Kommissionen ikke vurdere, om der forelå støtte til FLG. Derfor finder Kommissionen det relevant først at vurdere, om der var økonomisk kontinuitet mellem FLG og Yasmina, og om tilbagebetalingsforpligtelsen kan udvides til at omfatte Yasmina (jf. afsnit 7.2.2), og om PuRen, køberen af Yasminas aktiver, kan have haft fordel af støtten (jf. afsnit 7.2.3). Kommissionen vurderer herefter, om den økonomiske aktivitet, som kan have haft fordel af støtten, er videreført (jf. afsnit 7.2.4). Der er kun behov for at undersøge, om foranstaltningen til FLG omfattede statsstøtte, og om statsstøtten i bekræftende fald var forenelig, hvis modtageren af støtten kan identificeres, dvs. hvis der enten var økonomisk kontinuitet mellem FLG og Yasmina eller PuRen, eller hvis støtten blev fastholdt på det økonomiske aktivitetsniveau, dvs. Lübeck lufthavns driftsniveau. |
| --- | --- |

(189)

Hvis Kommissionen finder, at FLG har modtaget uforenelig støtte, som skal tilbagebetales, skal Kommissionen vurdere, hvem der havde fordel af støtten, og hvilket selskab en tilbagesøgningsforpligtelse skal stiles til. Hvis der ikke er noget selskab, som tilbagesøgningsforpligtelsen kan udvides til, behøver Kommissionen ikke vurdere, om der forelå støtte til FLG. Derfor finder Kommissionen det relevant først at vurdere, om der var økonomisk kontinuitet mellem FLG og Yasmina, og om tilbagebetalingsforpligtelsen kan udvides til at omfatte Yasmina (jf. afsnit 7.2.2), og om PuRen, køberen af Yasminas aktiver, kan have haft fordel af støtten (jf. afsnit 7.2.3). Kommissionen vurderer herefter, om den økonomiske aktivitet, som kan have haft fordel af støtten, er videreført (jf. afsnit 7.2.4). Der er kun behov for at undersøge, om foranstaltningen til FLG omfattede statsstøtte, og om statsstøtten i bekræftende fald var forenelig, hvis modtageren af støtten kan identificeres, dvs. hvis der enten var økonomisk kontinuitet mellem FLG og Yasmina eller PuRen, eller hvis støtten blev fastholdt på det økonomiske aktivitetsniveau, dvs. Lübeck lufthavns driftsniveau.

7.2.2.   
  Økonomisk kontinuitet mellem FLG og Yasmina

Økonomisk kontinuitet mellem FLG og Yasmina

| (190) | I sin beslutning om salget af luftfartsselskabet Alitalias aktiver (34) vurderede Kommissionen, at hvis erhvervelsen af aktiver finder sted til markedspris og ikke viser økonomisk kontinuitet mellem det gamle selskab og den nye struktur, kan det ikke antages, at den nye struktur har nydt godt af den konkurrencemæssige fordel, som den allerede ydede statsstøtte gav det oprindelige selskab. |
| --- | --- |

(190)

I sin beslutning om salget af luftfartsselskabet Alitalias aktiver (34) vurderede Kommissionen, at hvis erhvervelsen af aktiver finder sted til markedspris og ikke viser økonomisk kontinuitet mellem det gamle selskab og den nye struktur, kan det ikke antages, at den nye struktur har nydt godt af den konkurrencemæssige fordel, som den allerede ydede statsstøtte gav det oprindelige selskab.

34

| (191) | I henhold til fast retspraksis (35) fastlægges økonomisk kontinuitet mellem det oprindelige selskab og den nye struktur på baggrund af et sæt indikatorer. Dette sæt indikatorer blev bekræftet af Retten i sagen Ryanair mod Kommissionen (36). Der er imidlertid ikke tale om et sæt obligatoriske kumulative krav, der alle skal være opfyldt i hver sag (37). Følgende faktorer kan tages i betragtning ved vurdering af økonomisk kontinuitet mellem to virksomheder:






  — | omfanget af de afhændede aktiver (aktiver og passiver, bevarelse af arbejdsstyrke, bundtede aktiver) |
| --- | --- | --- |

(191)

I henhold til fast retspraksis (35) fastlægges økonomisk kontinuitet mellem det oprindelige selskab og den nye struktur på baggrund af et sæt indikatorer. Dette sæt indikatorer blev bekræftet af Retten i sagen Ryanair mod Kommissionen (36). Der er imidlertid ikke tale om et sæt obligatoriske kumulative krav, der alle skal være opfyldt i hver sag (37). Følgende faktorer kan tages i betragtning ved vurdering af økonomisk kontinuitet mellem to virksomheder:

35

36

37

—

omfanget af de afhændede aktiver (aktiver og passiver, bevarelse af arbejdsstyrke, bundtede aktiver)

| — | salgsprisen |
| --- | --- |

—

salgsprisen

| — | køberens/købernes identitet |
| --- | --- |

—

køberens/købernes identitet

| — | tidspunktet for salget (efter indledningen af den foreløbige vurdering, den formelle undersøgelsesprocedure eller efter den endelige beslutning) og |
| --- | --- |

—

tidspunktet for salget (efter indledningen af den foreløbige vurdering, den formelle undersøgelsesprocedure eller efter den endelige beslutning) og

| — | transaktionens økonomiske følgerigtighed. |
| --- | --- |

—

transaktionens økonomiske følgerigtighed.

7.2.2.1.   Omfang af de afhændede aktiver

Omfang af de afhændede aktiver

| (192) | Kommissionen bemærker indledningsvist, at købers fuldstændige overtagelse af sælgers aktiver principielt kan pege i retning af økonomisk kontinuitet mellem køber og sælger. Dette behøver dog ikke at være tilfældet, hvis den samlede vurdering viser, at omfanget af salget overlades til markedet. Hvis omfanget af salget f.eks. er resultatet af en åben, gennemsigtig, ikkediskriminerende og ubetinget udbudsprocedure, kan dette pege i retning af økonomisk diskontinuitet. De bydende bør i denne forbindelse frit kunne beslutte, om de vil byde på individuelle aktiver, en gruppe af aktiver eller alle aktiver. De bør ikke være forpligtet til at afslutte kontrakter, der er indgået af sælgeren, og de bør frit kunne vælge, om de vil overtage alle sælgerens medarbejdere, nogle af dem eller ingen af dem. |
| --- | --- |

(192)

Kommissionen bemærker indledningsvist, at købers fuldstændige overtagelse af sælgers aktiver principielt kan pege i retning af økonomisk kontinuitet mellem køber og sælger. Dette behøver dog ikke at være tilfældet, hvis den samlede vurdering viser, at omfanget af salget overlades til markedet. Hvis omfanget af salget f.eks. er resultatet af en åben, gennemsigtig, ikkediskriminerende og ubetinget udbudsprocedure, kan dette pege i retning af økonomisk diskontinuitet. De bydende bør i denne forbindelse frit kunne beslutte, om de vil byde på individuelle aktiver, en gruppe af aktiver eller alle aktiver. De bør ikke være forpligtet til at afslutte kontrakter, der er indgået af sælgeren, og de bør frit kunne vælge, om de vil overtage alle sælgerens medarbejdere, nogle af dem eller ingen af dem.

| (193) | Kommissionen påpeger, at det i den offentliggjorte udbudsbekendtgørelse om salget af FLG's aktiver blev specificeret, at de bydende enten kunne købe 90 % af aktierne i FLG eller træffe en tilsvarende økonomisk disposition vedrørende overtagelse af lufthavnens drift. De bydende fik således mulighed for at byde på aktierne i FLG, på aktiver eller bundter af aktiver eller træffe en anden økonomisk disposition, såsom leasing af aktiver. Dette blev bekræftet i det informationsmemorandum, som blev sendt ud til alle interesserede bydende før indsendelse af deres interessetilkendegivelse. Det stod således klart for interesserede bydende, at de kunne tilbyde at købe aktier, aktiver eller bundter af aktiver. Ud af de fem bydende, som indsendte vejledende bud, tilbød to bydende faktisk at købe aktiver, hvorimod de andre bydende tilbød at købe aktier. Ud af de tre bydende, som indsendte bindende bud, tilbød to bydende at købe aktiver, og én tilbød at købe aktier. 3Y, Yasminas holdingselskab, bød den højeste pris for overtagelse af et bundt af aktiver. Ifølge Tyskland overtog Yasmina ca. [...] % af aktiverne i FLG, baseret på aktivernes samlede bogførte værdi sammenlignet med værdien af de overtagne aktiver. Ikke-købte aktiver omfattede bl.a. [...]. |
| --- | --- |

(193)

Kommissionen påpeger, at det i den offentliggjorte udbudsbekendtgørelse om salget af FLG's aktiver blev specificeret, at de bydende enten kunne købe 90 % af aktierne i FLG eller træffe en tilsvarende økonomisk disposition vedrørende overtagelse af lufthavnens drift. De bydende fik således mulighed for at byde på aktierne i FLG, på aktiver eller bundter af aktiver eller træffe en anden økonomisk disposition, såsom leasing af aktiver. Dette blev bekræftet i det informationsmemorandum, som blev sendt ud til alle interesserede bydende før indsendelse af deres interessetilkendegivelse. Det stod således klart for interesserede bydende, at de kunne tilbyde at købe aktier, aktiver eller bundter af aktiver. Ud af de fem bydende, som indsendte vejledende bud, tilbød to bydende faktisk at købe aktiver, hvorimod de andre bydende tilbød at købe aktier. Ud af de tre bydende, som indsendte bindende bud, tilbød to bydende at købe aktiver, og én tilbød at købe aktier. 3Y, Yasminas holdingselskab, bød den højeste pris for overtagelse af et bundt af aktiver. Ifølge Tyskland overtog Yasmina ca. [...] % af aktiverne i FLG, baseret på aktivernes samlede bogførte værdi sammenlignet med værdien af de overtagne aktiver. Ikke-købte aktiver omfattede bl.a. [...].

| (194) | Kommissionen påpeger, at de ikke-købte aktiver blev omfattet af to leasingaftaler mellem Yasmina og Hansestadt Lübeck. Én aftale omfattede lufthavnens infrastruktur og jordarealer, som havde været omfattet af en leasingaftale mellem FLG og Hansestadt Lübeck forud for salget. Denne leasingaftale blev overtaget af Yasmina. Den anden vedrørte lufthavnens øvrige aktiver, som var blevet overdraget fra FLG til Hansestadt Lübeck, da FLG blev overtaget af Hansestadt Lübeck. |
| --- | --- |

(194)

Kommissionen påpeger, at de ikke-købte aktiver blev omfattet af to leasingaftaler mellem Yasmina og Hansestadt Lübeck. Én aftale omfattede lufthavnens infrastruktur og jordarealer, som havde været omfattet af en leasingaftale mellem FLG og Hansestadt Lübeck forud for salget. Denne leasingaftale blev overtaget af Yasmina. Den anden vedrørte lufthavnens øvrige aktiver, som var blevet overdraget fra FLG til Hansestadt Lübeck, da FLG blev overtaget af Hansestadt Lübeck.

| (195) | Det forhold, at FLG blev solgt i en »asset deal«, og at køberen ikke købte en stor del af aktiverne, peger i retning af, at der ikke er tale om økonomisk kontinuitet. På den anden side leasede Yasmina aktiverne, som ikke var omfattet af købet fra Hansestadt Lübeck, hvilket indikerer, at Yasmina som et resultat af udbudsproceduren kunne gøre brug af alle aktiver. Dette peger i retning af, at der var tale om økonomisk kontinuitet. |
| --- | --- |

(195)

Det forhold, at FLG blev solgt i en »asset deal«, og at køberen ikke købte en stor del af aktiverne, peger i retning af, at der ikke er tale om økonomisk kontinuitet. På den anden side leasede Yasmina aktiverne, som ikke var omfattet af købet fra Hansestadt Lübeck, hvilket indikerer, at Yasmina som et resultat af udbudsproceduren kunne gøre brug af alle aktiver. Dette peger i retning af, at der var tale om økonomisk kontinuitet.

| (196) | For så vidt angår arbejdsstyrken, fremgår det af salgskontrakten, at Yasmina skulle overtage medarbejderne i henhold til § 613a i den tyske Bürgerliches Gesetzbuch (BGB). § 613a i BGB er baseret på Rådets direktiv 2001/23/EF (38). Paragraffen fastlægger rettigheder og pligter i forbindelse med virksomhedsoverdragelser. Mere specifikt fastslås det i § 613a, at »[h]vis en virksomhed eller en del af en virksomhed overgår til en anden ejer ved en lovlig transaktion, indtræder sidstnævnte i rettighederne og forpligtelserne i henhold til de ansættelsesforhold, der var gældende på tidspunktet for overdragelsen. Hvis disse rettigheder og forpligtelser er reguleret af juridiske bestemmelser i en kollektiv overenskomst eller af en virksomhedsaftale, bliver disse en del af ansættelsesforholdet mellem den nye ejer og medarbejderen og kan ikke ændres til ugunst for medarbejderen før udløbet af det år, der følger efter datoen for overdragelsen ...« (39). Derudover skal den tidligere arbejdsgiver eller den nye ejer skriftligt underrette de medarbejdere, der er berørt af en overdragelse, forud for overdragelsen, og medarbejderen kan skriftligt gøre indsigelse mod overdragelsen af ansættelsesforholdet. |
| --- | --- |

(196)

For så vidt angår arbejdsstyrken, fremgår det af salgskontrakten, at Yasmina skulle overtage medarbejderne i henhold til § 613a i den tyske Bürgerliches Gesetzbuch (BGB). § 613a i BGB er baseret på Rådets direktiv 2001/23/EF (38). Paragraffen fastlægger rettigheder og pligter i forbindelse med virksomhedsoverdragelser. Mere specifikt fastslås det i § 613a, at »[h]vis en virksomhed eller en del af en virksomhed overgår til en anden ejer ved en lovlig transaktion, indtræder sidstnævnte i rettighederne og forpligtelserne i henhold til de ansættelsesforhold, der var gældende på tidspunktet for overdragelsen. Hvis disse rettigheder og forpligtelser er reguleret af juridiske bestemmelser i en kollektiv overenskomst eller af en virksomhedsaftale, bliver disse en del af ansættelsesforholdet mellem den nye ejer og medarbejderen og kan ikke ændres til ugunst for medarbejderen før udløbet af det år, der følger efter datoen for overdragelsen ...« (39). Derudover skal den tidligere arbejdsgiver eller den nye ejer skriftligt underrette de medarbejdere, der er berørt af en overdragelse, forud for overdragelsen, og medarbejderen kan skriftligt gøre indsigelse mod overdragelsen af ansættelsesforholdet.

38

39

| (197) | I henhold til denne juridiske bestemmelse blev arbejdsstyrken underrettet om overdragelsen og blev overtaget, såfremt der ikke blev rejst indsigelser. I dette tilfælde havde FLG [...] medarbejdere, hvoraf [...] rejste indsigelse mod overdragelsen. Disse [...] medarbejdere blev overført med henblik på ansættelse af Hansestadt Lübeck. |
| --- | --- |

(197)

I henhold til denne juridiske bestemmelse blev arbejdsstyrken underrettet om overdragelsen og blev overtaget, såfremt der ikke blev rejst indsigelser. I dette tilfælde havde FLG [...] medarbejdere, hvoraf [...] rejste indsigelse mod overdragelsen. Disse [...] medarbejdere blev overført med henblik på ansættelse af Hansestadt Lübeck.

| (198) | Overdragelsen af aktiver omfattede ikke nogen betingelse, der rækker ud over de juridiske forpligtelser, f.eks. en betingelse om det antal medarbejdere, der skulle overtages, eller en betingelse om at bevare medarbejderne ud over de almindelige kontraktlige forpligtelser i henhold til arbejdsretten. |
| --- | --- |

(198)

Overdragelsen af aktiver omfattede ikke nogen betingelse, der rækker ud over de juridiske forpligtelser, f.eks. en betingelse om det antal medarbejdere, der skulle overtages, eller en betingelse om at bevare medarbejderne ud over de almindelige kontraktlige forpligtelser i henhold til arbejdsretten.

| (199) | Den eneste kontraktlige bestemmelse om medarbejdere er en påmindelse om gældende arbejdsret. Det forhold, at de fleste medarbejdere blev overdraget, indikerer ikke nødvendigvis, at der var tale om økonomisk kontinuitet (40). |
| --- | --- |

(199)

Den eneste kontraktlige bestemmelse om medarbejdere er en påmindelse om gældende arbejdsret. Det forhold, at de fleste medarbejdere blev overdraget, indikerer ikke nødvendigvis, at der var tale om økonomisk kontinuitet (40).

40

| (200) | Samlet set. og i betragtning af at Yasmina ved salget af en del af aktiverne kombineret med to leasingaftaler om de resterende aktiver var i en position, hvor selskabet kunne gøre brug af alle de aktiver, som tidligere var ejet af FLG, taler omfanget af de afhændede aktiver snarere for, at der forelå økonomisk kontinuitet. |
| --- | --- |

(200)

Samlet set. og i betragtning af at Yasmina ved salget af en del af aktiverne kombineret med to leasingaftaler om de resterende aktiver var i en position, hvor selskabet kunne gøre brug af alle de aktiver, som tidligere var ejet af FLG, taler omfanget af de afhændede aktiver snarere for, at der forelå økonomisk kontinuitet.

7.2.2.2.   Salgspris

Salgspris

| (201) | For at der ikke skal være tale om økonomisk kontinuitet, skal aktiverne sælges til markedspris, f.eks. gennem en åben, gennemsigtig, ikkediskriminerende og ubetinget udbudsprocedure. |
| --- | --- |

(201)

For at der ikke skal være tale om økonomisk kontinuitet, skal aktiverne sælges til markedspris, f.eks. gennem en åben, gennemsigtig, ikkediskriminerende og ubetinget udbudsprocedure.

| (202) | Kommissionen skal vurdere, om FLG's aktiver faktisk blev solgt ved en åben, gennemsigtig, ikkediskriminerende og ubetinget udbudsprocedure til den bydende, der afgav det højeste bud, under hensyntagen til transaktionssikkerhed. |
| --- | --- |

(202)

Kommissionen skal vurdere, om FLG's aktiver faktisk blev solgt ved en åben, gennemsigtig, ikkediskriminerende og ubetinget udbudsprocedure til den bydende, der afgav det højeste bud, under hensyntagen til transaktionssikkerhed.

| (203) | Kommissionen bemærker for det første, at indkaldelsen af interessetilkendegivelser vedrørende FLG's aktiver ikke indeholdt nogen begrænsning med hensyn til de parter, der kunne afgive bud, og at den ikke pålagde potentielle bydende nogen betingelser. Alle enheder kunne afgive bud under udbudsproceduren. Den var desuden offentlig gennem offentliggørelse i det elektroniske tillæg til Den Europæiske Unions Tidende. |
| --- | --- |

(203)

Kommissionen bemærker for det første, at indkaldelsen af interessetilkendegivelser vedrørende FLG's aktiver ikke indeholdt nogen begrænsning med hensyn til de parter, der kunne afgive bud, og at den ikke pålagde potentielle bydende nogen betingelser. Alle enheder kunne afgive bud under udbudsproceduren. Den var desuden offentlig gennem offentliggørelse i det elektroniske tillæg til Den Europæiske Unions Tidende.

Den Europæiske Unions Tidende

| (204) | Kommissionen bemærker for det andet, for så vidt angår gennemsigtighedsprincippet, at de bydende havde over en måned til at beslutte, om de ville indsende en interessetilkendegivelse på baggrund af informationsmateriale, der kunne rekvireres fra sælger. Efterfølgende havde de investorer, der havde indsendt en interessetilkendegivelse, ca. tre uger til at evaluere de oplysninger, de havde modtaget, i en due diligence-procedure (41) og indtil den 15. oktober 2012 til at beslutte, om de ville afgive et vejledende bud. Alle investorer, der havde afgivet vejledende bud, have mulighed for at deltage i et informationsmøde med sælgeren. Fristen for bindende bud var den 20. november 2012. |
| --- | --- |

(204)

Kommissionen bemærker for det andet, for så vidt angår gennemsigtighedsprincippet, at de bydende havde over en måned til at beslutte, om de ville indsende en interessetilkendegivelse på baggrund af informationsmateriale, der kunne rekvireres fra sælger. Efterfølgende havde de investorer, der havde indsendt en interessetilkendegivelse, ca. tre uger til at evaluere de oplysninger, de havde modtaget, i en due diligence-procedure (41) og indtil den 15. oktober 2012 til at beslutte, om de ville afgive et vejledende bud. Alle investorer, der havde afgivet vejledende bud, have mulighed for at deltage i et informationsmøde med sælgeren. Fristen for bindende bud var den 20. november 2012.

41

| (205) | Kommissionen nævner også, at sælger allerede før offentliggørelse af udbudsbekendtgørelsen fastlagde kriterierne for, hvordan det økonomisk bedste bud skulle udvælges, og fra starten af proceduren informerede de bydende om de relevante kriterier. |
| --- | --- |

(205)

Kommissionen nævner også, at sælger allerede før offentliggørelse af udbudsbekendtgørelsen fastlagde kriterierne for, hvordan det økonomisk bedste bud skulle udvælges, og fra starten af proceduren informerede de bydende om de relevante kriterier.

| (206) | For det tredje fandt der ikke nogen diskrimination sted mellem de bydende på noget stadie af udbudsproceduren. Alle de bydende modtog samme oplysninger og afklaringer om udbudsreglerne- og procedurerne, frister for indgivelse af bud og om FLG. Ingen bydende blev tilbudt eksklusivitet i forhandlingerne. I den sidste fase afgav tre bydende bindende bud. |
| --- | --- |

(206)

For det tredje fandt der ikke nogen diskrimination sted mellem de bydende på noget stadie af udbudsproceduren. Alle de bydende modtog samme oplysninger og afklaringer om udbudsreglerne- og procedurerne, frister for indgivelse af bud og om FLG. Ingen bydende blev tilbudt eksklusivitet i forhandlingerne. I den sidste fase afgav tre bydende bindende bud.

| (207) | Efter en evaluering af de bindende bud på basis af de kriterier, der blev fastlagt, før proceduren blev indledt, kom Hansestadt Lübeck til den konklusion, at 3Y kom med det økonomisk bedste bud. Hansestadt Lübeck anbefalede, at Bürgerschaft indgik salgsaftalen. Den 29. november 2012 besluttede Bürgerschaft at acceptere Yasminas tilbud, og FLG's aktiver blev med virkning fra den 1. januar 2013 solgt til 3Y, som havde oprettet Yasmina til formålet. |
| --- | --- |

(207)

Efter en evaluering af de bindende bud på basis af de kriterier, der blev fastlagt, før proceduren blev indledt, kom Hansestadt Lübeck til den konklusion, at 3Y kom med det økonomisk bedste bud. Hansestadt Lübeck anbefalede, at Bürgerschaft indgik salgsaftalen. Den 29. november 2012 besluttede Bürgerschaft at acceptere Yasminas tilbud, og FLG's aktiver blev med virkning fra den 1. januar 2013 solgt til 3Y, som havde oprettet Yasmina til formålet.

| (208) | For det fjerde er et udbud om salg af aktiver ubetinget, hvis det står enhver potentiel køber frit for at erhverve aktiverne og anvende dem til egne formål, uanset om denne driver en bestemt virksomhed eller ej (42). Kommissionen anfører i den forbindelse, at den offentliggjorte udbudsbekendtgørelse om salget af FLG's aktiver indeholdt en specifikation om, at køberen skulle videreføre driften af lufthavnen. Desuden havde Yasmina, den valgte bydende, betalt en endelig købspris på [...] EUR for købet af aktiverne i FLG. Derudover indgik Yasmina to leasingaftaler om infrastrukturen, jordarealerne og aktiverne, der var ejet af Hansestadt Lübeck. Leasingbeløbet var på henholdsvis [...] EUR pr. år og [...] EUR pr. år. Samtidig forpligtede Hansestadt Lübeck sig til at yde en investeringsstøtte på [...] EUR til Yasmina, hvis visse betingelser blev opfyldt. Salget af aktiverne i FLG var direkte knyttet til den fremtidige investeringsstøtte til Yasmina. Eftersom den fremtidige støtte var højere end købsprisen, var salgsprisen negativ. |
| --- | --- |

(208)

For det fjerde er et udbud om salg af aktiver ubetinget, hvis det står enhver potentiel køber frit for at erhverve aktiverne og anvende dem til egne formål, uanset om denne driver en bestemt virksomhed eller ej (42). Kommissionen anfører i den forbindelse, at den offentliggjorte udbudsbekendtgørelse om salget af FLG's aktiver indeholdt en specifikation om, at køberen skulle videreføre driften af lufthavnen. Desuden havde Yasmina, den valgte bydende, betalt en endelig købspris på [...] EUR for købet af aktiverne i FLG. Derudover indgik Yasmina to leasingaftaler om infrastrukturen, jordarealerne og aktiverne, der var ejet af Hansestadt Lübeck. Leasingbeløbet var på henholdsvis [...] EUR pr. år og [...] EUR pr. år. Samtidig forpligtede Hansestadt Lübeck sig til at yde en investeringsstøtte på [...] EUR til Yasmina, hvis visse betingelser blev opfyldt. Salget af aktiverne i FLG var direkte knyttet til den fremtidige investeringsstøtte til Yasmina. Eftersom den fremtidige støtte var højere end købsprisen, var salgsprisen negativ.

42

| (209) | På baggrund af disse forhold sætter Kommissionen spørgsmålstegn ved, om udbudsproceduren reelt var ubetinget. Hvis salget af aktiver finder sted ved en betinget udbudsprocedure, kan det på grund af udbudsproceduren ikke antages, at transaktionen var i overensstemmelse med markedsvilkårene. Kommissionen er derfor ikke i stand til at drage nogen konklusioner i spørgsmålet om, hvorvidt Yasmina betalte en markedspris for FLG's aktiver. Hvis Yasmina rent faktisk betalte en pris under markedsprisen, vil dette pege i retning af økonomisk kontinuitet. |
| --- | --- |

(209)

På baggrund af disse forhold sætter Kommissionen spørgsmålstegn ved, om udbudsproceduren reelt var ubetinget. Hvis salget af aktiver finder sted ved en betinget udbudsprocedure, kan det på grund af udbudsproceduren ikke antages, at transaktionen var i overensstemmelse med markedsvilkårene. Kommissionen er derfor ikke i stand til at drage nogen konklusioner i spørgsmålet om, hvorvidt Yasmina betalte en markedspris for FLG's aktiver. Hvis Yasmina rent faktisk betalte en pris under markedsprisen, vil dette pege i retning af økonomisk kontinuitet.

7.2.2.3.   Købers identitet

Købers identitet

| (210) | Køberen var Yasmina, et datterselskab til 3Y. Eneaktionæren af 3Y var den saudiske statsborger Adel Mohammed Saleh M. Alghanmi. Yasmina var et privat selskab uden forudgående forbindelser med FLG eller Hansestadt Lübeck. Det forhold, at Yasmina var uafhængig af FLG og af offentlige myndigheder peger på, at der ikke er nogen økonomisk kontinuitet. Kommissionen finder derfor, at købers identitet ikke peger i retning af økonomisk kontinuitet. |
| --- | --- |

(210)

Køberen var Yasmina, et datterselskab til 3Y. Eneaktionæren af 3Y var den saudiske statsborger Adel Mohammed Saleh M. Alghanmi. Yasmina var et privat selskab uden forudgående forbindelser med FLG eller Hansestadt Lübeck. Det forhold, at Yasmina var uafhængig af FLG og af offentlige myndigheder peger på, at der ikke er nogen økonomisk kontinuitet. Kommissionen finder derfor, at købers identitet ikke peger i retning af økonomisk kontinuitet.

7.2.2.4.   Tidspunktet for salg

Tidspunktet for salg

| (211) | Hansestadt Lübeck havde til hensigt at privatisere lufthavnen, før Kommissionen indledte nogen undersøgelser. Efter at den første privatisering til Infratil mislykkedes i 2009, indledte Hansestadt Lübeck endnu et forsøg i 2012, som endte med privatiseringen af lufthavnen til Yasmina. Salget til Yasmina fandt sted efter beslutningen af 2007 og 2012 om at indlede proceduren, men før Kommissionens endelige beslutning. Det forhold, at Hansestadt Lübeck løbende har forsøgt at sælge lufthavnen med henblik på privatisering, indikerer, at det ikke er noget bevidst forsøg på at undgå tilbagesøgning af støtten. Det valgte tidspunkt for salgsprocessen peger ikke på økonomisk kontinuitet. |
| --- | --- |

(211)

Hansestadt Lübeck havde til hensigt at privatisere lufthavnen, før Kommissionen indledte nogen undersøgelser. Efter at den første privatisering til Infratil mislykkedes i 2009, indledte Hansestadt Lübeck endnu et forsøg i 2012, som endte med privatiseringen af lufthavnen til Yasmina. Salget til Yasmina fandt sted efter beslutningen af 2007 og 2012 om at indlede proceduren, men før Kommissionens endelige beslutning. Det forhold, at Hansestadt Lübeck løbende har forsøgt at sælge lufthavnen med henblik på privatisering, indikerer, at det ikke er noget bevidst forsøg på at undgå tilbagesøgning af støtten. Det valgte tidspunkt for salgsprocessen peger ikke på økonomisk kontinuitet.

| (212) | Derudover har Retten tidligere fastslået, at der foreligger økonomisk kontinuitet, når »den objektive omstændighed, at overførslen har medført en omgåelse af forpligtelsen til at tilbagebetale den omtvistede støtte« (43). I den foreliggende sag, hvor Kommissionen ikke havde truffet beslutning om, hvorvidt der forelå støtte til Lübeck lufthavn siden 2007, da sagen oprindeligt blev indledt, kan det imidlertid ikke konkluderes, at dette var hensigten på tidspunktet for privatiseringen. Tværtimod har Hansestadt Lübeck i denne sag handlet på en økonomisk konsekvent måde, eftersom privatiseringen af lufthavnen var planlagt, før Kommissionen begyndte at sætte spørgsmålstegn ved den potentielle statsstøtte til Lübeck lufthavn (44). |
| --- | --- |

(212)

Derudover har Retten tidligere fastslået, at der foreligger økonomisk kontinuitet, når »den objektive omstændighed, at overførslen har medført en omgåelse af forpligtelsen til at tilbagebetale den omtvistede støtte« (43). I den foreliggende sag, hvor Kommissionen ikke havde truffet beslutning om, hvorvidt der forelå støtte til Lübeck lufthavn siden 2007, da sagen oprindeligt blev indledt, kan det imidlertid ikke konkluderes, at dette var hensigten på tidspunktet for privatiseringen. Tværtimod har Hansestadt Lübeck i denne sag handlet på en økonomisk konsekvent måde, eftersom privatiseringen af lufthavnen var planlagt, før Kommissionen begyndte at sætte spørgsmålstegn ved den potentielle statsstøtte til Lübeck lufthavn (44).

43

44

| (213) | Derudover har Retten tidligere fastslået, at der kan foreligge økonomisk kontinuitet, hvis der er oprettet et selskab med henblik på at videreføre nogle af aktiviteterne i et selskab, som er blevet insolvent (45). Dette er dog ikke tilfældet, idet Hansestadt Lübeck påbegyndte og afsluttede salget til Yasmina, uden at FLG var blevet insolvent. Kommissionen finder derfor, at salgstidspunktet ikke peger i retning af økonomisk kontinuitet. |
| --- | --- |

(213)

Derudover har Retten tidligere fastslået, at der kan foreligge økonomisk kontinuitet, hvis der er oprettet et selskab med henblik på at videreføre nogle af aktiviteterne i et selskab, som er blevet insolvent (45). Dette er dog ikke tilfældet, idet Hansestadt Lübeck påbegyndte og afsluttede salget til Yasmina, uden at FLG var blevet insolvent. Kommissionen finder derfor, at salgstidspunktet ikke peger i retning af økonomisk kontinuitet.

45

7.2.2.5.   Transaktionens økonomiske følgerigtighed

Transaktionens økonomiske følgerigtighed

| (214) | Efter indgivelse af sin interessetilkendegivelse fremlagde Yasmina en ambitiøs forretningsplan, hvis mål var at omdanne Lübeck lufthavn til en moderne lufthavn, der skulle være attraktiv for mange forskellige selskaber. Planen var at tiltrække virksomheder gennem en moderne, højteknologisk erhvervspark, der skulle omfatte biografer, banker, caféer, restauranter, parkeringsfaciliteter med særlige forsøgsbaner, en go-cart-bane, en skøjtebane, modeboutiques, et boutique hotel, et kongrescenter samt en landsby med engrosmode. Derudover varder planer om at bygge en Cargo Village, der skulle forbinde vandveje med land- og luftveje for at gøre transporten nemmere. Dette omfattede lagringsmuligheder, længere start- og landingsbaner samt vedligeholdelsesinfrastruktur. Desuden var der planer om yderligere ændringer af den aktuelle forretningsplan, der omfattede billigt brændstof til små fly, selv-check-in-tjenester, »fixed base«-flyvninger i luksusklassen med VIP-passagerer, markedsføring af lufthavnen som stedet for flyshow og luftfartsudstillinger. Samtidig skulle Lübeck lufthavn fortsat fungere som lufthavn, dvs. tilbyde charter- og ruteflyvninger. Ud fra en forhåndsbetragtning skulle Lübeck lufthavn fortsat være en lufthavn, men med en anden forretningsplan. |
| --- | --- |

(214)

Efter indgivelse af sin interessetilkendegivelse fremlagde Yasmina en ambitiøs forretningsplan, hvis mål var at omdanne Lübeck lufthavn til en moderne lufthavn, der skulle være attraktiv for mange forskellige selskaber. Planen var at tiltrække virksomheder gennem en moderne, højteknologisk erhvervspark, der skulle omfatte biografer, banker, caféer, restauranter, parkeringsfaciliteter med særlige forsøgsbaner, en go-cart-bane, en skøjtebane, modeboutiques, et boutique hotel, et kongrescenter samt en landsby med engrosmode. Derudover varder planer om at bygge en Cargo Village, der skulle forbinde vandveje med land- og luftveje for at gøre transporten nemmere. Dette omfattede lagringsmuligheder, længere start- og landingsbaner samt vedligeholdelsesinfrastruktur. Desuden var der planer om yderligere ændringer af den aktuelle forretningsplan, der omfattede billigt brændstof til små fly, selv-check-in-tjenester, »fixed base«-flyvninger i luksusklassen med VIP-passagerer, markedsføring af lufthavnen som stedet for flyshow og luftfartsudstillinger. Samtidig skulle Lübeck lufthavn fortsat fungere som lufthavn, dvs. tilbyde charter- og ruteflyvninger. Ud fra en forhåndsbetragtning skulle Lübeck lufthavn fortsat være en lufthavn, men med en anden forretningsplan.

| (215) | Kommissionen bemærker, at Yasminas forretningskoncept indeholdt aktiviteter, der adskilte sig fra FLG's, men at Yasmina fortsat havde planer om at tilbyde luftfartsaktiviteter svarende til FLG's. Samlet set synes disse forhold at pege i retning af økonomisk kontinuitet. Det forhold, at Yasmina efterfølgende kun var i stand til at tilbyde reducerede luftfartsaktiviteter, fordi Ryanair forlod Lübeck for at opstarte flyvninger fra den nærtliggende lufthavn i Hamborg, ændrer ikke denne konklusion. |
| --- | --- |

(215)

Kommissionen bemærker, at Yasminas forretningskoncept indeholdt aktiviteter, der adskilte sig fra FLG's, men at Yasmina fortsat havde planer om at tilbyde luftfartsaktiviteter svarende til FLG's. Samlet set synes disse forhold at pege i retning af økonomisk kontinuitet. Det forhold, at Yasmina efterfølgende kun var i stand til at tilbyde reducerede luftfartsaktiviteter, fordi Ryanair forlod Lübeck for at opstarte flyvninger fra den nærtliggende lufthavn i Hamborg, ændrer ikke denne konklusion.

7.2.2.6.   Konklusion om den økonomiske kontinuitet mellem FLG og Yasmina

Konklusion om den økonomiske kontinuitet mellem FLG og Yasmina

| (216) | Kommissionen bemærker, at nogle indikatorer peger i retning af, at der ikke forelå økonomisk kontinuitet mellem FLG og Yasmina, og at nogle peger i retning af eksistensen af økonomisk kontinuitet. Vigtigst er det, at Kommissionen ikke kan udelukke, at Yasmina betalte en pris, der var under markedsprisen for aktiverne i FLG. Eftersom visse indikatorer peger i retning af, at der ikke forelå økonomisk kontinuitet, kan Kommissionen således ikke udelukke, at der ikke desto mindre forelå økonomisk kontinuitet mellem FLG og Yasmina. Kommissionen bemærker imidlertid, at 3Y og Yasmina under alle omstændigheder i mellemtiden er blevet opløst. Det vil sige, at selv om der havde været økonomisk kontinuitet mellem FLG og Yasmina, ville tilbagebetalingsforpligtelsen ikke længere kunne udvides til at omfatte Yasmina. |
| --- | --- |

(216)

Kommissionen bemærker, at nogle indikatorer peger i retning af, at der ikke forelå økonomisk kontinuitet mellem FLG og Yasmina, og at nogle peger i retning af eksistensen af økonomisk kontinuitet. Vigtigst er det, at Kommissionen ikke kan udelukke, at Yasmina betalte en pris, der var under markedsprisen for aktiverne i FLG. Eftersom visse indikatorer peger i retning af, at der ikke forelå økonomisk kontinuitet, kan Kommissionen således ikke udelukke, at der ikke desto mindre forelå økonomisk kontinuitet mellem FLG og Yasmina. Kommissionen bemærker imidlertid, at 3Y og Yasmina under alle omstændigheder i mellemtiden er blevet opløst. Det vil sige, at selv om der havde været økonomisk kontinuitet mellem FLG og Yasmina, ville tilbagebetalingsforpligtelsen ikke længere kunne udvides til at omfatte Yasmina.

7.2.3.   
  Økonomisk kontinuitet mellem FLG og PuRen

Økonomisk kontinuitet mellem FLG og PuRen

| (217) | Hvis der forelå økonomisk kontinuitet mellem FLG og Yasmina, og eftersom Yasmina i mellemtiden var blevet opløst, skal Kommissionen vurdere, om køberen af Yasminas aktiver nød godt af den potentielle statsstøtte til FLG, og om tilbagebetalingsforpligtelsen skal udvides til at omfatte denne køber. |
| --- | --- |

(217)

Hvis der forelå økonomisk kontinuitet mellem FLG og Yasmina, og eftersom Yasmina i mellemtiden var blevet opløst, skal Kommissionen vurdere, om køberen af Yasminas aktiver nød godt af den potentielle statsstøtte til FLG, og om tilbagebetalingsforpligtelsen skal udvides til at omfatte denne køber.

| (218) | Før Yasmina blev opløst, blev aktiverne solgt til en anden privat investor, PuRen. Kommissionen bemærker, at Yasminas aktiver blev solgt ved en insolvensbehandling under retsligt tilsyn i overensstemmelse med tysk insolvensret (46). Dette synes at angive, at hvis der havde været økonomisk kontinuitet mellem FLG og Yasmina, ville kæden af økonomisk kontinuitet under alle omstændigheder være brudt på dette tidspunkt. PuRen nød således ikke godt af en potentiel statsstøtte til FLG. |
| --- | --- |

(218)

Før Yasmina blev opløst, blev aktiverne solgt til en anden privat investor, PuRen. Kommissionen bemærker, at Yasminas aktiver blev solgt ved en insolvensbehandling under retsligt tilsyn i overensstemmelse med tysk insolvensret (46). Dette synes at angive, at hvis der havde været økonomisk kontinuitet mellem FLG og Yasmina, ville kæden af økonomisk kontinuitet under alle omstændigheder være brudt på dette tidspunkt. PuRen nød således ikke godt af en potentiel statsstøtte til FLG.

46

7.2.4.   
  Fordel til den solgte økonomiske aktivitet

Fordel til den solgte økonomiske aktivitet

| (219) | FLG's vigtigste økonomiske aktivitet, dvs. driften af Lübeck lufthavn, er også ophørt, fordi der ikke længere udføres rute- og charterflyvninger i Lübeck lufthavn. På datoen for denne afgørelse er der ikke noget luftfartsselskab, der opererer fra Lübeck. Derfor kunne den solgte økonomiske aktivitet heller ikke have draget fordel af den potentielle statsstøtte til FLG. |
| --- | --- |

(219)

FLG's vigtigste økonomiske aktivitet, dvs. driften af Lübeck lufthavn, er også ophørt, fordi der ikke længere udføres rute- og charterflyvninger i Lübeck lufthavn. På datoen for denne afgørelse er der ikke noget luftfartsselskab, der opererer fra Lübeck. Derfor kunne den solgte økonomiske aktivitet heller ikke have draget fordel af den potentielle statsstøtte til FLG.

| (220) | Kommissionen skal desuden vurdere, om den negative salgspris, som Yasmina betalte for aktiverne i FLG, fortsat kunne have været en fordel for den solgte økonomiske aktivitet (47), som i dette tilfælde er lufthavnen. I denne forbindelse skal Kommissionen vurdere, om Hansestadt Lübeck har handlet som en markedsøkonomisk aktør. Omkostningerne ved salget af lufthavnen ville i så fald skulle sammenlignes med et kontrafaktisk scenarie, som i dette tilfælde kunne have været lukning af lufthavnen eller FLG's videreførelse af driften af lufthavnen. |
| --- | --- |

(220)

Kommissionen skal desuden vurdere, om den negative salgspris, som Yasmina betalte for aktiverne i FLG, fortsat kunne have været en fordel for den solgte økonomiske aktivitet (47), som i dette tilfælde er lufthavnen. I denne forbindelse skal Kommissionen vurdere, om Hansestadt Lübeck har handlet som en markedsøkonomisk aktør. Omkostningerne ved salget af lufthavnen ville i så fald skulle sammenlignes med et kontrafaktisk scenarie, som i dette tilfælde kunne have været lukning af lufthavnen eller FLG's videreførelse af driften af lufthavnen.

47

| (221) | Eftersom der på datoen for denne beslutning ikke er nogen luftfartsselskaber, der opererer i lufthavnen, og der således ikke tilbydes nogen charter- eller rutefly til eller fra Lübeck lufthavn, mener Kommissionen ikke, at der er behov for at vurdere, om den negative salgspris medførte en fordel for den solgte økonomiske aktivitet. Den solgte økonomiske aktivitet er forsvundet fra markedet. |
| --- | --- |

(221)

Eftersom der på datoen for denne beslutning ikke er nogen luftfartsselskaber, der opererer i lufthavnen, og der således ikke tilbydes nogen charter- eller rutefly til eller fra Lübeck lufthavn, mener Kommissionen ikke, at der er behov for at vurdere, om den negative salgspris medførte en fordel for den solgte økonomiske aktivitet. Den solgte økonomiske aktivitet er forsvundet fra markedet.

| (222) | Denne konklusion berører ikke vurderingen af, om det seneste salg af Lübeck lufthavn til Stöcker omfattede statsstøtte til køberen. Kommissionen erindrer desuden Tyskland om, at enhver foranstaltning, der har til formål at forberede Lübeck lufthavn til i fremtiden at genoptage rute- eller charterflyvninger, er underlagt statsstøttekontrol og skal anmeldes til Kommissionen. |
| --- | --- |

(222)

Denne konklusion berører ikke vurderingen af, om det seneste salg af Lübeck lufthavn til Stöcker omfattede statsstøtte til køberen. Kommissionen erindrer desuden Tyskland om, at enhver foranstaltning, der har til formål at forberede Lübeck lufthavn til i fremtiden at genoptage rute- eller charterflyvninger, er underlagt statsstøttekontrol og skal anmeldes til Kommissionen.

7.2.5.   
  Konklusion

Konklusion

| (223) | Kommissionen konkluderer, at det ikke er nødvendigt at træffe beslutning om, hvorvidt potentiel statsstøtte til FLG udgør statsstøtte i den i artikel 107, stk. 1, i TEUF, anførte forstand, og såfremt det er tilfældet, hvorvidt en sådan statsstøtte kan erklæres forenelig med det indre marked. Den juridiske enhed FLG eksisterer ikke længere, og selskabets økonomiske aktivitet er ophørt. Selv om der var økonomisk kontinuitet mellem FLG og Yasmina, ville det derudover ikke længere være muligt at tilbagesøge støtten fra Yasmina, fordi selskabet er opløst, og aktiverne er blevet solgt ved en insolvensbehandling under retsligt tilsyn i overensstemmelse med tysk insolvensret. |
| --- | --- |

(223)

Kommissionen konkluderer, at det ikke er nødvendigt at træffe beslutning om, hvorvidt potentiel statsstøtte til FLG udgør statsstøtte i den i artikel 107, stk. 1, i TEUF, anførte forstand, og såfremt det er tilfældet, hvorvidt en sådan statsstøtte kan erklæres forenelig med det indre marked. Den juridiske enhed FLG eksisterer ikke længere, og selskabets økonomiske aktivitet er ophørt. Selv om der var økonomisk kontinuitet mellem FLG og Yasmina, ville det derudover ikke længere være muligt at tilbagesøge støtten fra Yasmina, fordi selskabet er opløst, og aktiverne er blevet solgt ved en insolvensbehandling under retsligt tilsyn i overensstemmelse med tysk insolvensret.

7.3.   EVENTUEL STATSSTØTTE TIL FORDEL FOR INFRATIL

EVENTUEL STATSSTØTTE TIL FORDEL FOR INFRATIL

7.3.1.   
  Salg af aktier i FLG

Salg af aktier i FLG

7.3.1.1.   Fordel

Fordel

| (224) | En fordel er i henhold til artikel 107, stk. 1, i TEUF en økonomisk fordel, som en virksomhed ikke ville have opnået under normale betingelser, dvs. uden statslig indgriben (48). |
| --- | --- |

(224)

En fordel er i henhold til artikel 107, stk. 1, i TEUF en økonomisk fordel, som en virksomhed ikke ville have opnået under normale betingelser, dvs. uden statslig indgriben (48).

48

| (225) | I henhold til artikel 345 i TEUF er der fastsat følgende: »De ejendomsretlige ordninger i medlemsstaterne berøres ikke af traktaterne«. Privatiseringen af et firma — en overførsel fra den offentlige til den private sektor — er et økonomisk politisk valg, som i sig selv henhører under medlemsstaternes eksklusive kompetence. |
| --- | --- |

(225)

I henhold til artikel 345 i TEUF er der fastsat følgende: »De ejendomsretlige ordninger i medlemsstaterne berøres ikke af traktaterne«. Privatiseringen af et firma — en overførsel fra den offentlige til den private sektor — er et økonomisk politisk valg, som i sig selv henhører under medlemsstaternes eksklusive kompetence.

| (226) | I overensstemmelse med fast retspraksis (49) og Kommissionens praksis (50) får køber ikke en fordel, når en medlemsstat sælger aktier i selskaber, hvis medlemsstatens adfærd er forenelig med en markedsøkonomisk investors adfærd. Dette er tilfældet, når en hypotetisk privat aktionær, motiveret af udsigten til en fortjeneste, ville have indgået i transaktionen. Overvejelser, der ikke er af økonomisk art, såsom industripolitiske forhold, hensyn til beskæftigelsen eller målsætninger for regionaludviklingen, vil således ikke blive taget i betragtning. Dette princip er gentagne gange blevet bekræftet af Kommissionen og Domstolen (51). |
| --- | --- |

(226)

I overensstemmelse med fast retspraksis (49) og Kommissionens praksis (50) får køber ikke en fordel, når en medlemsstat sælger aktier i selskaber, hvis medlemsstatens adfærd er forenelig med en markedsøkonomisk investors adfærd. Dette er tilfældet, når en hypotetisk privat aktionær, motiveret af udsigten til en fortjeneste, ville have indgået i transaktionen. Overvejelser, der ikke er af økonomisk art, såsom industripolitiske forhold, hensyn til beskæftigelsen eller målsætninger for regionaludviklingen, vil således ikke blive taget i betragtning. Dette princip er gentagne gange blevet bekræftet af Kommissionen og Domstolen (51).

49

50

51

| (227) | I sin dom i Stardust Marine-sagen fastslog Domstolen, »at der ved bedømmelsen af, om en stat har iagttaget en handlemåde, som en fornuftig investor ville have fulgt under markedsøkonomiske vilkår, og af, om statens handlemåde er økonomisk rationel, skal foretages en vurdering af situationen, som den var på det tidspunkt, da de finansielle støtteforanstaltninger blev truffet, og at der ikke må tages hensyn til omstændighederne, som de har udviklet sig sidenhen« (52). |
| --- | --- |

(227)

I sin dom i Stardust Marine-sagen fastslog Domstolen, »at der ved bedømmelsen af, om en stat har iagttaget en handlemåde, som en fornuftig investor ville have fulgt under markedsøkonomiske vilkår, og af, om statens handlemåde er økonomisk rationel, skal foretages en vurdering af situationen, som den var på det tidspunkt, da de finansielle støtteforanstaltninger blev truffet, og at der ikke må tages hensyn til omstændighederne, som de har udviklet sig sidenhen« (52).

52

| (228) | Med henblik på at vurdere, om Hansestadt Lübeck handlede som en markedsøkonomisk aktør ved privatiseringen af Lübeck lufthavn, er det således nødvendigt at vurdere Hansestadt Lübecks muligheder på daværende tidspunkt for at kunne afgøre, om Hansestadt Lübeck valgte den økonomisk set bedste mulighed. En vurdering udført af en eller flere uafhængige revisionsfirmaer kan principielt være dokumentation for markedsværdien af en transaktion. |
| --- | --- |

(228)

Med henblik på at vurdere, om Hansestadt Lübeck handlede som en markedsøkonomisk aktør ved privatiseringen af Lübeck lufthavn, er det således nødvendigt at vurdere Hansestadt Lübecks muligheder på daværende tidspunkt for at kunne afgøre, om Hansestadt Lübeck valgte den økonomisk set bedste mulighed. En vurdering udført af en eller flere uafhængige revisionsfirmaer kan principielt være dokumentation for markedsværdien af en transaktion.

| (229) | I 2004 bestilte Hansestadt Lübeck en værdiansættelse ved hhv. lukning og videreførelse af lufthavnen hos en uafhængig privat bank (53) (»Berenberg-undersøgelsen«). Berenberg-undersøgelsen vurderede worst case- og best case-værdien af følgende muligheder:

  Tabel 9


  Hansestadt Lübecks muligheder og Berenberg Consults værdiansættelse









  Valgmulighed | Worst case (EUR) | Best case (EUR) | Gennemsnitsværdi (EUR) |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Privatisering (best case, inkl. støtte, salg af lufthavnsområdet i 2009, gældsbevis (Besserungsschein)) | [...] | [...] | [...] |
| Almindelig lukning (Ordentliche Schließung) (best case uden aktionærers direkte ansvar »Durchgriffshaftung«) | [...] | [...] | [...] |
| Insolvens (best case uden Durchgriffshaftung) | [...] | [...] | [...] |
| Videreførelse af aktiviteter som hidtil (ingen forskel mellem best case og worst case) | [...] | [...] | [...] |

(229)

I 2004 bestilte Hansestadt Lübeck en værdiansættelse ved hhv. lukning og videreførelse af lufthavnen hos en uafhængig privat bank (53) (»Berenberg-undersøgelsen«). Berenberg-undersøgelsen vurderede worst case- og best case-værdien af følgende muligheder:

53

Tabel 9

Tabel 9

Hansestadt Lübecks muligheder og Berenberg Consults værdiansættelse

Hansestadt Lübecks muligheder og Berenberg Consults værdiansættelse

Valgmulighed

Worst case (EUR)

Best case (EUR)

Gennemsnitsværdi (EUR)

Privatisering (best case, inkl. støtte, salg af lufthavnsområdet i 2009, gældsbevis (Besserungsschein))

[...]

[...]

[...]

Almindelig lukning (Ordentliche Schließung) (best case uden aktionærers direkte ansvar »Durchgriffshaftung«)

[...]

[...]

[...]

Insolvens (best case uden Durchgriffshaftung)

[...]

[...]

[...]

Videreførelse af aktiviteter som hidtil (ingen forskel mellem best case og worst case)

[...]

[...]

[...]

| (230) | Skæringsdatoen (Stichtag) var 31. december 2003. Berenberg-undersøgelsen konkluderede, at omkostningerne ved at videreføre lufthavnens aktiviteter ville beløbe sig til [...] EUR. Disse omkostninger blev i Berenberg-undersøgelsen anslået ud fra en forudsætning om, at der ville være underskud i lufthavnen de efterfølgende år. For privatiseringsløsningen blev omkostningerne i værdiansættelsen anslået til mellem [...] EUR og [...] EUR. Denne værdiansættelse omfattede en positiv købspris på [...] EUR. Eftersom en potentiel køber af lufthavnen i sin købspris ville tage højde for det forventede underskud, angiver den anslåede pris, at værdiansættelsen er under forudsætning af, at der er overskud efter privatiseringen. Forudsætningen om overskud kan forklares ved øget effektivitet efter privatiseringen og ved forventet stigning i passagertallet. Den er derfor begrundet. Navnlig Ryanair havde oplyst, at selskabet ville oprette en base i Lübeck lufthavn, hvis start- og landingsbanen blev udvidet. |
| --- | --- |

(230)

Skæringsdatoen (Stichtag) var 31. december 2003. Berenberg-undersøgelsen konkluderede, at omkostningerne ved at videreføre lufthavnens aktiviteter ville beløbe sig til [...] EUR. Disse omkostninger blev i Berenberg-undersøgelsen anslået ud fra en forudsætning om, at der ville være underskud i lufthavnen de efterfølgende år. For privatiseringsløsningen blev omkostningerne i værdiansættelsen anslået til mellem [...] EUR og [...] EUR. Denne værdiansættelse omfattede en positiv købspris på [...] EUR. Eftersom en potentiel køber af lufthavnen i sin købspris ville tage højde for det forventede underskud, angiver den anslåede pris, at værdiansættelsen er under forudsætning af, at der er overskud efter privatiseringen. Forudsætningen om overskud kan forklares ved øget effektivitet efter privatiseringen og ved forventet stigning i passagertallet. Den er derfor begrundet. Navnlig Ryanair havde oplyst, at selskabet ville oprette en base i Lübeck lufthavn, hvis start- og landingsbanen blev udvidet.

| (231) | På den baggrund besluttede Hansestadt Lübeck at iværksætte privatiseringsprocessen af lufthavnen, fordi det økonomisk set var det bedste af de mulige alternativer. Kommissionen nævner, at Berenberg-undersøgelsen antog, at det var muligt at sælge lufthavnsaktiviteterne til en positiv pris, hvorimod aktiviteterne, hvis de skulle videreføres i offentligt regi, forventedes fortsat at give underskud. |
| --- | --- |

(231)

På den baggrund besluttede Hansestadt Lübeck at iværksætte privatiseringsprocessen af lufthavnen, fordi det økonomisk set var det bedste af de mulige alternativer. Kommissionen nævner, at Berenberg-undersøgelsen antog, at det var muligt at sælge lufthavnsaktiviteterne til en positiv pris, hvorimod aktiviteterne, hvis de skulle videreføres i offentligt regi, forventedes fortsat at give underskud.

| (232) | Den aftale, der blev indgået mellem Hansestadt Lübeck og Infratil, omfatter flere elementer og indeholder forskellige scenarier, der afspejler situationen i oktober 2005. |
| --- | --- |

(232)

Den aftale, der blev indgået mellem Hansestadt Lübeck og Infratil, omfatter flere elementer og indeholder forskellige scenarier, der afspejler situationen i oktober 2005.

| (233) | Eftersom byggetilladelsen blev suspenderet af OVG Schleswig-dommen i juli 2005 (jf. betragtning 78), blev Infratil forhindret i at udvide lufthavnen. Derfor faldt værdien af FLG. Ryanairs planlagte udvidelse af sine tjenester og dermed af lufthavnens rentabilitet var desuden stærkt afhængig af den efterfølgende byggetilladelse. |
| --- | --- |

(233)

Eftersom byggetilladelsen blev suspenderet af OVG Schleswig-dommen i juli 2005 (jf. betragtning 78), blev Infratil forhindret i at udvide lufthavnen. Derfor faldt værdien af FLG. Ryanairs planlagte udvidelse af sine tjenester og dermed af lufthavnens rentabilitet var desuden stærkt afhængig af den efterfølgende byggetilladelse.

| (234) | Infratil, der var en investor fra New Zealand og en af de første private investorer, der investerede i en regional lufthavn på det europæiske fastland, havde kun få informationer til rådighed til sin risikovurdering. Baseret på tidligere erfaringer og viden om tyske forvaltningssager havde Hansestadt Lübeck rimelig grund til at antage, at byggetilladelsen ville blive godkendt. Samtidig måtte Hansestadt Lübeck acceptere, at Infratil ville tillægge godkendelsesprocessen for byggetilladelsen en højere risiko, og Hansestadt Lübeck skulle således acceptere, at Infratil ikke ville være villig til at betale den fulde købspris fra starten. Resultatet var, at der blev forhandlet en put-option samt en opdeling af købsprisen i en købspris I, der forfaldt umiddelbart, og en købspris II, der kun skulle betales, hvis og når byggetilladelsen var på plads. På baggrund af omstændighederne finder Kommissionen, at en privat aktionær ville have forhandlet lignende muligheder. |
| --- | --- |

(234)

Infratil, der var en investor fra New Zealand og en af de første private investorer, der investerede i en regional lufthavn på det europæiske fastland, havde kun få informationer til rådighed til sin risikovurdering. Baseret på tidligere erfaringer og viden om tyske forvaltningssager havde Hansestadt Lübeck rimelig grund til at antage, at byggetilladelsen ville blive godkendt. Samtidig måtte Hansestadt Lübeck acceptere, at Infratil ville tillægge godkendelsesprocessen for byggetilladelsen en højere risiko, og Hansestadt Lübeck skulle således acceptere, at Infratil ikke ville være villig til at betale den fulde købspris fra starten. Resultatet var, at der blev forhandlet en put-option samt en opdeling af købsprisen i en købspris I, der forfaldt umiddelbart, og en købspris II, der kun skulle betales, hvis og når byggetilladelsen var på plads. På baggrund af omstændighederne finder Kommissionen, at en privat aktionær ville have forhandlet lignende muligheder.

| (235) | Kommissionen skal også vurdere, om den transaktionspris, der er fastsat for de forhandlede muligheder, overholdt markedskravene. |
| --- | --- |

(235)

Kommissionen skal også vurdere, om den transaktionspris, der er fastsat for de forhandlede muligheder, overholdt markedskravene.

Købspris I ([...] EUR) og put-optionen

Købspris I ([...] EUR) og put-optionen

| (236) | I dette scenarie er de vilkår, der er angivet i deltagelsesaftalen af 2005, ikke opfyldt, og derfor godkendes byggetilladelsen ikke. Som følge heraf behøver Infratil ikke at betale købspris II. Det uafhængige konsulentbureau Ecorys undersøgelse, der var bestilt af Kommissionen, viser, at Lübeck lufthavn uden forlængelsen forventedes at give underskud.

  Figur 2


  Tilfælde med lav NNV (90 % egenkapital) og købspris

  [...] |
| --- | --- |

(236)

I dette scenarie er de vilkår, der er angivet i deltagelsesaftalen af 2005, ikke opfyldt, og derfor godkendes byggetilladelsen ikke. Som følge heraf behøver Infratil ikke at betale købspris II. Det uafhængige konsulentbureau Ecorys undersøgelse, der var bestilt af Kommissionen, viser, at Lübeck lufthavn uden forlængelsen forventedes at give underskud.

Figur 2

Figur 2

Tilfælde med lav NNV (90 % egenkapital) og købspris

Tilfælde med lav NNV (90 % egenkapital) og købspris

[...]

| (237) | Under disse omstændigheder var det forventet, at Infratil ville aktivere put-optionen. Købspris I er derfor alene en symbolsk pris, der er sikret af en exitstrategi for Infratil om at tilbageføre transaktionen. Eftersom driften af lufthavnen i dette scenarie ikke ville være rentabel, konkluderer Kommissionen, at den positive pris på [...] EUR overholder markedsvilkårene, og at Infratil ikke blev tildelt nogen fordel. |
| --- | --- |

(237)

Under disse omstændigheder var det forventet, at Infratil ville aktivere put-optionen. Købspris I er derfor alene en symbolsk pris, der er sikret af en exitstrategi for Infratil om at tilbageføre transaktionen. Eftersom driften af lufthavnen i dette scenarie ikke ville være rentabel, konkluderer Kommissionen, at den positive pris på [...] EUR overholder markedsvilkårene, og at Infratil ikke blev tildelt nogen fordel.

| (238) | Prisen for put-optionen på [...] EUR (som Hansestadt Lübeck skulle betale) omfatter primært betalinger for aktionærlån, investeringer, driftsunderskud samt omkostninger ved byggetilladelsesprocessen — omkostninger, som Hansestadt Lübeck skulle have dækket, hvis lufthavnen ikke blev privatiseret. I betragtning af de forskelle komponenter af prisen, ville put-optionen have svaret til at rulle aftalen tilbage og lade den oprindelige transaktion gå tilbage. |
| --- | --- |

(238)

Prisen for put-optionen på [...] EUR (som Hansestadt Lübeck skulle betale) omfatter primært betalinger for aktionærlån, investeringer, driftsunderskud samt omkostninger ved byggetilladelsesprocessen — omkostninger, som Hansestadt Lübeck skulle have dækket, hvis lufthavnen ikke blev privatiseret. I betragtning af de forskelle komponenter af prisen, ville put-optionen have svaret til at rulle aftalen tilbage og lade den oprindelige transaktion gå tilbage.

| (239) | Kommissionen nævner desuden, at overtagelsen af driftslån er begrænset til [...] EUR. På baggrund af lufthavnens underskud i tidligere år kan det imidlertid konkluderes, at Infratil måtte være bekendt med, at de faktiske underskud ville være langt over grænsen, hvis Lübeck lufthavn ikke voksede så meget som forventet.

  Tabel 10


  FLG's underskud 1995-2010 (1 000 EUR)







  År | FLG's underskud i (1 000 EUR) |
| --- | --- | --- |
| 1995 | [...] |
| 1996 | [...] |
| 1997 | [...] |
| 1998 | [...] |
| 1999 | [...] |
| 2000 | [...] |
| 2001 | [...] |
| 2002 | [...] |
| 2003 | [...] |
| 2004 | [...] |
| 2005 | [...] |
| 2006 (1.1.2006-31.3.2006) | [...] |
| 2007 | [...] |
| 2008 | [...] |
| 2009 | [...] |
| 2010 | [...] |

(239)

Kommissionen nævner desuden, at overtagelsen af driftslån er begrænset til [...] EUR. På baggrund af lufthavnens underskud i tidligere år kan det imidlertid konkluderes, at Infratil måtte være bekendt med, at de faktiske underskud ville være langt over grænsen, hvis Lübeck lufthavn ikke voksede så meget som forventet.

Tabel 10

Tabel 10

FLG's underskud 1995-2010 (1 000 EUR)

FLG's underskud 1995-2010 (1 000 EUR)

År

FLG's underskud i (1 000 EUR)

1995

[...]

1996

[...]

1997

[...]

1998

[...]

1999

[...]

2000

[...]

2001

[...]

2002

[...]

2003

[...]

2004

[...]

2005

[...]

2006 (1.1.2006-31.3.2006)

[...]

2007

[...]

2008

[...]

2009

[...]

2010

[...]

| (240) | Ved at ekstrapolere stigningen i underskuddene fra tre år før privatiseringen (2002-2004) kunne der forventes underskud på mere end [...] EUR for perioden fra 1. oktober 2005 til 31. december 2008. Selv under den antagelse, at underskuddet fra året før privatiseringen forblev konstant, kunne der forventes et underskud på[...] EUR. I forbindelse med videresalg af aktier, og i betragtning af at Hansestadt Lübeck ville overtage underskud på [...] EUR, kunne Infratil med rimelighed forventes at have vidst, at selskabet skulle bære yderligere underskud på mellem [...] EUR og [...] EUR. Dette skøn understøttes af efterfølgende data, der angiver, at lufthavnen i den pågældende periode havde akkumuleret underskud på [...] EUR. |
| --- | --- |

(240)

Ved at ekstrapolere stigningen i underskuddene fra tre år før privatiseringen (2002-2004) kunne der forventes underskud på mere end [...] EUR for perioden fra 1. oktober 2005 til 31. december 2008. Selv under den antagelse, at underskuddet fra året før privatiseringen forblev konstant, kunne der forventes et underskud på[...] EUR. I forbindelse med videresalg af aktier, og i betragtning af at Hansestadt Lübeck ville overtage underskud på [...] EUR, kunne Infratil med rimelighed forventes at have vidst, at selskabet skulle bære yderligere underskud på mellem [...] EUR og [...] EUR. Dette skøn understøttes af efterfølgende data, der angiver, at lufthavnen i den pågældende periode havde akkumuleret underskud på [...] EUR.

| (241) | Det er tydeligt, at en privat sælger ikke ville have været i stand til at forhandle en bedre pris for put-optionen. Kommissionen konkluderer derfor, at Hansestadt Lübeck handlede som en markedsøkonomisk aktør ved forhandlingen af put-optionen, og at Infratil ikke blev tildelt nogen økonomisk fordel. |
| --- | --- |

(241)

Det er tydeligt, at en privat sælger ikke ville have været i stand til at forhandle en bedre pris for put-optionen. Kommissionen konkluderer derfor, at Hansestadt Lübeck handlede som en markedsøkonomisk aktør ved forhandlingen af put-optionen, og at Infratil ikke blev tildelt nogen økonomisk fordel.

Købspris II ([...] EUR)

Købspris II ([...] EUR)

| (242) | Infratil skulle kun betale købspris II ([...] EUR), hvis visse betingelser, der sikrede lufthavnens rentabilitet, blev opfyldt. |
| --- | --- |

(242)

Infratil skulle kun betale købspris II ([...] EUR), hvis visse betingelser, der sikrede lufthavnens rentabilitet, blev opfyldt.

| (243) | Prisen svarer til den salgspris, som parterne blev enige om i marts 2005 under den offentlige udbudsprocedure. |
| --- | --- |

(243)

Prisen svarer til den salgspris, som parterne blev enige om i marts 2005 under den offentlige udbudsprocedure.

| (244) | En økonomisk fordel kan udelukkes, hvis salget opfylder markedsvilkårene. Dette kan antages, når et salg gennemføres ved et offentligt udbud, og følgende kumulative betingelser er opfyldt (54):






  — | aktiebeholdningen sælges ved et udbud på konkurrencemæssige vilkår, som er åbent for alle, gennemsigtigt og ikkediskriminerende |
| --- | --- | --- |

(244)

En økonomisk fordel kan udelukkes, hvis salget opfylder markedsvilkårene. Dette kan antages, når et salg gennemføres ved et offentligt udbud, og følgende kumulative betingelser er opfyldt (54):

54

—

aktiebeholdningen sælges ved et udbud på konkurrencemæssige vilkår, som er åbent for alle, gennemsigtigt og ikkediskriminerende

| — | der må ikke være knyttet betingelser til salget, som ikke er normal praksis i tilsvarende transaktioner mellem private parter, og som vil kunne reducere salgsprisen |
| --- | --- |

—

der må ikke være knyttet betingelser til salget, som ikke er normal praksis i tilsvarende transaktioner mellem private parter, og som vil kunne reducere salgsprisen

| — | aktiebeholdningen sælges til den højestbydende |
| --- | --- |

—

aktiebeholdningen sælges til den højestbydende

| — | de bydende skal have tilstrækkelig tid og oplysninger til at foretage en ordentlig værdiansættelse af de aktiver, som deres bud er baseret på. |
| --- | --- |

—

de bydende skal have tilstrækkelig tid og oplysninger til at foretage en ordentlig værdiansættelse af de aktiver, som deres bud er baseret på.

| (245) | Disse betingelser var opfyldt i udbudsproceduren, der fandt sted i marts 2005. Eftersom fem forskellige virksomheder gav udtryk for deres interesse i at købe lufthavnen, er det ikke er indlysende, at kun Infratil var i stand til at afgive et troværdigt bud. Den offentlige udbudsprocedure var desuden udarbejdet med henblik på at sikre effektiv og ikkediskriminerende konkurrence i medfør af tysk ret. |
| --- | --- |

(245)

Disse betingelser var opfyldt i udbudsproceduren, der fandt sted i marts 2005. Eftersom fem forskellige virksomheder gav udtryk for deres interesse i at købe lufthavnen, er det ikke er indlysende, at kun Infratil var i stand til at afgive et troværdigt bud. Den offentlige udbudsprocedure var desuden udarbejdet med henblik på at sikre effektiv og ikkediskriminerende konkurrence i medfør af tysk ret.

| (246) | Kommissionen nævner, at salgsprisen i den første købsaftale fra marts 2005 var på [...] EUR. Vilkårene i aftalen blev imidlertid genforhandlet i oktober 2005. De heri indeholdte betingelser for købspris II samt de aftalte nedslag omtalt i betragtning 83 var ikke et resultat af den oprindelige udbudsprocedure. For at vurdere om den aftalte pris opfylder markedskravene, skal det markedsøkonomiske investorprincip anvendes. |
| --- | --- |

(246)

Kommissionen nævner, at salgsprisen i den første købsaftale fra marts 2005 var på [...] EUR. Vilkårene i aftalen blev imidlertid genforhandlet i oktober 2005. De heri indeholdte betingelser for købspris II samt de aftalte nedslag omtalt i betragtning 83 var ikke et resultat af den oprindelige udbudsprocedure. For at vurdere om den aftalte pris opfylder markedskravene, skal det markedsøkonomiske investorprincip anvendes.

| (247) | For at fastslå, om Hansestadt Lübeck ville have været i stand til at forhandle en højere købspris, skal der tages højde for de foreliggende omstændigheder, navnlig graden af Infratils risiko ved at gøre brug af put-optionen og de potentielle underskud forbundet hermed. |
| --- | --- |

(247)

For at fastslå, om Hansestadt Lübeck ville have været i stand til at forhandle en højere købspris, skal der tages højde for de foreliggende omstændigheder, navnlig graden af Infratils risiko ved at gøre brug af put-optionen og de potentielle underskud forbundet hermed.

| (248) | Selv i lyset af underskuddet på [...] EUR, som blev dækket af Hansestadt Lübeck, måtte Infratil som omtalt i betragtning 240 forvente yderligere økonomiske tab på mellem [...] EUR og [...] EUR ved udøvelse af salgsoptionen. Ud fra en forhåndsbetragtning stod Infratil i en situation, hvor selskabet potentielt kunne skabe overskud, hvis det andet scenarie blev virkeliggjort, og selskabet løb samtidig en risiko for et stort underskud, hvis det udøvede put-optionen. |
| --- | --- |

(248)

Selv i lyset af underskuddet på [...] EUR, som blev dækket af Hansestadt Lübeck, måtte Infratil som omtalt i betragtning 240 forvente yderligere økonomiske tab på mellem [...] EUR og [...] EUR ved udøvelse af salgsoptionen. Ud fra en forhåndsbetragtning stod Infratil i en situation, hvor selskabet potentielt kunne skabe overskud, hvis det andet scenarie blev virkeliggjort, og selskabet løb samtidig en risiko for et stort underskud, hvis det udøvede put-optionen.

| (249) | Tyskland fremførte, at Hansestadt Lübeck i 2005 anså det for højst usandsynligt, at betingelserne for at udøve put-optionen ville blive virkeliggjort, dvs. at byggetilladelsen ikke ville blive godkendt, og at passagertallet ville være under [...]. |
| --- | --- |

(249)

Tyskland fremførte, at Hansestadt Lübeck i 2005 anså det for højst usandsynligt, at betingelserne for at udøve put-optionen ville blive virkeliggjort, dvs. at byggetilladelsen ikke ville blive godkendt, og at passagertallet ville være under [...].

| (250) | Som omtalt i betragtning 234 forventede Hansestadt Lübeck imidlertid, at Infratil ville tillægge byggetilladelsesprocessen en højere risiko. |
| --- | --- |

(250)

Som omtalt i betragtning 234 forventede Hansestadt Lübeck imidlertid, at Infratil ville tillægge byggetilladelsesprocessen en højere risiko.

| (251) | For så vidt angår passagertallet, fremfører Tyskland, at Ryanair havde meddelt, at selskabet ville etablere en base i Lübeck lufthavn, hvis den eksisterende start- og landingsbane blev udvidet, og at passagertallet forventedes at stige til [...] om året med etableringen af en base. |
| --- | --- |

(251)

For så vidt angår passagertallet, fremfører Tyskland, at Ryanair havde meddelt, at selskabet ville etablere en base i Lübeck lufthavn, hvis den eksisterende start- og landingsbane blev udvidet, og at passagertallet forventedes at stige til [...] om året med etableringen af en base.

base

| (252) | Kommissionen påpeger, at det faktiske passagertal i Lübeck lufthavn ikke nåede op på dette tal, men at det tværtimod mellem 2005 og 2008 faldt til 544 339 i 2008 (jf. tabel 1). I den forbindelse nævner Kommissionen imidlertid, at omstændighederne, såsom virkningerne af den finansielle krise, som ikke kunne forudses i 2005, kan forklare den store afvigelse mellem det forventede og det faktiske passagertal. |
| --- | --- |

(252)

Kommissionen påpeger, at det faktiske passagertal i Lübeck lufthavn ikke nåede op på dette tal, men at det tværtimod mellem 2005 og 2008 faldt til 544 339 i 2008 (jf. tabel 1). I den forbindelse nævner Kommissionen imidlertid, at omstændighederne, såsom virkningerne af den finansielle krise, som ikke kunne forudses i 2005, kan forklare den store afvigelse mellem det forventede og det faktiske passagertal.

| (253) | Ecorys-undersøgelsen, som Kommissionen bestilte, samt ekspertrapporten udarbejdet af Ernst & Young, der var bestilt af Hansestadt Lübeck i 2005, forventede, at passagertallet ville stige til [...] i 2008. Tallet var baseret på den antagelse, at en byggetilladelse ville blive opnået i første halvdel af 2008, og at byggearbejdet i Lübeck lufthavn ville blive udskudt til slutningen af 2008. |
| --- | --- |

(253)

Ecorys-undersøgelsen, som Kommissionen bestilte, samt ekspertrapporten udarbejdet af Ernst & Young, der var bestilt af Hansestadt Lübeck i 2005, forventede, at passagertallet ville stige til [...] i 2008. Tallet var baseret på den antagelse, at en byggetilladelse ville blive opnået i første halvdel af 2008, og at byggearbejdet i Lübeck lufthavn ville blive udskudt til slutningen af 2008.

| (254) | Baseret på disse tal ville det have været rimeligt, hvis Hansestadt Lübeck havde overvejet muligheden for, at passagertallet eventuelt ikke ville overstige grænsen på [...]. Eftersom en forudsætning for put-optionens udøvelse var, at passagertallet nåede denne tærskel, og eftersom det var usikkert, om tilladelsen blev givet, måtte udøvelsen af put-optionen overvejes som en mulighed. |
| --- | --- |

(254)

Baseret på disse tal ville det have været rimeligt, hvis Hansestadt Lübeck havde overvejet muligheden for, at passagertallet eventuelt ikke ville overstige grænsen på [...]. Eftersom en forudsætning for put-optionens udøvelse var, at passagertallet nåede denne tærskel, og eftersom det var usikkert, om tilladelsen blev givet, måtte udøvelsen af put-optionen overvejes som en mulighed.

| (255) | I betragtning af den rimelige mulighed for, at Infratil udøvede put-optionen med den tilsvarende risiko for store tab, antager Kommissionen, at en privat aktionær ikke ville have været i stand til at forhandle en højere købspris, da aftalen ellers ikke ville være rentabel for en potentiel investor. |
| --- | --- |

(255)

I betragtning af den rimelige mulighed for, at Infratil udøvede put-optionen med den tilsvarende risiko for store tab, antager Kommissionen, at en privat aktionær ikke ville have været i stand til at forhandle en højere købspris, da aftalen ellers ikke ville være rentabel for en potentiel investor.

| (256) | Kommissionen anser derfor Hansestadt Lübecks beslutning om at acceptere en salgspris på [...] EUR med de aftalte nedslag i henhold til deltagelsesaftalen fra 2005 for at være økonomisk forsvarlig. |
| --- | --- |

(256)

Kommissionen anser derfor Hansestadt Lübecks beslutning om at acceptere en salgspris på [...] EUR med de aftalte nedslag i henhold til deltagelsesaftalen fra 2005 for at være økonomisk forsvarlig.

| (257) | Resultatet er i overensstemmelse med konklusionerne fra Ernst & Youngs undersøgelse, der anslår overskuddet fra salg af aktierne i FLG til omkring [...] EUR, og som derfor konkluderer, at en privat investor i en lignende situation havde accepteret den aftalte pris. |
| --- | --- |

(257)

Resultatet er i overensstemmelse med konklusionerne fra Ernst & Youngs undersøgelse, der anslår overskuddet fra salg af aktierne i FLG til omkring [...] EUR, og som derfor konkluderer, at en privat investor i en lignende situation havde accepteret den aftalte pris.

| (258) | Markedsværdien for aktierne er i henhold til skøn i Ecorys-undersøgelsen meget højere på omkring [...] EUR. Undersøgelsen tager imidlertid ikke højde for Infratils høje finansielle risici ved udøvelsen af put-optionen som beskrevet i betragtning 247 og 248. I Ecorys' undersøgelse er risikoen sat til nul, og den er således ikke taget i betragtning ved beregningen af købspris II. De forskellige tal, der er anvendt til beregningen i forbindelse med investeringer/kapitaludgifter, bidrager ydermere til forskellige risikovurderinger i de to undersøgelser. |
| --- | --- |

(258)

Markedsværdien for aktierne er i henhold til skøn i Ecorys-undersøgelsen meget højere på omkring [...] EUR. Undersøgelsen tager imidlertid ikke højde for Infratils høje finansielle risici ved udøvelsen af put-optionen som beskrevet i betragtning 247 og 248. I Ecorys' undersøgelse er risikoen sat til nul, og den er således ikke taget i betragtning ved beregningen af købspris II. De forskellige tal, der er anvendt til beregningen i forbindelse med investeringer/kapitaludgifter, bidrager ydermere til forskellige risikovurderinger i de to undersøgelser.

| (259) | Anvendelsen af forskellige vækstrater for passagertallet fører desuden til en væsentlig forskel i resultaterne af undersøgelserne. |
| --- | --- |

(259)

Anvendelsen af forskellige vækstrater for passagertallet fører desuden til en væsentlig forskel i resultaterne af undersøgelserne.

| (260) | På baggrund af disse betragtninger finder Kommissionen, at købspris II, der er angivet i deltagelsesaftalen af 2005, er i overensstemmelse med markedsvilkårene, og at Infratil ikke fik nogen økonomisk fordel. |
| --- | --- |

(260)

På baggrund af disse betragtninger finder Kommissionen, at købspris II, der er angivet i deltagelsesaftalen af 2005, er i overensstemmelse med markedsvilkårene, og at Infratil ikke fik nogen økonomisk fordel.

7.3.1.2.   Konklusion om aftalens overordnede rentabilitet

Konklusion om aftalens overordnede rentabilitet

| (261) | På baggrund af vurderingen af foranstaltningen ovenfor kan det konkluderes, at Hansestadt Lübeck skulle træffe en beslutning om enten at lukke lufthavnen, videreføre dens tabsgivende drift eller sælge Lübeck lufthavn. Hansestadt Lübeck valgte det mest økonomiske alternativ, da den besluttede at sælge lufthavnen. Ved vurdering af de konkrete vilkår i deltageraftalen af 2005 skal der tages højde for sammenhængen mellem to scenarier (dvs. købspris I og put-optionen samt købspris II). Da konklusionen ud fra en forhåndsbetragtning var, at det er rimeligt at antage, at både betalingen af købspris II og udøvelsen af put-optionen var mulig, skal begge parters risici i den forbindelse tages i betragtning. Navnlig for så vidt angår Infratils potentielle økonomiske underskud som følge af udøvelsen af put-optionen, finder Kommissionen det usandsynligt, at en privat sælger i stedet for Hansestadt Lübeck ville have været i stand til at forhandle en mere favorabel aftale. |
| --- | --- |

(261)

På baggrund af vurderingen af foranstaltningen ovenfor kan det konkluderes, at Hansestadt Lübeck skulle træffe en beslutning om enten at lukke lufthavnen, videreføre dens tabsgivende drift eller sælge Lübeck lufthavn. Hansestadt Lübeck valgte det mest økonomiske alternativ, da den besluttede at sælge lufthavnen. Ved vurdering af de konkrete vilkår i deltageraftalen af 2005 skal der tages højde for sammenhængen mellem to scenarier (dvs. købspris I og put-optionen samt købspris II). Da konklusionen ud fra en forhåndsbetragtning var, at det er rimeligt at antage, at både betalingen af købspris II og udøvelsen af put-optionen var mulig, skal begge parters risici i den forbindelse tages i betragtning. Navnlig for så vidt angår Infratils potentielle økonomiske underskud som følge af udøvelsen af put-optionen, finder Kommissionen det usandsynligt, at en privat sælger i stedet for Hansestadt Lübeck ville have været i stand til at forhandle en mere favorabel aftale.

| (262) | Kommissionen konkluderer derfor, at Hansestadt Lübeck optrådte som en markedsøkonomisk aktør under forhandlingen af deltagelsesaftalen fra 2005. På den baggrund gav foranstaltningen ikke Infratil nogen fordel og udgjorde ikke statsstøtte. |
| --- | --- |

(262)

Kommissionen konkluderer derfor, at Hansestadt Lübeck optrådte som en markedsøkonomisk aktør under forhandlingen af deltagelsesaftalen fra 2005. På den baggrund gav foranstaltningen ikke Infratil nogen fordel og udgjorde ikke statsstøtte.

7.3.2.   
  Tillægsaftalen af 2009 og genforhandlingen af put-optionen — overtagelse af underskud, investeringer og andre af FLG's omkostninger i 2009

Tillægsaftalen af 2009 og genforhandlingen af put-optionen — overtagelse af underskud, investeringer og andre af FLG's omkostninger i 2009

| (263) | Som anført ovenfor ændrede tillægsaftalen af 2009, der blev indgået 12. november 2008, ikke de beløb, der skulle betales for put-optionen i henhold til deltagelsesaftalen af 2005, men den indeholdt bestemmelser om overtagelse af underskud, aftalte investeringer og andre omkostninger forbundet med driften af Lübeck lufthavn i 2009, hvilket førte til en pris for put-optionen på [...] EUR (jf. betragtning 90). |
| --- | --- |

(263)

Som anført ovenfor ændrede tillægsaftalen af 2009, der blev indgået 12. november 2008, ikke de beløb, der skulle betales for put-optionen i henhold til deltagelsesaftalen af 2005, men den indeholdt bestemmelser om overtagelse af underskud, aftalte investeringer og andre omkostninger forbundet med driften af Lübeck lufthavn i 2009, hvilket førte til en pris for put-optionen på [...] EUR (jf. betragtning 90).

| (264) | I beslutningen af 2012 om at indlede proceduren havde Kommissionen indledt undersøgelser af to separate foranstaltninger:






  a) | overtagelsen af underskud, investeringer og andre af FLG's foranstaltninger i 2009 |
| --- | --- | --- |

(264)

I beslutningen af 2012 om at indlede proceduren havde Kommissionen indledt undersøgelser af to separate foranstaltninger:

a)

overtagelsen af underskud, investeringer og andre af FLG's foranstaltninger i 2009

| b) | forskellen mellem prisen for put-optionen aftalt i 2005 og den pris, der reelt blev betalt for salgsoptionen. |
| --- | --- |

b)

forskellen mellem prisen for put-optionen aftalt i 2005 og den pris, der reelt blev betalt for salgsoptionen.

På baggrund af de modtagne oplysninger konkluderer Kommissionen imidlertid, at disse to forhold vedfører samme foranstaltning, dvs. tillægsaftalen af 2009 mellem Hansestadt Lübeck og Infratil.

7.3.2.1.   Fordel

Fordel

| (265) | For at afgøre, om prisen for put-optionen i henhold til aftalen af 2009 omfattede en økonomisk fordel til Infratil, skal Kommissionen afprøve, om det markedsøkonomiske investorprincip er overholdt. For at kunne fastslå, om Hansestadt Lübeck valgte det økonomisk mest fordelagtige alternativ, skal Kommissionen sætte sig selv i en privat aktionærs sted på tidspunktet for aftalens indgåelse (55). |
| --- | --- |

(265)

For at afgøre, om prisen for put-optionen i henhold til aftalen af 2009 omfattede en økonomisk fordel til Infratil, skal Kommissionen afprøve, om det markedsøkonomiske investorprincip er overholdt. For at kunne fastslå, om Hansestadt Lübeck valgte det økonomisk mest fordelagtige alternativ, skal Kommissionen sætte sig selv i en privat aktionærs sted på tidspunktet for aftalens indgåelse (55).

55

| (266) | Kommissionen konkluderer, at Hansestadt Lübeck havde følgende to muligheder efter Infratils udmelding om at ville udøve salgsoptionen i 2009:






  a) | lukning af lufthavnen |
| --- | --- | --- |

(266)

Kommissionen konkluderer, at Hansestadt Lübeck havde følgende to muligheder efter Infratils udmelding om at ville udøve salgsoptionen i 2009:

a)

lukning af lufthavnen

| b) | søgning efter en ny privat operatør og samtidig






  — | genoptage driften af lufthavnen, eller |
| --- | --- | --- |

b)

søgning efter en ny privat operatør og samtidig

—

genoptage driften af lufthavnen, eller

| — | indgå tillægsaftalen af 2009, således at Infratil kunne fortsætte driften af lufthavnen, indtil der var fundet en ny operatør. |
| --- | --- |

—

indgå tillægsaftalen af 2009, således at Infratil kunne fortsætte driften af lufthavnen, indtil der var fundet en ny operatør.

| (267) | En lukning af lufthavnen (mulighed a) ville have krævet, at Hansestadt Lübeck betalte prisen for put-optionen på [...] EUR (jf. betragtning 238) med det samme, og at proceduren for lukning af lufthavnen blev indledt med de deraf følgende ekstra omkostninger (se den i tabel 9 præsenterede Berenberg-undersøgelse). |
| --- | --- |

(267)

En lukning af lufthavnen (mulighed a) ville have krævet, at Hansestadt Lübeck betalte prisen for put-optionen på [...] EUR (jf. betragtning 238) med det samme, og at proceduren for lukning af lufthavnen blev indledt med de deraf følgende ekstra omkostninger (se den i tabel 9 præsenterede Berenberg-undersøgelse).

| (268) | I første scenarie under mulighed b (at Hansestadt Lübeck genoptager driften af lufthavnen, indtil en ny privat investor blev fundet), skulle Hansestadt Lübeck betale Infratil prisen for salgsoptionen i henhold til deltagelsesaftalen af 2005 og dække alle omkostninger ved driften af lufthavnen, indtil der blev fundet en ny investor. På baggrund af prisen for put-optionen, der blev betalt i 2009 (jf. tabel 3) havde omkostningerne til driftsunderskud, investeringer, byggetilladelse og juridiske omkostninger alene været på [...] EUR. Derfor ville Hansestadt Lübeck allerede i oktober 2009 skulle have afholdt omkostninger på ca. [...] EUR (prisen for put-optionen i henhold til deltagelsesaftalen af 2005 plus driftsomkostninger fra november 2008 til oktober 2009). |
| --- | --- |

(268)

I første scenarie under mulighed b (at Hansestadt Lübeck genoptager driften af lufthavnen, indtil en ny privat investor blev fundet), skulle Hansestadt Lübeck betale Infratil prisen for salgsoptionen i henhold til deltagelsesaftalen af 2005 og dække alle omkostninger ved driften af lufthavnen, indtil der blev fundet en ny investor. På baggrund af prisen for put-optionen, der blev betalt i 2009 (jf. tabel 3) havde omkostningerne til driftsunderskud, investeringer, byggetilladelse og juridiske omkostninger alene været på [...] EUR. Derfor ville Hansestadt Lübeck allerede i oktober 2009 skulle have afholdt omkostninger på ca. [...] EUR (prisen for put-optionen i henhold til deltagelsesaftalen af 2005 plus driftsomkostninger fra november 2008 til oktober 2009).

| (269) | Tyskland oplyste, at videresalget af FLG til en ny privat investor havde krævet en ny udbudsprocedure for hele EU, som skønnes at vare mindst 12 måneder. Kommissionen bemærker, at en privat investor ville have taget højde for varigheden af udbudsproceduren. |
| --- | --- |

(269)

Tyskland oplyste, at videresalget af FLG til en ny privat investor havde krævet en ny udbudsprocedure for hele EU, som skønnes at vare mindst 12 måneder. Kommissionen bemærker, at en privat investor ville have taget højde for varigheden af udbudsproceduren.

| (270) | Et andet delscenarie i mulighed b var at underskrive tillægsaftalen af 2009 for at afholde Infratil fra at udøve put-optionen indtil 22. oktober 2009. I dette scenarie havde Hansestadt Lübeck, under forudsætning af at Infratil ville udøve salgsoptionen i oktober 2009, været nødt til at betale prisen for salgsoptionen i henhold til tillægsaftalen fra 2009. Eftersom denne pris omfatter prisen for put-optionen i deltagelsesaftalen af 2005 og yderligere omkostninger forbundet med driften af lufthavnen i 2009 er Hansestadt Lübecks potentielle omkostninger sammenlignelige med omkostningerne i det andet scenarie. |
| --- | --- |

(270)

Et andet delscenarie i mulighed b var at underskrive tillægsaftalen af 2009 for at afholde Infratil fra at udøve put-optionen indtil 22. oktober 2009. I dette scenarie havde Hansestadt Lübeck, under forudsætning af at Infratil ville udøve salgsoptionen i oktober 2009, været nødt til at betale prisen for salgsoptionen i henhold til tillægsaftalen fra 2009. Eftersom denne pris omfatter prisen for put-optionen i deltagelsesaftalen af 2005 og yderligere omkostninger forbundet med driften af lufthavnen i 2009 er Hansestadt Lübecks potentielle omkostninger sammenlignelige med omkostningerne i det andet scenarie.

| (271) | Hansestadt Lübeck havde dog en fordel i henhold til tillægsaftalen af 2009, eftersom den gav Hansestadt Lübeck tid til at forberede et udbud for at finde en ny investor. Hvis Infratil trak sig med det samme, var der desuden en risiko for, at Ryanair ville reducere sine tjenester i Lübeck lufthavn og dermed potentielt øge det efterfølgende driftsunderskud. En reduktion af Ryanairs tjenester kunne derudover have en negativ virkning på byggetilladelsen, idet FLG begrundede behovet for en udvidelse af lufthavnen med stigning i lavprissegmentet. |
| --- | --- |

(271)

Hansestadt Lübeck havde dog en fordel i henhold til tillægsaftalen af 2009, eftersom den gav Hansestadt Lübeck tid til at forberede et udbud for at finde en ny investor. Hvis Infratil trak sig med det samme, var der desuden en risiko for, at Ryanair ville reducere sine tjenester i Lübeck lufthavn og dermed potentielt øge det efterfølgende driftsunderskud. En reduktion af Ryanairs tjenester kunne derudover have en negativ virkning på byggetilladelsen, idet FLG begrundede behovet for en udvidelse af lufthavnen med stigning i lavprissegmentet.

| (272) | På baggrund af disse overvejelser konkluderer Kommissionen, at indgåelsen af tillægsaftalen i 2009 var det mest fordelagtige alternativ, og at Hansestadt Lübeck derfor optrådte som en markedsøkonomisk aktør. |
| --- | --- |

(272)

På baggrund af disse overvejelser konkluderer Kommissionen, at indgåelsen af tillægsaftalen i 2009 var det mest fordelagtige alternativ, og at Hansestadt Lübeck derfor optrådte som en markedsøkonomisk aktør.

7.3.2.2.   Konklusion

Konklusion

| (273) | På baggrund af en sammenligning af de forskellige alternativer og de dermed forbundne omkostninger kan det konkluderes, at tillægsaftalen af 2009 er i overensstemmelse med det markedsøkonomiske investorprincip, fordi den var det finansielt set mindst belastende og økonomisk set mest fremadskuende alternativ på det tidspunkt. |
| --- | --- |

(273)

På baggrund af en sammenligning af de forskellige alternativer og de dermed forbundne omkostninger kan det konkluderes, at tillægsaftalen af 2009 er i overensstemmelse med det markedsøkonomiske investorprincip, fordi den var det finansielt set mindst belastende og økonomisk set mest fremadskuende alternativ på det tidspunkt.

| (274) | Denne konklusion understøttes af den rimelige antagelse, at Hansestadt Lübeck ikke ville have været i stand til at finde en ny investor i 2009. Dette har efterfølgende vist sig at være sandt, eftersom der ikke blev fundet nogen ny investor før i 2012. |
| --- | --- |

(274)

Denne konklusion understøttes af den rimelige antagelse, at Hansestadt Lübeck ikke ville have været i stand til at finde en ny investor i 2009. Dette har efterfølgende vist sig at være sandt, eftersom der ikke blev fundet nogen ny investor før i 2012.

| (275) | Elementerne i prisen for put-optionen svarer desuden til elementerne i deltagelsesaftalen af 2005 og tilpasser blot priskomponenterne i put-optionen til omkostningerne i 2009. I lighed med deltagelsesaftalen af 2005 indeholder tillægsaftalen af 2009 en grænse for det driftsunderskud og de investeringsomkostninger, som Hansestadt Lübeck skal afholde. |
| --- | --- |

(275)

Elementerne i prisen for put-optionen svarer desuden til elementerne i deltagelsesaftalen af 2005 og tilpasser blot priskomponenterne i put-optionen til omkostningerne i 2009. I lighed med deltagelsesaftalen af 2005 indeholder tillægsaftalen af 2009 en grænse for det driftsunderskud og de investeringsomkostninger, som Hansestadt Lübeck skal afholde.

| (276) | På baggrund af disse overvejelser konkluderer Kommissionen, at Infratil ikke fik nogen økonomisk fordel, og at foranstaltningen således ikke udgjorde statsstøtte. |
| --- | --- |

(276)

På baggrund af disse overvejelser konkluderer Kommissionen, at Infratil ikke fik nogen økonomisk fordel, og at foranstaltningen således ikke udgjorde statsstøtte.

7.4.   POTENTIEL STATSSTØTTE TIL FORDEL FOR RYANAIR

POTENTIEL STATSSTØTTE TIL FORDEL FOR RYANAIR

7.4.1.   
  Økonomisk fordel

Økonomisk fordel

| (277) | Når en lufthavn har offentlige midler til sin rådighed, kan det som udgangspunkt udelukkes, at der ydes støtte til et luftfartsselskab, hvis forholdet mellem lufthavnen og dette luftfartsselskab er i overensstemmelse med det markedsøkonomiske princip. |
| --- | --- |

(277)

Når en lufthavn har offentlige midler til sin rådighed, kan det som udgangspunkt udelukkes, at der ydes støtte til et luftfartsselskab, hvis forholdet mellem lufthavnen og dette luftfartsselskab er i overensstemmelse med det markedsøkonomiske princip.

| (278) | I henhold til luftfartsretningslinjerne af 2014 (56) kan det med henblik på anvendelsen af det markedsøkonomiske princip som udgangspunkt udelukkes, at der ydes støtte til et luftfartsselskab, der benytter en lufthavn, hvis den pris, der opkræves for lufthavnstjenesterne, svarer til markedsprisen (»første tilgang«), eller det kan påvises ved en forhåndsanalyse — dvs. at analysen tager udgangspunkt i de oplysninger, der er tilgængelige på tidspunktet for støttens tildeling, og i den udvikling, der kan forventes på dette tidspunkt — at aftalen mellem lufthavnen og luftfartsselskabet vil give lufthavnen et positivt, gradvist stigende dækningsbidrag, og at den er en del af en overordnet strategi, der i det mindste på lang sigt fører til overskud (»anden tilgang«). |
| --- | --- |

(278)

I henhold til luftfartsretningslinjerne af 2014 (56) kan det med henblik på anvendelsen af det markedsøkonomiske princip som udgangspunkt udelukkes, at der ydes støtte til et luftfartsselskab, der benytter en lufthavn, hvis den pris, der opkræves for lufthavnstjenesterne, svarer til markedsprisen (»første tilgang«), eller det kan påvises ved en forhåndsanalyse — dvs. at analysen tager udgangspunkt i de oplysninger, der er tilgængelige på tidspunktet for støttens tildeling, og i den udvikling, der kan forventes på dette tidspunkt — at aftalen mellem lufthavnen og luftfartsselskabet vil give lufthavnen et positivt, gradvist stigende dækningsbidrag, og at den er en del af en overordnet strategi, der i det mindste på lang sigt fører til overskud (»anden tilgang«).

56

| (279) | Den anden tilgang betyder, at det på datoen for indgåelsen af en aftale skal vurderes, om en fornuftig markedsøkonomisk investor ville have forventet, at aftalen gradvist blev rentabel. Dette skal måles som forskellen mellem de ekstraindtægter, som aftalen forventes at skabe (dvs. forskellen mellem indtægterne, hvis aftalen indgås, og indtægterne, hvis aftalen ikke indgås), og de ekstraudgifter, som ventes at opstå som følge af aftalen (dvs. forskellen mellem udgifterne, hvis aftalen indgås, og udgifterne, hvis aftalen ikke indgås), med passende diskontering af de deraf følgende pengestrømme. |
| --- | --- |

(279)

Den anden tilgang betyder, at det på datoen for indgåelsen af en aftale skal vurderes, om en fornuftig markedsøkonomisk investor ville have forventet, at aftalen gradvist blev rentabel. Dette skal måles som forskellen mellem de ekstraindtægter, som aftalen forventes at skabe (dvs. forskellen mellem indtægterne, hvis aftalen indgås, og indtægterne, hvis aftalen ikke indgås), og de ekstraudgifter, som ventes at opstå som følge af aftalen (dvs. forskellen mellem udgifterne, hvis aftalen indgås, og udgifterne, hvis aftalen ikke indgås), med passende diskontering af de deraf følgende pengestrømme.

| (280) | Hvad angår den første tilgang (sammenligning med »markedsprisen«), finder Kommissionen ikke, at der på indeværende tidspunkt kan defineres et passende benchmark til fastsættelse af en korrekt markedspris for ydelser, der leveres af lufthavne (57). Den mener derfor, at en forhåndsanalyse af den gradvist stigende rentabilitet er den mest relevante metode til vurdering af aftaler, som lufthavne har indgået med de enkelte luftfartsselskaber. |
| --- | --- |

(280)

Hvad angår den første tilgang (sammenligning med »markedsprisen«), finder Kommissionen ikke, at der på indeværende tidspunkt kan defineres et passende benchmark til fastsættelse af en korrekt markedspris for ydelser, der leveres af lufthavne (57). Den mener derfor, at en forhåndsanalyse af den gradvist stigende rentabilitet er den mest relevante metode til vurdering af aftaler, som lufthavne har indgået med de enkelte luftfartsselskaber.

57

| (281) | Det skal bemærkes, at anvendelsen af det markedsøkonomiske princip på grundlag af en gennemsnitlig pris på andre lignende markeder i almindelighed kan være en hjælp, hvis en sådan pris kan fastsættes med rimelig sikkerhed eller beregnes på grundlag af andre markedsindikatorer. Denne metode er dog ikke så relevant for lufthavnsydelser, da omkostnings- og indtægtsstrukturen normalt varierer meget mellem forskellige lufthavne. Det skyldes, at omkostninger og indtægter afhænger af lufthavnens udviklingsgrad, antallet af luftfartsselskaber, som anvender lufthavnen, lufthavnens passagertrafikkapacitet, infrastrukturens tilstand og investeringssituationen, de gældende regler, som kan variere mellem de enkelte medlemsstater, samt eventuelle gældsposter eller forpligtelser, som lufthavnen tidligere har pådraget sig (58). |
| --- | --- |

(281)

Det skal bemærkes, at anvendelsen af det markedsøkonomiske princip på grundlag af en gennemsnitlig pris på andre lignende markeder i almindelighed kan være en hjælp, hvis en sådan pris kan fastsættes med rimelig sikkerhed eller beregnes på grundlag af andre markedsindikatorer. Denne metode er dog ikke så relevant for lufthavnsydelser, da omkostnings- og indtægtsstrukturen normalt varierer meget mellem forskellige lufthavne. Det skyldes, at omkostninger og indtægter afhænger af lufthavnens udviklingsgrad, antallet af luftfartsselskaber, som anvender lufthavnen, lufthavnens passagertrafikkapacitet, infrastrukturens tilstand og investeringssituationen, de gældende regler, som kan variere mellem de enkelte medlemsstater, samt eventuelle gældsposter eller forpligtelser, som lufthavnen tidligere har pådraget sig (58).

58

| (282) | Endvidere komplicerer liberaliseringen af lufttransportmarkedet enhver rent komparativ analyse. Som det fremgår af denne sag, er lufthavnes og luftfartsselskabers forretningspraksis ikke altid udelukkende baseret på offentliggjorte afgiftsordninger. Der kan tværtimod være store forskelle på disse kommercielle forhold. De indebærer risikodeling med hensyn til passagertal og en deling af de tilhørende erhvervsmæssige og finansielle ansvarsområder, en generalisering af incitamentsmekanismer samt en ændring af risikofordelingen i løbet af aftalernes løbetid. Følgelig kan transaktioner ikke sammenlignes med hinanden på grundlag af en turnaroundpris eller en pris pr. passager. |
| --- | --- |

(282)

Endvidere komplicerer liberaliseringen af lufttransportmarkedet enhver rent komparativ analyse. Som det fremgår af denne sag, er lufthavnes og luftfartsselskabers forretningspraksis ikke altid udelukkende baseret på offentliggjorte afgiftsordninger. Der kan tværtimod være store forskelle på disse kommercielle forhold. De indebærer risikodeling med hensyn til passagertal og en deling af de tilhørende erhvervsmæssige og finansielle ansvarsområder, en generalisering af incitamentsmekanismer samt en ændring af risikofordelingen i løbet af aftalernes løbetid. Følgelig kan transaktioner ikke sammenlignes med hinanden på grundlag af en turnaroundpris eller en pris pr. passager.

| (283) | Derudover er benchmarking ikke en passende metode til at fastslå markedspriserne, hvis de disponible benchmarks ikke er blevet fastsat på grundlag af markedsmæssige overvejelser, eller hvis de eksisterende priser er betydeligt påvirket af offentlige indgreb. Sådanne forvridninger synes at være til stede inden for luftfart på baggrund af de årsager, der fremgår af punkt 57 til 59 i luftfartsretningslinjerne af 2014:

  »De offentlige myndigheder har traditionelt anset de offentligt ejede lufthavne for infrastrukturer til fremme af den lokale udvikling og ikke betragtet dem som virksomheder, der opererer på markedsvilkår. Priserne i disse lufthavne er derfor generelt ikke blevet fastsat ud fra markedshensyn og særligt ikke ud fra velfunderede forudgående rentabilitetsudsigter, men snarere på grundlag af samfundsmæssige eller regionale hensyn.
  Selv om nogle lufthavne er privatejede eller drives uden skelen til samfundsmæssige eller regionale hensyn, kan de priser, der kræves i disse lufthavne, være stærkt påvirkede af de priser, der kræves af hovedparten af de lufthavne, som modtager offentlig støtte, eftersom luftfartsselskaberne tager udgangspunkt i sidstnævnte priser under deres forhandlinger med de lufthavne, der er privat ejede eller drevne.
  Under disse omstændigheder finder Kommissionen det tvivlsomt, om der på indeværende tidspunkt kan defineres et passende benchmark til fastsættelse af en korrekt markedspris for ydelser, der leveres af lufthavne. Denne situation kan ændre sig eller udvikle sig i fremtiden [...]«
   (59). |
| --- | --- |

(283)

Derudover er benchmarking ikke en passende metode til at fastslå markedspriserne, hvis de disponible benchmarks ikke er blevet fastsat på grundlag af markedsmæssige overvejelser, eller hvis de eksisterende priser er betydeligt påvirket af offentlige indgreb. Sådanne forvridninger synes at være til stede inden for luftfart på baggrund af de årsager, der fremgår af punkt 57 til 59 i luftfartsretningslinjerne af 2014:

»De offentlige myndigheder har traditionelt anset de offentligt ejede lufthavne for infrastrukturer til fremme af den lokale udvikling og ikke betragtet dem som virksomheder, der opererer på markedsvilkår. Priserne i disse lufthavne er derfor generelt ikke blevet fastsat ud fra markedshensyn og særligt ikke ud fra velfunderede forudgående rentabilitetsudsigter, men snarere på grundlag af samfundsmæssige eller regionale hensyn.

Selv om nogle lufthavne er privatejede eller drives uden skelen til samfundsmæssige eller regionale hensyn, kan de priser, der kræves i disse lufthavne, være stærkt påvirkede af de priser, der kræves af hovedparten af de lufthavne, som modtager offentlig støtte, eftersom luftfartsselskaberne tager udgangspunkt i sidstnævnte priser under deres forhandlinger med de lufthavne, der er privat ejede eller drevne.

Under disse omstændigheder finder Kommissionen det tvivlsomt, om der på indeværende tidspunkt kan defineres et passende benchmark til fastsættelse af en korrekt markedspris for ydelser, der leveres af lufthavne. Denne situation kan ændre sig eller udvikle sig i fremtiden [...]«
   (59).

59

| (284) | Desuden er benchmarking, som påpeget af Retten, ved henvisning til den berørte sektor kun er et ud af mange analyseværktøjer til at afgøre, om en støttemodtager har fået økonomisk fordel, som den ikke havde fået under normale markedsvilkår (60). Som sådan kan Kommissionen benytte denne metode, men den har ikke pligt til det, hvis den, som det er tilfældet her, ikke er relevant. |
| --- | --- |

(284)

Desuden er benchmarking, som påpeget af Retten, ved henvisning til den berørte sektor kun er et ud af mange analyseværktøjer til at afgøre, om en støttemodtager har fået økonomisk fordel, som den ikke havde fået under normale markedsvilkår (60). Som sådan kan Kommissionen benytte denne metode, men den har ikke pligt til det, hvis den, som det er tilfældet her, ikke er relevant.

60

| (285) | Ryanair fastholdt i alt væsentligt tesen om, at det er muligt at anvende det markedsøkonomiske investorprincip ved at støtte sig til en sammenligning med andre europæiske lufthavnes forretningspraksis. Selskabet sammenlignede især de afgifter, som Ryanair havde betalt i lufthavnene i Bournemouth, Grenoble, Knock, Maastricht, Nîmes og Prestwick med de afgifter, som selskabet betalte i henhold til aftalerne i Lübeck lufthavn. Undersøgelsen vurderede ikke, om stikprøven af referencelufthavne opfyldte alle kriterierne i luftfartsretningslinjerne af 2014, fordi den kun vurderede trafikkens omfang, trafiktype og velstandsniveauet i det omgivende område (61). |
| --- | --- |

(285)

Ryanair fastholdt i alt væsentligt tesen om, at det er muligt at anvende det markedsøkonomiske investorprincip ved at støtte sig til en sammenligning med andre europæiske lufthavnes forretningspraksis. Selskabet sammenlignede især de afgifter, som Ryanair havde betalt i lufthavnene i Bournemouth, Grenoble, Knock, Maastricht, Nîmes og Prestwick med de afgifter, som selskabet betalte i henhold til aftalerne i Lübeck lufthavn. Undersøgelsen vurderede ikke, om stikprøven af referencelufthavne opfyldte alle kriterierne i luftfartsretningslinjerne af 2014, fordi den kun vurderede trafikkens omfang, trafiktype og velstandsniveauet i det omgivende område (61).

61

| (286) | I beslutningen af 2012 om at indlede proceduren sammenlignede Kommissionen de afgifter, der var fastlagt i tillægsskrivelserne af marts og oktober 2010, med afgifterne i lufthavnen i Hamborg, hvilket førte til tvivl om, hvorvidt afgifterne i tillægsskrivelserne var i overensstemmelse med markedet. Kommissionen bemærker, at trafikkens omfang i Lübeck er meget mindre end i Hamborg lufthavn. Faktisk er Hamborg den lufthavn i detnordlige Tyskland med mest trafik. Hamborg benyttes af alle segmenter inden for luftfart, hvorimod Lübeck var specialiseret i lavprisselskaber, der krævede færre check-in-skranker og faciliteter til overførsel af passagerer, ingen passagerbusser, mindre personale og færre faciliteter til håndtering af bagage, mindre rengøringspersonale, og som gav mulighed for kortere cirkulationstid. Derfor kan lufthavnen i Hamborg ikke i tilstrækkelig grad sammenlignes med Lübeck lufthavn. |
| --- | --- |

(286)

I beslutningen af 2012 om at indlede proceduren sammenlignede Kommissionen de afgifter, der var fastlagt i tillægsskrivelserne af marts og oktober 2010, med afgifterne i lufthavnen i Hamborg, hvilket førte til tvivl om, hvorvidt afgifterne i tillægsskrivelserne var i overensstemmelse med markedet. Kommissionen bemærker, at trafikkens omfang i Lübeck er meget mindre end i Hamborg lufthavn. Faktisk er Hamborg den lufthavn i detnordlige Tyskland med mest trafik. Hamborg benyttes af alle segmenter inden for luftfart, hvorimod Lübeck var specialiseret i lavprisselskaber, der krævede færre check-in-skranker og faciliteter til overførsel af passagerer, ingen passagerbusser, mindre personale og færre faciliteter til håndtering af bagage, mindre rengøringspersonale, og som gav mulighed for kortere cirkulationstid. Derfor kan lufthavnen i Hamborg ikke i tilstrækkelig grad sammenlignes med Lübeck lufthavn.

| (287) | I lyset af disse overvejelser mener Kommissionen, at det er den metode, der almindeligvis anbefales i luftfartsretningslinjerne af 2014 til anvendelse af det markedsøkonomiske investorprincip på forretningsforbindelserne mellem lufthavne og luftfartsselskaber, nemlig forhåndsanalysen af den større (eller gradvist stigende) rentabilitet, der bør anvendes i det foreliggende tilfælde (62). |
| --- | --- |

(287)

I lyset af disse overvejelser mener Kommissionen, at det er den metode, der almindeligvis anbefales i luftfartsretningslinjerne af 2014 til anvendelse af det markedsøkonomiske investorprincip på forretningsforbindelserne mellem lufthavne og luftfartsselskaber, nemlig forhåndsanalysen af den større (eller gradvist stigende) rentabilitet, der bør anvendes i det foreliggende tilfælde (62).

62

| (288) | Denne tilgang kan begrundes i det forhold, at en lufthavnsforvalter kan have en objektiv interesse i at indgå en transaktion med et luftfartsselskab, når vedkommende med rimelighed kan forvente, at denne transaktion forbedrer indtjeningen i lufthavnen (eller mindsker tabet), sammenlignet med den modsatte situation, hvor denne transaktion ikke bliver indgået, uafhængigt af enhver sammenligning med de betingelser, som tilbydes luftfartsselskaberne af andre lufthavnsforvaltere, eller med de betingelser, som tilbydes andre luftfartsselskaber af samme forvalter. |
| --- | --- |

(288)

Denne tilgang kan begrundes i det forhold, at en lufthavnsforvalter kan have en objektiv interesse i at indgå en transaktion med et luftfartsselskab, når vedkommende med rimelighed kan forvente, at denne transaktion forbedrer indtjeningen i lufthavnen (eller mindsker tabet), sammenlignet med den modsatte situation, hvor denne transaktion ikke bliver indgået, uafhængigt af enhver sammenligning med de betingelser, som tilbydes luftfartsselskaberne af andre lufthavnsforvaltere, eller med de betingelser, som tilbydes andre luftfartsselskaber af samme forvalter.

| (289) | Ud over disse overvejelser skal lufthavnsinfrastrukturen være tilgængelig for alle luftfartsselskaber og ikke være forbeholdt et bestemt luftfartsselskab for at udelukke, at fordelen som følge af tilladt støtte til lufthavnsoperatøren ikke overføres til et bestemt luftfartsselskab. |
| --- | --- |

(289)

Ud over disse overvejelser skal lufthavnsinfrastrukturen være tilgængelig for alle luftfartsselskaber og ikke være forbeholdt et bestemt luftfartsselskab for at udelukke, at fordelen som følge af tilladt støtte til lufthavnsoperatøren ikke overføres til et bestemt luftfartsselskab.

| (290) | Kommissionen bemærker også i den forbindelse, at prisdifferentiering er en almindelig forretningspraksis. En sådan prisdifferentiering skal dog være begrundet i forretningsmæssige hensyn. |
| --- | --- |

(290)

Kommissionen bemærker også i den forbindelse, at prisdifferentiering er en almindelig forretningspraksis. En sådan prisdifferentiering skal dog være begrundet i forretningsmæssige hensyn.

| (291) | Kommissionen er af den opfattelse, at aftaler indgået mellem luftfartsselskaber og en lufthavn kan anses for at være i overensstemmelse med det markedsøkonomiske princip, hvis de ud fra en forhåndsvurdering bidrager til gradvist at øge lufthavnens rentabilitet. Lufthavnen skal godtgøre, at den, når den indgår en aftale med et luftfartsselskab, er i stand til at dække alle omkostninger hidrørende fra aftalen, i aftalens løbetid og få et rimeligt afkast på grundlag af velfunderede udsigter på mellemlangt sigt, når aftalen udformes (63). |
| --- | --- |

(291)

Kommissionen er af den opfattelse, at aftaler indgået mellem luftfartsselskaber og en lufthavn kan anses for at være i overensstemmelse med det markedsøkonomiske princip, hvis de ud fra en forhåndsvurdering bidrager til gradvist at øge lufthavnens rentabilitet. Lufthavnen skal godtgøre, at den, når den indgår en aftale med et luftfartsselskab, er i stand til at dække alle omkostninger hidrørende fra aftalen, i aftalens løbetid og få et rimeligt afkast på grundlag af velfunderede udsigter på mellemlangt sigt, når aftalen udformes (63).

63

| (292) | For at vurdere om en aftale indgået af en lufthavn med et luftfartsselskab er i overensstemmelse med det markedsøkonomiske princip, skal forventede ikke-luftfartsrelaterede indtægter, som hidrører fra luftfartsselskabets aktiviteter, medregnes sammen med lufthavnsafgifter, minus eventuelle prisnedslag, markedsføringsstøtte og incitamentsordninger. Endvidere skal alle forventede meromkostninger, som lufthavnen afholder i forbindelse med luftfartsselskabets aktiviteter i lufthavnen, medregnes. Disse meromkostninger kan omfatte alle typer af udgifter eller investeringer, som f.eks. yderligere omkostninger til personale og udstyr eller investeringsomkostninger, som skyldes luftfartsselskabets tilstedeværelse i lufthavnen (64). |
| --- | --- |

(292)

For at vurdere om en aftale indgået af en lufthavn med et luftfartsselskab er i overensstemmelse med det markedsøkonomiske princip, skal forventede ikke-luftfartsrelaterede indtægter, som hidrører fra luftfartsselskabets aktiviteter, medregnes sammen med lufthavnsafgifter, minus eventuelle prisnedslag, markedsføringsstøtte og incitamentsordninger. Endvidere skal alle forventede meromkostninger, som lufthavnen afholder i forbindelse med luftfartsselskabets aktiviteter i lufthavnen, medregnes. Disse meromkostninger kan omfatte alle typer af udgifter eller investeringer, som f.eks. yderligere omkostninger til personale og udstyr eller investeringsomkostninger, som skyldes luftfartsselskabets tilstedeværelse i lufthavnen (64).

64

| (293) | Kommissionen mener i sin løbende beslutningsproces, at de omkostninger, som lufthavnen ville være nødt til at afholde under alle omstændigheder uafhængigt af aftalen med luftfartsselskabet, ikke tages i betragtning, når det vurderes om det markedsøkonomiske investorprincip er overholdt (65). |
| --- | --- |

(293)

Kommissionen mener i sin løbende beslutningsproces, at de omkostninger, som lufthavnen ville være nødt til at afholde under alle omstændigheder uafhængigt af aftalen med luftfartsselskabet, ikke tages i betragtning, når det vurderes om det markedsøkonomiske investorprincip er overholdt (65).

65

| (294) | I henhold til Charleroi-dommen (66) skal Kommissionen ved vurderingen af de omtvistede foranstaltninger gennemgå alle de relevante forhold og disses sammenhæng. Kommissionen skal med andre ord analysere den forventede virkning af aftalen med Ryanair på FLG og tage højde for alle relevante forhold vedrørende den pågældende foranstaltning. |
| --- | --- |

(294)

I henhold til Charleroi-dommen (66) skal Kommissionen ved vurderingen af de omtvistede foranstaltninger gennemgå alle de relevante forhold og disses sammenhæng. Kommissionen skal med andre ord analysere den forventede virkning af aftalen med Ryanair på FLG og tage højde for alle relevante forhold vedrørende den pågældende foranstaltning.

66

| (295) | Retten erklærede i dommen i Stardust Marine-sagen følgende: »[...] ved bedømmelsen af, om en stat har iagttaget en handlemåde, som en fornuftig investor ville have fulgt under markedsøkonomiske vilkår, og af, om statens handlemåde er økonomisk rationel, skal der foretages en vurdering af situationen, som den var på det tidspunkt, da de finansielle støtteforanstaltninger blev truffet, hvorved der ikke må tages hensyn til omstændighederne, som de har udviklet sig sidenhen« (67). |
| --- | --- |

(295)

Retten erklærede i dommen i Stardust Marine-sagen følgende: »[...] ved bedømmelsen af, om en stat har iagttaget en handlemåde, som en fornuftig investor ville have fulgt under markedsøkonomiske vilkår, og af, om statens handlemåde er økonomisk rationel, skal der foretages en vurdering af situationen, som den var på det tidspunkt, da de finansielle støtteforanstaltninger blev truffet, hvorved der ikke må tages hensyn til omstændighederne, som de har udviklet sig sidenhen« (67).

67

| (296) | For at kunne anvende undersøgelsen om det markedsøkonomiske investorprincip skal Kommissionen gå tilbage til tidspunktet for aftalens indgåelse. Kommissionen skal således basere sin vurdering på de oplysninger og forudsætninger, som FLG havde til rådighed, da aftalen blev indgået. |
| --- | --- |

(296)

For at kunne anvende undersøgelsen om det markedsøkonomiske investorprincip skal Kommissionen gå tilbage til tidspunktet for aftalens indgåelse. Kommissionen skal således basere sin vurdering på de oplysninger og forudsætninger, som FLG havde til rådighed, da aftalen blev indgået.

7.4.2.   
  Anvendelse af det markedsøkonomiske investorprincip på aftalen fra 2000

Anvendelse af det markedsøkonomiske investorprincip på aftalen fra 2000

7.4.2.1.   Indledende bemærkninger

Indledende bemærkninger

| (297) | Kommissionen bemærker, at Air Berlin fremførte, at aftalerne mellem Ryanair og Lübeck lufthavn ikke var rentable, fordi FLG's underskud fortsat steg (jf. tabel 8) efter Ryanairs ankomst. Eftersom Ryanair og Wizz Air var de eneste luftfartsselskaber med regelmæssige flyvninger fra lufthavnen, konkluderede Air Berlin, at FLG's underskud måtte tilskrives disse luftfartsselskaber. |
| --- | --- |

(297)

Kommissionen bemærker, at Air Berlin fremførte, at aftalerne mellem Ryanair og Lübeck lufthavn ikke var rentable, fordi FLG's underskud fortsat steg (jf. tabel 8) efter Ryanairs ankomst. Eftersom Ryanair og Wizz Air var de eneste luftfartsselskaber med regelmæssige flyvninger fra lufthavnen, konkluderede Air Berlin, at FLG's underskud måtte tilskrives disse luftfartsselskaber.

| (298) | Kommissionen bemærker, at selv om der kan påvises en betydelig sammenhæng mellem antallet af Ryanairs passagerer i Lübeck lufthavn og FLG's tab, betyder en sådan sammenhæng ikke nødvendigvis, at tabene stammer fra Ryanairs operationer i Lübeck lufthavn. Tyskland anførte, at mere end [...] % af tabene mellem 2000 og 2005 stammede fra investeringer, der var nødvendige for at tilpasse lufthavnen til det øgede passagertal. Disse investeringer var nødvendige for at øge lufthavnens værdi i tilfælde af den planlagte privatisering og for at gøre lufthavnen klar til at tiltrække ethvert luftfartsselskab. |
| --- | --- |

(298)

Kommissionen bemærker, at selv om der kan påvises en betydelig sammenhæng mellem antallet af Ryanairs passagerer i Lübeck lufthavn og FLG's tab, betyder en sådan sammenhæng ikke nødvendigvis, at tabene stammer fra Ryanairs operationer i Lübeck lufthavn. Tyskland anførte, at mere end [...] % af tabene mellem 2000 og 2005 stammede fra investeringer, der var nødvendige for at tilpasse lufthavnen til det øgede passagertal. Disse investeringer var nødvendige for at øge lufthavnens værdi i tilfælde af den planlagte privatisering og for at gøre lufthavnen klar til at tiltrække ethvert luftfartsselskab.

| (299) | Derudover minder Kommissionen om, at undersøgelsen af, om det markedsøkonomiske princip er overholdt, er baseret på en forhåndsvurdering. I henhold til Domstolens retspraksis skal formålet med en privat markedsaktørs foranstaltninger, der anvendes til at vurdere en offentlig aktørs foranstaltninger, ikke nødvendigvis være at skabe overskud på kort sigt, men de kan være styret af udsigt til overskud på lang sigt (68). Selv om en lufthavn har underskud i løbet af den periode, hvor Ryanair benytter den, er det stadig muligt, at en aftale med et luftfartsselskab i en forudgående situation i stigende grad er rentabel for lufthavnen. |
| --- | --- |

(299)

Derudover minder Kommissionen om, at undersøgelsen af, om det markedsøkonomiske princip er overholdt, er baseret på en forhåndsvurdering. I henhold til Domstolens retspraksis skal formålet med en privat markedsaktørs foranstaltninger, der anvendes til at vurdere en offentlig aktørs foranstaltninger, ikke nødvendigvis være at skabe overskud på kort sigt, men de kan være styret af udsigt til overskud på lang sigt (68). Selv om en lufthavn har underskud i løbet af den periode, hvor Ryanair benytter den, er det stadig muligt, at en aftale med et luftfartsselskab i en forudgående situation i stigende grad er rentabel for lufthavnen.

68

| (300) | Som en sidste bemærkning nævner Kommissionen, at Ecorys i forbindelse med den foreliggende undersøgelse blev bedt om at udarbejde en rapport om rentabiliteten af aftalen af 2000 mellem FLG og Ryanair (69). Rapporten var dog baseret på en metode for de samlede omkostninger og ikke på en metode for stigende omkostninger, og vil derfor ikke blive taget i betragtning. |
| --- | --- |

(300)

Som en sidste bemærkning nævner Kommissionen, at Ecorys i forbindelse med den foreliggende undersøgelse blev bedt om at udarbejde en rapport om rentabiliteten af aftalen af 2000 mellem FLG og Ryanair (69). Rapporten var dog baseret på en metode for de samlede omkostninger og ikke på en metode for stigende omkostninger, og vil derfor ikke blive taget i betragtning.

69

7.4.2.2.   Vurdering af ekstraomkostninger og -indtægter

Vurdering af ekstraomkostninger og -indtægter

| (301) | En markedsøkonomisk aktør ville ved en vurdering af den pågældende aftale have valgt datoen for aftalens underskrivelse som startdato, dvs. den 29. maj 2000. Som slutdato ville en markedsøkonomisk aktør have valgt udløbsdatoen for aftalen fra 2000, dvs. den 31. maj 2010. |
| --- | --- |

(301)

En markedsøkonomisk aktør ville ved en vurdering af den pågældende aftale have valgt datoen for aftalens underskrivelse som startdato, dvs. den 29. maj 2000. Som slutdato ville en markedsøkonomisk aktør have valgt udløbsdatoen for aftalen fra 2000, dvs. den 31. maj 2010.

| (302) | Med henblik på vurderingen af den omhandlede aftale og i betragtning af konklusionerne i betragtning 282 til 301 skal såvel eksistensen som størrelsen af den eventuelle støtte i denne aftale vurderes under hensyntagen til situationen på tidspunktet for dens indgåelse og nærmere bestemt under hensyntagen til de tilgængelige oplysninger og den forventelige udvikling på det pågældende tidspunkt. |
| --- | --- |

(302)

Med henblik på vurderingen af den omhandlede aftale og i betragtning af konklusionerne i betragtning 282 til 301 skal såvel eksistensen som størrelsen af den eventuelle støtte i denne aftale vurderes under hensyntagen til situationen på tidspunktet for dens indgåelse og nærmere bestemt under hensyntagen til de tilgængelige oplysninger og den forventelige udvikling på det pågældende tidspunkt.

| (303) | På tidspunktet for forhandlingen af aftalen forventede FLG, at Ryanairs forretning i Lübeck lufthavn ville føre til et øget passagertal og dermed øge indtægterne fra ikke-luftfartsrelaterede aktiviteter til en udvidelse af andre aktiviteter end luftfart, samt at den ville tiltrække flere luftfartsselskaber. Selv om FLG havde underskud i årene før aftalen, var der en forventning om, at Ryanairs forretninger i lufthavnen ville føre til et moderat overskud på mellemlang til lang sigt. |
| --- | --- |

(303)

På tidspunktet for forhandlingen af aftalen forventede FLG, at Ryanairs forretning i Lübeck lufthavn ville føre til et øget passagertal og dermed øge indtægterne fra ikke-luftfartsrelaterede aktiviteter til en udvidelse af andre aktiviteter end luftfart, samt at den ville tiltrække flere luftfartsselskaber. Selv om FLG havde underskud i årene før aftalen, var der en forventning om, at Ryanairs forretninger i lufthavnen ville føre til et moderat overskud på mellemlang til lang sigt.

| (304) | Tyskland leverede data om den forudgående forventede stigning i passagertal samt de forventede øgede omkostninger og indtægter både i et best case- og worst case-scenarie. |
| --- | --- |

(304)

Tyskland leverede data om den forudgående forventede stigning i passagertal samt de forventede øgede omkostninger og indtægter både i et best case- og worst case-scenarie.

| (305) | Øgede indtægter, som en privat investor med rimelighed kunne forvente fra aftalen omfatter:






  a) | øgede indtægter fra luftfartsaktiviteter fra passagerer og de landingsafgifter, som Ryanair betalte, samt |
| --- | --- | --- |

(305)

Øgede indtægter, som en privat investor med rimelighed kunne forvente fra aftalen omfatter:

a)

øgede indtægter fra luftfartsaktiviteter fra passagerer og de landingsafgifter, som Ryanair betalte, samt

| b) | ekstra indtægter fra ikke-luftfartsrelaterede aktiviteter, f.eks. parkering, franchise-forretninger eller butikker, der drives direkte. |
| --- | --- |

b)

ekstra indtægter fra ikke-luftfartsrelaterede aktiviteter, f.eks. parkering, franchise-forretninger eller butikker, der drives direkte.

| (306) | Under anvendelse af single till-princippet er det Kommissionens opfattelse, at der bør tages hensyn til indtægter fra såvel luftfart som andet end luftfart (70). |
| --- | --- |

(306)

Under anvendelse af single till-princippet er det Kommissionens opfattelse, at der bør tages hensyn til indtægter fra såvel luftfart som andet end luftfart (70).

70

| (307) | Tyskland gjorde gældende, at lufthavnen på basis af afgifterne i aftalen af 2000 forventede, at de gennemsnitlige indtægter fra luftfart ville udgøre [...] EUR pr. passager. FLG vurderede, at indtægter fra ikke-luftfartsrelaterede aktiviteter ville udgøre [...] % af indtægterne fra luftfartsaktiviteter. |
| --- | --- |

(307)

Tyskland gjorde gældende, at lufthavnen på basis af afgifterne i aftalen af 2000 forventede, at de gennemsnitlige indtægter fra luftfart ville udgøre [...] EUR pr. passager. FLG vurderede, at indtægter fra ikke-luftfartsrelaterede aktiviteter ville udgøre [...] % af indtægterne fra luftfartsaktiviteter.

| (308) | Øgede omkostninger, som en privat investor med rimelighed kunne forvente fra aftalen, omfatter:






  a) | højere driftsomkostninger som en direkte følge af Ryanair-aftalen |
| --- | --- | --- |

(308)

Øgede omkostninger, som en privat investor med rimelighed kunne forvente fra aftalen, omfatter:

a)

højere driftsomkostninger som en direkte følge af Ryanair-aftalen

| b) | udgifter til markedsføringsydelser |
| --- | --- |

b)

udgifter til markedsføringsydelser

| c) | investeringsomkostninger direkte forbundet med Ryanair-aftalen. |
| --- | --- |

c)

investeringsomkostninger direkte forbundet med Ryanair-aftalen.

| (309) | Tyskland fremførte, at det var nødvendigt at øge antallet af medarbejdere i FLG for at håndtere det forventede antal passagerer. FLG forventede ekstra drifts- og personaleomkostninger på [...] EUR pr. passager. |
| --- | --- |

(309)

Tyskland fremførte, at det var nødvendigt at øge antallet af medarbejdere i FLG for at håndtere det forventede antal passagerer. FLG forventede ekstra drifts- og personaleomkostninger på [...] EUR pr. passager.

| (310) | Baseret på aftalen af 2000 forventede FLG øgede markedsføringsomkostninger for perioden 2000-2012 på [...] EUR i best case- og på [...] EUR i worst case-scenariet. |
| --- | --- |

(310)

Baseret på aftalen af 2000 forventede FLG øgede markedsføringsomkostninger for perioden 2000-2012 på [...] EUR i best case- og på [...] EUR i worst case-scenariet.

| (311) | Hvad angår investeringsomkostninger, nævnte Tyskland, at infrastrukturen i lufthavnen allerede eksisterede forud for aftalen med Ryanair, og at Ryanairs oprindeligt planlagte aktiviteter i Lübeck lufthavn ikke krævede ekstra investeringer i infrastruktur. |
| --- | --- |

(311)

Hvad angår investeringsomkostninger, nævnte Tyskland, at infrastrukturen i lufthavnen allerede eksisterede forud for aftalen med Ryanair, og at Ryanairs oprindeligt planlagte aktiviteter i Lübeck lufthavn ikke krævede ekstra investeringer i infrastruktur.

| (312) | Tyskland fremsendte følgende indtægter og driftsomkostninger for best case- (tabel 11) og worst case-scenariet (tabel 12):

  Tabel 11


  Omkostninger og indtægter i best case-scenariet










  År | Passagerer | Indtægter fra luftfartsaktiviteter | Indtægter fra andre aktiviteter end luftfart | Driftsomkostninger |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2000 | [...] | [...] | [...] | [...] |
| 2001 | [...] | [...] | [...] | [...] |
| 2002 | [...] | [...] | [...] | [...] |
| 2003 | [...] | [...] | [...] | [...] |
| 2004 | [...] | [...] | [...] | [...] |
| 2005 | [...] | [...] | [...] | [...] |
| 2006 | [...] | [...] | [...] | [...] |
| 2007 | [...] | [...] | [...] | [...] |
| 2008 | [...] | [...] | [...] | [...] |
| 2009 | [...] | [...] | [...] | [...] |
| 2010 | [...] | [...] | [...] | [...] |
| 2011 | [...] | [...] | [...] | [...] |
| 2012 | [...] | [...] | [...] | [...] |
| I alt | [...] | [...] | [...] | [...] |

(312)

Tyskland fremsendte følgende indtægter og driftsomkostninger for best case- (tabel 11) og worst case-scenariet (tabel 12):

Tabel 11

Tabel 11

Omkostninger og indtægter i best case-scenariet

Omkostninger og indtægter i best case-scenariet

År

Passagerer

Indtægter fra luftfartsaktiviteter

Indtægter fra andre aktiviteter end luftfart

Driftsomkostninger

2000

[...]

[...]

[...]

[...]

2001

[...]

[...]

[...]

[...]

2002

[...]

[...]

[...]

[...]

2003

[...]

[...]

[...]

[...]

2004

[...]

[...]

[...]

[...]

2005

[...]

[...]

[...]

[...]

2006

[...]

[...]

[...]

[...]

2007

[...]

[...]

[...]

[...]

2008

[...]

[...]

[...]

[...]

2009

[...]

[...]

[...]

[...]

2010

[...]

[...]

[...]

[...]

2011

[...]

[...]

[...]

[...]

2012

[...]

[...]

[...]

[...]

I alt

I alt

[...]

[...]

[...]

[...]

[...]

[...]

[...]

[...]

Tabel 12

Tabel 12

Omkostninger og indtægter i worst case-scenariet

Omkostninger og indtægter i worst case-scenariet

| År | Passagerer | Indtægter fra luftfartsaktiviteter | Indtægter fra andre aktiviteter end luftfart | Driftsomkostninger |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2000 | [...] | [...] | [...] | [...] |
| 2001 | [...] | [...] | [...] | [...] |
| 2002 | [...] | [...] | [...] | [...] |
| 2003 | [...] | [...] | [...] | [...] |
| 2004 | [...] | [...] | [...] | [...] |
| 2005 | [...] | [...] | [...] | [...] |
| 2006 | [...] | [...] | [...] | [...] |
| 2007 | [...] | [...] | [...] | [...] |
| 2008 | [...] | [...] | [...] | [...] |
| 2009 | [...] | [...] | [...] | [...] |
| 2010 | [...] | [...] | [...] | [...] |
| 2011 | [...] | [...] | [...] | [...] |
| 2012 | [...] | [...] | [...] | [...] |
| I alt | [...] | [...] | [...] | [...] |

År

Passagerer

Indtægter fra luftfartsaktiviteter

Indtægter fra andre aktiviteter end luftfart

Driftsomkostninger

2000

[...]

[...]

[...]

[...]

2001

[...]

[...]

[...]

[...]

2002

[...]

[...]

[...]

[...]

2003

[...]

[...]

[...]

[...]

2004

[...]

[...]

[...]

[...]

2005

[...]

[...]

[...]

[...]

2006

[...]

[...]

[...]

[...]

2007

[...]

[...]

[...]

[...]

2008

[...]

[...]

[...]

[...]

2009

[...]

[...]

[...]

[...]

2010

[...]

[...]

[...]

[...]

2011

[...]

[...]

[...]

[...]

2012

[...]

[...]

[...]

[...]

I alt

I alt

[...]

[...]

[...]

[...]

[...]

[...]

[...]

[...]

| (313) | FLG skønnede positive finansielle virkninger af aftalen af 2000 med Ryanair. I den forbindelse indeholder tabel 13 en oversigt over indtægterne fra luftfartsaktiviteter og andre aktiviteter samt omkostninger, der direkte kan tilskrives Ryanairs drift i lufthavnen og markedsføringsomkostninger.

  Tabel 13


  Forudgående rentabilitetsvurdering








  Rentabilitetsvurdering | Best case (EUR) | Worst case (EUR) |
| --- | --- | --- | --- |
| indtægter fra luftfartsaktiviteter | [...] | [...] |
| indtægter fra andre aktiviteter end luftfart | [...] | [...] |
| driftsomkostninger | [...] | [...] |
| markedsføringsomkostninger | [...] | [...] |
| I alt | [...] | [...] |

(313)

FLG skønnede positive finansielle virkninger af aftalen af 2000 med Ryanair. I den forbindelse indeholder tabel 13 en oversigt over indtægterne fra luftfartsaktiviteter og andre aktiviteter samt omkostninger, der direkte kan tilskrives Ryanairs drift i lufthavnen og markedsføringsomkostninger.

Tabel 13

Tabel 13

Forudgående rentabilitetsvurdering

Forudgående rentabilitetsvurdering

Rentabilitetsvurdering

Best case (EUR)

Worst case (EUR)

indtægter fra luftfartsaktiviteter

[...]

[...]

indtægter fra andre aktiviteter end luftfart

[...]

[...]

driftsomkostninger

[...]

[...]

markedsføringsomkostninger

[...]

[...]

I alt

I alt

[...]

[...]

[...]

[...]

| (314) | I best case-scenariet afrundede Tyskland passagertallet til [...], hvilket giver indtægter fra luftfart på [...] EUR. I worst case-scenariet forventedes [...] passagerer i alt, hvilket giver indtægter fra luftfart på [...] EUR. Eftersom indtægter fra ikke-luftfartsrelaterede aktiviteter forventedes at være på [...] % af indtægterne fra luftfart, blev disse indtægter beregnet til [...] EUR i best case- og [...] EUR i worst case-scenariet. De samlede driftsomkostninger blev beregnet til [...] EUR i best case- og [...] EUR i worst case-scenariet. Markedsføringsomkostningerne blev ikke beregnet pr. passager, men blev skønnet til i alt at udgøre [...] EUR i best case- og [...] EUR i worst case-scenariet. |
| --- | --- |

(314)

I best case-scenariet afrundede Tyskland passagertallet til [...], hvilket giver indtægter fra luftfart på [...] EUR. I worst case-scenariet forventedes [...] passagerer i alt, hvilket giver indtægter fra luftfart på [...] EUR. Eftersom indtægter fra ikke-luftfartsrelaterede aktiviteter forventedes at være på [...] % af indtægterne fra luftfart, blev disse indtægter beregnet til [...] EUR i best case- og [...] EUR i worst case-scenariet. De samlede driftsomkostninger blev beregnet til [...] EUR i best case- og [...] EUR i worst case-scenariet. Markedsføringsomkostningerne blev ikke beregnet pr. passager, men blev skønnet til i alt at udgøre [...] EUR i best case- og [...] EUR i worst case-scenariet.

| (315) | Tabel 13 viser indtægter, at indtægterne fra aftalen af 2000 skønnedes at overstige omkostningerne og give et årligt overskud på [...] EUR best case- og [...] EUR i worst case-scenariet. |
| --- | --- |

(315)

Tabel 13 viser indtægter, at indtægterne fra aftalen af 2000 skønnedes at overstige omkostningerne og give et årligt overskud på [...] EUR best case- og [...] EUR i worst case-scenariet.

| (316) | Kommissionen konkluderer at Tysklands metode er forsvarlig. De anslåede gennemsnitlige indtægter fra luftfartsaktiviteter var baseret på vilkårene i aftalen af 2000 med Ryanair. Indtægterne fra andre aktiviteter end luftfart blev anslået til [...] % af indtægterne fra luftfartsaktiviteter, hvilket synes at være i overensstemmelse med de generelle forventninger, hvad angår indtægter fra ikke-luftfartsrelaterede aktiviteter i andre lufthavne (jf. tabel 6). Antagelsen om, at antallet af medarbejdere skulle forøges i takt med stigningen i passagertallet, synes også at være rimelig. |
| --- | --- |

(316)

Kommissionen konkluderer at Tysklands metode er forsvarlig. De anslåede gennemsnitlige indtægter fra luftfartsaktiviteter var baseret på vilkårene i aftalen af 2000 med Ryanair. Indtægterne fra andre aktiviteter end luftfart blev anslået til [...] % af indtægterne fra luftfartsaktiviteter, hvilket synes at være i overensstemmelse med de generelle forventninger, hvad angår indtægter fra ikke-luftfartsrelaterede aktiviteter i andre lufthavne (jf. tabel 6). Antagelsen om, at antallet af medarbejdere skulle forøges i takt med stigningen i passagertallet, synes også at være rimelig.

| (317) | Kommissionen bemærker, at investeringer i forbindelse med udvidelsen af Lübeck lufthavn ikke specifikt var møntet på Ryanair, men at de potentielt kunne udnyttes af andre luftfartsselskaber. Dette indikerer, at investeringsomkostninger ikke behøvede at blive medregnet i de øgede omkostninger ved aftalen med Ryanair. I den forbindelse bemærker Kommissionen, at Tyskland understregede, at FLG løbende forsøgte at tiltrække andre luftfartsselskaber, og at dette forsøg lykkedes ved at tiltrække andre luftfartsselskaber (såsom Wizz Air). Derudover havde Lübeck lufthavn ifølge Tyskland i flere år ikke haft held til at indlede forhandlinger om en aftale med Air Berlin. |
| --- | --- |

(317)

Kommissionen bemærker, at investeringer i forbindelse med udvidelsen af Lübeck lufthavn ikke specifikt var møntet på Ryanair, men at de potentielt kunne udnyttes af andre luftfartsselskaber. Dette indikerer, at investeringsomkostninger ikke behøvede at blive medregnet i de øgede omkostninger ved aftalen med Ryanair. I den forbindelse bemærker Kommissionen, at Tyskland understregede, at FLG løbende forsøgte at tiltrække andre luftfartsselskaber, og at dette forsøg lykkedes ved at tiltrække andre luftfartsselskaber (såsom Wizz Air). Derudover havde Lübeck lufthavn ifølge Tyskland i flere år ikke haft held til at indlede forhandlinger om en aftale med Air Berlin.

| (318) | Med henblik på at gennemføre en privatisering af Lübeck lufthavn var det ifølge Tyskland nødvendigt at øge passagertallet betydeligt. Kommissionen accepterer, at der blev foretaget investeringer for at forberede Lübeck lufthavn til flere passagerer (71). |
| --- | --- |

(318)

Med henblik på at gennemføre en privatisering af Lübeck lufthavn var det ifølge Tyskland nødvendigt at øge passagertallet betydeligt. Kommissionen accepterer, at der blev foretaget investeringer for at forberede Lübeck lufthavn til flere passagerer (71).

71

| (319) | Kommission betragtning 88 og 89 en bemærker desuden, at aftalen af 2000 ikke indeholdt krav om, at FLG foretog nogen investeringer (72). FLG kunne have opfyldt sine forpligtelser i henhold til aftalen uden at investere i en udvidelse af lufthavnen. |
| --- | --- |

(319)

Kommission betragtning 88 og 89 en bemærker desuden, at aftalen af 2000 ikke indeholdt krav om, at FLG foretog nogen investeringer (72). FLG kunne have opfyldt sine forpligtelser i henhold til aftalen uden at investere i en udvidelse af lufthavnen.

72

| (320) | På denne baggrund konkluderer Kommissionen, at Tysklands metode med ikke at tilskrive investeringerne foretaget i Lübeck lufthavn til aftalen af 2010 med Ryanair er rimelig. |
| --- | --- |

(320)

På denne baggrund konkluderer Kommissionen, at Tysklands metode med ikke at tilskrive investeringerne foretaget i Lübeck lufthavn til aftalen af 2010 med Ryanair er rimelig.

| (321) | Efter at have analyseret oplysningerne fra Tyskland er Kommissionen imidlertid uenig i et forhold af analysen, som den således ændrer. I 2000-aftalen er 30. maj 2010 fastsat som slutdato. Tyskland tog de øgede omkostninger og indtægter for 2011 og 2012 i betragtning ved beregningen af den gradvist stigende rentabilitet af 2000-aftalen. Kommissionen mener kun, at det er relevant at tage de gradvist stigende omkostninger og indtægter, der genereres i aftalens løbetid, i betragtning. I lyset af denne nødvendige ændring har Kommissionen foretaget sin egen analyse ved at benytte den af Tyskland fremsendte rentabilitetsanalyse direkte og ændre denne analyse, hvor det er nødvendigt, hvilket er opsummeret i tabel 14, 15 og 16:

  Tabel 14


  Omkostninger og indtægter i best case-scenariet










  År | Passagerer | Indtægter fra luftfartsaktiviteter | Indtægter fra andre aktiviteter end luftfart | Driftsomkostninger |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2000 | [...] | [...] | [...] | [...] |
| 2001 | [...] | [...] | [...] | [...] |
| 2002 | [...] | [...] | [...] | [...] |
| 2003 | [...] | [...] | [...] | [...] |
| 2004 | [...] | [...] | [...] | [...] |
| 2005 | [...] | [...] | [...] | [...] |
| 2006 | [...] | [...] | [...] | [...] |
| 2007 | [...] | [...] | [...] | [...] |
| 2008 | [...] | [...] | [...] | [...] |
| 2009 | [...] | [...] | [...] | [...] |
| 2010 | [...] | [...] | [...] | [...] |
| I alt | [...] | [...] | [...] | [...] |

(321)

Efter at have analyseret oplysningerne fra Tyskland er Kommissionen imidlertid uenig i et forhold af analysen, som den således ændrer. I 2000-aftalen er 30. maj 2010 fastsat som slutdato. Tyskland tog de øgede omkostninger og indtægter for 2011 og 2012 i betragtning ved beregningen af den gradvist stigende rentabilitet af 2000-aftalen. Kommissionen mener kun, at det er relevant at tage de gradvist stigende omkostninger og indtægter, der genereres i aftalens løbetid, i betragtning. I lyset af denne nødvendige ændring har Kommissionen foretaget sin egen analyse ved at benytte den af Tyskland fremsendte rentabilitetsanalyse direkte og ændre denne analyse, hvor det er nødvendigt, hvilket er opsummeret i tabel 14, 15 og 16:

Tabel 14

Tabel 14

Omkostninger og indtægter i best case-scenariet

Omkostninger og indtægter i best case-scenariet

År

Passagerer

Indtægter fra luftfartsaktiviteter

Indtægter fra andre aktiviteter end luftfart

Driftsomkostninger

2000

[...]

[...]

[...]

[...]

2001

[...]

[...]

[...]

[...]

2002

[...]

[...]

[...]

[...]

2003

[...]

[...]

[...]

[...]

2004

[...]

[...]

[...]

[...]

2005

[...]

[...]

[...]

[...]

2006

[...]

[...]

[...]

[...]

2007

[...]

[...]

[...]

[...]

2008

[...]

[...]

[...]

[...]

2009

[...]

[...]

[...]

[...]

2010

[...]

[...]

[...]

[...]

I alt

I alt

[...]

[...]

[...]

[...]

[...]

[...]

[...]

[...]

Tabel 15

Tabel 15

Omkostninger og indtægter i worst case-scenariet

Omkostninger og indtægter i worst case-scenariet

| År | Passagerer | Indtægter fra luftfartsaktiviteter | Indtægter fra andre aktiviteter end luftfart | Driftsomkostninger |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2000 | [...] | [...] | [...] | [...] |
| 2001 | [...] | [...] | [...] | [...] |
| 2002 | [...] | [...] | [...] | [...] |
| 2003 | [...] | [...] | [...] | [...] |
| 2004 | [...] | [...] | [...] | [...] |
| 2005 | [...] | [...] | [...] | [...] |
| 2006 | [...] | [...] | [...] | [...] |
| 2007 | [...] | [...] | [...] | [...] |
| 2008 | [...] | [...] | [...] | [...] |
| 2009 | [...] | [...] | [...] | [...] |
| 2010 | [...] | [...] | [...] | [...] |
| I alt | [...] | [...] | [...] | [...] |

År

Passagerer

Indtægter fra luftfartsaktiviteter

Indtægter fra andre aktiviteter end luftfart

Driftsomkostninger

2000

[...]

[...]

[...]

[...]

2001

[...]

[...]

[...]

[...]

2002

[...]

[...]

[...]

[...]

2003

[...]

[...]

[...]

[...]

2004

[...]

[...]

[...]

[...]

2005

[...]

[...]

[...]

[...]

2006

[...]

[...]

[...]

[...]

2007

[...]

[...]

[...]

[...]

2008

[...]

[...]

[...]

[...]

2009

[...]

[...]

[...]

[...]

2010

[...]

[...]

[...]

[...]

I alt

I alt

[...]

[...]

[...]

[...]

[...]

[...]

[...]

[...]

Tabel 16

Tabel 16

Forudgående rentabilitetsvurdering

Forudgående rentabilitetsvurdering

| Rentabilitetsvurdering | Best case (EUR) | Worst case (EUR) |
| --- | --- | --- |
| indtægter fra luftfartsaktiviteter | [...] | [...] |
| indtægter fra andre aktiviteter end luftfart | [...] | [...] |
| driftsomkostninger | [...] | [...] |
| markedsføringsomkostninger | [...] | [...] |
| I alt | [...] | [...] |

Rentabilitetsvurdering

Best case (EUR)

Worst case (EUR)

indtægter fra luftfartsaktiviteter

[...]

[...]

indtægter fra andre aktiviteter end luftfart

[...]

[...]

driftsomkostninger

[...]

[...]

markedsføringsomkostninger

[...]

[...]

I alt

I alt

[...]

[...]

[...]

[...]

| (322) | Kommissionen har fjernet de forventede indtægter og driftsomkostninger for 2011 og 2012, da 2000-aftalen forventedes at være udløbet allerede i disse år (jf. tabel 14 og 15). Kommissionen anvendte i stedet de for 2000-2010 forventede indtægter og driftsomkostninger, hvilket gav de i tabel 16 præsenterede indtægter og driftsomkostninger. Hvad angår markedsføringsomkostningerne, beregnede Kommissionen de gennemsnitlige markedsføringsomkostninger pr. passager, som kunne forventes i best case- og worst case-scenariet, på basis af de af Tyskland fremsendte oplysninger. Kommissionen gangede herefter de gennemsnitlige markedsføringsomkostninger pr. passager med antallet af passagerer, der kunne forventes for årene 2000-2010, hvilket resulterede i markedsføringsomkostninger på [...] EUR i best case- og [...] EUR i worst case-scenariet (jf. tabel 16). |
| --- | --- |

(322)

Kommissionen har fjernet de forventede indtægter og driftsomkostninger for 2011 og 2012, da 2000-aftalen forventedes at være udløbet allerede i disse år (jf. tabel 14 og 15). Kommissionen anvendte i stedet de for 2000-2010 forventede indtægter og driftsomkostninger, hvilket gav de i tabel 16 præsenterede indtægter og driftsomkostninger. Hvad angår markedsføringsomkostningerne, beregnede Kommissionen de gennemsnitlige markedsføringsomkostninger pr. passager, som kunne forventes i best case- og worst case-scenariet, på basis af de af Tyskland fremsendte oplysninger. Kommissionen gangede herefter de gennemsnitlige markedsføringsomkostninger pr. passager med antallet af passagerer, der kunne forventes for årene 2000-2010, hvilket resulterede i markedsføringsomkostninger på [...] EUR i best case- og [...] EUR i worst case-scenariet (jf. tabel 16).

| (323) | Mens forhåndsanalysen, der blev foretaget af FSG og fremlagt af Tyskland, ikke diskonterede de fremtidige betalinger til den dato, hvor kontrakten blev indgået, er det endelig klart af de fremlagte tal, at det forventedes, at kontrakten var rentabel. |
| --- | --- |

(323)

Mens forhåndsanalysen, der blev foretaget af FSG og fremlagt af Tyskland, ikke diskonterede de fremtidige betalinger til den dato, hvor kontrakten blev indgået, er det endelig klart af de fremlagte tal, at det forventedes, at kontrakten var rentabel.

| (324) | Ud over dataene fra Tyskland fremsendte Oxera en rentabilitetsanalyse af 2000-aftalen (73). Oxera anvendte resultatdata, dvs. data om de faktisk afholdte omkostninger og indtægter fra perioden forud for aftalen, hvor det var muligt, for at udlede vurderinger af FLG's forventninger på tidspunktet for aftalens underskrivelse. Oxera beregnede passagertal baseret på resultatdata frem til tidspunktet for aftalens underskrivelse. Indtægter fra luftfart og markedsføringsomkostninger var baseret på afgifter og betalinger i henhold til 2000-aftalen. Til beregning af indtægter og driftsomkostninger for andre aktiviteter end luftfart anvendte Oxera resultatdata fra perioden efter aftalens indgåelse. |
| --- | --- |

(324)

Ud over dataene fra Tyskland fremsendte Oxera en rentabilitetsanalyse af 2000-aftalen (73). Oxera anvendte resultatdata, dvs. data om de faktisk afholdte omkostninger og indtægter fra perioden forud for aftalen, hvor det var muligt, for at udlede vurderinger af FLG's forventninger på tidspunktet for aftalens underskrivelse. Oxera beregnede passagertal baseret på resultatdata frem til tidspunktet for aftalens underskrivelse. Indtægter fra luftfart og markedsføringsomkostninger var baseret på afgifter og betalinger i henhold til 2000-aftalen. Til beregning af indtægter og driftsomkostninger for andre aktiviteter end luftfart anvendte Oxera resultatdata fra perioden efter aftalens indgåelse.

73

| (325) | NNV for aftalen fra 2000 med Ryanair blev anslået til [...] EUR. Aftalen forventedes derfor at være rentabel. |
| --- | --- |

(325)

NNV for aftalen fra 2000 med Ryanair blev anslået til [...] EUR. Aftalen forventedes derfor at være rentabel.

| (326) | Oxera beregnede NNV uden at tilskrive investeringsomkostningerne til 2000-aftalen med Ryanair. Dette ligger på linje med Kommissionens konklusion (jf. betragtning 316 til 320) om, at investeringerne i Lübeck lufthavn ikke skulle tilskrives 2000-aftalen. |
| --- | --- |

(326)

Oxera beregnede NNV uden at tilskrive investeringsomkostningerne til 2000-aftalen med Ryanair. Dette ligger på linje med Kommissionens konklusion (jf. betragtning 316 til 320) om, at investeringerne i Lübeck lufthavn ikke skulle tilskrives 2000-aftalen.

| (327) | Kommissionen bemærker, at Oxera anvendte data, der var tilgængelige på forhånd, til beregning af passagertal, indtægter fra luftfart og markedsføringsafgifter, men at selskabet baserede sin vurdering af indtægter fra og driftsomkostninger for andre aktiviteter end luftfart på efterfølgende data. Oxera anførte, at det ikke havde adgang til efterfølgende prognoser for indtægter fra og driftsomkostninger for andre aktiviteter end luftfart. Kommissionen bemærker, at kun indtægter og omkostninger, som lufthavnen forventede at afholde på forhånd på tidspunktet for dens indgåelse af aftalen med det pågældende luftfartsselskab, kan indgå i vurderingen af, om en sådan aftale er i overensstemmelse med princippet om den markedsøkonomiske aktør. En vurdering, der delvist er baseret på efterfølgende data, kan imidlertid være med til at understøtte valideringen af de vurderinger, der er truffet for at fastslå de på forhånd forventede indtægter og omkostninger. De forudgående data, som er gendannet af Oxera vedrørende indtægter fra luftfart ([...] EUR) ligger i realiteten mellem FLG's på forhånd forventede indtægter fra luftfart, som er fremsendt af Tyskland, i best case- ([...] EUR) og worst case-scenariet ([...] EUR). De forudgående data, som Oxera har gendannet, vedrørende markedsføringsomkostninger ([...] EUR), er endda lavere end dem, der er fremsendt af Tyskland: FLG forventede på forhånd markedsføringsomkostninger på [...] EUR i best case- og [...] EUR i worst case-scenariet. Dette bekræfter, at FLG's forudgående forventninger var tilstrækkeligt konservative. |
| --- | --- |

(327)

Kommissionen bemærker, at Oxera anvendte data, der var tilgængelige på forhånd, til beregning af passagertal, indtægter fra luftfart og markedsføringsafgifter, men at selskabet baserede sin vurdering af indtægter fra og driftsomkostninger for andre aktiviteter end luftfart på efterfølgende data. Oxera anførte, at det ikke havde adgang til efterfølgende prognoser for indtægter fra og driftsomkostninger for andre aktiviteter end luftfart. Kommissionen bemærker, at kun indtægter og omkostninger, som lufthavnen forventede at afholde på forhånd på tidspunktet for dens indgåelse af aftalen med det pågældende luftfartsselskab, kan indgå i vurderingen af, om en sådan aftale er i overensstemmelse med princippet om den markedsøkonomiske aktør. En vurdering, der delvist er baseret på efterfølgende data, kan imidlertid være med til at understøtte valideringen af de vurderinger, der er truffet for at fastslå de på forhånd forventede indtægter og omkostninger. De forudgående data, som er gendannet af Oxera vedrørende indtægter fra luftfart ([...] EUR) ligger i realiteten mellem FLG's på forhånd forventede indtægter fra luftfart, som er fremsendt af Tyskland, i best case- ([...] EUR) og worst case-scenariet ([...] EUR). De forudgående data, som Oxera har gendannet, vedrørende markedsføringsomkostninger ([...] EUR), er endda lavere end dem, der er fremsendt af Tyskland: FLG forventede på forhånd markedsføringsomkostninger på [...] EUR i best case- og [...] EUR i worst case-scenariet. Dette bekræfter, at FLG's forudgående forventninger var tilstrækkeligt konservative.

7.4.3.   
  Konklusion

Konklusion

| (328) | Oplysningerne fra Tyskland tyder på, at FLG kunne have forventet et positivt stigende afkast af 2000-aftalen. De vurderinger, som forventningen var baseret på, synes at være rimelige. Dette understøttes af, at den forventede stigning i passagertallet blev overgået af den reelle vækst i årene 2000-2005. Begrænsningerne i stigningen i passagertallet skyldes i vid udstrækning, at det ikke var muligt at opnå byggetilladelsen og udvide lufthavnen, hvilket ikke var muligt at forudse, da 2000-aftalen blev indgået. FLG's forventninger understøttes af den af Oxera gennemførte undersøgelse. |
| --- | --- |

(328)

Oplysningerne fra Tyskland tyder på, at FLG kunne have forventet et positivt stigende afkast af 2000-aftalen. De vurderinger, som forventningen var baseret på, synes at være rimelige. Dette understøttes af, at den forventede stigning i passagertallet blev overgået af den reelle vækst i årene 2000-2005. Begrænsningerne i stigningen i passagertallet skyldes i vid udstrækning, at det ikke var muligt at opnå byggetilladelsen og udvide lufthavnen, hvilket ikke var muligt at forudse, da 2000-aftalen blev indgået. FLG's forventninger understøttes af den af Oxera gennemførte undersøgelse.

| (329) | Det kunne derfor med rimelighed forventes, at FLG opnåede et stigende afkast for 2000-aftalen med Ryanair. Det følger heraf, at en markedsøkonomisk aktør ville have indgået aftalen, fordi den gradvist, ud fra en forudgående vurdering, ville bidrage til lufthavnens overskud. Ligeledes kan 2000-aftalen på baggrund af det klart positive bidrag også anses for at være den del af gennemførelsen af en overordnet strategi, der i det mindste på lang sigt ville sikre rentabilitet. |
| --- | --- |

(329)

Det kunne derfor med rimelighed forventes, at FLG opnåede et stigende afkast for 2000-aftalen med Ryanair. Det følger heraf, at en markedsøkonomisk aktør ville have indgået aftalen, fordi den gradvist, ud fra en forudgående vurdering, ville bidrage til lufthavnens overskud. Ligeledes kan 2000-aftalen på baggrund af det klart positive bidrag også anses for at være den del af gennemførelsen af en overordnet strategi, der i det mindste på lang sigt ville sikre rentabilitet.

| (330) | 2000-aftalen mellem FLG og Ryanair giver således ikke Ryanair nogen økonomisk fordel, som Ryanair ikke ville have opnået på normale markedsvilkår. Den udgør derfor ikke statsstøtte, jf. traktatens artikel 107, stk. 1. Denne konklusion berører ikke vurderingen af, om 2010-aftalerne omfattede statsstøtte til Ryanair. |
| --- | --- |

(330)

2000-aftalen mellem FLG og Ryanair giver således ikke Ryanair nogen økonomisk fordel, som Ryanair ikke ville have opnået på normale markedsvilkår. Den udgør derfor ikke statsstøtte, jf. traktatens artikel 107, stk. 1. Denne konklusion berører ikke vurderingen af, om 2010-aftalerne omfattede statsstøtte til Ryanair.

7.5.   AFGIFTER FOR AFISNING AF FLY

AFGIFTER FOR AFISNING AF FLY

7.5.1.   
  Selektivitet

Selektivitet

| (331) | For at en statslig foranstaltning skal være omfattet af artikel 107, stk. 1, i TEUF, skal den begunstige »visse virksomheder eller visse produktioner«. Derfor er kun foranstaltninger, der begunstiger virksomheder, og som giver en fordel på en selektiv måde, omfattet af begrebet statsstøtte. |
| --- | --- |

(331)

For at en statslig foranstaltning skal være omfattet af artikel 107, stk. 1, i TEUF, skal den begunstige »visse virksomheder eller visse produktioner«. Derfor er kun foranstaltninger, der begunstiger virksomheder, og som giver en fordel på en selektiv måde, omfattet af begrebet statsstøtte.

| (332) | I henhold til de europæiske domstoles retspraksis skal der tages stilling til, om en statslig foranstaltning som led i en bestemt retlig ordning (»referenceordningen«) kan begunstige »visse virksomheder eller visse produktioner« i forhold til andre virksomheder, der under hensyntagen til det formål, der forfølges med den pågældende foranstaltning, befinder sig i en tilsvarende faktisk og retlig situation. En foranstaltning, som skelner mellem virksomheder i en sammenlignelig situation, ville være umiddelbart selektiv. Hvis en foranstaltning, der umiddelbart er selektiv, er begrundet i systemets karakter eller opbygning, vil den ikke blive anset for selektiv og dermed ikke være omfattet af artikel 107, stk. 1, i TEUF (74). |
| --- | --- |

(332)

I henhold til de europæiske domstoles retspraksis skal der tages stilling til, om en statslig foranstaltning som led i en bestemt retlig ordning (»referenceordningen«) kan begunstige »visse virksomheder eller visse produktioner« i forhold til andre virksomheder, der under hensyntagen til det formål, der forfølges med den pågældende foranstaltning, befinder sig i en tilsvarende faktisk og retlig situation. En foranstaltning, som skelner mellem virksomheder i en sammenlignelig situation, ville være umiddelbart selektiv. Hvis en foranstaltning, der umiddelbart er selektiv, er begrundet i systemets karakter eller opbygning, vil den ikke blive anset for selektiv og dermed ikke være omfattet af artikel 107, stk. 1, i TEUF (74).

74

| (333) | Kommissionen skal derfor foretage en analyse i tre trin: Først skal referenceordningen fastlægges. Dernæst bør det fastlægges, om en bestemt foranstaltning afviger fra systemet, i det omfang den skelner mellem økonomiske aktører, som i lyset af systemets iboende formål er i en sammenlignelig faktisk og retlig situation. Hvis der forekommer en sådan afvigelse (og foranstaltningen derfor umiddelbart er selektiv), vil det i analysens tredje etape skulle fastslås, om afvigelsen er retfærdiggjort af ordningens karakter eller opbygning. |
| --- | --- |

(333)

Kommissionen skal derfor foretage en analyse i tre trin: Først skal referenceordningen fastlægges. Dernæst bør det fastlægges, om en bestemt foranstaltning afviger fra systemet, i det omfang den skelner mellem økonomiske aktører, som i lyset af systemets iboende formål er i en sammenlignelig faktisk og retlig situation. Hvis der forekommer en sådan afvigelse (og foranstaltningen derfor umiddelbart er selektiv), vil det i analysens tredje etape skulle fastslås, om afvigelsen er retfærdiggjort af ordningens karakter eller opbygning.

| (334) | I denne sag indledte Kommissionen den formelle undersøgelsesprocedure i forbindelse med afgifter for afisning af fly. |
| --- | --- |

(334)

I denne sag indledte Kommissionen den formelle undersøgelsesprocedure i forbindelse med afgifter for afisning af fly.

| (335) | Først skal Kommissionen fastslå den referenceordning, som afgifterne for afisning af fly skal vurderes i henhold til. I denne sammenhæng bemærker Kommissionen, at afgifterne for afisning af fly i lufthavnen er fastlagt i en særlig afgiftsordning. En sådan ordning om særlige afgifter er ikke en del af den overordnede afgiftsordning for brug af infrastruktur, men den særlige afgiftsordning har visse træk til fælles med den almindelige afgiftsordning: den særlige afgiftsordning fastsætter priser for visse ydelser, der leveres af lufthavnen til luftfartsselskaber og priser for materiel, der er nødvendigt til disse ydelser. Den gælder for alle luftfartsselskaber, der benytter lufthavnen. Den justeres med få års mellemrum for at tage højde for ændringer i omkostninger for de særlige ydelser. Lufthavnen alene har kompetence til at udarbejde den særlige afgiftsordning. |
| --- | --- |

(335)

Først skal Kommissionen fastslå den referenceordning, som afgifterne for afisning af fly skal vurderes i henhold til. I denne sammenhæng bemærker Kommissionen, at afgifterne for afisning af fly i lufthavnen er fastlagt i en særlig afgiftsordning. En sådan ordning om særlige afgifter er ikke en del af den overordnede afgiftsordning for brug af infrastruktur, men den særlige afgiftsordning har visse træk til fælles med den almindelige afgiftsordning: den særlige afgiftsordning fastsætter priser for visse ydelser, der leveres af lufthavnen til luftfartsselskaber og priser for materiel, der er nødvendigt til disse ydelser. Den gælder for alle luftfartsselskaber, der benytter lufthavnen. Den justeres med få års mellemrum for at tage højde for ændringer i omkostninger for de særlige ydelser. Lufthavnen alene har kompetence til at udarbejde den særlige afgiftsordning.

| (336) | I Lübeck-dommen fastslog Domstolen, at afgiftsordningen for 2006 for Lübeck lufthavn skulle benyttes som referenceordning (75). I lyset af lighederne mellem den almindelige afgiftsordning og den særlige afgiftsordning konkluderer Kommissionen, at den særlige afgiftsordning i Lübeck lufthavn skal betragtes som den referenceramme, som afgifterne for afisning af fly i Lübeck lufthavn skal holdes op imod. |
| --- | --- |

(336)

I Lübeck-dommen fastslog Domstolen, at afgiftsordningen for 2006 for Lübeck lufthavn skulle benyttes som referenceordning (75). I lyset af lighederne mellem den almindelige afgiftsordning og den særlige afgiftsordning konkluderer Kommissionen, at den særlige afgiftsordning i Lübeck lufthavn skal betragtes som den referenceramme, som afgifterne for afisning af fly i Lübeck lufthavn skal holdes op imod.

75

| (337) | For det andet skal Kommissionen vurdere, om den særlige afgiftsordning skelner mellem økonomiske aktører, der er i en lignende faktisk og juridisk situation. Kommissionen bemærker, at den særlige afgiftsordning gælder for alle luftfartsselskaber, der benytter Lübeck lufthavn. Når tjenesterne for afisning af fly benyttes, skelner den særlige afgiftsordning ikke mellem forskellige luftfartsselskaber. Alle fly, der afises i Lübeck lufthavn, pålægges samme afgifter, der afhænger af flyets startvægt samt den mængde afisningsvæske og varmt vand, der benyttes. Afgifterne for afisning af fly i Lübeck lufthavn afviger således ikke fra referenceordningen, eftersom der ikke gøres forskel på de luftfartsselskaber, der benytter lufthavnen. Kommissionen konkluderer, at afgifterne for afisning umiddelbart ikke er selektive. |
| --- | --- |

(337)

For det andet skal Kommissionen vurdere, om den særlige afgiftsordning skelner mellem økonomiske aktører, der er i en lignende faktisk og juridisk situation. Kommissionen bemærker, at den særlige afgiftsordning gælder for alle luftfartsselskaber, der benytter Lübeck lufthavn. Når tjenesterne for afisning af fly benyttes, skelner den særlige afgiftsordning ikke mellem forskellige luftfartsselskaber. Alle fly, der afises i Lübeck lufthavn, pålægges samme afgifter, der afhænger af flyets startvægt samt den mængde afisningsvæske og varmt vand, der benyttes. Afgifterne for afisning af fly i Lübeck lufthavn afviger således ikke fra referenceordningen, eftersom der ikke gøres forskel på de luftfartsselskaber, der benytter lufthavnen. Kommissionen konkluderer, at afgifterne for afisning umiddelbart ikke er selektive.

| (338) | Eftersom afgifterne for afisning umiddelbart ikke er selektive, er der ikke behov for at vurdere, om sådanne afgifter er begrundet i arten eller den generelle afgiftsordning. |
| --- | --- |

(338)

Eftersom afgifterne for afisning umiddelbart ikke er selektive, er der ikke behov for at vurdere, om sådanne afgifter er begrundet i arten eller den generelle afgiftsordning.

7.5.2.   
  Konklusion

Konklusion

| (339) | Afgifterne for afisning af fly udgør således ikke statsstøtte som omhandlet i artikel 107, stk. 1, i TEUF. |
| --- | --- |

(339)

Afgifterne for afisning af fly udgør således ikke statsstøtte som omhandlet i artikel 107, stk. 1, i TEUF.

8.   KONKLUSION

KONKLUSION

| (340) | Kommissionen konkluderer, at det ikke er nødvendigt at træffe afgørelse om, hvorvidt potentiel statsstøtte til FLG udgør statsstøtte som omhandlet i artikel 107, stk. 1, i TEUF, eller hvorvidt en sådan statsstøtte kan erklæres forenelig. Den juridiske enhed FLG eksisterer ikke længere, og selskabets økonomiske aktivitet er ophørt. Selv om der var økonomisk kontinuitet mellem FLG og Yasmina, ville det derudover ikke længere være muligt at tilbagesøge støtten fra Yasmina, fordi selskabet er opløst, og aktiverne er blevet solgt ved en insolvensbehandling under retsligt tilsyn i overensstemmelse med tysk insolvensret. |
| --- | --- |

(340)

Kommissionen konkluderer, at det ikke er nødvendigt at træffe afgørelse om, hvorvidt potentiel statsstøtte til FLG udgør statsstøtte som omhandlet i artikel 107, stk. 1, i TEUF, eller hvorvidt en sådan statsstøtte kan erklæres forenelig. Den juridiske enhed FLG eksisterer ikke længere, og selskabets økonomiske aktivitet er ophørt. Selv om der var økonomisk kontinuitet mellem FLG og Yasmina, ville det derudover ikke længere være muligt at tilbagesøge støtten fra Yasmina, fordi selskabet er opløst, og aktiverne er blevet solgt ved en insolvensbehandling under retsligt tilsyn i overensstemmelse med tysk insolvensret.

| (341) | Salget af aktier i FLG til Infratil i 2005 gav ikke Infratil en fordel, da Hansestadt Lübeck optrådte som en markedsøkonomisk aktør ved salget af aktierne. Genforhandlingen af put-optionen i 2009 og overtagelsen af ekstra underskud, investeringer og andre omkostninger i henhold til tillægsaftalen af 2009 gav heller ikke Infratil nogen fordel. I denne forbindelse optrådte Hansestadt Lübeck også som en markedsøkonomisk aktør. |
| --- | --- |

(341)

Salget af aktier i FLG til Infratil i 2005 gav ikke Infratil en fordel, da Hansestadt Lübeck optrådte som en markedsøkonomisk aktør ved salget af aktierne. Genforhandlingen af put-optionen i 2009 og overtagelsen af ekstra underskud, investeringer og andre omkostninger i henhold til tillægsaftalen af 2009 gav heller ikke Infratil nogen fordel. I denne forbindelse optrådte Hansestadt Lübeck også som en markedsøkonomisk aktør.

| (342) | 2000-aftalen mellem FLG og Ryanair ville ud fra en forhåndsvurdering have bidraget til lufthavnens rentabilitet. En markedsøkonomisk aktør ville derfor have indgået aftalen, som ikke giver Ryanair nogen fordel. |
| --- | --- |

(342)

2000-aftalen mellem FLG og Ryanair ville ud fra en forhåndsvurdering have bidraget til lufthavnens rentabilitet. En markedsøkonomisk aktør ville derfor have indgået aftalen, som ikke giver Ryanair nogen fordel.

| (343) | Afgifterne for afisning af fly i lufthavnen synes ikke at være selektive — |
| --- | --- |

(343)

Afgifterne for afisning af fly i lufthavnen synes ikke at være selektive —

VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:

Artikel 1

Det er ikke nødvendigt at træffe afgørelse om, hvorvidt den potentielle statsstøtte til FLG udgør statsstøtte som omhandlet i artikel 107, stk. 1, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, eller hvorvidt en sådan statsstøtte kan erklæres forenelig med det indre marked, idet FLG's økonomiske aktiviteter er ophørt, og det ikke længere er muligt at tilbagesøge støtten.

Artikel 2

Salget af 90 % af aktierne i FLG til Infratil og betingelserne for put-optionen, der blev genforhandlet i 2009, udgør ikke statsstøtte som omhandlet i artikel 107, stk. 1, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde.

Artikel 3

Aftalen mellem Ryanair og Lübeck lufthavn fra 2000 udgør ikke statsstøtte som omhandlet i artikel 107, stk. 1, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde.

Artikel 4

Gebyrerne for afisning af fly udgør ikke statsstøtte som omhandlet i artikel 107, stk. 1, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde.

Artikel 5

Denne afgørelse er rettet til Forbundsrepublikken Tyskland.

Udfærdiget i Bruxelles, den 7. februar 2017.

På Kommissionens vegne

Margrethe VESTAGER

Medlem af Kommissionen

---

(1)  
  EUT C 287 af 29.11.2007, s. 27.

1

(2)  
  EUT C 295 af 7.12.2007, s. 29, og EUT C 241 af 10.8.2012, s. 56.

2

(3)  
  Infratil er et infrastrukturinvesteringsselskab med hovedsæde i New Zealand, som investerer i energisektoren, i lufthavne og i transportsektoren. Det ejede og drev navnlig følgende lufthavne: Wellington International airport, New Zealand; Glasgow Prestwick Airport og Kent International Airport, Det Forenede Kongerige. Det har i mellemtiden frasolgt sine investeringer i europæiske lufthavne.

3

Infratil

(4)  
  Ryanair er et irsk luftfartsselskab og medlem af European Low Fares Airlines Association. Luftfartsselskabets virksomhed er baseret på sekundære, regionale lufthavne. Luftfartsselskabet beflyver i øjeblikket omkring 160 europæiske destinationer. Ryanair har en homogen flåde, der består af 272 Boeing 737-800-fly med 189 sæder. Da beslutningen om at indlede proceduren blev truffet i 2007, udførte Ryanair 23 flyvninger om ugen fra Lübeck lufthavn til 5 europæiske destinationer: London-Stansted, Det Forenede Kongerige, Milano-Bergamo og Pisa, Italien, Palma de Mallorca, Spanien, og Stockholm-Skavsta, Sverige.

4

Ryanair

(5)  
  EUT C 287 af 29.11.2007, s. 27.

5

(6)  
  EUT C 295 af 7.12.2007, s. 29.

6

(7)  Schutzgemeinschaft gegen Fluglärm Lübeck und Umgebung Groß Grönau eV and Check-in Lübeck e.V.

7

(8)  Industrie- und Handelskammer zu Lübeck (IHK).

8

(9)  Peter C. Klanowski og Horst Conrad.

9

(10)  Rådets forordning (EF) nr. 659/1999 af 22. marts 1999 om fastlæggelse af regler for anvendelsen af artikel 108 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (EFT L 83 af 27.3.1999, s. 1).

10

(11)  Meddelelse fra Kommissionen — Retningslinjer for statsstøtte til lufthavne og luftfartsselskaber (EUT C 99 af 4.4.2014, s. 3).

11

(12)  
  EUT C 113 af 15.4.2014, s. 30.

12

(13)  Dette er en ikkestatslig organisation, der er registreret i henhold til bestemmelserne i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/35/EF af 26. maj 2003 om mulighed for offentlig deltagelse i forbindelse med udarbejdelse af visse planer og programmer på miljøområdet og om ændring af Rådets direktiv 85/337/EØF og 96/61/EF for så vidt angår offentlig deltagelse og adgang til klage og domstolsprøvelse (EUT L 156 af 25.6.2003, s. 17).

13

(14)  Forud for indledningen blev foranstaltningerne undersøgt i sag CP 31/2009 (SA.27585) og CP 162/2010 (SA.31149).

14

(15)  
  EUT C 241 af 10.8.2012, s. 56.

15

(16)  Den føderale sammenslutning af tyske kommercielle lufthavne (Bundesverband der deutschen Verkehrsflughäfen).

16

(17)  Yasmina var et 100 %-ejet datterselskab af 3 Y Logistic und Projektbetreuung GmbH (»3Y«), som er et investeringsselskab ejet af en fysisk person, Saudi Adel Mohammed Saleh M. Alghanmi. Yasmina blev oprettet med henblik på at købe og drive Lübeck lufthavn.

17

(18)  Rettens dom af 9. september 2014, Hansestadt Lübeck mod Europa-Kommissionen, T-461/12, ECLI:EU:T:2014:758.

18

(19)  Rettens dom af 21. december 2016, Kommissionen mod Hansestadt Lübeck, C-524/14 P, ECLI:EU:C:2016:971.

19

(20)  Se Lübeck lufthavns websted: http://www.flughafen-luebeck.de/images/02-unternehmen/06-zahlen_fakten_daten/02-monatsstatistik/ab2000.pdf (Status: 22. maj 2015).

20

(21)  
  Bürgerschaft i Hansestadt Lübeck består af repræsentanter for borgerne i byen.

21

Bürgerschaft

(22)  EUT 2012/S 156-261107 af 16. august 2012 (http://ted.europa.eu/udl?uri=TED:NOTICE:261107-2012:TEXT:EN:HTML&tabId=1).

22

(23)  Kommissionens beslutning af 19. januar 2005, N644i/2002 — Tyskland — Udvikling af fælles økonomisk infrastruktur (Ausbau der kommunalen wirtschaftsnahen Infrastruktur nach Teil II Ziffer 7 des Rahmenplans der Gemeinschaftsaufgabe »Verbesserung der regionalen Wirtschaftsstruktur« (i) Errichtung oder Ausbau von Regionalflughäfen (EUT C 126 af 12.5.2005, s. 10).

23

(24)  Afgørelsen om byggetilladelsen, der gav tilladelse til at udvikle Lübeck lufthavn, blev truffet den 20. januar 2005 og omfattede flere infrastrukturforanstaltninger. Den er blevet anfægtet af flere parter i retten. I interimsproceduren er der truffet to afgørelser ved højere retsinstanser, der har retskraft: Der er tale om afgørelse 4 MR 1/05 af 18. juli 2005 fra Oberverwaltungsgericht Schleswig (OVG) og afgørelse 101/05 af 21. oktober 2005 fra Oberverwaltungsgericht Schleswig (OVG). På baggrund af disse afgørelser blev godkendelsen af byggetilladelsen afvist.

24

(*1)  Fortrolige oplysninger.

*1

(25)  Anvendelse af EF-traktatens artikel 92 og 93 og EØS-aftalens artikel 61 på statsstøtte i luftfartssektoren (EFT C 350 af 10.12.1994, s. 5).

25

(26)  Oberverwaltungsgericht Schleswig; 4MR1/05.

26

(27)  Domstolens dom af 16. maj 2002, Frankrig mod Kommissionen (»Stardust Marine«), C-482/99, ECLI:EU:C:2002:294.

27

(28)  Rettens dom af 3. marts 2010, Bundesverband deutscher Banken mod Kommissionen (Helaba I), T-163/05, ECLI:EU:T:2010:59.

28

(29)  Domstolens dom af 24. juli 2003, Altmark Trans GmbH og Regierungspräsidium Magdeburg mod Nahverkehrsgesellschaft Altmark GmbH, C-280/00, ECLI:EU:C:2003:415.

29

(30)  Oxera-rapport, Economic MEOP assessment: Lübeck airport, 6. februar 2015.

30

(31)  Forretningsplan »Takeoff Konzept« fra 21. december 2009, jf. http://www.luebeck.de/stadt_politik/rathaus/wahlen/files/M21_Take_off_Konzept_HL-Umdruck_17-156_WA_Ltsh.pdf.

31

(32)  Domstolens dom af 16. maj 2002, Frankrig mod Kommissionen (»Stardust Marine«), C-482/99, ECLI:EU:C:2002:294.

32

(33)  Rettens dom af 17. december 2008, Ryanair mod Kommissionen (»Charleroi«), T-196/04, ECLI:EU:T:2008:585.

33

(34)  Kommissionens beslutning af 12. november 2008, statsstøttesag N 510/2008 — Italien — Salg af Alitalias aktiver (EUT C 46 af 25.2.2009, s. 6).

34

Salg af Alitalias aktiver

(35)  Domstolens dom af 8. maj 2003, Italien og SIM 2 Multimedia mod Kommissionen, C-328/99 og C-399/00, ECLI:EU:C:2003:252; Kommissionens beslutning af 17. september 2008, i statsstøttesag N 321/2008, N 322/2008 og N 323/2008 — Grækenland — Salg af visse af Olympic Airlines/Olympic Airways Services' aktiver (EUT C 18 af 23.1.2010, s. 9); Kommissionens beslutning af 12. november 2008 i statsstøttesag N 510/2008 — Italien — Salg af Alitalias aktiver (EUT C 46 af 25.2.2009, s. 6); Kommissionens afgørelse af 4. april 2012 i statsstøttesag SA.34547 — Frankrig — Overtagelse af Sernam-koncernens aktiver som led i dennes likvidation (EUT C 305 af 10.10.2012, s. 5).

35

alg af Alitalias aktiver

(36)  Rettens dom af 28. marts 2012, Ryanair Ltd mod Kommissionen, T-123/09, ECLI:EU:T:2012:164.

36

(37)  Rettens dom af 28. marts 2012, Ryanair Ltd mod Kommissionen, T-123/09, ECLI:EU:T:2012:164, præmis 156.

37

(38)  Rådets direktiv 2001/23/EF af 12. marts 2001 om tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om varetagelse af arbejdstagernes rettigheder i forbindelse med overførsel af virksomheder eller bedrifter eller af dele af virksomheder eller bedrifter (EFT L 82 af 22.3.2001, s. 16).

38

(39)  Bürgerliches Gesetzbuch [BGB] Aug. 18. 1896, § 613a 242.

39

(40)  Kommissionens afgørelse af 4. april 2012 SA.34547 — Frankrig — Overtagelsen af Sernam-gruppens aktiver i forbindelse med gruppens rekonstruktion (EUT C 305 af 10.10.2012, s. 10).

40

(41)  En due diligence-procedure er en undersøgelse af et potentielt mål for en fusion, overtagelse, privatisering eller lignende virksomhedsfinansieringstransaktion. Undersøgelsen forestås normalt af en køber.

41

(42)  Kommissionens meddelelse om begrebet statsstøtte i artikel 107, stk. 1, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (EUT C 262 af 19.7.2016, s. 1), betragtning 94.

42

(43)  Rettens dom af 13. september 2010, Grækenland mod Kommissionen, T-415/05, ECLI:EU:T:2010:386, punkt 146.

43

(44)  
  Ibid. Retten fandt, at økonomisk inkonsistens kan angive finansiel kontinuitet.

44

Ibid

(45)  Domstolens dom af 11. december 2012, Kommissionen mod Spanien, C-610/10, ECLI:EU:C:2012:781, præmis 106.

45

(46)  Lov om insolvens (»Insolvenzordnung«) af 5. oktober 1994 (BGBl. I, s. 2866), senest ændret ved § 16 i lov af 20. november 2015 (BGBl. I S. 2010).

46

(47)  Jf. Kommissionens beslutning af 27. februar 2008 om Rumæniens statsstøtte C 46/07 (ex NN 59/07) til virksomheden Automobile Craiova (tidligere Daewoo România) (EUT L 239 af 6.9.2008, s. 12).

47

(48)  Domstolens dom af 29. april 1999, Kongeriget Spanien mod Kommissionen, C-342/96, ECLI:EU:C:1999:210, præmis 41; Domstolens dom af 11. juli 1996, Syndicat francais de l'Express international (SFEI) m.fl. mod La Poste m.fl., C-39/94, ECLI:EU:C:1996:285.

48

(49)  Se f.eks.: Rettens dom af 12. december 2000, Alitalia mod Kommissionen, T-296/97, ECLI:EU:T:2000:289; Rettens dom af 6. marts 2003, WestLB mod Kommissionen, T-228/99 og T-233/99, ECLI:EU:T:2003:57; Rettens dom af 29. marts 2007, Scott SA mod Kommissionen, T-366/00, ECLI:EU:T:2007:99; Domstolens dom af 8. maj 2003, Italy and SIM 2 Multimedia mod Kommissionen, C-328/99 og C-399/00, ECLI:EU:C:2003:252; Rettens dom af 12. december 1996, Air France mod Kommissionen, T-358/94, ECLI:EU:T:1996:194.

49

(50)  XXIII Beretning om Konkurrencepolitikken, 1993, s. 255.

50

(51)  Kommissionens beslutning C(2013) 3546 final af 19. juni 2013, SA.36197 (13/N) — Portugal Privatisation of ANA — Aeroportos de Portugal (EUT C 256 af 5.9.2013, s. 3); Domstolens dom af 10. juli 1986, Belgien mod Kommissionen, 40/85, ECLI:EU:C:1986:305.

51

(52)  Domstolens dom af 16. maj 2002, Frankrig mod Kommissionen (»Stardust Marine«), C-482/99, ECLI:EU:C:2002:294, præmis 71.

52

(53)  Værdifastsættelse af Berenberg Consult GmbH (et datterselskab af Hamburger Privatbank Berenberg).

53

(54)  Jf. punkt 403 i Kommissionens XXIII Rapport om konkurrencepolitikken, 1993; punkt 4.2.3.1 i Kommissionens meddelelse om begrebet statsstøtte i artikel 107, stk. 1, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (EUT C 262 af 19.7.2016, s. 1).

54

(55)  Domstolens dom af 16. maj 2002, Frankrig mod Kommissionen (»Stardust Marine«), C-482/99, ECLI:EU:C:2002:294, præmis 71.

55

(56)  Jf. luftfartsretningslinjerne af 2014, punkt 53.

56

(57)  Jf. luftfartsretningslinjerne af 2014, punkt 59.

57

(58)  Jf. Kommissionens afgørelse 2011/60/EF af 27. januar 2010 om statsstøtte C 12/2008 (ex NN 74/07) — Slovakiet — Aftale mellem Bratislava lufthavn og Ryanair (EUT L 27 af 1.2.2011, s. 24), betragtning 88 og 89.

58

(59)  Jf. luftfartsretningslinjerne af 2014, punkt 57 til 59.

59

(60)  For så vidt angår benchmarking ved henvisning til rentabilitet (i modsætning til prisfastsættelse) i sektoren henvises til Rettens dom af 3. juli 2014, Spanien og Ciudad de la Luz mod Kommissionen, forenede sager T-319/12 og T-321/12, ECLI:EU:T:2014:604, præmis 44.

60

(61)  Se luftfartsretningslinjerne af 2014 punkt 60 for de andre kriterier, der skal vurderes.

61

(62)  Jf. luftfartsretningslinjerne fra 2014, punkt 59 til 63.

62

(63)  Jf. luftfartsretningslinjerne af 2014, punkt 63.

63

(64)  Jf. luftfartsretningslinjerne af 2014, punkt 64.

64

(65)  Luftfartsretningslinjerne af 2014, punkt 64; Kommissionens afgørelse (EU) 2015/1226 af 23. juli 2014 om statsstøtte SA.33963 (2012/C) (ex 2012/NN) som Frankrig har iværksat til fordel for handels- og industrikammeret i Angoulême, SNC-Lavalin, Ryanair og Airport Marketing Services (EUT L 201 af 30.7.2015, s. 48); Kommissionens afgørelse (EU) 2015/1584 af 1. oktober 2014 om statsstøtte i sag SA.23098 (C 37/07) (ex NN 36/07) iværksat af Italien til fordel for Società di Gestione dell'Aeroporto Di Alghero So.Ge.A.AL S.p.A. og forskellige luftfartsselskaber, der opererer i Alghero lufthavn (EUT L 250 af 25.9.2015, s. 38); Kommissionens afgørelse (EU) 2016/2069 af 1. oktober 2014 om statsstøttesag SA.14093 (C76/2002) iværksat af Belgien til fordel for Brussels South Charleroi Airport og Ryanair (EUT L 325 af 30.11.2016, s. 63).

65

(66)  Rettens dom af 17. december 2008, Ryanair mod Kommissionen (»Charleroi«), T-196/04, ECLI:EU:T:2008:585, præmis 59.

66

(67)  Domstolens dom af 16. maj 2002, Frankrig mod Kommissionen (»Stardust Marine«), C-482/99, ECLI:EU:C:2002:294, præmis 71.

67

(68)  Domstolens dom af 21. marts 1991, Den Italienske Republik mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (Alfa Romeo), C-305/89, ECLI:EU:C:1991:142.

68

(69)  Rapporten er nævnt tidligere i afsnit 7.3.1.1 om rentabiliteten af aftalen mellem Hansestadt Lübeck og Infratil.

69

(70)  Jf. luftfartsretningslinjerne af 2014, punkt 64.

70

(71)  Jf. afgørelse (EU) 2015/1226.

71

(72)  Afgørelse (EU) 2015/1584.

72

(73)  Oxera-rapport, Economic MEOP assessment: Lübeck lufthavn, den 1. september 2014.

73

(74)  Dom af 7. marts 2012, British Aggregates Association mod Kommissionen, T-210/02 RENV, ECLI:EU:T:2012:110, præmis 82 og 83; dom af 15. november 2011, Kommissionen og Spanien mod Government of Gibraltar og Det Forenede Kongerige, forenede sager C-106/09 P og C-107/09 P, ECLI:EU:C:2011:732, præmis 74 og 75; dom af 14. januar 2015, Eventech mod The Parking Adjudicator, C-518/13, ECLI:EU:C:2015:9, præmis 54 og 55.

74

(75)  Dom af 21. december 2016, Kommissionen mod Hansestadt Lübeck, C-524/14 P, ECLI:EU:C:2016:971, præmis 62.

75

---

| 19.12.2017 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | L 339/50 |
| --- | --- | --- | --- |

19.12.2017

DA

Den Europæiske Unions Tidende

L 339/50

---

KOMMISSIONENS AFGØRELSE (EU) 2017/2337

af 29. maj 2017

om den i forbindelse med teknisk bistand i landbrugssektoren samt produktion og afsætning af kvalitetslandbrugsprodukter i henhold til lov om mælk og fedtstoffer anvendte statsstøtte SA.35484 (2013/C) (ex SA.35484 (2012/NN))

(meddelt under nummer C(2017) 3487)

(Kun den tyske udgave er autentisk)

EUROPA-KOMMISSIONEN HAR —

under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 108, stk. 2, første afsnit (1),

efter at have opfordret de interesserede parter til at fremsætte deres bemærkninger i overensstemmelse med disse artikler, under hensyntagen til disse bemærkninger, og

ud fra følgende betragtninger:

1.   SAGSFORLØB

SAGSFORLØB

| (1) | Ved brev af 28. november 2011 og 27. februar 2012 anmodede Europa-Kommissionen (herefter »Kommissionen«) Tyskland om supplerende oplysninger i forbindelse med årsrapporten om statsstøtte i landbrugssektoren for 2010, som Tyskland havde indsendt i henhold til artikel 21, stk. 1, i Rådets forordning (EF) nr. 659/1999 (2), nu artikel 26, stk. 1, i Rådets forordning (EU) 2015/1589 (3). Tyskland besvarede Kommissionens spørgsmål ved brev af 16. januar 2012 og 27. april 2012. I lyset af de oplysninger, som Tyskland indsendte, viste det sig, at Tyskland havde ydet statsstøtte til den tyske mejerisektor på grundlag af Gesetz über den Verkehr mit Milch, Milcherzeugnissen und Fetten (forkortet Milch- und Fettgesetz, herefter »lov om mælk og fedtstoffer«) af 1952. |
| --- | --- |

(1)

Ved brev af 28. november 2011 og 27. februar 2012 anmodede Europa-Kommissionen (herefter »Kommissionen«) Tyskland om supplerende oplysninger i forbindelse med årsrapporten om statsstøtte i landbrugssektoren for 2010, som Tyskland havde indsendt i henhold til artikel 21, stk. 1, i Rådets forordning (EF) nr. 659/1999 (2), nu artikel 26, stk. 1, i Rådets forordning (EU) 2015/1589 (3). Tyskland besvarede Kommissionens spørgsmål ved brev af 16. januar 2012 og 27. april 2012. I lyset af de oplysninger, som Tyskland indsendte, viste det sig, at Tyskland havde ydet statsstøtte til den tyske mejerisektor på grundlag af Gesetz über den Verkehr mit Milch, Milcherzeugnissen und Fetten (forkortet Milch- und Fettgesetz, herefter »lov om mælk og fedtstoffer«) af 1952.

2

3

| (2) | Ved brev af 2. oktober 2012 meddelte Kommissionen Tyskland, at de pågældende foranstaltninger var registreret som ikke-anmeldt støtte med sagsnummer SA.35484 (2012/NN). Ved brev af 16. november 2012, 7., 8., 11., 13., 14., 15. og 19. februar 2013, 21. marts 2013, 8. april 2013, 28. maj 2013, 10. og 25. juni 2013 og 2. juli 2013 fremlagde Tyskland yderligere dokumentation. |
| --- | --- |

(2)

Ved brev af 2. oktober 2012 meddelte Kommissionen Tyskland, at de pågældende foranstaltninger var registreret som ikke-anmeldt støtte med sagsnummer SA.35484 (2012/NN). Ved brev af 16. november 2012, 7., 8., 11., 13., 14., 15. og 19. februar 2013, 21. marts 2013, 8. april 2013, 28. maj 2013, 10. og 25. juni 2013 og 2. juli 2013 fremlagde Tyskland yderligere dokumentation.

| (3) | Ved brev af 17. juli 2013 (C(2013) 4457 final) (herefter »indledningsafgørelsen«) meddelte Kommissionen Tyskland, at den havde besluttet at indlede proceduren efter artikel 108, stk. 2, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde. Med henblik på undersøgelse af de omhandlede delforanstaltninger for deres forenelighed med det indre marked sondrede Kommissionen mellem to perioder:






  1. | periode: 28. november 2001 til 31. december 2006 |
| --- | --- | --- |

(3)

Ved brev af 17. juli 2013 (C(2013) 4457 final) (herefter »indledningsafgørelsen«) meddelte Kommissionen Tyskland, at den havde besluttet at indlede proceduren efter artikel 108, stk. 2, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde. Med henblik på undersøgelse af de omhandlede delforanstaltninger for deres forenelighed med det indre marked sondrede Kommissionen mellem to perioder:

1.

periode: 28. november 2001 til 31. december 2006

| 2. | periode: fra den 1. januar 2007. |
| --- | --- |

2.

periode: fra den 1. januar 2007.

| (4) | I indledningsafgørelsen konstaterede Kommissionen for flere delforanstaltninger i henhold til lov om mælk og fedtstoffer, at disse enten ikke udgør støtte i henhold til artikel 107, stk. 1, i TEUF, eller at disse udgør støtte, som ikke falder ind under anvendelsesområdet for bestemmelserne om statsstøtte. |
| --- | --- |

(4)

I indledningsafgørelsen konstaterede Kommissionen for flere delforanstaltninger i henhold til lov om mælk og fedtstoffer, at disse enten ikke udgør støtte i henhold til artikel 107, stk. 1, i TEUF, eller at disse udgør støtte, som ikke falder ind under anvendelsesområdet for bestemmelserne om statsstøtte.

| (5) | For andre delforanstaltninger fastslog Kommissionen, at disse enten i perioden fra den 28. november 2001 til den 31. december 2006 eller i perioden fra den 1. januar 2007 eller i begge perioder er forenelige med det indre marked. |
| --- | --- |

(5)

For andre delforanstaltninger fastslog Kommissionen, at disse enten i perioden fra den 28. november 2001 til den 31. december 2006 eller i perioden fra den 1. januar 2007 eller i begge perioder er forenelige med det indre marked.

| (6) | For alle øvrige delforanstaltninger, herunder de delforanstaltninger, der ligger til grund for denne afgørelse, vedrørende teknisk bistand i landbrugssektoren samt støtte ydet til fordel for produktion og afsætning af kvalitetslandbrugsprodukter, rejste Kommissionen i indledningsafgørelsen tvivl om deres forenelighed med det indre marked. |
| --- | --- |

(6)

For alle øvrige delforanstaltninger, herunder de delforanstaltninger, der ligger til grund for denne afgørelse, vedrørende teknisk bistand i landbrugssektoren samt støtte ydet til fordel for produktion og afsætning af kvalitetslandbrugsprodukter, rejste Kommissionen i indledningsafgørelsen tvivl om deres forenelighed med det indre marked.

| (7) | Efter at der var blevet konstateret urigtigheder i indledningsafgørelsen, blev der ved brev af 16. december 2013 sendt en berigtigelse til de tyske myndigheder. |
| --- | --- |

(7)

Efter at der var blevet konstateret urigtigheder i indledningsafgørelsen, blev der ved brev af 16. december 2013 sendt en berigtigelse til de tyske myndigheder.

| (8) | Indledningsafgørelsen (i den ændrede version) blev offentliggjort i Den Europæiske Unions Tidende (4). Kommissionen opfordrede de interesserede parter til at fremsætte eventuelle bemærkninger inden for en måned. |
| --- | --- |

(8)

Indledningsafgørelsen (i den ændrede version) blev offentliggjort i Den Europæiske Unions Tidende (4). Kommissionen opfordrede de interesserede parter til at fremsætte eventuelle bemærkninger inden for en måned.

Den Europæiske Unions Tidende

4

| (9) | Ved brev af 20. september 2013 fremsatte Tyskland bemærkninger til indledningsafgørelsen. |
| --- | --- |

(9)

Ved brev af 20. september 2013 fremsatte Tyskland bemærkninger til indledningsafgørelsen.

| (10) | Kommissionen modtog i alt 19 bemærkninger fra interesserede parter. En af disse interesserede parter anmodede Kommissionen om at få sit navn hemmeligholdt og begrundede dette udførligt. I alt ti bemærkninger, dog ikke sidstnævnte, vedrørte henholdsvis de omhandlede delforanstaltninger med henblik på teknisk bistand i landbrugssektoren og støtte ydet til produktion og afsætning af kvalitetslandbrugsprodukter. |
| --- | --- |

(10)

Kommissionen modtog i alt 19 bemærkninger fra interesserede parter. En af disse interesserede parter anmodede Kommissionen om at få sit navn hemmeligholdt og begrundede dette udførligt. I alt ti bemærkninger, dog ikke sidstnævnte, vedrørte henholdsvis de omhandlede delforanstaltninger med henblik på teknisk bistand i landbrugssektoren og støtte ydet til produktion og afsætning af kvalitetslandbrugsprodukter.

| (11) | Disse bemærkninger blev fremsendt til Tyskland ved brev af 27. februar 2014, 3. marts 2014 og 3. oktober 2014. |
| --- | --- |

(11)

Disse bemærkninger blev fremsendt til Tyskland ved brev af 27. februar 2014, 3. marts 2014 og 3. oktober 2014.

| (12) | Ved brev af 21. marts 2014 meddelte de tyske myndigheder Kommissionen, at de ikke ville fremsætte bemærkninger til de tidligere nævnte bemærkninger fra interesserede parter. |
| --- | --- |

(12)

Ved brev af 21. marts 2014 meddelte de tyske myndigheder Kommissionen, at de ikke ville fremsætte bemærkninger til de tidligere nævnte bemærkninger fra interesserede parter.

| (13) | Ved brev af 31. marts 2014 fremsendte Tyskland en bemærkning til Kommissionen fra delstaten Bayern som svar på bemærkningen fra den interesserede part, hvis navn blev hemmeligholdt (jf. betragtning 10). |
| --- | --- |

(13)

Ved brev af 31. marts 2014 fremsendte Tyskland en bemærkning til Kommissionen fra delstaten Bayern som svar på bemærkningen fra den interesserede part, hvis navn blev hemmeligholdt (jf. betragtning 10).

| (14) | Tyskland fremsendte i første omgang ikke noget svar til de bemærkninger, der var blevet fremsat af de interesserede parter i februar 2014. Med henblik på supplerende bemærkninger af 8. juli 2014 fremsatte Tyskland sine bemærkninger ved brev af 3. december 2014. |
| --- | --- |

(14)

Tyskland fremsendte i første omgang ikke noget svar til de bemærkninger, der var blevet fremsat af de interesserede parter i februar 2014. Med henblik på supplerende bemærkninger af 8. juli 2014 fremsatte Tyskland sine bemærkninger ved brev af 3. december 2014.

| (15) | Kommissionen anmodede Tyskland om yderligere oplysninger ved brev af 13. november 2014. Tyskland besvarede Kommissionens spørgsmål ved brev af 27. februar 2015. |
| --- | --- |

(15)

Kommissionen anmodede Tyskland om yderligere oplysninger ved brev af 13. november 2014. Tyskland besvarede Kommissionens spørgsmål ved brev af 27. februar 2015.

| (16) | Den 30. juni 2016 fremsendte Forbundsministeriet for Ernæring og Landbrug yderligere oplysninger om delforanstaltning RP 2. |
| --- | --- |

(16)

Den 30. juni 2016 fremsendte Forbundsministeriet for Ernæring og Landbrug yderligere oplysninger om delforanstaltning RP 2.

| (17) | Kommissionen anmodede endnu engang Tyskland om yderligere oplysninger ved brev af 15. november 2016. Efter anmodning om en forlængelse af fristen for besvarelse af brevet, som blev indrømmet af Kommissionen, svarede Tyskland på Kommissionens spørgsmål ved brev af 13. januar 2017. |
| --- | --- |

(17)

Kommissionen anmodede endnu engang Tyskland om yderligere oplysninger ved brev af 15. november 2016. Efter anmodning om en forlængelse af fristen for besvarelse af brevet, som blev indrømmet af Kommissionen, svarede Tyskland på Kommissionens spørgsmål ved brev af 13. januar 2017.

2.   BESKRIVELSE AF FORANSTALTNINGERNE OG BEMÆRKNINGER FRA DE TYSKE MYNDIGHEDER

BESKRIVELSE AF FORANSTALTNINGERNE OG BEMÆRKNINGER FRA DE TYSKE MYNDIGHEDER

| (18) | Nedenfor behandles delforanstaltningerne vedrørende den i henhold til lov om mælk og fedtstoffer tildelte støtte til teknisk bistand i landbrugssektoren samt støtte til produktion og afsætning af kvalitetslandbrugsprodukter, og hvorom Kommissionen har udtrykt tvivl med hensyn til deres forenelighed med det indre marked. Det drejer sig om følgende delforanstaltninger (de enkelte delforanstaltninger betegnes i det nedenstående i overensstemmelse med deres gruppering i bilaget til indledningsafgørelsen): BY 3, BY 10, BW 4, BB 1, BB 3, HE 2, HE 3, HE 9, NI 5, NI 6, NI 7, NW 4, NW 5, NW 6, RP 1, RP 5, SL 2, SL 5, TH 3, TH 4, TH 9 og TH 10 (teknisk bistand for perioden 2001-2006) RP 2 (teknisk bistand for perioden 2007 og derefter) BW 10, BW 11, NI 1 og TH5 (kvalitetsprodukter for perioden 2001-2006). |
| --- | --- |

(18)

Nedenfor behandles delforanstaltningerne vedrørende den i henhold til lov om mælk og fedtstoffer tildelte støtte til teknisk bistand i landbrugssektoren samt støtte til produktion og afsætning af kvalitetslandbrugsprodukter, og hvorom Kommissionen har udtrykt tvivl med hensyn til deres forenelighed med det indre marked. Det drejer sig om følgende delforanstaltninger (de enkelte delforanstaltninger betegnes i det nedenstående i overensstemmelse med deres gruppering i bilaget til indledningsafgørelsen): BY 3, BY 10, BW 4, BB 1, BB 3, HE 2, HE 3, HE 9, NI 5, NI 6, NI 7, NW 4, NW 5, NW 6, RP 1, RP 5, SL 2, SL 5, TH 3, TH 4, TH 9 og TH 10 (teknisk bistand for perioden 2001-2006) RP 2 (teknisk bistand for perioden 2007 og derefter) BW 10, BW 11, NI 1 og TH5 (kvalitetsprodukter for perioden 2001-2006).

Retsgrundlag

Retsgrundlag

| (19) | Lov om mælk og fedtstoffer er en tysk forbundslov, som trådte i kraft i 1952 og siden er blevet ændret flere gange (5). Den udgør rammeloven for de omhandlede støtteforanstaltninger og har ubegrænset gyldighedsperiode. |
| --- | --- |

(19)

Lov om mælk og fedtstoffer er en tysk forbundslov, som trådte i kraft i 1952 og siden er blevet ændret flere gange (5). Den udgør rammeloven for de omhandlede støtteforanstaltninger og har ubegrænset gyldighedsperiode.

5

| (20) | Lov om mælk og fedtstoffer bemyndiger i § 22, stk. 1, de tyske delstater til at opkræve en mælkeafgift af mejerierne på grundlag af råmælksmængderne. I henhold til de af Tyskland til rådighed stillede oplysninger har 9 (ud af 16) delstater gjort brug af denne bemyndigelse, nemlig Baden-Württemberg, Bayern, Brandenburg, Hessen, Niedersachsen, Nordrhein-Westfalen, Rheinland-Pfalz, Saarland og Thüringen. De afgifter, delstaterne opkræver, udgør op til 0,0015 EUR pr. kg mælk. |
| --- | --- |

(20)

Lov om mælk og fedtstoffer bemyndiger i § 22, stk. 1, de tyske delstater til at opkræve en mælkeafgift af mejerierne på grundlag af råmælksmængderne. I henhold til de af Tyskland til rådighed stillede oplysninger har 9 (ud af 16) delstater gjort brug af denne bemyndigelse, nemlig Baden-Württemberg, Bayern, Brandenburg, Hessen, Niedersachsen, Nordrhein-Westfalen, Rheinland-Pfalz, Saarland og Thüringen. De afgifter, delstaterne opkræver, udgør op til 0,0015 EUR pr. kg mælk.

| (21) | Tyskland har dokumenteret, at mælkeafgiften ikke kan anvendes på importprodukter. Derimod kan eksportprodukter være underlagt mælkeafgiften. |
| --- | --- |

(21)

Tyskland har dokumenteret, at mælkeafgiften ikke kan anvendes på importprodukter. Derimod kan eksportprodukter være underlagt mælkeafgiften.

| (22) | § 22, stk. 2, i lov om mælk og fedtstoffer bestemmer, at indtægterne fra mælkeafgiften kun må anvendes til:






  1. | fremme og opretholdelse af kvaliteten på grundlag af bestemte gennemførelsesbestemmelser |
| --- | --- | --- |

(22)

§ 22, stk. 2, i lov om mælk og fedtstoffer bestemmer, at indtægterne fra mælkeafgiften kun må anvendes til:

1.

fremme og opretholdelse af kvaliteten på grundlag af bestemte gennemførelsesbestemmelser

| 2. | forbedring af hygiejnen i forbindelse med fremstillingen, modtagelsen, behandlingen, forarbejdningen og afsætningen af mælk og mælkeprodukter |
| --- | --- |

2.

forbedring af hygiejnen i forbindelse med fremstillingen, modtagelsen, behandlingen, forarbejdningen og afsætningen af mælk og mælkeprodukter

| 3. | mælkekontroller |
| --- | --- |

3.

mælkekontroller

| 4. | rådgivning af virksomheder i mejerimæssige spørgsmål og løbende mejeriuddannelse af unge arbejdstagere |
| --- | --- |

4.

rådgivning af virksomheder i mejerimæssige spørgsmål og løbende mejeriuddannelse af unge arbejdstagere

| 5. | reklame med henblik på øget forbrug af mælk og mælkeprodukter |
| --- | --- |

5.

reklame med henblik på øget forbrug af mælk og mælkeprodukter

| 6. | gennemførelse af de i henhold til lov om mælk og fedtstoffer overdragne opgaver. |
| --- | --- |

6.

gennemførelse af de i henhold til lov om mælk og fedtstoffer overdragne opgaver.

| (23) | § 22, stk. 2a, i lov om mælk og fedtstoffer fastslår, at uanset stk. 2 kan midlerne i henhold til stk. 1 også anvendes til:






  1. | reduktion af strukturelt betingede forhøjede registreringsomkostninger i forbindelse med leveringen af mælk og fløde fra producent til mejeri |
| --- | --- | --- |

(23)

§ 22, stk. 2a, i lov om mælk og fedtstoffer fastslår, at uanset stk. 2 kan midlerne i henhold til stk. 1 også anvendes til:

1.

reduktion af strukturelt betingede forhøjede registreringsomkostninger i forbindelse med leveringen af mælk og fløde fra producent til mejeri

| 2. | reduktion af forhøjede transportomkostninger i forbindelse med leveringen af mælk mellem mejerier, såfremt leveringen er nødvendig med henblik på at sikre forsyningen af drikkemælk i de aftagende mejeriers afsætningsområde |
| --- | --- |

2.

reduktion af forhøjede transportomkostninger i forbindelse med leveringen af mælk mellem mejerier, såfremt leveringen er nødvendig med henblik på at sikre forsyningen af drikkemælk i de aftagende mejeriers afsætningsområde

| 3. | fremme af kvaliteten ved central afsætning af mælkeprodukter. |
| --- | --- |

3.

fremme af kvaliteten ved central afsætning af mælkeprodukter.

| (24) | § 22, stk. 4, i lov om mælk og fedtstoffer fastsætter, at bidrag og gebyrer, som betales af mejerier eller deres foreninger til mælkeproducenter i forbindelse med de i stk. 2 anførte formål, helt eller delvist kan udlignes af provenuet fra mælkeafgiften. |
| --- | --- |

(24)

§ 22, stk. 4, i lov om mælk og fedtstoffer fastsætter, at bidrag og gebyrer, som betales af mejerier eller deres foreninger til mælkeproducenter i forbindelse med de i stk. 2 anførte formål, helt eller delvist kan udlignes af provenuet fra mælkeafgiften.

| (25) | Mens lov om mælk og fedtstoffer udgør rammeloven, er det de gennemførelsesbestemmelser, som delstaterne har udstedt på baggrund af lov om mælk og fedtstoffer, der udgør det egentlige retsgrundlag for de omhandlede foranstaltninger. |
| --- | --- |

(25)

Mens lov om mælk og fedtstoffer udgør rammeloven, er det de gennemførelsesbestemmelser, som delstaterne har udstedt på baggrund af lov om mælk og fedtstoffer, der udgør det egentlige retsgrundlag for de omhandlede foranstaltninger.

Finansiering

Finansiering

| (26) | Ved brev af 13. januar 2017 har de tyske myndigheder bekræftet, at de foranstaltninger, der ligger til grund for denne afgørelse, udelukkende finansieres med midler fra mælkeafgiften, og at der ikke blev anvendt supplerende midler fra delstatsbudgetterne. |
| --- | --- |

(26)

Ved brev af 13. januar 2017 har de tyske myndigheder bekræftet, at de foranstaltninger, der ligger til grund for denne afgørelse, udelukkende finansieres med midler fra mælkeafgiften, og at der ikke blev anvendt supplerende midler fra delstatsbudgetterne.

2.1.   Støtte til teknisk bistand i landbrugssektoren

Støtte til teknisk bistand i landbrugssektoren

| (27) | Baden-Württemberg, Bayern, Brandenburg, Hessen, Niedersachsen, Nordrhein-Westfalen, Rheinland-Pfalz, Saarland og Thüringen ydede mellem 2001 og 2006 finansiel støtte til foranstaltninger, der var rettet mod teknisk bistand (delforanstaltninger BY 3, BY 10, BW 4, BB 1, BB 3, HE 2, HE 3, HE 9, NI 5, NI 6, NI 7, NW 4, NW 5, NW 6, RP 1, RP 5, SL 2, SL 5, TH 3, TH 4, TH 9 og TH 10. |
| --- | --- |

(27)

Baden-Württemberg, Bayern, Brandenburg, Hessen, Niedersachsen, Nordrhein-Westfalen, Rheinland-Pfalz, Saarland og Thüringen ydede mellem 2001 og 2006 finansiel støtte til foranstaltninger, der var rettet mod teknisk bistand (delforanstaltninger BY 3, BY 10, BW 4, BB 1, BB 3, HE 2, HE 3, HE 9, NI 5, NI 6, NI 7, NW 4, NW 5, NW 6, RP 1, RP 5, SL 2, SL 5, TH 3, TH 4, TH 9 og TH 10.

| (28) | Rheinland-Pfalz ydede i perioden 2007 og derefter finansiel støtte til en foranstaltning, som er rettet mod teknisk bistand i landbrugssektoren (RP 2). |
| --- | --- |

(28)

Rheinland-Pfalz ydede i perioden 2007 og derefter finansiel støtte til en foranstaltning, som er rettet mod teknisk bistand i landbrugssektoren (RP 2).

| (29) | Mellem 2001 og 2011 udgjorde de samlede til rådighed stillede budgetmidler (alle delstater sammenregnet) i alt 23,7 mio. EUR. |
| --- | --- |

(29)

Mellem 2001 og 2011 udgjorde de samlede til rådighed stillede budgetmidler (alle delstater sammenregnet) i alt 23,7 mio. EUR.

| (30) | Den finansielle støtte ydes til generelle informationsforanstaltninger, som kommer alle virksomheder i mejerisektoren til gode. Disse foranstaltninger fokuserer på anvendelsen af mælk og mælkeprodukter generelt, er begrænset til oplysninger om mælkens objektive egenskaber, indeholder ingen subjektive påstande om fordelene ved bestemte produkter fra en eller flere virksomheder og vedrører ingen reklameforanstaltninger. Der finansieres kun generelle foranstaltninger, som kommer alle producenter i mejerisektoren til gode på samme måde. Bestemte producenter eller mælkens oprindelse nævnes ikke ved navn. Der ydes ingen direkte betalinger til forarbejdnings- og afsætningsvirksomheder (med undtagelse af foranstaltning RP 2). |
| --- | --- |

(30)

Den finansielle støtte ydes til generelle informationsforanstaltninger, som kommer alle virksomheder i mejerisektoren til gode. Disse foranstaltninger fokuserer på anvendelsen af mælk og mælkeprodukter generelt, er begrænset til oplysninger om mælkens objektive egenskaber, indeholder ingen subjektive påstande om fordelene ved bestemte produkter fra en eller flere virksomheder og vedrører ingen reklameforanstaltninger. Der finansieres kun generelle foranstaltninger, som kommer alle producenter i mejerisektoren til gode på samme måde. Bestemte producenter eller mælkens oprindelse nævnes ikke ved navn. Der ydes ingen direkte betalinger til forarbejdnings- og afsætningsvirksomheder (med undtagelse af foranstaltning RP 2).

| (31) | Medmindre andet angives, udgør foranstaltningernes støtteintensitet op til 100 % af de støtteberettigede omkostninger. |
| --- | --- |

(31)

Medmindre andet angives, udgør foranstaltningernes støtteintensitet op til 100 % af de støtteberettigede omkostninger.

Teknisk bistand i perioden 2001-2006

Teknisk bistand i perioden 2001-2006

BY 3

BY 3

| (32) | Bayern ydede finansiel støtte til indsamling af faktiske og tekniske oplysninger af generel karakter om mælkeproduktion samt til offentliggørelse og tilrådighedsstillelse af generelle oplysninger om mejerimæssige emner (f.eks. mælkeproduktion i landbrugsbedrifter). Der blev også ydet støtte til omkostninger i forbindelse med formidlingen af videnskabelige oplysninger (gennem publikationer og foredrag) samt udarbejdelsen af faktiske oplysninger om kvalitetssystemer, som stilles til rådighed for mælkeproducenterne i Bayern og den interesserede offentlighed. Foranstaltningen blev gennemført af Verband der Milcherzeuger e.V. (sammenslutningen af mælkeproducenter, herefter »VMB«). |
| --- | --- |

(32)

Bayern ydede finansiel støtte til indsamling af faktiske og tekniske oplysninger af generel karakter om mælkeproduktion samt til offentliggørelse og tilrådighedsstillelse af generelle oplysninger om mejerimæssige emner (f.eks. mælkeproduktion i landbrugsbedrifter). Der blev også ydet støtte til omkostninger i forbindelse med formidlingen af videnskabelige oplysninger (gennem publikationer og foredrag) samt udarbejdelsen af faktiske oplysninger om kvalitetssystemer, som stilles til rådighed for mælkeproducenterne i Bayern og den interesserede offentlighed. Foranstaltningen blev gennemført af Verband der Milcherzeuger e.V. (sammenslutningen af mælkeproducenter, herefter »VMB«).

| (33) | I meddelelsen af 20. september 2013 (6) fremførte Tyskland, at foranstaltning BY 3 efter fornyet undersøgelse ikke udgør statsstøtte, idet den ikke indeholder nogen konkrete fordele for enkelte virksomheder. Såfremt der skulle være tale om støtte, finder overgangsklausulen for eksisterende støtte anvendelse. Subsidiært blev det anført, at støtten er forenelig med det indre marked. |
| --- | --- |

(33)

I meddelelsen af 20. september 2013 (6) fremførte Tyskland, at foranstaltning BY 3 efter fornyet undersøgelse ikke udgør statsstøtte, idet den ikke indeholder nogen konkrete fordele for enkelte virksomheder. Såfremt der skulle være tale om støtte, finder overgangsklausulen for eksisterende støtte anvendelse. Subsidiært blev det anført, at støtten er forenelig med det indre marked.

6

| (34) | I øvrigt er de pågældende foranstaltninger uafhængigt af dokumentationen af, at midlerne blev anvendt til udbredelse af nye metoder, forenelige med det indre marked. I artikel 15, stk. 2, litra e), i Kommissionens forordning (EF) nr. 1857/2006 (7) og rammebestemmelserne 2007-2013 (8) gives afkald på dette krav (udbredelse af nye metoder). Det er derimod afgørende, at der blev formidlet videnskabelige oplysninger. Denne målestok kan også overføres på perioden 2000-2006, idet der på daværende tidspunkt ikke forelå nogen omstændigheder, som kunne have gjort strengere kriterier nødvendige. |
| --- | --- |

(34)

I øvrigt er de pågældende foranstaltninger uafhængigt af dokumentationen af, at midlerne blev anvendt til udbredelse af nye metoder, forenelige med det indre marked. I artikel 15, stk. 2, litra e), i Kommissionens forordning (EF) nr. 1857/2006 (7) og rammebestemmelserne 2007-2013 (8) gives afkald på dette krav (udbredelse af nye metoder). Det er derimod afgørende, at der blev formidlet videnskabelige oplysninger. Denne målestok kan også overføres på perioden 2000-2006, idet der på daværende tidspunkt ikke forelå nogen omstændigheder, som kunne have gjort strengere kriterier nødvendige.

7

8

| (35) | Tyskland anfører, at foranstaltningen ikke har været begrænset til en bestemt gruppe, men at hele mejerisektoren er blevet støttet på en generel måde, og at der ikke er anvendt mere end 100 000 EUR pr. støttemodtager i en periode på tre år. |
| --- | --- |

(35)

Tyskland anfører, at foranstaltningen ikke har været begrænset til en bestemt gruppe, men at hele mejerisektoren er blevet støttet på en generel måde, og at der ikke er anvendt mere end 100 000 EUR pr. støttemodtager i en periode på tre år.

| (36) | Ifølge de tyske myndigheder var modtagerne af denne foranstaltning »landbrugere, producentsammenslutninger, interesserede medlemmer af offentligheden samt SMV'er«. |
| --- | --- |

(36)

Ifølge de tyske myndigheder var modtagerne af denne foranstaltning »landbrugere, producentsammenslutninger, interesserede medlemmer af offentligheden samt SMV'er«.

| (37) | I henhold til meddelelsen fra de tyske myndigheder af 27. februar 2015 lå de årlige udgifter til foranstaltningerne BY 3 og BY 10 i perioden 2001-2006 i et interval fra 471 986 EUR til 518 057 EUR. Ved et antal mælkeproducenter og mejerivirksomheder i intervallet mellem 47 287 og 56 755 i samme periode giver det et årligt beløb pr. støttemodtager (mælkeleverandører og mejerivirksomheder) på mellem 9,13 EUR og 10,46 EUR. |
| --- | --- |

(37)

I henhold til meddelelsen fra de tyske myndigheder af 27. februar 2015 lå de årlige udgifter til foranstaltningerne BY 3 og BY 10 i perioden 2001-2006 i et interval fra 471 986 EUR til 518 057 EUR. Ved et antal mælkeproducenter og mejerivirksomheder i intervallet mellem 47 287 og 56 755 i samme periode giver det et årligt beløb pr. støttemodtager (mælkeleverandører og mejerivirksomheder) på mellem 9,13 EUR og 10,46 EUR.

BY 10

BY 10

| (38) | Bayern ydede finansiel støtte til Milchwirtschaftliche Untersuchungs- und Versuchsanstalt (MUVA) Kempten til informationsudveksling mellem forskellige aktører (forskningsinstitutter, myndigheder) om temaet mælk som råstof. |
| --- | --- |

(38)

Bayern ydede finansiel støtte til Milchwirtschaftliche Untersuchungs- und Versuchsanstalt (MUVA) Kempten til informationsudveksling mellem forskellige aktører (forskningsinstitutter, myndigheder) om temaet mælk som råstof.

| (39) | I meddelelsen af 20. september 2013 gjorde Tyskland gældende, (9) at foranstaltning BY 10 ikke indeholder statsstøtte, idet den ikke er orienteret mod en videnoverførsel fra MUVA til mælkeproducenter eller mejerier. Såfremt der skulle være tale om støtte, finder overgangsklausulen for eksisterende støtte imidlertid anvendelse. Subsidiært blev det anført, at støtten er forenelig med det indre marked. |
| --- | --- |

(39)

I meddelelsen af 20. september 2013 gjorde Tyskland gældende, (9) at foranstaltning BY 10 ikke indeholder statsstøtte, idet den ikke er orienteret mod en videnoverførsel fra MUVA til mælkeproducenter eller mejerier. Såfremt der skulle være tale om støtte, finder overgangsklausulen for eksisterende støtte imidlertid anvendelse. Subsidiært blev det anført, at støtten er forenelig med det indre marked.

9

| (40) | I samme meddelelse (10) fremførte Tyskland, at »modtagerne« af foranstaltningen fortrinsvis er myndigheder. |
| --- | --- |

(40)

I samme meddelelse (10) fremførte Tyskland, at »modtagerne« af foranstaltningen fortrinsvis er myndigheder.

10

| (41) | I sine bemærkninger af 27. februar 2015 fastsætter Tyskland de samlede årlige udgifter i forbindelse med foranstaltningerne BY 3 og BY 10 til mellem 471 986 EUR og 518 057 EUR (se punkt 37). |
| --- | --- |

(41)

I sine bemærkninger af 27. februar 2015 fastsætter Tyskland de samlede årlige udgifter i forbindelse med foranstaltningerne BY 3 og BY 10 til mellem 471 986 EUR og 518 057 EUR (se punkt 37).

BW 4

BW 4

| (42) | Baden-Württemberg ydede finansiel støtte til almindeligt oplysningsarbejde og forbrugeroplysninger i forbindelse med mælk og mælkeprodukter. I forbindelse med denne foranstaltning drejede det sig bl.a. om:






  a) | forbrugerinformationer om næringsværdi og mælkeprodukters generelle egenskaber |
| --- | --- | --- |

(42)

Baden-Württemberg ydede finansiel støtte til almindeligt oplysningsarbejde og forbrugeroplysninger i forbindelse med mælk og mælkeprodukter. I forbindelse med denne foranstaltning drejede det sig bl.a. om:

a)

forbrugerinformationer om næringsværdi og mælkeprodukters generelle egenskaber

| b) | generelle informationer om mærkningsregler eller kvalitetskarakteristika for mælk og mælkeprodukter |
| --- | --- |

b)

generelle informationer om mærkningsregler eller kvalitetskarakteristika for mælk og mælkeprodukter

| c) | tilrådighedsstillelse af konsulenter eller informationsskranker om ovennævnte emner i forbindelse med forbrugerarrangementer (international mælkedag) |
| --- | --- |

c)

tilrådighedsstillelse af konsulenter eller informationsskranker om ovennævnte emner i forbindelse med forbrugerarrangementer (international mælkedag)

| d) | gennemførelse eller deltagelse i uddannelse og videnskabelige møder om temaet mælk og mælkeprodukter som levnedsmidler |
| --- | --- |

d)

gennemførelse eller deltagelse i uddannelse og videnskabelige møder om temaet mælk og mælkeprodukter som levnedsmidler

| e) | tilrettelæggelse af arrangementer og præsentation af mejerisektoren som helhed i forbindelse med messer (landbrugs- og folkefester). |
| --- | --- |

e)

tilrettelæggelse af arrangementer og præsentation af mejerisektoren som helhed i forbindelse med messer (landbrugs- og folkefester).

| (43) | Koordineringen af foranstaltningen foregik via Milchwirtschaftlicher Verein Baden-Württemberg (MVBW). Den tekniske gennemførelse af foranstaltningen foregik enten via MVBW selv eller en tredjemand, som handler på dennes vegne. |
| --- | --- |

(43)

Koordineringen af foranstaltningen foregik via Milchwirtschaftlicher Verein Baden-Württemberg (MVBW). Den tekniske gennemførelse af foranstaltningen foregik enten via MVBW selv eller en tredjemand, som handler på dennes vegne.

| (44) | I sine bemærkninger af 20. september 2013 (11) fastholder Tyskland sin opfattelse af, at der i forbindelse med foranstaltningen ikke er tale om statsstøtte, fordi der ikke foreligger nogen begunstigelse af bestemte virksomheder eller produktionsgrene. |
| --- | --- |

(44)

I sine bemærkninger af 20. september 2013 (11) fastholder Tyskland sin opfattelse af, at der i forbindelse med foranstaltningen ikke er tale om statsstøtte, fordi der ikke foreligger nogen begunstigelse af bestemte virksomheder eller produktionsgrene.

11

| (45) | Subsidiært fremføres det (12), at foranstaltningerne materielt var i overensstemmelse med de på daværende tidspunkt gældende EF-rammebestemmelser og principielt kan anses for at være teknisk bistand i henhold til punkt 14.1 i EF-rammebestemmelserne for statsstøtte i landbrugssektoren (13) (herefter: »EF-rammebestemmelserne 2000-2006«). Foranstaltningerne tjente den generelle, bredt formidlede offentliggørelse af aktuelle videnskabelige oplysninger om mælks og mælkeprodukters egenskaber. |
| --- | --- |

(45)

Subsidiært fremføres det (12), at foranstaltningerne materielt var i overensstemmelse med de på daværende tidspunkt gældende EF-rammebestemmelser og principielt kan anses for at være teknisk bistand i henhold til punkt 14.1 i EF-rammebestemmelserne for statsstøtte i landbrugssektoren (13) (herefter: »EF-rammebestemmelserne 2000-2006«). Foranstaltningerne tjente den generelle, bredt formidlede offentliggørelse af aktuelle videnskabelige oplysninger om mælks og mælkeprodukters egenskaber.

12

13

| (46) | Tyskland hævder, at foranstaltningen »almindeligt oplysningsarbejde« ikke har været begrænset til en bestemt gruppe, men har støttet hele mejerisektoren på en generel måde. Dermed har de i punkt 14.2 nævnte betingelser i EF-rammebestemmelserne været opfyldt. I henhold til punkt 14.3 i EF-rammebestemmelserne 2000-2006 kan der ydes støtte på op til 100 % af omkostningerne. Størrelsen af støtten har ligget under den fastsatte grænse i henhold til punkt 14.3 på 100 000 EUR pr. støttemodtager i en periode på tre år. |
| --- | --- |

(46)

Tyskland hævder, at foranstaltningen »almindeligt oplysningsarbejde« ikke har været begrænset til en bestemt gruppe, men har støttet hele mejerisektoren på en generel måde. Dermed har de i punkt 14.2 nævnte betingelser i EF-rammebestemmelserne været opfyldt. I henhold til punkt 14.3 i EF-rammebestemmelserne 2000-2006 kan der ydes støtte på op til 100 % af omkostningerne. Størrelsen af støtten har ligget under den fastsatte grænse i henhold til punkt 14.3 på 100 000 EUR pr. støttemodtager i en periode på tre år.

BB 1

BB 1

| (47) | Brandenburg har inden for rammerne af foranstaltningen »Verbesserung der Hygiene« (forbedring af hygiejnen) ydet støtte til omkostningerne i forbindelse med undervisning og uddannelse. Prioriteter var i den forbindelse dyresundhed, forbedring af malkehygiejnen og råmælkskvaliteten samt analyse af produktivitetsforringelser. Gennemførelsen af foranstaltningen blev overdraget til Landeskontrollverband Brandenburg (LKVB). Det maksimale støttebeløb har ikke overskredet 60 % af de støtteberettigede omkostninger. |
| --- | --- |

(47)

Brandenburg har inden for rammerne af foranstaltningen »Verbesserung der Hygiene« (forbedring af hygiejnen) ydet støtte til omkostningerne i forbindelse med undervisning og uddannelse. Prioriteter var i den forbindelse dyresundhed, forbedring af malkehygiejnen og råmælkskvaliteten samt analyse af produktivitetsforringelser. Gennemførelsen af foranstaltningen blev overdraget til Landeskontrollverband Brandenburg (LKVB). Det maksimale støttebeløb har ikke overskredet 60 % af de støtteberettigede omkostninger.

| (48) | I meddelelsen af 20. september 2013 gjorde Tyskland gældende (14), at foranstaltningen »Verbesserung der Hygiene« for perioden 2001-2006 har været forenelig med det indre marked. Tilbuddene om konsulentbistand har ikke været begrænset til bestemte grupper, men var tilgængelige for alle mælkeproducenter i Brandenburg. Enkelte virksomheder har ikke modtaget støtte. Foranstaltningen skal henføres under punkt 13.2, tredje led, i EF-rammebestemmelserne 2000-2006 (dækning af omkostninger til uddannelse af personale i anvendelsen af kvalitetssikringssystemer). |
| --- | --- |

(48)

I meddelelsen af 20. september 2013 gjorde Tyskland gældende (14), at foranstaltningen »Verbesserung der Hygiene« for perioden 2001-2006 har været forenelig med det indre marked. Tilbuddene om konsulentbistand har ikke været begrænset til bestemte grupper, men var tilgængelige for alle mælkeproducenter i Brandenburg. Enkelte virksomheder har ikke modtaget støtte. Foranstaltningen skal henføres under punkt 13.2, tredje led, i EF-rammebestemmelserne 2000-2006 (dækning af omkostninger til uddannelse af personale i anvendelsen af kvalitetssikringssystemer).

14

| (49) | I meddelelsen af 27. februar 2015 gentager de tyske myndigheder, at alle mælkeproducenter i landet principielt havde mulighed for at benytte sig af den omhandlede rådgivning (kompleks rådgivning og særrådgivning). Tyskland hævder, at der i forbindelse med støtten er tale om delvis finansiering med faste beløb på henholdsvis 161,19 EUR pr. bedrift ved kompleks rådgivning og 144,62 EUR pr. bedrift ved særrådgivning. Dermed kunne der ikke blive tale om en overskridelse af maksimumsgrænsen på 100 000 EUR pr. bedrift inden for en periode på tre år. Ifølge de tyske myndigheder har de nævnte værdier 2006 som basisår, men beløbene for de andre år har haft en lignende størrelsesordning. Tyskland gør desuden gældende, at der i forbindelse med de endelige støttemodtagere (mælkebedrifter/-producenter) er tale om SMV'er. |
| --- | --- |

(49)

I meddelelsen af 27. februar 2015 gentager de tyske myndigheder, at alle mælkeproducenter i landet principielt havde mulighed for at benytte sig af den omhandlede rådgivning (kompleks rådgivning og særrådgivning). Tyskland hævder, at der i forbindelse med støtten er tale om delvis finansiering med faste beløb på henholdsvis 161,19 EUR pr. bedrift ved kompleks rådgivning og 144,62 EUR pr. bedrift ved særrådgivning. Dermed kunne der ikke blive tale om en overskridelse af maksimumsgrænsen på 100 000 EUR pr. bedrift inden for en periode på tre år. Ifølge de tyske myndigheder har de nævnte værdier 2006 som basisår, men beløbene for de andre år har haft en lignende størrelsesordning. Tyskland gør desuden gældende, at der i forbindelse med de endelige støttemodtagere (mælkebedrifter/-producenter) er tale om SMV'er.

BB 3

BB 3

| (50) | Brandenburg har frem til udgangen af 2007 ydet støtte med henblik på tilrådighedsstillelse af oplysninger om økonomiske spørgsmål samt videreformidling af nylige informationer og viden om mejerimæssige spørgsmål vedrørende mælkelovgivning, mælkepolitik, mælkeydelse og -kvalitet, foder og håndtering, støtte, beskyttelse mod dyresygdomme osv. Der fandt hverken individuel rådgivning eller uddannelse af enkelte personer sted. Gennemførelsen blev overdraget til Landesvereinigung der Milchwirtschaft Brandenburg-Berlin e. V. (delstatsmejeriforeningen i Brandenburg-Berlin, herefter »LVMB«) og Landesbauernverband Brandenburg e.V. (landbrugsorganisationen i Brandenburg, herefter »LBV«). |
| --- | --- |

(50)

Brandenburg har frem til udgangen af 2007 ydet støtte med henblik på tilrådighedsstillelse af oplysninger om økonomiske spørgsmål samt videreformidling af nylige informationer og viden om mejerimæssige spørgsmål vedrørende mælkelovgivning, mælkepolitik, mælkeydelse og -kvalitet, foder og håndtering, støtte, beskyttelse mod dyresygdomme osv. Der fandt hverken individuel rådgivning eller uddannelse af enkelte personer sted. Gennemførelsen blev overdraget til Landesvereinigung der Milchwirtschaft Brandenburg-Berlin e. V. (delstatsmejeriforeningen i Brandenburg-Berlin, herefter »LVMB«) og Landesbauernverband Brandenburg e.V. (landbrugsorganisationen i Brandenburg, herefter »LBV«).

| (51) | I sine bemærkninger af 20. september 2013 (15) anser Tyskland fortsat den ovennævnte foranstaltning for forenelig med det indre marked. Den skal henføres under EF-rammebestemmelserne 2000-2006, nærmere bestemt som teknisk bistand i henhold til punkt 14.1. Hermed skulle EF-landbrugssektorens effektivitet og professionalisme forbedres og således yde et bidrag til dens levedygtighed på lang sigt. |
| --- | --- |

(51)

I sine bemærkninger af 20. september 2013 (15) anser Tyskland fortsat den ovennævnte foranstaltning for forenelig med det indre marked. Den skal henføres under EF-rammebestemmelserne 2000-2006, nærmere bestemt som teknisk bistand i henhold til punkt 14.1. Hermed skulle EF-landbrugssektorens effektivitet og professionalisme forbedres og således yde et bidrag til dens levedygtighed på lang sigt.

15

| (52) | De af LVMB gennemførte malknings- og kvalitetskonkurrencer skal tilregnes fjerde led i punkt 14.1 som »tilrettelæggelse af konkurrencer«. |
| --- | --- |

(52)

De af LVMB gennemførte malknings- og kvalitetskonkurrencer skal tilregnes fjerde led i punkt 14.1 som »tilrettelæggelse af konkurrencer«.

| (53) | I meddelelsen af 27. februar 2015 fremfører Tyskland, at brandenburgske virksomheder har modtaget præmier i forbindelse med konkurrencerne i anledning af landbrugs- og forbrugermessen »Internationale Grüne Woche« i Berlin og dermed er blevet kendt i den brede offentlighed. Til dette formål er der i 2006 anvendt midler i en størrelsesorden af ca. 463 EUR via LVMB, som stammede fra mælkeafgiften (16). |
| --- | --- |

(53)

I meddelelsen af 27. februar 2015 fremfører Tyskland, at brandenburgske virksomheder har modtaget præmier i forbindelse med konkurrencerne i anledning af landbrugs- og forbrugermessen »Internationale Grüne Woche« i Berlin og dermed er blevet kendt i den brede offentlighed. Til dette formål er der i 2006 anvendt midler i en størrelsesorden af ca. 463 EUR via LVMB, som stammede fra mælkeafgiften (16).

16

| (54) | Via LBV's projekt »Milcherzeugerberatung« (rådgivning til mælkeproducenter) har LBV's mælkekonsulent udøvet rådgivningsfunktion i forhold til alle interesserede parter i mejerisektoren. Finansieringen skete som delvis finansiering inden for rammerne af projektstøtte med midler fra mælkeafgiften. Ifølge de fremsendte dokumenter modtog LBV i 2006 støtte til dette formål på 20 000 EUR af delstatsmidler. Ifølge Tyskland er der anvendt en lignende fremgangsmåde i de foregående år. |
| --- | --- |

(54)

Via LBV's projekt »Milcherzeugerberatung« (rådgivning til mælkeproducenter) har LBV's mælkekonsulent udøvet rådgivningsfunktion i forhold til alle interesserede parter i mejerisektoren. Finansieringen skete som delvis finansiering inden for rammerne af projektstøtte med midler fra mælkeafgiften. Ifølge de fremsendte dokumenter modtog LBV i 2006 støtte til dette formål på 20 000 EUR af delstatsmidler. Ifølge Tyskland er der anvendt en lignende fremgangsmåde i de foregående år.

| (55) | Støtten har ikke været begrænset til bestemte grupper. Alle berørte personer på det pågældende område af mejerisektoren har haft fri mulighed for at deltage i ovennævnte fagkonkurrencer. Betingelserne i punkt 14.2 i EF-rammebestemmelserne 2000-2006 har derfor været opfyldt. |
| --- | --- |

(55)

Støtten har ikke været begrænset til bestemte grupper. Alle berørte personer på det pågældende område af mejerisektoren har haft fri mulighed for at deltage i ovennævnte fagkonkurrencer. Betingelserne i punkt 14.2 i EF-rammebestemmelserne 2000-2006 har derfor været opfyldt.

HE 2

HE 2

| (56) | Hessen ydede finansiel støtte til Landesvereinigung für Milch und Milcherzeugnisse Hessen e.V (delstatsmejeriforeningen i Hessen, herefter »LVMH«) i forbindelse med foranstaltningen »Fortbildung für Erzeuger durch das Innovationsteam« (innovationsteamets undervisning af producenter). I forbindelse med denne foranstaltning frembragte LVMH's innovationsteam videnskabelige oplysninger i form af faglige artikler samt arrangerede undervisning. De omfattede indsamling og sortering af oplysninger, videreformidling af viden gennem videnskabelige artikler og uddannelse af landbrugere og landbrugsmedhjælpere. |
| --- | --- |

(56)

Hessen ydede finansiel støtte til Landesvereinigung für Milch und Milcherzeugnisse Hessen e.V (delstatsmejeriforeningen i Hessen, herefter »LVMH«) i forbindelse med foranstaltningen »Fortbildung für Erzeuger durch das Innovationsteam« (innovationsteamets undervisning af producenter). I forbindelse med denne foranstaltning frembragte LVMH's innovationsteam videnskabelige oplysninger i form af faglige artikler samt arrangerede undervisning. De omfattede indsamling og sortering af oplysninger, videreformidling af viden gennem videnskabelige artikler og uddannelse af landbrugere og landbrugsmedhjælpere.

| (57) | Tyskland påstår, at indvirkningerne på konkurrencevilkårene har været små (17). Støtten kunne derfor ydes op til en maksimalt tilladt sats på 100 % til dækning af omkostningerne til præcist beskrevne aktiviteter, navnlig til undervisning og uddannelse. De støtteberettigede omkostninger vil kunne omfatte de faktiske omkostninger ved tilrettelæggelsen af uddannelsesprogrammet, rejseudgifter og diæter og udgifterne til afløsere under landbrugerens eller medhjælperens fravær. I det foreliggende tilfælde handler det om uddannelse for landbrugere vedrørende de ovenfor beskrevne emner, således at kravene i punkt 14.1 i EF-rammebestemmelserne 2000-2006 er opfyldt. |
| --- | --- |

(57)

Tyskland påstår, at indvirkningerne på konkurrencevilkårene har været små (17). Støtten kunne derfor ydes op til en maksimalt tilladt sats på 100 % til dækning af omkostningerne til præcist beskrevne aktiviteter, navnlig til undervisning og uddannelse. De støtteberettigede omkostninger vil kunne omfatte de faktiske omkostninger ved tilrettelæggelsen af uddannelsesprogrammet, rejseudgifter og diæter og udgifterne til afløsere under landbrugerens eller medhjælperens fravær. I det foreliggende tilfælde handler det om uddannelse for landbrugere vedrørende de ovenfor beskrevne emner, således at kravene i punkt 14.1 i EF-rammebestemmelserne 2000-2006 er opfyldt.

17

| (58) | Ligeledes opfyldt er betingelserne i punkt 14.2, idet muligheden for deltagelse i uddannelseskurser principielt har kunnet udnyttes af alle fysiske og juridiske personer i det pågældende område på grundlag af objektivt fastsatte betingelser. Den tilladte maksimumsgrænse på 100 000 EUR er med ca. 125 EUR pr. støttemodtager i en periode på tre år ikke blevet overskredet (punkt 14.3). |
| --- | --- |

(58)

Ligeledes opfyldt er betingelserne i punkt 14.2, idet muligheden for deltagelse i uddannelseskurser principielt har kunnet udnyttes af alle fysiske og juridiske personer i det pågældende område på grundlag af objektivt fastsatte betingelser. Den tilladte maksimumsgrænse på 100 000 EUR er med ca. 125 EUR pr. støttemodtager i en periode på tre år ikke blevet overskredet (punkt 14.3).

HE 3

HE 3

| (59) | Hessen ydede finansiel støtte til oplysningsarbejde med henblik på at gøre forbrugerne mere bevidste om mælk og mælkeprodukter, herunder deres ernæringsmæssige værdier og anvendelsesmuligheder. LVMH's ernæringsteam formidlede videnskabelige oplysninger, organiserede informationsarrangementer samt kampagner og (ikke mod bestemte virksomheder rettede) PR-foranstaltninger i form af flyers, brochurer, kursusmateriale, opskrifter eller plakater vedrørende mælkeproduktion samt behandling og forarbejdning af mælk og mælkeprodukter. |
| --- | --- |

(59)

Hessen ydede finansiel støtte til oplysningsarbejde med henblik på at gøre forbrugerne mere bevidste om mælk og mælkeprodukter, herunder deres ernæringsmæssige værdier og anvendelsesmuligheder. LVMH's ernæringsteam formidlede videnskabelige oplysninger, organiserede informationsarrangementer samt kampagner og (ikke mod bestemte virksomheder rettede) PR-foranstaltninger i form af flyers, brochurer, kursusmateriale, opskrifter eller plakater vedrørende mælkeproduktion samt behandling og forarbejdning af mælk og mælkeprodukter.

| (60) | I sine bemærkninger af 20. september 2013 (18) gør Tyskland gældende, at der i forbindelse med foranstaltning HE 3 ikke er tale om statsstøtte, fordi der ikke foreligger nogen begunstigelse af bestemte virksomheder eller produktionsgrene. Foranstaltningen har været »ren forbrugeruddannelse«. Subsidiært anførte Tyskland, at støtten er forenelig med det indre marked. |
| --- | --- |

(60)

I sine bemærkninger af 20. september 2013 (18) gør Tyskland gældende, at der i forbindelse med foranstaltning HE 3 ikke er tale om statsstøtte, fordi der ikke foreligger nogen begunstigelse af bestemte virksomheder eller produktionsgrene. Foranstaltningen har været »ren forbrugeruddannelse«. Subsidiært anførte Tyskland, at støtten er forenelig med det indre marked.

18

| (61) | Foranstaltningen, såfremt den i modsætning til Tysklands opfattelse skal kategoriseres som støtte, ville under alle omstændigheder blive anset for at være i overensstemmelse med den daværende afgørelsespraksis og dermed materielt lovlig. Foranstaltningen har ikke været begrænset til en bestemt gruppe, men understøttede derimod hele mejerisektoren på en generel måde. Betingelserne i punkt 14.2 i EF-rammebestemmelserne 2000-2006 er således overholdt. I henhold til punkt 14.3 i EF-rammebestemmelserne 2000-2006 kan der ydes støtte på op til 100 % til dækning af omkostningerne. Støttens faktiske størrelse har ligget langt under den anvendelige maksimumsgrænse på 100 000 EUR pr. støttemodtager i en periode på tre år (punkt 14.3 i EF-rammebestemmelserne 2000-2006). I Hessen var der i perioden 2001-2006 ca. 6 000 aktive malkekvægsbedrifter, og dermed modtog den enkelte støttemodtager i gennemsnit ca. 170 EUR i den omhandlede periode. |
| --- | --- |

(61)

Foranstaltningen, såfremt den i modsætning til Tysklands opfattelse skal kategoriseres som støtte, ville under alle omstændigheder blive anset for at være i overensstemmelse med den daværende afgørelsespraksis og dermed materielt lovlig. Foranstaltningen har ikke været begrænset til en bestemt gruppe, men understøttede derimod hele mejerisektoren på en generel måde. Betingelserne i punkt 14.2 i EF-rammebestemmelserne 2000-2006 er således overholdt. I henhold til punkt 14.3 i EF-rammebestemmelserne 2000-2006 kan der ydes støtte på op til 100 % til dækning af omkostningerne. Støttens faktiske størrelse har ligget langt under den anvendelige maksimumsgrænse på 100 000 EUR pr. støttemodtager i en periode på tre år (punkt 14.3 i EF-rammebestemmelserne 2000-2006). I Hessen var der i perioden 2001-2006 ca. 6 000 aktive malkekvægsbedrifter, og dermed modtog den enkelte støttemodtager i gennemsnit ca. 170 EUR i den omhandlede periode.

HE 9

HE 9

| (62) | Hessen ydede finansiel støtte til LVMH i forbindelse med foranstaltningen »Fortbildung für junge Milchviehhalter« (undervisning af unge malkekvægsholdere). Formålet med denne foranstaltning var at forbedre unge malkekvægsholderes kvalifikationer. De støtteberettigede omkostninger omfattede de faktiske omkostninger ved tilrettelæggelsen af uddannelsesprogrammet, rejseudgifter og diæter og udgifterne til afløsere under landbrugerens eller medhjælperens fravær. |
| --- | --- |

(62)

Hessen ydede finansiel støtte til LVMH i forbindelse med foranstaltningen »Fortbildung für junge Milchviehhalter« (undervisning af unge malkekvægsholdere). Formålet med denne foranstaltning var at forbedre unge malkekvægsholderes kvalifikationer. De støtteberettigede omkostninger omfattede de faktiske omkostninger ved tilrettelæggelsen af uddannelsesprogrammet, rejseudgifter og diæter og udgifterne til afløsere under landbrugerens eller medhjælperens fravær.

| (63) | I sine bemærkninger af 20. september 2013 (19) gjorde Tyskland gældende, at indvirkningerne på konkurrencevilkårene har været små. En sådan støtte kunne derfor ydes op til en maksimalt tilladt sats på 100 % til dækning af omkostningerne til præcist beskrevne aktiviteter, navnlig til undervisning og uddannelse. Den beskrevne foranstaltning kan kategoriseres under punkt 14.1 i EF-rammebestemmelserne 2000-2006, idet den i sidste ende allerede ifølge ordlyden udgør den heri beskrevne undervisnings- og uddannelsesstøtte. |
| --- | --- |

(63)

I sine bemærkninger af 20. september 2013 (19) gjorde Tyskland gældende, at indvirkningerne på konkurrencevilkårene har været små. En sådan støtte kunne derfor ydes op til en maksimalt tilladt sats på 100 % til dækning af omkostningerne til præcist beskrevne aktiviteter, navnlig til undervisning og uddannelse. Den beskrevne foranstaltning kan kategoriseres under punkt 14.1 i EF-rammebestemmelserne 2000-2006, idet den i sidste ende allerede ifølge ordlyden udgør den heri beskrevne undervisnings- og uddannelsesstøtte.

19

| (64) | I forbindelse med foranstaltningen handler det om klassiske uddannelser i mejerisektoren, som principielt ville have været til rådighed for alle producenter og dermed ville have opfyldt bestemmelserne i punkt 14.2 i EF-rammebestemmelserne 2000-2006. I sådanne tilfælde har det været muligt at støtte indtil 100 % af omkostningerne. Støttens omfang har med samlede udgifter i perioden 2001-2006 på ca. 35 000 ligget under maksimumsgrænsen på 100 000 EUR pr. støttemodtager i en periode på tre år (punkt 14.3 i rammebestemmelserne 2000-2006. |
| --- | --- |

(64)

I forbindelse med foranstaltningen handler det om klassiske uddannelser i mejerisektoren, som principielt ville have været til rådighed for alle producenter og dermed ville have opfyldt bestemmelserne i punkt 14.2 i EF-rammebestemmelserne 2000-2006. I sådanne tilfælde har det været muligt at støtte indtil 100 % af omkostningerne. Støttens omfang har med samlede udgifter i perioden 2001-2006 på ca. 35 000 ligget under maksimumsgrænsen på 100 000 EUR pr. støttemodtager i en periode på tre år (punkt 14.3 i rammebestemmelserne 2000-2006.

NI 5

NI 5

| (65) | Niedersachsen ydede finansiel støtte til LVMN til deltagelse i messer og udstillinger samt frembringelsen af videnskabelige oplysninger i let forståelig form. I denne sammenhæng blev der ydet støtte til omkostninger til leje af og udstyr til udstillingslokaler samt omkostninger til publikation af faktiske oplysninger (brochurer, opskrifter osv.) om mælk og mælkeprodukter, herunder deres ernæringsmæssige værdier og anvendelsesmuligheder, samt om mælkeproduktion i Niedersachsen. LVMN forestod koordineringen af foranstaltningen. Den tekniske gennemførelse af foranstaltningen foregik enten via LVMN eller en tredjemand, som handler på dennes vegne. |
| --- | --- |

(65)

Niedersachsen ydede finansiel støtte til LVMN til deltagelse i messer og udstillinger samt frembringelsen af videnskabelige oplysninger i let forståelig form. I denne sammenhæng blev der ydet støtte til omkostninger til leje af og udstyr til udstillingslokaler samt omkostninger til publikation af faktiske oplysninger (brochurer, opskrifter osv.) om mælk og mælkeprodukter, herunder deres ernæringsmæssige værdier og anvendelsesmuligheder, samt om mælkeproduktion i Niedersachsen. LVMN forestod koordineringen af foranstaltningen. Den tekniske gennemførelse af foranstaltningen foregik enten via LVMN eller en tredjemand, som handler på dennes vegne.

| (66) | I sine bemærkninger af 20. september 2013 (20) gjorde Tyskland gældende, at foranstaltningen skal henhøre under det fjerde led (tilrettelæggelse af konkurrencer, udstillinger og messer) i punkt 14.1. i EF-rammebestemmelserne 2000-2006. Kernen i foranstaltningen er støtte til LVMN's messestand. For så vidt er der efter Tysklands opfattelse tale om en lovlig støtte, som også er i overensstemmelse med fællesskabsretten, såfremt betingelserne i punkt 14.2 og 14.3 også er opfyldt. |
| --- | --- |

(66)

I sine bemærkninger af 20. september 2013 (20) gjorde Tyskland gældende, at foranstaltningen skal henhøre under det fjerde led (tilrettelæggelse af konkurrencer, udstillinger og messer) i punkt 14.1. i EF-rammebestemmelserne 2000-2006. Kernen i foranstaltningen er støtte til LVMN's messestand. For så vidt er der efter Tysklands opfattelse tale om en lovlig støtte, som også er i overensstemmelse med fællesskabsretten, såfremt betingelserne i punkt 14.2 og 14.3 også er opfyldt.

20

| (67) | Efter Niedersachsens mening er de relevante krav opfyldt, idet alle mælkeproducerende bedrifter i kraft af fællesskabsstanden (gennemsnit 2001-2006: ca. 17 500 virksomheder) havde profiteret af foranstaltningen. Dermed garanteres det på den ene side, at alle mælkeproducerende bedrifter havde adgang til foranstaltningen (punkt 14.2 i EF-rammebestemmelserne 2000-2006), og at støtten på den anden side ikke har oversteget et beløb på 100 000 EUR pr. støttemodtager i en periode på tre år (punkt 14.3 i EF-rammebestemmelserne 2000-2006). |
| --- | --- |

(67)

Efter Niedersachsens mening er de relevante krav opfyldt, idet alle mælkeproducerende bedrifter i kraft af fællesskabsstanden (gennemsnit 2001-2006: ca. 17 500 virksomheder) havde profiteret af foranstaltningen. Dermed garanteres det på den ene side, at alle mælkeproducerende bedrifter havde adgang til foranstaltningen (punkt 14.2 i EF-rammebestemmelserne 2000-2006), og at støtten på den anden side ikke har oversteget et beløb på 100 000 EUR pr. støttemodtager i en periode på tre år (punkt 14.3 i EF-rammebestemmelserne 2000-2006).

NI 6 (2001-2003)

NI 6 (2001-2003)

| (68) | Desuden ydede Niedersachsen finansiel støtte til forarbejdningsvirksomheders deltagelse i messer. Tyskland hævdede, at den støtte, der er ydet i perioden 2001-2006, har opfyldt betingelserne i punkt 14.1 i EF-rammebestemmelserne 2000-2006. Fra den 26. november 2003 har foranstaltningen været baseret på den godkendte statsstøtte N 200/2003, som har været gældende indtil den 31. december 2008 og tilladt en støtteintensitet på henholdsvis maksimalt 50 % af de støtteberettigede omkostninger eller det maksimale støttebeløb på 70 000 EUR pr. støttemodtager i en periode på tre år. |
| --- | --- |

(68)

Desuden ydede Niedersachsen finansiel støtte til forarbejdningsvirksomheders deltagelse i messer. Tyskland hævdede, at den støtte, der er ydet i perioden 2001-2006, har opfyldt betingelserne i punkt 14.1 i EF-rammebestemmelserne 2000-2006. Fra den 26. november 2003 har foranstaltningen været baseret på den godkendte statsstøtte N 200/2003, som har været gældende indtil den 31. december 2008 og tilladt en støtteintensitet på henholdsvis maksimalt 50 % af de støtteberettigede omkostninger eller det maksimale støttebeløb på 70 000 EUR pr. støttemodtager i en periode på tre år.

| (69) | I sine bemærkninger af 20. september 2013 (21) gjorde Tyskland gældende, at foranstaltningen udelukkende har indeholdt støtte til virksomheder på forarbejdnings- og afsætningsområdet (mejerier) til deltagelse i messer og udstillinger. Med henblik på en vurdering af foranstaltningen er det ikke punkt 14.1, femte led (som antaget i Kommissionens indledningsafgørelse), der er relevant, men derimod punkt 14.1, fjerde led. På dette grundlag skal støtten også for perioden 2001-2003 anses for at være forenelig med det indre marked. |
| --- | --- |

(69)

I sine bemærkninger af 20. september 2013 (21) gjorde Tyskland gældende, at foranstaltningen udelukkende har indeholdt støtte til virksomheder på forarbejdnings- og afsætningsområdet (mejerier) til deltagelse i messer og udstillinger. Med henblik på en vurdering af foranstaltningen er det ikke punkt 14.1, femte led (som antaget i Kommissionens indledningsafgørelse), der er relevant, men derimod punkt 14.1, fjerde led. På dette grundlag skal støtten også for perioden 2001-2003 anses for at være forenelig med det indre marked.

21

| (70) | I sine bemærkninger af 27. februar 2015 forsikrer de tyske myndigheder for den relevante periode (1.1.2002-26.11.2003) (22), at foranstaltning NI 6 var åben for alle virksomheder på området forarbejdning og afsætning af mælkeprodukter og blev tildelt efter objektive kriterier. Derudover var foranstaltningen ikke bundet til medlemskabet i en producentsammenslutning eller en anden landbrugsorganisation. |
| --- | --- |

(70)

I sine bemærkninger af 27. februar 2015 forsikrer de tyske myndigheder for den relevante periode (1.1.2002-26.11.2003) (22), at foranstaltning NI 6 var åben for alle virksomheder på området forarbejdning og afsætning af mælkeprodukter og blev tildelt efter objektive kriterier. Derudover var foranstaltningen ikke bundet til medlemskabet i en producentsammenslutning eller en anden landbrugsorganisation.

22

| (71) | Ifølge de samme bemærkninger lå den maksimale støtteintensitet i forbindelse med denne foranstaltning på 48 %. Der var kun én virksomhed (Nordmilch eG), som i den nævnte periode modtog et samlet støttebeløb på mere end 100 000 EUR inden for rammerne af den omhandlede foranstaltning. Ifølge de tyske myndigheder faldt Nordmilch eG ikke ind under definitionen af en SMV. Det undersøges derfor, om denne individuelle støtte skal tilbagebetales. |
| --- | --- |

(71)

Ifølge de samme bemærkninger lå den maksimale støtteintensitet i forbindelse med denne foranstaltning på 48 %. Der var kun én virksomhed (Nordmilch eG), som i den nævnte periode modtog et samlet støttebeløb på mere end 100 000 EUR inden for rammerne af den omhandlede foranstaltning. Ifølge de tyske myndigheder faldt Nordmilch eG ikke ind under definitionen af en SMV. Det undersøges derfor, om denne individuelle støtte skal tilbagebetales.

NI 7

NI 7

| (72) | Niedersachsen ydede finansiel støtte til generelle informationsforanstaltninger for forbrugere om mælk som levnedsmiddel. Støttemodtager var LVMN, på hvis vegne informationsmaterialet blev udarbejdet. |
| --- | --- |

(72)

Niedersachsen ydede finansiel støtte til generelle informationsforanstaltninger for forbrugere om mælk som levnedsmiddel. Støttemodtager var LVMN, på hvis vegne informationsmaterialet blev udarbejdet.

| (73) | I sine bemærkninger af 20. september 2013 (23) gjorde Tyskland gældende, at der i forbindelse med foranstaltningen »Allgemeine Öffentlichkeitsarbeit« (almindeligt oplysningsarbejde) ikke er tale om statsstøtte, fordi der ikke foreligger nogen begunstigelse af bestemte virksomheder eller produktionsgrene. |
| --- | --- |

(73)

I sine bemærkninger af 20. september 2013 (23) gjorde Tyskland gældende, at der i forbindelse med foranstaltningen »Allgemeine Öffentlichkeitsarbeit« (almindeligt oplysningsarbejde) ikke er tale om statsstøtte, fordi der ikke foreligger nogen begunstigelse af bestemte virksomheder eller produktionsgrene.

23

| (74) | Tyskland anførte (24), at foranstaltningen materielt er i overensstemmelse med de på daværende tidspunkt gældende EF-rammebestemmelser og principielt kan anses for at være teknisk bistand i henhold til punkt 14.1 i EF-rammebestemmelserne 2000-2006, idet formålet hermed var generel formidling af aktuelle videnskabelige oplysninger samt generel videregivelse af oplysninger om mælks og mælkeprodukters egenskaber. |
| --- | --- |

(74)

Tyskland anførte (24), at foranstaltningen materielt er i overensstemmelse med de på daværende tidspunkt gældende EF-rammebestemmelser og principielt kan anses for at være teknisk bistand i henhold til punkt 14.1 i EF-rammebestemmelserne 2000-2006, idet formålet hermed var generel formidling af aktuelle videnskabelige oplysninger samt generel videregivelse af oplysninger om mælks og mælkeprodukters egenskaber.

24

| (75) | Ifølge Tyskland var den samlede foranstaltning ikke begrænset til en bestemt gruppe, men understøttede derimod hele mejerisektoren på en generel måde. De i punkt 14.2 i EF-rammebestemmelserne 2000-2006 nævnte betingelser har således været overholdt. |
| --- | --- |

(75)

Ifølge Tyskland var den samlede foranstaltning ikke begrænset til en bestemt gruppe, men understøttede derimod hele mejerisektoren på en generel måde. De i punkt 14.2 i EF-rammebestemmelserne 2000-2006 nævnte betingelser har således været overholdt.

| (76) | Ifølge Tyskland ligger støttens størrelse langt under maksimumsgrænsen i punkt 14.3 på 100 000 EUR pr. støttemodtager i en periode på tre år. Med udgangspunkt i gennemsnitligt ca. 17 500 mælkeproducenter i ovennævnte periode i Niedersachsen og en samlet volumen på ca. 6,9 mio. EUR modtog den enkelte støttemodtager ca. 395 EUR i hele perioden i forbindelse med foranstaltning NI 7. |
| --- | --- |

(76)

Ifølge Tyskland ligger støttens størrelse langt under maksimumsgrænsen i punkt 14.3 på 100 000 EUR pr. støttemodtager i en periode på tre år. Med udgangspunkt i gennemsnitligt ca. 17 500 mælkeproducenter i ovennævnte periode i Niedersachsen og en samlet volumen på ca. 6,9 mio. EUR modtog den enkelte støttemodtager ca. 395 EUR i hele perioden i forbindelse med foranstaltning NI 7.

NW 4 og NW 5

NW 4 og NW 5

| (77) | Nordrhein-Westfalen ydede finansiel støtte til informationsarrangementer og tiltag i forbindelse med generel forbrugeruddannelse og tiltag vedrørende anvendelsen af mælk og mælkeprodukter og deres generelle egenskaber (delforanstaltning NW 4). Støttemodtager var Landesvereinigung der Milchwirtschaft Nordrhein-Westfalen e.V. (delstatsmejeriforeningen i Nordrhein-Westfalen, herefter »LVMNRW«) samt landbrugsorganisationerne Landwirtschaftsverband Rheinland og Landwirtschaftsverband Westfalen-Lippe. |
| --- | --- |

(77)

Nordrhein-Westfalen ydede finansiel støtte til informationsarrangementer og tiltag i forbindelse med generel forbrugeruddannelse og tiltag vedrørende anvendelsen af mælk og mælkeprodukter og deres generelle egenskaber (delforanstaltning NW 4). Støttemodtager var Landesvereinigung der Milchwirtschaft Nordrhein-Westfalen e.V. (delstatsmejeriforeningen i Nordrhein-Westfalen, herefter »LVMNRW«) samt landbrugsorganisationerne Landwirtschaftsverband Rheinland og Landwirtschaftsverband Westfalen-Lippe.

| (78) | Nordrhein-Westfalen ydede desuden finansiel støtte til arrangementer med henblik på videnudveksling mellem mælkeproducenter om spørgsmål vedrørende mejerisektoren (delforanstaltning NW 5). |
| --- | --- |

(78)

Nordrhein-Westfalen ydede desuden finansiel støtte til arrangementer med henblik på videnudveksling mellem mælkeproducenter om spørgsmål vedrørende mejerisektoren (delforanstaltning NW 5).

| (79) | Der blev ydet støtte til omkostninger i forbindelse med tilrettelæggelse og gennemførelse af arrangementer, rådgivning samt vejledning og uddannelseskurser vedrørende mejerimæssige spørgsmål. Støtteintensiteten var på op til 30 %. |
| --- | --- |

(79)

Der blev ydet støtte til omkostninger i forbindelse med tilrettelæggelse og gennemførelse af arrangementer, rådgivning samt vejledning og uddannelseskurser vedrørende mejerimæssige spørgsmål. Støtteintensiteten var på op til 30 %.

| (80) | I sine bemærkninger af 20. september 2013 (25) gjorde Tyskland gældende, at der for så vidt angår foranstaltningerne NW 4 og NW 5 mangler enhver begunstigelse af bestemte virksomheder eller erhvervsgrene, da disse var rettet mod den brede offentlighed. Disse foranstaltninger kunne derfor ikke anses for at være teknisk bistand. Derudover kan det for begge foranstaltningers vedkommende afvises, at de er materielt og geografisk selektive i forhold til potentielle begunstigelser. |
| --- | --- |

(80)

I sine bemærkninger af 20. september 2013 (25) gjorde Tyskland gældende, at der for så vidt angår foranstaltningerne NW 4 og NW 5 mangler enhver begunstigelse af bestemte virksomheder eller erhvervsgrene, da disse var rettet mod den brede offentlighed. Disse foranstaltninger kunne derfor ikke anses for at være teknisk bistand. Derudover kan det for begge foranstaltningers vedkommende afvises, at de er materielt og geografisk selektive i forhold til potentielle begunstigelser.

25

| (81) | I sine bemærkninger af 27. februar 2015 fastsætter de tyske myndigheder samlede årlige udgifter i forbindelse med foranstaltning NW 4 i perioden 2001-2006 til mellem 335 200 EUR og 497 800 EUR. Med omkring 10 000 malkekvægsbedrifter i samme periode var der et årligt beløb pr. støttemodtager på mellem 33,52 EUR og 49,78 EUR. For foranstaltning NW 5 resulterer det ved årlige omkostninger på 14 000 EUR i et beløb på 1,4 EUR pr. støttemodtager og pr. år. |
| --- | --- |

(81)

I sine bemærkninger af 27. februar 2015 fastsætter de tyske myndigheder samlede årlige udgifter i forbindelse med foranstaltning NW 4 i perioden 2001-2006 til mellem 335 200 EUR og 497 800 EUR. Med omkring 10 000 malkekvægsbedrifter i samme periode var der et årligt beløb pr. støttemodtager på mellem 33,52 EUR og 49,78 EUR. For foranstaltning NW 5 resulterer det ved årlige omkostninger på 14 000 EUR i et beløb på 1,4 EUR pr. støttemodtager og pr. år.

NW 6

NW 6

| (82) | Nordrhein-Westfalen ydede finansiel støtte til registreringen af relevante data, som bidrog til markedsgennemsigtighed. Støtteberettiget var de omkostninger, som delstatsmejeriforeningen i Nordrhein-Westfalen havde i forbindelse med indsamling, evaluering og offentliggørelse af de relevante data om markedet for mælkeprodukter. Resultaterne blev offentliggjort som meddelelser og markedsrapporter og stillet gratis til rådighed for alle. De bidrog til markedsgennemsigtighed og tjente til objektiv og videnskabelig information samt videnudveksling mellem virksomheder i mejerisektoren. |
| --- | --- |

(82)

Nordrhein-Westfalen ydede finansiel støtte til registreringen af relevante data, som bidrog til markedsgennemsigtighed. Støtteberettiget var de omkostninger, som delstatsmejeriforeningen i Nordrhein-Westfalen havde i forbindelse med indsamling, evaluering og offentliggørelse af de relevante data om markedet for mælkeprodukter. Resultaterne blev offentliggjort som meddelelser og markedsrapporter og stillet gratis til rådighed for alle. De bidrog til markedsgennemsigtighed og tjente til objektiv og videnskabelig information samt videnudveksling mellem virksomheder i mejerisektoren.

| (83) | I sine bemærkninger af 20. september 2013 (26) gjorde Tyskland gældende, at der med hensyn til denne foranstaltning mangler materiel og geografisk selektivitet. Subsidiært blev det fremført, at forenelighedskravene i EF-rammebestemmelserne er opfyldt. |
| --- | --- |

(83)

I sine bemærkninger af 20. september 2013 (26) gjorde Tyskland gældende, at der med hensyn til denne foranstaltning mangler materiel og geografisk selektivitet. Subsidiært blev det fremført, at forenelighedskravene i EF-rammebestemmelserne er opfyldt.

26

| (84) | Støttemodtagere er landbrugere, producentsammenslutninger og alle interesserede parter i mejerisektoren (27). |
| --- | --- |

(84)

Støttemodtagere er landbrugere, producentsammenslutninger og alle interesserede parter i mejerisektoren (27).

27

| (85) | I sine bemærkninger af 27. februar 2015 fastsætter Tyskland de samlede årlige udgifter i forbindelse med foranstaltning NW 6 i perioden 2001-2006 til mellem 139 400 EUR og 155 900 EUR. Med omkring 10 000 malkekvægsbedrifter i samme periode var der et årligt beløb pr. modtager på mellem 13,94 EUR og 15,59 EUR. |
| --- | --- |

(85)

I sine bemærkninger af 27. februar 2015 fastsætter Tyskland de samlede årlige udgifter i forbindelse med foranstaltning NW 6 i perioden 2001-2006 til mellem 139 400 EUR og 155 900 EUR. Med omkring 10 000 malkekvægsbedrifter i samme periode var der et årligt beløb pr. modtager på mellem 13,94 EUR og 15,59 EUR.

RP 1 og SL 2

RP 1 og SL 2

| (86) | Rheinland-Pfalz og Saarland ydede finansiel støtte til forbrugeroplysninger, herunder formidling af videnskabelige oplysninger, generelle faktiske oplysninger om produkter, deres ernæringsmæssige fordele og foreslåede anvendelser af sådanne. Støtteberettiget var omkostningerne i forbindelse med deltagelse i messer og udstillinger, rejseudgifter, omkostninger til offentliggørelser, leje i forbindelse med udstillinger, symbolske præmier til en værdi af op til 250 EUR pr. præmie og vinder. |
| --- | --- |

(86)

Rheinland-Pfalz og Saarland ydede finansiel støtte til forbrugeroplysninger, herunder formidling af videnskabelige oplysninger, generelle faktiske oplysninger om produkter, deres ernæringsmæssige fordele og foreslåede anvendelser af sådanne. Støtteberettiget var omkostningerne i forbindelse med deltagelse i messer og udstillinger, rejseudgifter, omkostninger til offentliggørelser, leje i forbindelse med udstillinger, symbolske præmier til en værdi af op til 250 EUR pr. præmie og vinder.

| (87) | Reklameforanstaltninger (28) eller foranstaltninger, der var rettet mod produkter fra bestemte virksomheder, var udelukket fra at modtage støtte. Koordineringen og den tekniske gennemførelse af foranstaltningen blev varetaget af Milchwirtschaftliche Arbeitsgemeinschaft Rheinland-Pfalz e.V. (MILAG) og Landesvereinigung der Milchwirtschaft Saarland e.V. (delstatsmejeriforeningen i Saarland, herefter »LVMS«). |
| --- | --- |

(87)

Reklameforanstaltninger (28) eller foranstaltninger, der var rettet mod produkter fra bestemte virksomheder, var udelukket fra at modtage støtte. Koordineringen og den tekniske gennemførelse af foranstaltningen blev varetaget af Milchwirtschaftliche Arbeitsgemeinschaft Rheinland-Pfalz e.V. (MILAG) og Landesvereinigung der Milchwirtschaft Saarland e.V. (delstatsmejeriforeningen i Saarland, herefter »LVMS«).

28

| (88) | I sine bemærkninger af 20. september 2013 (29) gjorde Tyskland gældende, at der i forbindelse med disse foranstaltninger ikke er tale om statsstøtte, fordi der ikke foreligger nogen begunstigelse af visse virksomheder eller produktioner. Foranstaltningerne er efter Tysklands opfattelse »ren forbrugeruddannelse«. Subsidiært anførte Tyskland, at foranstaltningerne er forenelige med det indre marked. Punkt 8 i EF-rammebestemmelserne om statsstøtte til reklame for landbrugsprodukter konkretiserer de foranstaltninger, som faldt ind under den tekniske bistand i landbrugssektoren i henhold til punkt 14 i EF-rammebestemmelserne 2000-2006. |
| --- | --- |

(88)

I sine bemærkninger af 20. september 2013 (29) gjorde Tyskland gældende, at der i forbindelse med disse foranstaltninger ikke er tale om statsstøtte, fordi der ikke foreligger nogen begunstigelse af visse virksomheder eller produktioner. Foranstaltningerne er efter Tysklands opfattelse »ren forbrugeruddannelse«. Subsidiært anførte Tyskland, at foranstaltningerne er forenelige med det indre marked. Punkt 8 i EF-rammebestemmelserne om statsstøtte til reklame for landbrugsprodukter konkretiserer de foranstaltninger, som faldt ind under den tekniske bistand i landbrugssektoren i henhold til punkt 14 i EF-rammebestemmelserne 2000-2006.

29

| (89) | Som det fremgår af Kommissionens afgørelsespraksis i perioden 2000-2006, der er praktiseret på tværs af forskellige produktområder og medlemsstater, har Kommissionen i den nævnte periode anset gennemførelsen af foranstaltninger, der er sammenlignelige med de her omhandlede foranstaltninger, for at være materielt lovlig og tilladelig. |
| --- | --- |

(89)

Som det fremgår af Kommissionens afgørelsespraksis i perioden 2000-2006, der er praktiseret på tværs af forskellige produktområder og medlemsstater, har Kommissionen i den nævnte periode anset gennemførelsen af foranstaltninger, der er sammenlignelige med de her omhandlede foranstaltninger, for at være materielt lovlig og tilladelig.

| (90) | Ydermere fremførte Tyskland, at foranstaltningerne RP 1 og SL 2, såfremt de i modsætning til Tysklands opfattelse skal kategoriseres som støtte, under alle omstændigheder skal anses for at være i overensstemmelse med den daværende afgørelsespraksis og dermed materielt lovlige. Ifølge Tyskland var den samlede foranstaltning »Allgemeine Öffentlichkeitsarbeit« ikke begrænset til en bestemt gruppe, men understøttede derimod hele mejerisektoren på en generel måde. De i punkt 14.2 i EF-rammebestemmelserne 2000-2006 nævnte betingelser har således været overholdt. I henhold til punkt 14.3 vil begunstigelserne kunne dække op til 100 % af omkostningerne. |
| --- | --- |

(90)

Ydermere fremførte Tyskland, at foranstaltningerne RP 1 og SL 2, såfremt de i modsætning til Tysklands opfattelse skal kategoriseres som støtte, under alle omstændigheder skal anses for at være i overensstemmelse med den daværende afgørelsespraksis og dermed materielt lovlige. Ifølge Tyskland var den samlede foranstaltning »Allgemeine Öffentlichkeitsarbeit« ikke begrænset til en bestemt gruppe, men understøttede derimod hele mejerisektoren på en generel måde. De i punkt 14.2 i EF-rammebestemmelserne 2000-2006 nævnte betingelser har således været overholdt. I henhold til punkt 14.3 vil begunstigelserne kunne dække op til 100 % af omkostningerne.

| (91) | I meddelelsen af 27. februar 2015 gjorde Tyskland gældende, at det samlede ydede støttebeløb i en periode på tre år har ligget under maksimumsgrænsen på 100 000 EUR pr. støttemodtager og i overensstemmelse hermed mellem 46 EUR og 73 EUR pr. år pr. støttemodtager (30). |
| --- | --- |

(91)

I meddelelsen af 27. februar 2015 gjorde Tyskland gældende, at det samlede ydede støttebeløb i en periode på tre år har ligget under maksimumsgrænsen på 100 000 EUR pr. støttemodtager og i overensstemmelse hermed mellem 46 EUR og 73 EUR pr. år pr. støttemodtager (30).

30

RP 5 og SL 5

RP 5 og SL 5

| (92) | Rheinland-Pfalz og Saarland ydede finansiel støtte til teknisk rådgivning samt uddannelseskurser for mælkeproducenter med henblik på at forbedre hygiejnen i forbindelse med malketeknikken og kvaliteten af råmælken (delforanstaltninger RP 5 og SL 5). Der er ydet støtte til dokumenterede konsulenthonorarer op til en maksimal sats på 75 000 EUR pr. år i Rheinland-Pfalz og op til 15 000 EUR pr. år i Saarland. Der har ikke været ydet støtte til løbende konsulentbistand. Koordineringen og den tekniske gennemførelse af foranstaltningerne blev varetaget af Landeskontrollverband Rheinland-Pfalz e.V. (LKVRP) og LVMS. |
| --- | --- |

(92)

Rheinland-Pfalz og Saarland ydede finansiel støtte til teknisk rådgivning samt uddannelseskurser for mælkeproducenter med henblik på at forbedre hygiejnen i forbindelse med malketeknikken og kvaliteten af råmælken (delforanstaltninger RP 5 og SL 5). Der er ydet støtte til dokumenterede konsulenthonorarer op til en maksimal sats på 75 000 EUR pr. år i Rheinland-Pfalz og op til 15 000 EUR pr. år i Saarland. Der har ikke været ydet støtte til løbende konsulentbistand. Koordineringen og den tekniske gennemførelse af foranstaltningerne blev varetaget af Landeskontrollverband Rheinland-Pfalz e.V. (LKVRP) og LVMS.

| (93) | I sine bemærkninger af 20. september 2013 (31) gjorde Tyskland gældende, at den malketekniske særrådgivning og foranstaltningerne til forbedring af råmælkskvaliteten i Rheinland-Pfalz og Saarland også har været forenelig med det indre marked i perioden 2001-2006. |
| --- | --- |

(93)

I sine bemærkninger af 20. september 2013 (31) gjorde Tyskland gældende, at den malketekniske særrådgivning og foranstaltningerne til forbedring af råmælkskvaliteten i Rheinland-Pfalz og Saarland også har været forenelig med det indre marked i perioden 2001-2006.

31

| (94) | Formålet med foranstaltningerne har efter konstatering af problemer (f.eks. forhøjet indhold af somatiske celler) i det konkrete tilfælde været at tilbyde berørte mælkeproducenter — inden for rammerne af kvalitetskontroller af råmælken — malketeknisk særrådgivning samt rådgivnings- og uddannelseskoncepter herfor under deltagelse af dyrlæger med henblik på forbedring af yversundheden og dermed råmælkskvaliteten. Alle mælkeproducenter i Rheinland-Pfalz/Saarland har kunnet benytte sig af dette tilbud. Medlemskab af henholdsvis LKVRP eller LVMS har ikke været en forudsætning herfor. Der har ikke været ydet støtte til løbende eller med regelmæssige intervaller benyttet konsulentbistand (f.eks. skattemæssig eller juridisk rådgivning, reklame). |
| --- | --- |

(94)

Formålet med foranstaltningerne har efter konstatering af problemer (f.eks. forhøjet indhold af somatiske celler) i det konkrete tilfælde været at tilbyde berørte mælkeproducenter — inden for rammerne af kvalitetskontroller af råmælken — malketeknisk særrådgivning samt rådgivnings- og uddannelseskoncepter herfor under deltagelse af dyrlæger med henblik på forbedring af yversundheden og dermed råmælkskvaliteten. Alle mælkeproducenter i Rheinland-Pfalz/Saarland har kunnet benytte sig af dette tilbud. Medlemskab af henholdsvis LKVRP eller LVMS har ikke været en forudsætning herfor. Der har ikke været ydet støtte til løbende eller med regelmæssige intervaller benyttet konsulentbistand (f.eks. skattemæssig eller juridisk rådgivning, reklame).

| (95) | Tyskland gør gældende, at der således er tale om en subventioneret tjenesteydelse. Der er ikke ydet direkte betalinger til landbrugere. |
| --- | --- |

(95)

Tyskland gør gældende, at der således er tale om en subventioneret tjenesteydelse. Der er ikke ydet direkte betalinger til landbrugere.

| (96) | Efter Rheinland-Pfalz' opfattelse er støtte til konsulenthonorarer i henhold til punkt 14.1, tredje led, i EF-rammebestemmelserne 2000-2006 ikke bundet til udbredelsen af nye metoder. Denne binding gælder ubestridt for støtte til »andre aktiviteter, der tager sigte på at udbrede nye metoder« i henhold til punkt 14.1, femte led, i EF-rammebestemmelserne 2000-2006. Desuden er det i forbindelse med foranstaltningen udtrykkeligt fastsat, at der ikke ydes støtte til løbende eller med regelmæssige intervaller benyttet konsulentbistand. |
| --- | --- |

(96)

Efter Rheinland-Pfalz' opfattelse er støtte til konsulenthonorarer i henhold til punkt 14.1, tredje led, i EF-rammebestemmelserne 2000-2006 ikke bundet til udbredelsen af nye metoder. Denne binding gælder ubestridt for støtte til »andre aktiviteter, der tager sigte på at udbrede nye metoder« i henhold til punkt 14.1, femte led, i EF-rammebestemmelserne 2000-2006. Desuden er det i forbindelse med foranstaltningen udtrykkeligt fastsat, at der ikke ydes støtte til løbende eller med regelmæssige intervaller benyttet konsulentbistand.

| (97) | Betingelserne i punkt 14.2 og 14.3 i EF-rammebestemmelserne 2000-2006 er efter Tysklands mening opfyldt, idet medlemskab af LKVRP som konsulentudbyder ikke er påkrævet. |
| --- | --- |

(97)

Betingelserne i punkt 14.2 og 14.3 i EF-rammebestemmelserne 2000-2006 er efter Tysklands mening opfyldt, idet medlemskab af LKVRP som konsulentudbyder ikke er påkrævet.

| (98) | Tyskland har forsikret, at det samlede støttebeløb på 100 000 EUR pr. støttemodtager ikke er overskredet i en periode på tre år. I Rheinland-Pfalz er der ydet rådgivning til ca. 300 og i Saarland til ca. 100 mælkeproducenter. Med en årlig bevilling i Rheinland-Pfalz på ca. 59 000 EUR og i Saarland på ca. 13 000 EUR udgjorde den gennemsnitlige støtte pr. modtager i Rheinland-Pfalz ca. 197 EUR og i Saarland 130 EUR. |
| --- | --- |

(98)

Tyskland har forsikret, at det samlede støttebeløb på 100 000 EUR pr. støttemodtager ikke er overskredet i en periode på tre år. I Rheinland-Pfalz er der ydet rådgivning til ca. 300 og i Saarland til ca. 100 mælkeproducenter. Med en årlig bevilling i Rheinland-Pfalz på ca. 59 000 EUR og i Saarland på ca. 13 000 EUR udgjorde den gennemsnitlige støtte pr. modtager i Rheinland-Pfalz ca. 197 EUR og i Saarland 130 EUR.

| (99) | Modtagerne har været landbrugere (SMV'er) og producentsammenslutninger. |
| --- | --- |

(99)

Modtagerne har været landbrugere (SMV'er) og producentsammenslutninger.

TH 3 og TH 4

TH 3 og TH 4

| (100) | Thüringen ydede finansiel støtte til deltagelsen af Landesvereinigung Thüringer Milch e.V. (LVTM) i fag- og forbrugerudstillinger (Grüne Tage Thüringen) og LVTM's gennemførelse af faglige kongresser til formidling af videnskabelig information (Thüringer Milchtag) (delforanstaltning TH 3). |
| --- | --- |

(100)

Thüringen ydede finansiel støtte til deltagelsen af Landesvereinigung Thüringer Milch e.V. (LVTM) i fag- og forbrugerudstillinger (Grüne Tage Thüringen) og LVTM's gennemførelse af faglige kongresser til formidling af videnskabelig information (Thüringer Milchtag) (delforanstaltning TH 3).

| (101) | Desuden blev der ydet støtte til offentliggørelsen af faktiske oplysninger om producenter i regionen (almindeligt oplysningsarbejde, international mælkedag eller kåringen af »Thüringer Milchkönigin« (Thüringens »mælkedronning«)) (delforanstaltning TH 4). |
| --- | --- |

(101)

Desuden blev der ydet støtte til offentliggørelsen af faktiske oplysninger om producenter i regionen (almindeligt oplysningsarbejde, international mælkedag eller kåringen af »Thüringer Milchkönigin« (Thüringens »mælkedronning«)) (delforanstaltning TH 4).

| (102) | Støtteberettiget var materiale- og personaleomkostninger. Støttemodtager var LVTM. |
| --- | --- |

(102)

Støtteberettiget var materiale- og personaleomkostninger. Støttemodtager var LVTM.

| (103) | I sine bemærkninger af 20. september 2013 (32) gjorde Tyskland gældende, at foranstaltning TH 3 skal betragtes som forenelig med det indre marked (punkt 14.1 i EF-rammebestemmelserne 2000-2006). Den skulle forbedre EF-landbrugssektorens effektivitet og professionalisme og således bidrage til dens levedygtighed på lang sigt. |
| --- | --- |

(103)

I sine bemærkninger af 20. september 2013 (32) gjorde Tyskland gældende, at foranstaltning TH 3 skal betragtes som forenelig med det indre marked (punkt 14.1 i EF-rammebestemmelserne 2000-2006). Den skulle forbedre EF-landbrugssektorens effektivitet og professionalisme og således bidrage til dens levedygtighed på lang sigt.

32

| (104) | Gennemførelsen af faglige kongresser til formidling af videnskabelig information (f.eks. Thüringer Milchtag) kan henføres til tredje led »konsulenthonorarer« under punkt 14.1 i EF-rammebestemmelserne 2000-2006. Deltagelsen i fag- og forbrugerudstillinger med henblik på præsentation af Thüringer Milchwirtschaft (f.eks. Grüne Tage Thüringen) falder ind under punkt 14.1, fjerde led (tilrettelæggelse af konkurrencer, udstillinger og messer). |
| --- | --- |

(104)

Gennemførelsen af faglige kongresser til formidling af videnskabelig information (f.eks. Thüringer Milchtag) kan henføres til tredje led »konsulenthonorarer« under punkt 14.1 i EF-rammebestemmelserne 2000-2006. Deltagelsen i fag- og forbrugerudstillinger med henblik på præsentation af Thüringer Milchwirtschaft (f.eks. Grüne Tage Thüringen) falder ind under punkt 14.1, fjerde led (tilrettelæggelse af konkurrencer, udstillinger og messer).

| (105) | Tyskland anførte, at den samlede foranstaltning ikke har været begrænset til en bestemt gruppe, men derimod har tjent som støtte til hele mejerisektoren på en generel måde (punkt 14.2 i EF-rammebestemmelserne 2000-2006). Det ydede støttebeløb lå ikke over 100 000 EUR pr. støttemodtager inden for en treårig periode. |
| --- | --- |

(105)

Tyskland anførte, at den samlede foranstaltning ikke har været begrænset til en bestemt gruppe, men derimod har tjent som støtte til hele mejerisektoren på en generel måde (punkt 14.2 i EF-rammebestemmelserne 2000-2006). Det ydede støttebeløb lå ikke over 100 000 EUR pr. støttemodtager inden for en treårig periode.

| (106) | I sine bemærkninger af 20. september 2013 (33) gjorde Tyskland ydermere gældende, at der i forbindelse med foranstaltning TH 4 er tale om »almindeligt oplysningsarbejde«. Foranstaltningen tjente den bredt formidlede offentliggørelse af aktuelle videnskabelige oplysninger om mælks og mælkeprodukters egenskaber og er følgelig teknisk bistand i henhold til punkt 14.1 i EF-rammebestemmelserne 2000-2006. De aktiviteter, som delstatsmejeriforeningen Thüringer Milch e.V. gennemfører, skal henføres som konsulenthonorarer under punkt 14.1, tredje led, i EF-rammebestemmelserne 2000-2006. |
| --- | --- |

(106)

I sine bemærkninger af 20. september 2013 (33) gjorde Tyskland ydermere gældende, at der i forbindelse med foranstaltning TH 4 er tale om »almindeligt oplysningsarbejde«. Foranstaltningen tjente den bredt formidlede offentliggørelse af aktuelle videnskabelige oplysninger om mælks og mælkeprodukters egenskaber og er følgelig teknisk bistand i henhold til punkt 14.1 i EF-rammebestemmelserne 2000-2006. De aktiviteter, som delstatsmejeriforeningen Thüringer Milch e.V. gennemfører, skal henføres som konsulenthonorarer under punkt 14.1, tredje led, i EF-rammebestemmelserne 2000-2006.

33

| (107) | Udgifter til samtlige stande og forbrugerkampagner på messer henhørte under punkt 14.1, fjerde led, i EF-rammebestemmelserne 2000-2006 (tilrettelæggelse af konkurrencer, udstillinger og messer). Multiplikatoraktiviteter, som tjener til udbredelse af nye metoder og viden, kan henføres under det femte led (andre aktiviteter, der tager sigte på at udbrede nye metoder). |
| --- | --- |

(107)

Udgifter til samtlige stande og forbrugerkampagner på messer henhørte under punkt 14.1, fjerde led, i EF-rammebestemmelserne 2000-2006 (tilrettelæggelse af konkurrencer, udstillinger og messer). Multiplikatoraktiviteter, som tjener til udbredelse af nye metoder og viden, kan henføres under det femte led (andre aktiviteter, der tager sigte på at udbrede nye metoder).

| (108) | Den samlede foranstaltning har ikke været begrænset til en bestemt gruppe, men har derimod støttet hele mejerisektoren på en generel måde (punkt 14.2 i EF-rammebestemmelserne 2000-2006). |
| --- | --- |

(108)

Den samlede foranstaltning har ikke været begrænset til en bestemt gruppe, men har derimod støttet hele mejerisektoren på en generel måde (punkt 14.2 i EF-rammebestemmelserne 2000-2006).

| (109) | Det ydede støttebeløb har ikke overskredet 100 000 EUR pr. støttemodtager inden for en treårig periode. |
| --- | --- |

(109)

Det ydede støttebeløb har ikke overskredet 100 000 EUR pr. støttemodtager inden for en treårig periode.

TH 9 og TH 10

TH 9 og TH 10

| (110) | Thüringen ydede finansiel støtte til uddannelse af medarbejdere i mælkebedrifter (delforanstaltning TH 9) og fremme af fagkonkurrencer (delforanstaltning TH 10). |
| --- | --- |

(110)

Thüringen ydede finansiel støtte til uddannelse af medarbejdere i mælkebedrifter (delforanstaltning TH 9) og fremme af fagkonkurrencer (delforanstaltning TH 10).

| (111) | Uddannelsesforanstaltningerne var rettet mod medarbejdere i mælkebedrifter og havde til formål at forbedre medhjælpernes kvalifikationer (kompetencebevis »Milchgewinnung« (mælkeforarbejdning)). Gennemførelsen af foranstaltningen skete via foreningen Landvolksbildung Thüringen (VLT). |
| --- | --- |

(111)

Uddannelsesforanstaltningerne var rettet mod medarbejdere i mælkebedrifter og havde til formål at forbedre medhjælpernes kvalifikationer (kompetencebevis »Milchgewinnung« (mælkeforarbejdning)). Gennemførelsen af foranstaltningen skete via foreningen Landvolksbildung Thüringen (VLT).

| (112) | Den anden foranstaltning finansierede gennemførelsen af fagkonkurrencer inden for områderne dyreavl og mælkeforarbejdning. Konkurrencerne blev arrangeret af Thüringer Landjugendverband e.V. (TLJV) og Thüringer Melkergemeinschaft e.V. (TMG). Finansieringen omfattede omkostningerne til forberedelse og gennemførelse af konkurrencerne samt deltagelsen i konkurrencer på tværs af delstaterne. |
| --- | --- |

(112)

Den anden foranstaltning finansierede gennemførelsen af fagkonkurrencer inden for områderne dyreavl og mælkeforarbejdning. Konkurrencerne blev arrangeret af Thüringer Landjugendverband e.V. (TLJV) og Thüringer Melkergemeinschaft e.V. (TMG). Finansieringen omfattede omkostningerne til forberedelse og gennemførelse af konkurrencerne samt deltagelsen i konkurrencer på tværs af delstaterne.

| (113) | I sine bemærkninger af 20. september 2013 (34) gjorde Tyskland, for så vidt angår delforanstaltning TH 9, gældende, at uddannelsesforanstaltningerne var rettet mod beskæftigede i malkekvægsbedrifter. Det ansvarlige organ for uddannelsesforanstaltningerne har været foreningen Landvolkbildung Thüringen. Betalingerne skal kategoriseres som ydelsesvederlag til foreningen, som opvejes af de faktisk leverede ydelser, der er beregnet og godtgjort i overensstemmelse med markedsvilkårene. |
| --- | --- |

(113)

I sine bemærkninger af 20. september 2013 (34) gjorde Tyskland, for så vidt angår delforanstaltning TH 9, gældende, at uddannelsesforanstaltningerne var rettet mod beskæftigede i malkekvægsbedrifter. Det ansvarlige organ for uddannelsesforanstaltningerne har været foreningen Landvolkbildung Thüringen. Betalingerne skal kategoriseres som ydelsesvederlag til foreningen, som opvejes af de faktisk leverede ydelser, der er beregnet og godtgjort i overensstemmelse med markedsvilkårene.

34

| (114) | Tyskland fastholdt derfor sin opfattelse af, at dette ikke er tilstrækkeligt til at opfylde gerningsindholdet for statsstøtte i henhold til artikel 107 i TEUF. Hvad angår uddannelsestilbuddet til medarbejderne, er gerningsindholdet for statsstøtte i henhold til artikel 107 i TEUF heller ikke opfyldt, idet der ikke er tale om virksomhedsrelaterede betalinger. |
| --- | --- |

(114)

Tyskland fastholdt derfor sin opfattelse af, at dette ikke er tilstrækkeligt til at opfylde gerningsindholdet for statsstøtte i henhold til artikel 107 i TEUF. Hvad angår uddannelsestilbuddet til medarbejderne, er gerningsindholdet for statsstøtte i henhold til artikel 107 i TEUF heller ikke opfyldt, idet der ikke er tale om virksomhedsrelaterede betalinger.

| (115) | Subsidiært blev det fremført, at i forbindelse med denne foranstaltning er forudsætningerne i punkt 14 i EF-rammebestemmelserne 2000-2006 opfyldt. I det foreliggende tilfælde handler det om en uddannelse for landbrugere vedrørende de ovenfor beskrevne emner, således at kravene i punkt 14.1, første led, er opfyldt. Muligheden for deltagelse i uddannelse af den ovenfor beskrevne type har kunnet udnyttes af alle berørte personer, der var aktive i det pågældende område, på grundlag af objektivt fastsatte betingelser. Betingelserne i punkt 14.2 i EF-rammebestemmelserne 2000-2006 er derfor opfyldt. Den tilladte maksimumsgrænse på 100 000 EUR pr. støttemodtager i en periode på tre år er ikke blevet overskredet (punkt 14.3). Tværtimod havde støttebeløbene i forbindelse med denne delforanstaltning ikke oversteget 100 000 EUR i alt i en periode på tre år. |
| --- | --- |

(115)

Subsidiært blev det fremført, at i forbindelse med denne foranstaltning er forudsætningerne i punkt 14 i EF-rammebestemmelserne 2000-2006 opfyldt. I det foreliggende tilfælde handler det om en uddannelse for landbrugere vedrørende de ovenfor beskrevne emner, således at kravene i punkt 14.1, første led, er opfyldt. Muligheden for deltagelse i uddannelse af den ovenfor beskrevne type har kunnet udnyttes af alle berørte personer, der var aktive i det pågældende område, på grundlag af objektivt fastsatte betingelser. Betingelserne i punkt 14.2 i EF-rammebestemmelserne 2000-2006 er derfor opfyldt. Den tilladte maksimumsgrænse på 100 000 EUR pr. støttemodtager i en periode på tre år er ikke blevet overskredet (punkt 14.3). Tværtimod havde støttebeløbene i forbindelse med denne delforanstaltning ikke oversteget 100 000 EUR i alt i en periode på tre år.

| (116) | I sine bemærkninger af 20. september 2013 (35) gjorde Tyskland desuden vedrørende delforanstaltning TH 10 gældende, at denne foranstaltning er blevet anvendt til tilrettelæggelse og gennemførelse af fagkonkurrencer inden for områderne dyreavl og mælkeforarbejdning. De ansvarlige organer for konkurrencerne er henholdsvis TLJV og TMG. Disse modtog et vederlag, der er beregnet i overensstemmelse med markedsvilkårene, til henholdsvis tilrettelæggelse og gennemførelse af arrangementer samt deltagelse i arrangementer på tværs af delstaterne. |
| --- | --- |

(116)

I sine bemærkninger af 20. september 2013 (35) gjorde Tyskland desuden vedrørende delforanstaltning TH 10 gældende, at denne foranstaltning er blevet anvendt til tilrettelæggelse og gennemførelse af fagkonkurrencer inden for områderne dyreavl og mælkeforarbejdning. De ansvarlige organer for konkurrencerne er henholdsvis TLJV og TMG. Disse modtog et vederlag, der er beregnet i overensstemmelse med markedsvilkårene, til henholdsvis tilrettelæggelse og gennemførelse af arrangementer samt deltagelse i arrangementer på tværs af delstaterne.

35

| (117) | Da betalingerne blev betragtet som ydelsesvederlag, der blev opvejet af ækvivalente omkostninger, forelå der ingen begunstigelse og dermed heller ingen støtteretlig relevans. |
| --- | --- |

(117)

Da betalingerne blev betragtet som ydelsesvederlag, der blev opvejet af ækvivalente omkostninger, forelå der ingen begunstigelse og dermed heller ingen støtteretlig relevans.

| (118) | Subsidiært blev det fremført, at i forbindelse med denne foranstaltning er forudsætningerne i punkt 14, fjerde led, i EF-rammebestemmelserne 2000-2006 opfyldt. Støtten har ikke været begrænset til bestemte grupper. Muligheden for deltagelse i fagkonkurrencer af den ovenfor beskrevne type har kunnet udnyttes af alle berørte personer i det pågældende område på grundlag af objektivt fastsatte betingelser. Betingelserne i punkt 14.2 i EF-rammebestemmelserne 2000-2006 er derfor opfyldt. Den tilladte maksimumsgrænse i henhold til punkt 14.3 i rammebestemmelserne på 100 000 EUR pr. modtager pr. treårsperiode er ikke blevet overskredet. Tværtimod havde støttebeløbene i forbindelse med denne delforanstaltning ikke oversteget 100 000 EUR i alt i en periode på tre år. |
| --- | --- |

(118)

Subsidiært blev det fremført, at i forbindelse med denne foranstaltning er forudsætningerne i punkt 14, fjerde led, i EF-rammebestemmelserne 2000-2006 opfyldt. Støtten har ikke været begrænset til bestemte grupper. Muligheden for deltagelse i fagkonkurrencer af den ovenfor beskrevne type har kunnet udnyttes af alle berørte personer i det pågældende område på grundlag af objektivt fastsatte betingelser. Betingelserne i punkt 14.2 i EF-rammebestemmelserne 2000-2006 er derfor opfyldt. Den tilladte maksimumsgrænse i henhold til punkt 14.3 i rammebestemmelserne på 100 000 EUR pr. modtager pr. treårsperiode er ikke blevet overskredet. Tværtimod havde støttebeløbene i forbindelse med denne delforanstaltning ikke oversteget 100 000 EUR i alt i en periode på tre år.

Teknisk bistand i perioden 2007 og derefter

Teknisk bistand i perioden 2007 og derefter

RP 2

RP 2

| (119) | Rheinland-Pfalz ydede finansiel støtte til forarbejdnings- og afsætningsvirksomheder til deltagelse i arrangementer med henblik på videnudveksling mellem virksomheder samt i konkurrencer, udstillinger og messer (delforanstaltning RP 2). Støtten var ikke begrænset til en virksomheds første deltagelse i en bestemt messe eller udstilling. Støtteintensiteten var begrænset til 10 % af de dokumenterede omkostninger, men maksimalt 5 200 EUR pr. virksomhed og arrangement. |
| --- | --- |

(119)

Rheinland-Pfalz ydede finansiel støtte til forarbejdnings- og afsætningsvirksomheder til deltagelse i arrangementer med henblik på videnudveksling mellem virksomheder samt i konkurrencer, udstillinger og messer (delforanstaltning RP 2). Støtten var ikke begrænset til en virksomheds første deltagelse i en bestemt messe eller udstilling. Støtteintensiteten var begrænset til 10 % af de dokumenterede omkostninger, men maksimalt 5 200 EUR pr. virksomhed og arrangement.

| (120) | I henhold til punkt 105 i EF-rammebestemmelserne for statsstøtte til landbrugs- og skovbrugssektoren 2007-2013 (36) (herefter: »rammebestemmelserne 2007-2013«) skal statsstøtte til teknisk bistand til fordel for virksomheder, der beskæftiger sig med forarbejdning og afsætning af landbrugsprodukter, opfylde alle forudsætningerne i artikel 5 i Kommissionens forordning (EF) nr. 70/2001 (37), senere erstattet af artikel 27, stk. 3, i Kommissionens forordning (EF) nr. 800/2008 (38). I henhold hertil må støtteintensiteten ikke overstige 50 % af de støtteberettigede omkostninger. De støtteberettigede omkostninger er omkostningerne ved leje, indretning og drift af standen den første gang, en virksomhed deltager i en bestemt messe eller udstilling. I henhold til punkt 106 i rammebestemmelserne 2007-2013 tillader Kommissionen ikke statsstøtte til store virksomheder til dækning af de omkostninger, der falder ind under punkt 104 og 105. |
| --- | --- |

(120)

I henhold til punkt 105 i EF-rammebestemmelserne for statsstøtte til landbrugs- og skovbrugssektoren 2007-2013 (36) (herefter: »rammebestemmelserne 2007-2013«) skal statsstøtte til teknisk bistand til fordel for virksomheder, der beskæftiger sig med forarbejdning og afsætning af landbrugsprodukter, opfylde alle forudsætningerne i artikel 5 i Kommissionens forordning (EF) nr. 70/2001 (37), senere erstattet af artikel 27, stk. 3, i Kommissionens forordning (EF) nr. 800/2008 (38). I henhold hertil må støtteintensiteten ikke overstige 50 % af de støtteberettigede omkostninger. De støtteberettigede omkostninger er omkostningerne ved leje, indretning og drift af standen den første gang, en virksomhed deltager i en bestemt messe eller udstilling. I henhold til punkt 106 i rammebestemmelserne 2007-2013 tillader Kommissionen ikke statsstøtte til store virksomheder til dækning af de omkostninger, der falder ind under punkt 104 og 105.

36

37

38

første

| (121) | Da Tyskland ikke har dokumenteret, at alle ovennævnte betingelser for teknisk bistand med hensyn til denne foranstaltning er opfyldt, udtrykte Kommissionen i indledningsafgørelsen tvivl med hensyn til dens forenelighed med det indre marked. Tyskland blev i indledningsafgørelsen opfordret til at fremlægge en detaljeret vurdering af de pågældende foranstaltninger i lyset af de ovenfor anførte kriterier samt en passende dokumentation som støtte for sine svar (39). |
| --- | --- |

(121)

Da Tyskland ikke har dokumenteret, at alle ovennævnte betingelser for teknisk bistand med hensyn til denne foranstaltning er opfyldt, udtrykte Kommissionen i indledningsafgørelsen tvivl med hensyn til dens forenelighed med det indre marked. Tyskland blev i indledningsafgørelsen opfordret til at fremlægge en detaljeret vurdering af de pågældende foranstaltninger i lyset af de ovenfor anførte kriterier samt en passende dokumentation som støtte for sine svar (39).

39

| (122) | I sine bemærkninger af 20. september 2013 (40) meddelte Tyskland, at Rheinland-Pfalz tager hensyn til Kommissionens betænkeligheder og udvider støttebestemmelserne for den fremtidige støtte med forudsætningen for så vidt, at der kun kan ydes støtte til den første gang, en virksomhed deltager i en bestemt messe eller udstilling. Tyskland anførte, at hermed er betingelserne i kapitel IV.K i rammebestemmelserne 2007-2013 opfyldt sammenholdt med artikel 15, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1857/2006 (41). |
| --- | --- |

(122)

I sine bemærkninger af 20. september 2013 (40) meddelte Tyskland, at Rheinland-Pfalz tager hensyn til Kommissionens betænkeligheder og udvider støttebestemmelserne for den fremtidige støtte med forudsætningen for så vidt, at der kun kan ydes støtte til den første gang, en virksomhed deltager i en bestemt messe eller udstilling. Tyskland anførte, at hermed er betingelserne i kapitel IV.K i rammebestemmelserne 2007-2013 opfyldt sammenholdt med artikel 15, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1857/2006 (41).

40

første gang

41

| (123) | De støttede projekter blev vurderet på ny af de tyske myndigheder under hensyntagen til denne supplerende forudsætning. I de enkelte år vedrørte følgende betalinger en virksomheds gentagne deltagelse i en bestemt messe eller udstilling.















  År | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 | 2007 | 2008 | 2009 | 2010 | 2011 | 2012 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Antal | 2 | 2 | 1 | 1 | 2 | 1 | 2 | 3 | 3 | 6 |
| Beløb i EUR | 5 113 | 5 113 | 10 226 | 5 113 | 10 226 | 5 113 | 10 226 | 5 113 | 2 500 | 1 764 |

(123)

De støttede projekter blev vurderet på ny af de tyske myndigheder under hensyntagen til denne supplerende forudsætning. I de enkelte år vedrørte følgende betalinger en virksomheds gentagne deltagelse i en bestemt messe eller udstilling.

År

2003

2004

2005

2006

2007

2008

2009

2010

2011

2012

Antal

2

2

1

1

2

1

2

3

3

6

Beløb i EUR

5 113

5 113

10 226

5 113

10 226

5 113

10 226

5 113

2 500

1 764

| (124) | Den 30. juni 2016 meddelte Forbundsministeriet for Ernæring og Landbrug Kommissionen (jf. betragtning 16), at foranstaltning RP 2 i perioden 2007 og derefter ikke var begrænset til SMV'er. De to virksomheder Hochwald Foods GmbH og MUH Arla eG havde også modtaget støtte inden for rammerne af denne foranstaltning. |
| --- | --- |

(124)

Den 30. juni 2016 meddelte Forbundsministeriet for Ernæring og Landbrug Kommissionen (jf. betragtning 16), at foranstaltning RP 2 i perioden 2007 og derefter ikke var begrænset til SMV'er. De to virksomheder Hochwald Foods GmbH og MUH Arla eG havde også modtaget støtte inden for rammerne af denne foranstaltning.

| (125) | I sine bemærkninger af 13. januar 2017 meddelte Tyskland, at de støtteberettigede omkostninger i forbindelse med den omhandlede foranstaltning i perioden 2007 og derefter udelukkende havde vedrørt etableringen af en messestand. I denne periode er der ikke ydet støtte til andre omkostninger. |
| --- | --- |

(125)

I sine bemærkninger af 13. januar 2017 meddelte Tyskland, at de støtteberettigede omkostninger i forbindelse med den omhandlede foranstaltning i perioden 2007 og derefter udelukkende havde vedrørt etableringen af en messestand. I denne periode er der ikke ydet støtte til andre omkostninger.

2.2.   Støtte til forbedring af råmælkskvaliteten (2001-2006)

Støtte til forbedring af råmælkskvaliteten (2001-2006)

| (126) | Baden-Württemberg, Niedersachsen og Thüringen (delforanstaltninger BW 10, BW 11, NI 1 og TH 5) ydede finansiel støtte til forbedring af råmælkskvaliteten gennem rådgivning og uddannelse af mælkeproducenter, opbygning og opdatering af databaser og kontroller af mælkeproducenter i forbindelse med indførelsen af kvalitetssikringssystemet »Qualitätsmanagement QM-Milch« (42). Formålet med foranstaltningerne var forbedringen af råmælkens kvalitet. Der blev hverken ydet støtte til uddannelse af kontrolpersonalet med henblik på opnåelse af den fagspecifikke viden eller akkreditering af de godkendte laboratorier. |
| --- | --- |

(126)

Baden-Württemberg, Niedersachsen og Thüringen (delforanstaltninger BW 10, BW 11, NI 1 og TH 5) ydede finansiel støtte til forbedring af råmælkskvaliteten gennem rådgivning og uddannelse af mælkeproducenter, opbygning og opdatering af databaser og kontroller af mælkeproducenter i forbindelse med indførelsen af kvalitetssikringssystemet »Qualitätsmanagement QM-Milch« (42). Formålet med foranstaltningerne var forbedringen af råmælkens kvalitet. Der blev hverken ydet støtte til uddannelse af kontrolpersonalet med henblik på opnåelse af den fagspecifikke viden eller akkreditering af de godkendte laboratorier.

42

| (127) | Slutmodtagerne af disse delforanstaltninger var mælkeproducerende SMV'er i primærsektoren. Ifølge Tyskland var støtten tilgængelig for alle landbrugere i det pågældende område baseret på objektivt fastsatte betingelser (43). |
| --- | --- |

(127)

Slutmodtagerne af disse delforanstaltninger var mælkeproducerende SMV'er i primærsektoren. Ifølge Tyskland var støtten tilgængelig for alle landbrugere i det pågældende område baseret på objektivt fastsatte betingelser (43).

43

| (128) | Mellem 2001 og 2011 udgjorde de anvendte budgetmidler (alle delstater sammenregnet) i alt 3,3 mio. EUR. |
| --- | --- |

(128)

Mellem 2001 og 2011 udgjorde de anvendte budgetmidler (alle delstater sammenregnet) i alt 3,3 mio. EUR.

| (129) | Ifølge de oplysninger, som de tyske myndigheder har fremlagt, udgjorde støtteintensiteten i perioden 2001-2011 maksimalt 100 % af de støtteberettigede omkostninger. De tyske myndigheder bemærkede, at i Baden-Württemberg er finansieringen af foranstaltningen udløbet pr. 31. december 2012, og at den i Niedersachsen og Thüringen var tidsbegrænset indtil den 31. december 2014. |
| --- | --- |

(129)

Ifølge de oplysninger, som de tyske myndigheder har fremlagt, udgjorde støtteintensiteten i perioden 2001-2011 maksimalt 100 % af de støtteberettigede omkostninger. De tyske myndigheder bemærkede, at i Baden-Württemberg er finansieringen af foranstaltningen udløbet pr. 31. december 2012, og at den i Niedersachsen og Thüringen var tidsbegrænset indtil den 31. december 2014.

| (130) | I indledningsafgørelsen blev Tyskland opfordret til at fremlægge en detaljeret vurdering af EF-rammebestemmelserne 2000-2006 (navnlig punkt 13.2 — maksimalt 50 % af de støtteberettigede omkostninger eller 100 000 EUR pr. støttemodtager inden for en periode på tre år, hvis dette beløb er større) (44). |
| --- | --- |

(130)

I indledningsafgørelsen blev Tyskland opfordret til at fremlægge en detaljeret vurdering af EF-rammebestemmelserne 2000-2006 (navnlig punkt 13.2 — maksimalt 50 % af de støtteberettigede omkostninger eller 100 000 EUR pr. støttemodtager inden for en periode på tre år, hvis dette beløb er større) (44).

44

BW 10 og BW 11

BW 10 og BW 11

| (131) | I sine bemærkninger af 20. september 2013 (45) gjorde Tyskland gældende, at disse foranstaltninger blev gennemført af Milchprüfring Baden-Württemberg (mælkekontrolorganet i Baden-Württemberg) (BW 10) og af Milchwirtschaftlicher Verein Baden-Württemberg (BW 11). |
| --- | --- |

(131)

I sine bemærkninger af 20. september 2013 (45) gjorde Tyskland gældende, at disse foranstaltninger blev gennemført af Milchprüfring Baden-Württemberg (mælkekontrolorganet i Baden-Württemberg) (BW 10) og af Milchwirtschaftlicher Verein Baden-Württemberg (BW 11).

45

| (132) | Modtagere af foranstaltningen var ifølge Tyskland mælkeproducerende bedrifter (mælkeproducenter), som deltog i kvalitetssikringssystemet »QM Milch«. |
| --- | --- |

(132)

Modtagere af foranstaltningen var ifølge Tyskland mælkeproducerende bedrifter (mælkeproducenter), som deltog i kvalitetssikringssystemet »QM Milch«.

| (133) | Hvad angår foranstaltning BW 10, blev der ydet støtte til gennemførelsen af kontroller på mælkeproducerende bedrifter (46) og omkostningerne til den første certificering (indledende kontrol på bedriften og eventuelt opfølgende kontrol) ved et anerkendt certificeringsorgan. |
| --- | --- |

(133)

Hvad angår foranstaltning BW 10, blev der ydet støtte til gennemførelsen af kontroller på mælkeproducerende bedrifter (46) og omkostningerne til den første certificering (indledende kontrol på bedriften og eventuelt opfølgende kontrol) ved et anerkendt certificeringsorgan.

46

| (134) | Hvad angår foranstaltning BW 11, blev der ydet støtte til ledsagende informations- og konsulentbistand i forbindelse med indførelsen af kvalitetssikringssystemer (47). Ifølge Tyskland skal disse ydelser tillægges producenterne forholdsmæssigt ved indtrædelsen i kvalitetssikringssystemet QM Milch. |
| --- | --- |

(134)

Hvad angår foranstaltning BW 11, blev der ydet støtte til ledsagende informations- og konsulentbistand i forbindelse med indførelsen af kvalitetssikringssystemer (47). Ifølge Tyskland skal disse ydelser tillægges producenterne forholdsmæssigt ved indtrædelsen i kvalitetssikringssystemet QM Milch.

47

| (135) | Ifølge Tyskland udgjorde de samlede omkostninger 478 575 EUR. Der var 4 500 mælkeproducenter, som modtog støtte inden for rammerne af indtrædelsen i kvalitetssikringssystemet i forbindelse med den første certificering. Omkostningerne pr. støttemodtager beløb sig således til 106 EUR. |
| --- | --- |

(135)

Ifølge Tyskland udgjorde de samlede omkostninger 478 575 EUR. Der var 4 500 mælkeproducenter, som modtog støtte inden for rammerne af indtrædelsen i kvalitetssikringssystemet i forbindelse med den første certificering. Omkostningerne pr. støttemodtager beløb sig således til 106 EUR.

NI 1

NI 1

| (136) | Niedersachsen ydede finansiel støtte til indførelsen af et kvalitetssikringssystem for mælkeproducenter (ikke til forarbejdnings- og afsætningsvirksomheder). Gennemførelsen af foranstaltningen blev overdraget til LVMN. |
| --- | --- |

(136)

Niedersachsen ydede finansiel støtte til indførelsen af et kvalitetssikringssystem for mælkeproducenter (ikke til forarbejdnings- og afsætningsvirksomheder). Gennemførelsen af foranstaltningen blev overdraget til LVMN.

| (137) | I henhold til Tysklands bemærkninger af 20. september 2013 (48) blev der i den forbindelse i perioden 2001-2005 finansieret forberedende foranstaltninger til indførelse af kvalitetssikringssystemet QM–Milch (i det væsentlige konsulentbistand i forhold til landbrugere, som ville indføre QM–Milch), og i perioden 2003 og derefter de kontroller på bedrifterne, der er fastsat inden for rammerne af dette kvalitetssikringssystem. Derudover påløb der i perioden 2003 og derefter også omkostninger til koordinering af kvalitetssikringssystemet og opbygning af en database. |
| --- | --- |

(137)

I henhold til Tysklands bemærkninger af 20. september 2013 (48) blev der i den forbindelse i perioden 2001-2005 finansieret forberedende foranstaltninger til indførelse af kvalitetssikringssystemet QM–Milch (i det væsentlige konsulentbistand i forhold til landbrugere, som ville indføre QM–Milch), og i perioden 2003 og derefter de kontroller på bedrifterne, der er fastsat inden for rammerne af dette kvalitetssikringssystem. Derudover påløb der i perioden 2003 og derefter også omkostninger til koordinering af kvalitetssikringssystemet og opbygning af en database.

48

| (138) | I sine bemærkninger af 20. september 2013 (49) gjorde Tyskland gældende, at støtten pr. landbruger til konsulentbistand med 50 % af omkostningerne og et beløb på 12,78 EUR pr. støttetilfælde lå under de maksimumsværdier, der er nævnt i punkt 13.2 i EF-rammebestemmelserne 2000-2006. I forbindelse med de i perioden 2003 og derefter indførte kontroller på bedrifterne lå støtteintensiteten på 50 % af omkostningerne og et beløb på 35 EUR pr. landbruger i en periode på tre år. |
| --- | --- |

(138)

I sine bemærkninger af 20. september 2013 (49) gjorde Tyskland gældende, at støtten pr. landbruger til konsulentbistand med 50 % af omkostningerne og et beløb på 12,78 EUR pr. støttetilfælde lå under de maksimumsværdier, der er nævnt i punkt 13.2 i EF-rammebestemmelserne 2000-2006. I forbindelse med de i perioden 2003 og derefter indførte kontroller på bedrifterne lå støtteintensiteten på 50 % af omkostningerne og et beløb på 35 EUR pr. landbruger i en periode på tre år.

49

| (139) | Tyskland har bekræftet, at kontrollerne blev gennemført inden for rammerne af kontrollerne på bedrifterne eller på vegne af tredjemand. Uafhængig kontrolinstitution var Landeskontrollverband Niedersachsen. |
| --- | --- |

(139)

Tyskland har bekræftet, at kontrollerne blev gennemført inden for rammerne af kontrollerne på bedrifterne eller på vegne af tredjemand. Uafhængig kontrolinstitution var Landeskontrollverband Niedersachsen.

TH 5

TH 5

| (140) | Foranstaltningen blev gennemført i 2004 (50). Gennemførelsen af foranstaltningen blev overdraget til Thüringer Verband für Leistungs- und Qualitätsprüfungen in der Tierzucht (dyrerelateret kvalitets- og ydelsesundersøgelsesorganisation i Thüringen, herefter »TVLEV«). |
| --- | --- |

(140)

Foranstaltningen blev gennemført i 2004 (50). Gennemførelsen af foranstaltningen blev overdraget til Thüringer Verband für Leistungs- und Qualitätsprüfungen in der Tierzucht (dyrerelateret kvalitets- og ydelsesundersøgelsesorganisation i Thüringen, herefter »TVLEV«).

50

| (141) | Ifølge Tyskland blev omkostningerne til den første certificering, nødvendig opfølgningskontrol efter tre år samt etablering og opdatering af databaser udlignet med afgiftsmidler. I perioden 2004-2006 blev producenter kun begunstiget inden for rammerne af den første certificering. Den gennemsnitlige begunstigelse pr. producent beløb sig i den forbindelse til ca. 83 EUR. |
| --- | --- |

(141)

Ifølge Tyskland blev omkostningerne til den første certificering, nødvendig opfølgningskontrol efter tre år samt etablering og opdatering af databaser udlignet med afgiftsmidler. I perioden 2004-2006 blev producenter kun begunstiget inden for rammerne af den første certificering. Den gennemsnitlige begunstigelse pr. producent beløb sig i den forbindelse til ca. 83 EUR.

| (142) | Støttemodtagere af denne foranstaltning var mælkeproducenter. |
| --- | --- |

(142)

Støttemodtagere af denne foranstaltning var mælkeproducenter.

3.   BEGRUNDELSE FOR INDLEDNING AF DEN FORMELLE UNDERSØGELSESPROCEDURE

BEGRUNDELSE FOR INDLEDNING AF DEN FORMELLE UNDERSØGELSESPROCEDURE

| (143) | I indledningsafgørelsen fastslog Kommissionen, at alle forudsætninger for forekomsten af støtte er opfyldt (51). |
| --- | --- |

(143)

I indledningsafgørelsen fastslog Kommissionen, at alle forudsætninger for forekomsten af støtte er opfyldt (51).

51

| (144) | Kommissionen indledte proceduren i henhold til artikel 108, stk. 2, i TEUF, fordi den på grundlag af de på daværende tidspunkt tilgængelige oplysninger var i tvivl om, hvorvidt bestemte delforanstaltninger er forenelige med det indre marked (jf. punkt 18). |
| --- | --- |

(144)

Kommissionen indledte proceduren i henhold til artikel 108, stk. 2, i TEUF, fordi den på grundlag af de på daværende tidspunkt tilgængelige oplysninger var i tvivl om, hvorvidt bestemte delforanstaltninger er forenelige med det indre marked (jf. punkt 18).

4.   TYSKLANDS BEMÆRKNINGER TIL INDLEDNINGEN AF DEN FORMELLE UNDERSØGELSESPROCEDURE

TYSKLANDS BEMÆRKNINGER TIL INDLEDNINGEN AF DEN FORMELLE UNDERSØGELSESPROCEDURE

| (145) | Bemærkningerne fra de tyske myndigheder blev fremsendt til Kommissionen den 20. september 2013, 27. februar 2015 og 13. januar 2017. En sammenfatning af redegørelserne fra de tyske myndigheder for de enkelte foranstaltninger fremgår af de ovenstående beskrivelser af foranstaltningerne (jf. punkt 2 »Beskrivelse af foranstaltningerne og bemærkninger fra de tyske myndigheder«). |
| --- | --- |

(145)

Bemærkningerne fra de tyske myndigheder blev fremsendt til Kommissionen den 20. september 2013, 27. februar 2015 og 13. januar 2017. En sammenfatning af redegørelserne fra de tyske myndigheder for de enkelte foranstaltninger fremgår af de ovenstående beskrivelser af foranstaltningerne (jf. punkt 2 »Beskrivelse af foranstaltningerne og bemærkninger fra de tyske myndigheder«).

5.   BEMÆRKNINGER FRA INTERESSEREDE PARTER TIL INDLEDNINGEN AF DEN FORMELLE UNDERSØGELSESPROCEDURE

BEMÆRKNINGER FRA INTERESSEREDE PARTER TIL INDLEDNINGEN AF DEN FORMELLE UNDERSØGELSESPROCEDURE

| (146) | Mellem den 6. og 18. februar 2014 modtog Kommissionen ti bemærkninger fra interesserede parter, som vedrørte de foranstaltninger, der ligger til grund for denne afgørelse (52). |
| --- | --- |

(146)

Mellem den 6. og 18. februar 2014 modtog Kommissionen ti bemærkninger fra interesserede parter, som vedrørte de foranstaltninger, der ligger til grund for denne afgørelse (52).

52

| (147) | I sine bemærkninger af 6. februar 2014, modtaget af Kommissionen den 13. februar 2014, giver Verband der Milcherzeuger Bayern e.V. (foreningen af mælkeproducenter i Bayern, herefter »VMB«) med hensyn til foranstaltning BY 3 udtryk for forundring over, at der i indledningsafgørelsen støtteretligt blev rejst tvivl om de af VMB gennemførte foranstaltninger i årene til og med 2006, hvorimod de foranstaltninger, der er gennemført siden 2007, ikke har givet anledning til nogen indvendinger fra Kommissionen. VMB anfører i denne sammenhæng, at de primære arbejdsopgaver og udøvelsen af dens aktiviteter ikke har ændret sig siden 1954, og at VMB har modtaget midler fra »mælkeafgiften« siden 1957. I sin bemærkning konstaterer VMB desuden, at der i forbindelse med de tjenesteydelser, som den tilbyder, ikke er tale om konkret »teknisk bistand« til enkelte bedrifter, men snarere om tekniske og faktiske oplysninger af generel karakter, der er tilgængelige for alle interesserede parter. |
| --- | --- |

(147)

I sine bemærkninger af 6. februar 2014, modtaget af Kommissionen den 13. februar 2014, giver Verband der Milcherzeuger Bayern e.V. (foreningen af mælkeproducenter i Bayern, herefter »VMB«) med hensyn til foranstaltning BY 3 udtryk for forundring over, at der i indledningsafgørelsen støtteretligt blev rejst tvivl om de af VMB gennemførte foranstaltninger i årene til og med 2006, hvorimod de foranstaltninger, der er gennemført siden 2007, ikke har givet anledning til nogen indvendinger fra Kommissionen. VMB anfører i denne sammenhæng, at de primære arbejdsopgaver og udøvelsen af dens aktiviteter ikke har ændret sig siden 1954, og at VMB har modtaget midler fra »mælkeafgiften« siden 1957. I sin bemærkning konstaterer VMB desuden, at der i forbindelse med de tjenesteydelser, som den tilbyder, ikke er tale om konkret »teknisk bistand« til enkelte bedrifter, men snarere om tekniske og faktiske oplysninger af generel karakter, der er tilgængelige for alle interesserede parter.

| (148) | I sine bemærkninger af 4. februar 2014, som Kommissionen modtog den 6. februar, fremfører Milchwirtschaftlicher Verein Allgäu-Schwaben e.V (MV) med hensyn til foranstaltning BY 10, at formålet med denne foranstaltning er formidling af knowhow og viden om mejerirelevante emner (f.eks. med hensyn til levnedsmiddellovgivning) til statslige og andre institutioner. Til dette formål får MUVA's medarbejdere adgang til brancherelevante oplysninger, behandler disse og formidler dem videre (i form af bemærkninger, foredrag og publikationer, navnlig til de relevante myndigheder). Ud over »MUVA-nyhedsbrevene«, der er vedlagt »Deutsche Molkereizeitung«, formidles relevante bidrag med henblik på udbredelse af oplysninger om kvalitetssikkerhed (hygiejne, produktionssikkerhed). Ifølge MV handler det om en generel aktivitet, hvis resultater ikke kommer enkelte bedrifter til gode, men derimod navnlig bringes bestemte myndigheder til kendskab med henblik på uddannelse. |
| --- | --- |

(148)

I sine bemærkninger af 4. februar 2014, som Kommissionen modtog den 6. februar, fremfører Milchwirtschaftlicher Verein Allgäu-Schwaben e.V (MV) med hensyn til foranstaltning BY 10, at formålet med denne foranstaltning er formidling af knowhow og viden om mejerirelevante emner (f.eks. med hensyn til levnedsmiddellovgivning) til statslige og andre institutioner. Til dette formål får MUVA's medarbejdere adgang til brancherelevante oplysninger, behandler disse og formidler dem videre (i form af bemærkninger, foredrag og publikationer, navnlig til de relevante myndigheder). Ud over »MUVA-nyhedsbrevene«, der er vedlagt »Deutsche Molkereizeitung«, formidles relevante bidrag med henblik på udbredelse af oplysninger om kvalitetssikkerhed (hygiejne, produktionssikkerhed). Ifølge MV handler det om en generel aktivitet, hvis resultater ikke kommer enkelte bedrifter til gode, men derimod navnlig bringes bestemte myndigheder til kendskab med henblik på uddannelse.

| (149) | Landesvereinigung für Milch und Milcherzeugnisse Hessen e.V. (delstatsmejeriforeningen i Hessen, herefter »LVMH«) tog ved brev af 4. februar 2014, som blev modtaget af Kommissionen den 11. februar 2014, stilling til de af den gennemførte foranstaltninger (HE 2, HE 3 og HE 9). Indledningsvis anførte LVMH, at det i modsætning til konstateringen i bilaget til Kommissionens indledningsafgørelse ikke blot er mejerierne, men derimod hele mejerisektoren, der er begunstiget af de pågældende foranstaltninger. Indholdsmæssigt anførte LVMH med hensyn til foranstaltning HE 3, at formålet med det almindelige oplysningsarbejde var forbrugeroplysning og -uddannelse, i hvilken forbindelse forbrugeruddannelsen er sket på et mejeriuafhængigt, neutralt plan.
  For så vidt angår foranstaltning HE 2 (»Fortbildung für Erzeuger durch das Innovationsteam«) anførte LVMH, at de primære arbejdsopgaver har været centreret om videnoverførsel. Aktuelle oplysninger og undersøgelsesresultater er samlet, frembragt til landbrugerne og videregivet i form af bl.a. foredragsarrangementer, faglige kongresser og uddannelseskurser.
  Med HE 2 og HE 9 er der særligt ydet støtte til undervisnings- og uddannelsesarrangementer for unge arbejdstagere og landbrugere samt landbrugsmedhjælpere, i hvilken forbindelse den enkelte landbruger eller landbrugsmedhjælper har haft mulighed for at deltage i uddannelseskurserne på lige vilkår. |
| --- | --- |

(149)

Landesvereinigung für Milch und Milcherzeugnisse Hessen e.V. (delstatsmejeriforeningen i Hessen, herefter »LVMH«) tog ved brev af 4. februar 2014, som blev modtaget af Kommissionen den 11. februar 2014, stilling til de af den gennemførte foranstaltninger (HE 2, HE 3 og HE 9). Indledningsvis anførte LVMH, at det i modsætning til konstateringen i bilaget til Kommissionens indledningsafgørelse ikke blot er mejerierne, men derimod hele mejerisektoren, der er begunstiget af de pågældende foranstaltninger. Indholdsmæssigt anførte LVMH med hensyn til foranstaltning HE 3, at formålet med det almindelige oplysningsarbejde var forbrugeroplysning og -uddannelse, i hvilken forbindelse forbrugeruddannelsen er sket på et mejeriuafhængigt, neutralt plan.

For så vidt angår foranstaltning HE 2 (»Fortbildung für Erzeuger durch das Innovationsteam«) anførte LVMH, at de primære arbejdsopgaver har været centreret om videnoverførsel. Aktuelle oplysninger og undersøgelsesresultater er samlet, frembragt til landbrugerne og videregivet i form af bl.a. foredragsarrangementer, faglige kongresser og uddannelseskurser.

Med HE 2 og HE 9 er der særligt ydet støtte til undervisnings- og uddannelsesarrangementer for unge arbejdstagere og landbrugere samt landbrugsmedhjælpere, i hvilken forbindelse den enkelte landbruger eller landbrugsmedhjælper har haft mulighed for at deltage i uddannelseskurserne på lige vilkår.

| (150) | Landeskontrollverband Nordrhein-Westfalen e.V. og delstatsmejeriforeningen i Nordrhein-Westfalen tilslutter sig i deres brev af 6. februar 2014, modtaget af Kommissionen henholdsvis den 10. februar 2014 og den 11. februar 2014, for så vidt angår de i Nordrhein-Westfalen gennemførte foranstaltninger fuldt ud Tysklands bemærkninger af 20. september 2013. |
| --- | --- |

(150)

Landeskontrollverband Nordrhein-Westfalen e.V. og delstatsmejeriforeningen i Nordrhein-Westfalen tilslutter sig i deres brev af 6. februar 2014, modtaget af Kommissionen henholdsvis den 10. februar 2014 og den 11. februar 2014, for så vidt angår de i Nordrhein-Westfalen gennemførte foranstaltninger fuldt ud Tysklands bemærkninger af 20. september 2013.

| (151) | Ligeledes tilsluttede Rheinischer Landwirtschafts-Verband e.V. og Westfälisch-Lippischer Landwirtschaftsverband e.V. i deres fælles brev af 6. februar 2014, modtaget af Kommissionen den 11. februar 2014, for så vidt angår foranstaltning NW 5 Tysklands meddelelse af 20. september 2013. |
| --- | --- |

(151)

Ligeledes tilsluttede Rheinischer Landwirtschafts-Verband e.V. og Westfälisch-Lippischer Landwirtschaftsverband e.V. i deres fælles brev af 6. februar 2014, modtaget af Kommissionen den 11. februar 2014, for så vidt angår foranstaltning NW 5 Tysklands meddelelse af 20. september 2013.

| (152) | Landesvereinigung Thüringer Milch e.V. tilslutter sig ved brev af 6. februar 2014, modtaget af Kommissionen den 11. februar 2014, for så vidt angår de i Thüringen gennemførte foranstaltninger, fuldt ud Tysklands bemærkninger af 20. september 2013. |
| --- | --- |

(152)

Landesvereinigung Thüringer Milch e.V. tilslutter sig ved brev af 6. februar 2014, modtaget af Kommissionen den 11. februar 2014, for så vidt angår de i Thüringen gennemførte foranstaltninger, fuldt ud Tysklands bemærkninger af 20. september 2013.

| (153) | I sine bemærkninger af 10. februar 2014, som Kommissionen modtog den 14. februar 2014, fremfører Milchwirtschaftliche Arbeitsgemeinschaft Rheinland-Pfalz e.V. (MILAG) med hensyn til foranstaltning RP 1, at denne har generel karakter. Det handler om oplysninger om levnedsmidlet mælk i al almindelighed, i hvilken forbindelse det ikke er målsætningen at afholde forbrugere fra at købe andre medlemsstaters mælkeprodukter. Dertil kommer, at der ikke ydes støtte til enkelte mærker eller produkter fra en bestemt virksomhed/individuel producent. MILAG mener derfor, at der i forbindelse med denne foranstaltning ikke er tale om statsstøtte.Subsidiært anfører MILAG i sin bemærkning til samme foranstaltning, at denne under alle omstændigheder materielt var i overensstemmelse med de på daværende tidspunkt gældende EF-rammebestemmelser og principielt kan anses for at være teknisk bistand i henhold til punkt 14.1 i EF-rammebestemmelserne 2000-2006. Navnlig har foranstaltningen i princippet været til rådighed for alle forbrugere og dermed også mejerisektorens markedsdeltagere. Der var tale om ren forbrugeruddannelse, og foranstaltningen udgør ikke støtte til mælkeforarbejdende virksomheder, men har derimod sørget for almindelig forbrugeroplysning.
  Hvad angår foranstaltning RP 2, mener MILAG, at med den supplerende støtteforudsætning, i henhold til hvilken der kan ydes støtte til en virksomheds førstegangsdeltagelse i en bestemt messe eller udstilling, er de relevante betingelser i støttereglerne opfyldt.
  Med hensyn til foranstaltning RP 5 fremfører MILAG, at formålet med foranstaltningen var i enkeltstående tilfælde at tilbyde berørte mælkeproducenter en malketeknisk særrådgivning. Dette tilbud har alle mælkeproducenter i Rheinland-Pfalz kunnet benytte sig af, i hvilken forbindelse det ikke som konsulentudbyder har været påkrævet med et medlemskab af delstatskontrolorganet Landeskontrollverband Rheinland-Pfalz e. V. Der har ikke været ydet støtte til løbende eller med regelmæssige intervaller benyttet konsulentbistand, og der er ikke sket direkte betaling til landbrugeren. Dermed er foranstaltningen også for perioden fra den 28. november 2001 til den 31. december 2006 forenelig med statsstøttereglerne. Efter MILAG's opfattelse er støtte til konsulenthonorarer i henhold til punkt 14.1, tredje led, i EF-rammebestemmelserne 2000-2006 ikke bundet til udbredelsen af nye metoder. MILAG forsikrer ydermere, at det samlede støttebeløb på 100 000 EUR pr. støttemodtager ikke blev overskredet i en periode på tre år. Den gennemsnitlige støtte pr. modtager pr. år udgør 197 EUR. |
| --- | --- |

(153)

I sine bemærkninger af 10. februar 2014, som Kommissionen modtog den 14. februar 2014, fremfører Milchwirtschaftliche Arbeitsgemeinschaft Rheinland-Pfalz e.V. (MILAG) med hensyn til foranstaltning RP 1, at denne har generel karakter. Det handler om oplysninger om levnedsmidlet mælk i al almindelighed, i hvilken forbindelse det ikke er målsætningen at afholde forbrugere fra at købe andre medlemsstaters mælkeprodukter. Dertil kommer, at der ikke ydes støtte til enkelte mærker eller produkter fra en bestemt virksomhed/individuel producent. MILAG mener derfor, at der i forbindelse med denne foranstaltning ikke er tale om statsstøtte.Subsidiært anfører MILAG i sin bemærkning til samme foranstaltning, at denne under alle omstændigheder materielt var i overensstemmelse med de på daværende tidspunkt gældende EF-rammebestemmelser og principielt kan anses for at være teknisk bistand i henhold til punkt 14.1 i EF-rammebestemmelserne 2000-2006. Navnlig har foranstaltningen i princippet været til rådighed for alle forbrugere og dermed også mejerisektorens markedsdeltagere. Der var tale om ren forbrugeruddannelse, og foranstaltningen udgør ikke støtte til mælkeforarbejdende virksomheder, men har derimod sørget for almindelig forbrugeroplysning.

Hvad angår foranstaltning RP 2, mener MILAG, at med den supplerende støtteforudsætning, i henhold til hvilken der kan ydes støtte til en virksomheds førstegangsdeltagelse i en bestemt messe eller udstilling, er de relevante betingelser i støttereglerne opfyldt.

Med hensyn til foranstaltning RP 5 fremfører MILAG, at formålet med foranstaltningen var i enkeltstående tilfælde at tilbyde berørte mælkeproducenter en malketeknisk særrådgivning. Dette tilbud har alle mælkeproducenter i Rheinland-Pfalz kunnet benytte sig af, i hvilken forbindelse det ikke som konsulentudbyder har været påkrævet med et medlemskab af delstatskontrolorganet Landeskontrollverband Rheinland-Pfalz e. V. Der har ikke været ydet støtte til løbende eller med regelmæssige intervaller benyttet konsulentbistand, og der er ikke sket direkte betaling til landbrugeren. Dermed er foranstaltningen også for perioden fra den 28. november 2001 til den 31. december 2006 forenelig med statsstøttereglerne. Efter MILAG's opfattelse er støtte til konsulenthonorarer i henhold til punkt 14.1, tredje led, i EF-rammebestemmelserne 2000-2006 ikke bundet til udbredelsen af nye metoder. MILAG forsikrer ydermere, at det samlede støttebeløb på 100 000 EUR pr. støttemodtager ikke blev overskredet i en periode på tre år. Den gennemsnitlige støtte pr. modtager pr. år udgør 197 EUR.

| (154) | Milchprüfring Baden-Württemberg e.V. (MPBW) går i sin bemærkning af 6. februar 2014, modtaget af Kommissionen den 18. februar 2014, ud fra, at der for så vidt angår foranstaltning BW 10 ikke er tale om statsstøtte, fordi der ikke foreligger nogen begunstigelse. |
| --- | --- |

(154)

Milchprüfring Baden-Württemberg e.V. (MPBW) går i sin bemærkning af 6. februar 2014, modtaget af Kommissionen den 18. februar 2014, ud fra, at der for så vidt angår foranstaltning BW 10 ikke er tale om statsstøtte, fordi der ikke foreligger nogen begunstigelse.

| (155) | Milchwirtschaftlicher Verein Baden Württemberg e.V. (MVBW) henholder sig i sit brev af 6. februar 2014, modtaget af Kommissionen den 7. februar 2014, med hensyn til foranstaltningerne BW4 og BW 11 til redegørelsen fra MPBW og går ud fra, at der også for så vidt angår disse to foranstaltninger ikke er tale om statsstøtte, fordi der ikke foreligger nogen begunstigelse. |
| --- | --- |

(155)

Milchwirtschaftlicher Verein Baden Württemberg e.V. (MVBW) henholder sig i sit brev af 6. februar 2014, modtaget af Kommissionen den 7. februar 2014, med hensyn til foranstaltningerne BW4 og BW 11 til redegørelsen fra MPBW og går ud fra, at der også for så vidt angår disse to foranstaltninger ikke er tale om statsstøtte, fordi der ikke foreligger nogen begunstigelse.

6.   VURDERING AF FORANSTALTNINGERNE

VURDERING AF FORANSTALTNINGERNE

6.1.   Statsstøtte — anvendelse af artikel 107, stk. 1, i TEUF

Statsstøtte — anvendelse af artikel 107, stk. 1, i TEUF

| (156) | I henhold til artikel 107, stk. 1, i TEUF er statsstøtte eller støtte, som ydes ved hjælp af statsmidler under enhver tænkelig form, og som fordrejer eller truer med at fordreje konkurrencevilkårene ved at begunstige visse virksomheder eller visse produktioner, uforenelig med det indre marked, i det omfang den påvirker samhandelen mellem medlemsstaterne. |
| --- | --- |

(156)

I henhold til artikel 107, stk. 1, i TEUF er statsstøtte eller støtte, som ydes ved hjælp af statsmidler under enhver tænkelig form, og som fordrejer eller truer med at fordreje konkurrencevilkårene ved at begunstige visse virksomheder eller visse produktioner, uforenelig med det indre marked, i det omfang den påvirker samhandelen mellem medlemsstaterne.

6.1.1.   Statsstøtte eller støtte, der ydes ved hjælp af statsmidler

Statsstøtte eller støtte, der ydes ved hjælp af statsmidler

| (157) | De tyske myndigheder har bekræftet, at de foranstaltninger, der ligger til grund for denne afgørelse, udelukkende blev finansieret med midler fra mælkeafgiften (jf. betragtning 26). |
| --- | --- |

(157)

De tyske myndigheder har bekræftet, at de foranstaltninger, der ligger til grund for denne afgørelse, udelukkende blev finansieret med midler fra mælkeafgiften (jf. betragtning 26).

| (158) | I forbindelse med mælkeafgiftsmidlerne er der tale om statsmidler i henhold til artikel 107, stk. 1, i TEUF. |
| --- | --- |

(158)

I forbindelse med mælkeafgiftsmidlerne er der tale om statsmidler i henhold til artikel 107, stk. 1, i TEUF.

| (159) | Ifølge Domstolens faste retspraksis må der ikke sondres mellem tilfælde, hvor støtten ydes direkte af staten, og tilfælde, hvor støtten ydes af offentlige eller private organer, som blev oprettet eller udpeget af staten med henblik på at administrere støtten (53). For at fordele kan betragtes som statsstøtte i henhold til artikel 107, stk. 1, i TEUF, skal de for det første ydes direkte eller indirekte ved hjælp af statsmidler og for det andet kunne tilregnes staten (54). |
| --- | --- |

(159)

Ifølge Domstolens faste retspraksis må der ikke sondres mellem tilfælde, hvor støtten ydes direkte af staten, og tilfælde, hvor støtten ydes af offentlige eller private organer, som blev oprettet eller udpeget af staten med henblik på at administrere støtten (53). For at fordele kan betragtes som statsstøtte i henhold til artikel 107, stk. 1, i TEUF, skal de for det første ydes direkte eller indirekte ved hjælp af statsmidler og for det andet kunne tilregnes staten (54).

53

54

| (160) | For så vidt angår de ovenfor beskrevne foranstaltninger gælder, at der ydes støtte på grundlag af en forbundslov, lov om mælk og fedtstoffer, med hjemmel i delstaternes lovgivning. |
| --- | --- |

(160)

For så vidt angår de ovenfor beskrevne foranstaltninger gælder, at der ydes støtte på grundlag af en forbundslov, lov om mælk og fedtstoffer, med hjemmel i delstaternes lovgivning.

| (161) | Mere præcist bestemmes det i lov om mælk og fedtstoffer i § 22, stk. 1, at delstatsregeringerne i samråd med delstatsmejeriforeningen eller brancheorganisationerne i fællesskab kan pålægge mejerier, mælketerminaler og flødestationer afgifter for at støtte mejerisektoren. |
| --- | --- |

(161)

Mere præcist bestemmes det i lov om mælk og fedtstoffer i § 22, stk. 1, at delstatsregeringerne i samråd med delstatsmejeriforeningen eller brancheorganisationerne i fællesskab kan pålægge mejerier, mælketerminaler og flødestationer afgifter for at støtte mejerisektoren.

| (162) | I henhold til § 22, stk. 1, andet punktum, i lov om mælk og fedtstoffer kan delstatsregeringerne, hvis delstatsmejeriforeningerne eller brancheorganisationerne anmoder dem om det, opkræve fælles afgifter på op til 0,2 cent pr. kg leveret mælk. Opkrævningsbeføjelsen ligger dermed entydigt hos delstatsregeringerne. |
| --- | --- |

(162)

I henhold til § 22, stk. 1, andet punktum, i lov om mælk og fedtstoffer kan delstatsregeringerne, hvis delstatsmejeriforeningerne eller brancheorganisationerne anmoder dem om det, opkræve fælles afgifter på op til 0,2 cent pr. kg leveret mælk. Opkrævningsbeføjelsen ligger dermed entydigt hos delstatsregeringerne.

| (163) | Retsgrundlaget for opkrævning af en mælkeafgift i de enkelte delstater er delstaternes relevante forordninger, der regulerer detaljerne i forbindelse med afgiftsopkrævningen, bl.a. størrelsen heraf. Det påhviler dermed delstatsregeringerne, dvs. staten, at regulere opkrævningen af en mælkeafgift. Der er heller intet til hinder for, at forordninger blev udstedt i samråd med den pågældende delstatsmejeriforening (55). |
| --- | --- |

(163)

Retsgrundlaget for opkrævning af en mælkeafgift i de enkelte delstater er delstaternes relevante forordninger, der regulerer detaljerne i forbindelse med afgiftsopkrævningen, bl.a. størrelsen heraf. Det påhviler dermed delstatsregeringerne, dvs. staten, at regulere opkrævningen af en mælkeafgift. Der er heller intet til hinder for, at forordninger blev udstedt i samråd med den pågældende delstatsmejeriforening (55).

55

| (164) | I det foreliggende tilfælde opkræves der en afgift hos private virksomheder (mejerier, mælketerminaler og flødestationer). Indtægter fra denne afgift tilføres det pågældende delstatsbudget, inden de anvendes til finansiering af de forskellige støtteforanstaltninger. De anses derfor for at være under statslig kontrol (56). |
| --- | --- |

(164)

I det foreliggende tilfælde opkræves der en afgift hos private virksomheder (mejerier, mælketerminaler og flødestationer). Indtægter fra denne afgift tilføres det pågældende delstatsbudget, inden de anvendes til finansiering af de forskellige støtteforanstaltninger. De anses derfor for at være under statslig kontrol (56).

56

| (165) | Heraf følger, at de med mælkeafgiftsmidler finansierede foranstaltninger ydes ved hjælp af statsmidler og skal tilregnes staten. |
| --- | --- |

(165)

Heraf følger, at de med mælkeafgiftsmidler finansierede foranstaltninger ydes ved hjælp af statsmidler og skal tilregnes staten.

6.1.2.   Selektiv fordel/virksomheder

Selektiv fordel/virksomheder

| (166) | Omkostninger såsom undervisnings- og uddannelsesomkostninger, konsulenthonorarer, omkostninger til informationsmateriale i forbindelse med oplysningsarbejde eller omkostninger til deltagelse i messer og konkurrencer er omkostninger, som en virksomhed selv må bære inden for rammerne af sin ordinære drift. Det samme gælder for omkostninger i forbindelse med produktion og afsætning af kvalitetsprodukter. Hvis visse virksomheder helt eller delvist fritages for disse omkostninger, foreligger der en begunstigelse. |
| --- | --- |

(166)

Omkostninger såsom undervisnings- og uddannelsesomkostninger, konsulenthonorarer, omkostninger til informationsmateriale i forbindelse med oplysningsarbejde eller omkostninger til deltagelse i messer og konkurrencer er omkostninger, som en virksomhed selv må bære inden for rammerne af sin ordinære drift. Det samme gælder for omkostninger i forbindelse med produktion og afsætning af kvalitetsprodukter. Hvis visse virksomheder helt eller delvist fritages for disse omkostninger, foreligger der en begunstigelse.

| (167) | Kommissionen er af den opfattelse, at de omhandlede delforanstaltninger begunstiger mælkeproducenter og mejerier. |
| --- | --- |

(167)

Kommissionen er af den opfattelse, at de omhandlede delforanstaltninger begunstiger mælkeproducenter og mejerier.

| (168) | Tyskland gjorde i første omgang i sin meddelelse af 20. september 2013 gældende, at nogle af de i indledningsafgørelsen tilgrundliggende foranstaltninger ikke udgjorde støtte, fordi de enten ikke indebar nogen konkret fordel for en enkelt virksomhed (jf. betragtning 33 med hensyn til foranstaltning BY 3), foranstaltningen ikke har været orienteret mod en videnoverførsel til mælkeproducenter eller mejerier (jf. betragtning 39 med hensyn til foranstaltningerne BY 10), der ikke forelå nogen begunstigelse af enkelte virksomheder eller erhvervsgrene (jf. betragtning 44, 60, 73, 80 og 88 med hensyn til foranstaltningerne BW 4, HE 3, NI 7, NW 4 og NW 5, RP 1 samt SL 2), og at det kan afvises, at de er henholdsvis materielt og geografisk selektive i forhold til potentielle begunstigelser (jf. punkt 80 og 83 med hensyn til foranstaltningerne NW 4 og NW 5 samt NW 6). |
| --- | --- |

(168)

Tyskland gjorde i første omgang i sin meddelelse af 20. september 2013 gældende, at nogle af de i indledningsafgørelsen tilgrundliggende foranstaltninger ikke udgjorde støtte, fordi de enten ikke indebar nogen konkret fordel for en enkelt virksomhed (jf. betragtning 33 med hensyn til foranstaltning BY 3), foranstaltningen ikke har været orienteret mod en videnoverførsel til mælkeproducenter eller mejerier (jf. betragtning 39 med hensyn til foranstaltningerne BY 10), der ikke forelå nogen begunstigelse af enkelte virksomheder eller erhvervsgrene (jf. betragtning 44, 60, 73, 80 og 88 med hensyn til foranstaltningerne BW 4, HE 3, NI 7, NW 4 og NW 5, RP 1 samt SL 2), og at det kan afvises, at de er henholdsvis materielt og geografisk selektive i forhold til potentielle begunstigelser (jf. punkt 80 og 83 med hensyn til foranstaltningerne NW 4 og NW 5 samt NW 6).

| (169) | Derudover fremførte både MPBW og MVBW i deres bemærkninger af 6. februar 2014, at der med hensyn til foranstaltning BW 10, BW 4 og BW 11 ikke forelå nogen begunstigelse (jf. henholdsvis betragtning 154 og 155). |
| --- | --- |

(169)

Derudover fremførte både MPBW og MVBW i deres bemærkninger af 6. februar 2014, at der med hensyn til foranstaltning BW 10, BW 4 og BW 11 ikke forelå nogen begunstigelse (jf. henholdsvis betragtning 154 og 155).

| (170) | Kommissionen mener imidlertid også med hensyn til de førnævnte foranstaltninger, at disse foranstaltninger i sidste ende også kommer mejerisektoren til gode og dermed begunstiger henholdsvis mælkeproducenter og mejerier, der kan betragtes som virksomheder. |
| --- | --- |

(170)

Kommissionen mener imidlertid også med hensyn til de førnævnte foranstaltninger, at disse foranstaltninger i sidste ende også kommer mejerisektoren til gode og dermed begunstiger henholdsvis mælkeproducenter og mejerier, der kan betragtes som virksomheder.

| (171) | Hvad angår foranstaltning BY 3, går Kommissionen ud fra, at denne, også selv om den var rettet mod den brede offentlighed, i sidste ende begunstigede mejerisektoren, da det måtte antages, at den ville have en positiv indvirkning på mælkeforbruget. |
| --- | --- |

(171)

Hvad angår foranstaltning BY 3, går Kommissionen ud fra, at denne, også selv om den var rettet mod den brede offentlighed, i sidste ende begunstigede mejerisektoren, da det måtte antages, at den ville have en positiv indvirkning på mælkeforbruget.

| (172) | For så vidt angår foranstaltning BY 10, nævner Milchwirtschaftlicher Verein Allgäu-Schwaben i sine bemærkninger af 4. februar 2014, at MUVA-nyhedsbreve var vedlagt »Deutsche Molkereizeitung«, og at der derudover blev formidlet tilsvarende artikler med henblik på udbredelse af information om kvalitetssikkerhed (jf. betragtning 148). Kommissionen mener derfor, at også med hensyn til foranstaltning BY 10 skal hele mejerisektoren (mælkeproducenter og mejerier) betragtes som støttemodtager. |
| --- | --- |

(172)

For så vidt angår foranstaltning BY 10, nævner Milchwirtschaftlicher Verein Allgäu-Schwaben i sine bemærkninger af 4. februar 2014, at MUVA-nyhedsbreve var vedlagt »Deutsche Molkereizeitung«, og at der derudover blev formidlet tilsvarende artikler med henblik på udbredelse af information om kvalitetssikkerhed (jf. betragtning 148). Kommissionen mener derfor, at også med hensyn til foranstaltning BY 10 skal hele mejerisektoren (mælkeproducenter og mejerier) betragtes som støttemodtager.

| (173) | Hvad angår foranstaltningerne BW 4, HE 3, NI 7, NW 4 og NW 5, RP 1 samt SL 2, er det Kommissionens opfattelse, at også formidlingen af aktuelle videnskabelige oplysninger om mælks og mælkeprodukters egenskaber, tilrettelæggelse af kampagner, informationsarrangementer og tiltag i forbindelse med generel forbrugeruddannelse, arrangementer med henblik på henholdsvis videnudveksling mellem producenter og generelle informationsforanstaltninger om mælk skal anses for at være teknisk bistand, som kom hele mejerisektoren til gode. |
| --- | --- |

(173)

Hvad angår foranstaltningerne BW 4, HE 3, NI 7, NW 4 og NW 5, RP 1 samt SL 2, er det Kommissionens opfattelse, at også formidlingen af aktuelle videnskabelige oplysninger om mælks og mælkeprodukters egenskaber, tilrettelæggelse af kampagner, informationsarrangementer og tiltag i forbindelse med generel forbrugeruddannelse, arrangementer med henblik på henholdsvis videnudveksling mellem producenter og generelle informationsforanstaltninger om mælk skal anses for at være teknisk bistand, som kom hele mejerisektoren til gode.

| (174) | Med hensyn til foranstaltningerne BW 10 og BW 11 mener Kommissionen desuden, at disse kom mælkeproducerende bedrifter, der deltog i kvalitetssikringssystemet QM Milch, til gode. |
| --- | --- |

(174)

Med hensyn til foranstaltningerne BW 10 og BW 11 mener Kommissionen desuden, at disse kom mælkeproducerende bedrifter, der deltog i kvalitetssikringssystemet QM Milch, til gode.

| (175) | Desuden var de omhandlede foranstaltninger selektive, idet de udelukkende kom én erhvervsgren (mejerisektoren) til gode. |
| --- | --- |

(175)

Desuden var de omhandlede foranstaltninger selektive, idet de udelukkende kom én erhvervsgren (mejerisektoren) til gode.

6.1.3.   Konkurrencefordrejning og påvirkning af samhandelen

Konkurrencefordrejning og påvirkning af samhandelen

| (176) | I henhold til Domstolens retspraksis medfører styrkelsen af en virksomheds konkurrencestilling som følge af tildeling af statsstøtte normalt en konkurrencefordrejning i forhold til konkurrerende virksomheder, som ikke modtager denne støtte (57). Enhver støtte til en virksomhed, der opererer på et marked, som er åbent for samhandel inden for EU, kan påvirke handelen mellem medlemsstaterne (58). I perioden 2001-2012 havde handelen med landbrugsprodukter i EU et betydeligt omfang. Således beløb eksempelvis im- og eksport af produkter under position 0401 i den kombinerede nomenklatur (mælk og fløde, ikke koncentreret og uden tilsætning af sukker eller andre sødemidler) (59), sig i 2011 til henholdsvis 1 200 mio. EUR og 957 mio. EUR (60). |
| --- | --- |

(176)

I henhold til Domstolens retspraksis medfører styrkelsen af en virksomheds konkurrencestilling som følge af tildeling af statsstøtte normalt en konkurrencefordrejning i forhold til konkurrerende virksomheder, som ikke modtager denne støtte (57). Enhver støtte til en virksomhed, der opererer på et marked, som er åbent for samhandel inden for EU, kan påvirke handelen mellem medlemsstaterne (58). I perioden 2001-2012 havde handelen med landbrugsprodukter i EU et betydeligt omfang. Således beløb eksempelvis im- og eksport af produkter under position 0401 i den kombinerede nomenklatur (mælk og fløde, ikke koncentreret og uden tilsætning af sukker eller andre sødemidler) (59), sig i 2011 til henholdsvis 1 200 mio. EUR og 957 mio. EUR (60).

57

58

59

60

| (177) | De foranstaltninger, der var under vurdering i forbindelse med denne afgørelse, begunstiger mælkeproducenter og mejerier og styrker dermed deres konkurrencestilling. For så vidt angår mejeriernes og mælkeproducenternes produkter, finder der som nævnt i betragtning 176 handel sted i EU. Kommissionen mener derfor, at de omhandlede foranstaltninger fordrejer eller truer med at fordreje konkurrencen og påvirker handelen mellem medlemsstaterne. |
| --- | --- |

(177)

De foranstaltninger, der var under vurdering i forbindelse med denne afgørelse, begunstiger mælkeproducenter og mejerier og styrker dermed deres konkurrencestilling. For så vidt angår mejeriernes og mælkeproducenternes produkter, finder der som nævnt i betragtning 176 handel sted i EU. Kommissionen mener derfor, at de omhandlede foranstaltninger fordrejer eller truer med at fordreje konkurrencen og påvirker handelen mellem medlemsstaterne.

| (178) | I lyset af ovenstående er betingelserne i artikel 107, stk. 1, i TEUF opfyldt. Derfor kan det konkluderes, at der i forbindelse med de foreliggende foranstaltninger er tale om statsstøtte i henhold til denne artikel. |
| --- | --- |

(178)

I lyset af ovenstående er betingelserne i artikel 107, stk. 1, i TEUF opfyldt. Derfor kan det konkluderes, at der i forbindelse med de foreliggende foranstaltninger er tale om statsstøtte i henhold til denne artikel.

6.2.   Støttens lovlighed

Støttens lovlighed

| (179) | I henhold til artikel 108, stk. 1, i TEUF skal Kommissionen løbende foretage en undersøgelse af den eksisterende støtte i samarbejde med medlemsstaterne. Til dette formål kan Kommissionen anmode medlemsstaterne om alle nødvendige oplysninger med henblik på at foretage en undersøgelse af de eksisterende støtteordninger og fremsætte en anbefaling til egnede foranstaltninger, hvor det er relevant. |
| --- | --- |

(179)

I henhold til artikel 108, stk. 1, i TEUF skal Kommissionen løbende foretage en undersøgelse af den eksisterende støtte i samarbejde med medlemsstaterne. Til dette formål kan Kommissionen anmode medlemsstaterne om alle nødvendige oplysninger med henblik på at foretage en undersøgelse af de eksisterende støtteordninger og fremsætte en anbefaling til egnede foranstaltninger, hvor det er relevant.

| (180) | I henhold til artikel 1, litra b), nr. i), i forordning (EU) 2015/1589 omfatter udtrykket eksisterende støtte enhver form for støtte, der eksisterede inden TEUF's ikrafttræden i den pågældende medlemsstat, og som er blevet fortsat efter traktatens ikrafttræden. |
| --- | --- |

(180)

I henhold til artikel 1, litra b), nr. i), i forordning (EU) 2015/1589 omfatter udtrykket eksisterende støtte enhver form for støtte, der eksisterede inden TEUF's ikrafttræden i den pågældende medlemsstat, og som er blevet fortsat efter traktatens ikrafttræden.

| (181) | I henhold til artikel 1, litra c), i forordning (EU) 2015/1589 medfører enhver ændring af en eksisterende støtte imidlertid, at denne bliver til en »ny støtte«. Ifølge artikel 4 i Kommissionens forordning (EF) nr. 794/2004 (61) er en ændring i eksisterende støtte »enhver ændring, der ikke er af rent formel eller administrativ art, der ikke kan påvirke vurderingen af støtteforanstaltningens forenelighed med fællesmarkedet«. |
| --- | --- |

(181)

I henhold til artikel 1, litra c), i forordning (EU) 2015/1589 medfører enhver ændring af en eksisterende støtte imidlertid, at denne bliver til en »ny støtte«. Ifølge artikel 4 i Kommissionens forordning (EF) nr. 794/2004 (61) er en ændring i eksisterende støtte »enhver ændring, der ikke er af rent formel eller administrativ art, der ikke kan påvirke vurderingen af støtteforanstaltningens forenelighed med fællesmarkedet«.

61

| (182) | Ifølge retspraksis (62) er det kun i det tilfælde, hvor ændringen påvirker selve indholdet af den oprindelige ordning, at denne ordning bliver en ny støtteordning Der kan imidlertid ikke være tale om en væsentlig ændring, når det nye element klart kan adskilles fra den oprindelige ordning. |
| --- | --- |

(182)

Ifølge retspraksis (62) er det kun i det tilfælde, hvor ændringen påvirker selve indholdet af den oprindelige ordning, at denne ordning bliver en ny støtteordning Der kan imidlertid ikke være tale om en væsentlig ændring, når det nye element klart kan adskilles fra den oprindelige ordning.

62

| (183) | I henhold til artikel 108, stk. 3, i TEUF skal al ny støtte anmeldes til Kommissionen og må ikke gennemføres, før den er godkendt af Kommissionen (gennemførelsesforbud). |
| --- | --- |

(183)

I henhold til artikel 108, stk. 3, i TEUF skal al ny støtte anmeldes til Kommissionen og må ikke gennemføres, før den er godkendt af Kommissionen (gennemførelsesforbud).

| (184) | I henhold til artikel 1, litra f), i forordning (EU) 2015/1589 er ny støtte, der er gennemført i strid med artikel 108, stk. 3, i TEUF, ulovlig. |
| --- | --- |

(184)

I henhold til artikel 1, litra f), i forordning (EU) 2015/1589 er ny støtte, der er gennemført i strid med artikel 108, stk. 3, i TEUF, ulovlig.

| (185) | På grundlag af loven om mælk og fedtstoffer og inden for rammerne af de kompetencer, der er tildelt dem, har delstaterne vedtaget gennemførelsesbestemmelser, som udgør retsgrundlaget for de foranstaltninger, der var under vurdering i forbindelse med denne afgørelse. Også selv om lov om mælk og fedtstoffer, som udgør rammen for de omhandlede støtteordninger, allerede trådte i kraft i 1952 (63), blev de enkelte ordninger først indført efter 1958 ved hjælp af tilsvarende gennemførelsesbestemmelser i de pågældende lande (64). |
| --- | --- |

(185)

På grundlag af loven om mælk og fedtstoffer og inden for rammerne af de kompetencer, der er tildelt dem, har delstaterne vedtaget gennemførelsesbestemmelser, som udgør retsgrundlaget for de foranstaltninger, der var under vurdering i forbindelse med denne afgørelse. Også selv om lov om mælk og fedtstoffer, som udgør rammen for de omhandlede støtteordninger, allerede trådte i kraft i 1952 (63), blev de enkelte ordninger først indført efter 1958 ved hjælp af tilsvarende gennemførelsesbestemmelser i de pågældende lande (64).

63

64

| (186) | De foranstaltninger, der ligger til grund for denne afgørelse, udgør dermed ny støtte i henhold til artikel 1, litra c), i forordning (EU) 2015/1589. |
| --- | --- |

(186)

De foranstaltninger, der ligger til grund for denne afgørelse, udgør dermed ny støtte i henhold til artikel 1, litra c), i forordning (EU) 2015/1589.

| (187) | Tyskland har på intet tidspunkt anmeldt de omhandlede støtteordninger i henhold til artikel 108, stk. 3, i TEUF. Derfor er disse ordninger ulovlige. |
| --- | --- |

(187)

Tyskland har på intet tidspunkt anmeldt de omhandlede støtteordninger i henhold til artikel 108, stk. 3, i TEUF. Derfor er disse ordninger ulovlige.

6.3.   Støttens forenelighed med det indre marked

Støttens forenelighed med det indre marked

| (188) | I henhold til artikel 107, stk. 3, litra c), i TEUF kan støtte betragtes som forenelig med det indre marked, hvis den har til formål at fremme udviklingen af visse erhvervsgrene eller økonomiske regioner, når den ikke ændrer samhandelsvilkårene på en måde, der strider mod den fælles interesse. |
| --- | --- |

(188)

I henhold til artikel 107, stk. 3, litra c), i TEUF kan støtte betragtes som forenelig med det indre marked, hvis den har til formål at fremme udviklingen af visse erhvervsgrene eller økonomiske regioner, når den ikke ændrer samhandelsvilkårene på en måde, der strider mod den fælles interesse.

| (189) | I henhold til meddelelse fra Kommissionen om fastlæggelse af reglerne for vurdering af ulovlig statsstøtte (65) skal ulovlig statsstøtte vurderes efter de gældende regler på det tidspunkt, hvor støtten blev ydet. |
| --- | --- |

(189)

I henhold til meddelelse fra Kommissionen om fastlæggelse af reglerne for vurdering af ulovlig statsstøtte (65) skal ulovlig statsstøtte vurderes efter de gældende regler på det tidspunkt, hvor støtten blev ydet.

65

| (190) | De særlige rammebestemmelser for landbrugssektoren har været gældende siden den 1. januar 2000. Støtte, der blev ydet mellem den 28. november 2001 og den 31. december 2006 (herefter »perioden 2001-2006«), undersøges i henhold til EF-rammebestemmelserne 2000-2006. |
| --- | --- |

(190)

De særlige rammebestemmelser for landbrugssektoren har været gældende siden den 1. januar 2000. Støtte, der blev ydet mellem den 28. november 2001 og den 31. december 2006 (herefter »perioden 2001-2006«), undersøges i henhold til EF-rammebestemmelserne 2000-2006.

| (191) | Støtte, der blev ydet fra den 1. januar 2007 (herefter »perioden 2007 og derefter«), undersøges i henhold til rammebestemmelserne 2007-2013. |
| --- | --- |

(191)

Støtte, der blev ydet fra den 1. januar 2007 (herefter »perioden 2007 og derefter«), undersøges i henhold til rammebestemmelserne 2007-2013.

| (192) | Perioden siden den 28. november 2001 betegnes i det følgende som »undersøgelsesperioden«. |
| --- | --- |

(192)

Perioden siden den 28. november 2001 betegnes i det følgende som »undersøgelsesperioden«.

| (193) | På baggrund af den anden undersøgelsesfases udsættende virkning i henhold til artikel 108, stk. 3, i TEUF undersøger Kommissionen de foranstaltninger, der ligger til grund for denne afgørelse til og med den 17. juli 2013, den dag, hvor Kommissionen meddelte Tyskland, at den havde besluttet at indlede proceduren efter artikel 108, stk. 2, i TEUF (jf. betragtning 3). |
| --- | --- |

(193)

På baggrund af den anden undersøgelsesfases udsættende virkning i henhold til artikel 108, stk. 3, i TEUF undersøger Kommissionen de foranstaltninger, der ligger til grund for denne afgørelse til og med den 17. juli 2013, den dag, hvor Kommissionen meddelte Tyskland, at den havde besluttet at indlede proceduren efter artikel 108, stk. 2, i TEUF (jf. betragtning 3).

6.3.1.   Teknisk bistand i landbrugssektoren i perioden 2001-2006

Teknisk bistand i landbrugssektoren i perioden 2001-2006

| (194) | De mellem 2001 og 2006 gennemførte foranstaltninger, der har teknisk bistand i landbrugssektoren til formål, skal opfylde de betingelser, der er fastlagt under punkt 14 i EF-rammebestemmelserne 2000-2006. |
| --- | --- |

(194)

De mellem 2001 og 2006 gennemførte foranstaltninger, der har teknisk bistand i landbrugssektoren til formål, skal opfylde de betingelser, der er fastlagt under punkt 14 i EF-rammebestemmelserne 2000-2006.

| (195) | Støtteberettiget er i henhold til punkt 14.1 bl.a. omkostninger til uddannelses- og undervisningsprogrammer, driftskonsulentordninger, konsulenthonorarer, tilrettelæggelse af konkurrencer, udstillinger og messer, herunder støtte til omkostninger ved deltagelsen heri, samt andre aktiviteter, der tager sigte på at udbrede nye metoder (66). I henhold til punkt 14.1 i EF-rammebestemmelserne 2000-2006 kan der ydes en sådan støtte på op til 100 % af omkostningerne. |
| --- | --- |

(195)

Støtteberettiget er i henhold til punkt 14.1 bl.a. omkostninger til uddannelses- og undervisningsprogrammer, driftskonsulentordninger, konsulenthonorarer, tilrettelæggelse af konkurrencer, udstillinger og messer, herunder støtte til omkostninger ved deltagelsen heri, samt andre aktiviteter, der tager sigte på at udbrede nye metoder (66). I henhold til punkt 14.1 i EF-rammebestemmelserne 2000-2006 kan der ydes en sådan støtte på op til 100 % af omkostningerne.

66

| (196) | I henhold til punkt 14.2 bør støtten kunne udnyttes af alle støtteberettigede fysiske og juridiske personer i det pågældende område på grundlag af objektivt fastsatte betingelser. |
| --- | --- |

(196)

I henhold til punkt 14.2 bør støtten kunne udnyttes af alle støtteberettigede fysiske og juridiske personer i det pågældende område på grundlag af objektivt fastsatte betingelser.

| (197) | I henhold til punkt 14.3 bør det samlede støttebeløb, der betales, ikke overstige 100 000 EUR pr. støttemodtager i løbet af en treårig periode eller, når der er tale om støtte til små og mellemstore virksomheder, 50 % af de støtteberettigede omkostninger, hvis dette beløb er større. Ved beregning af støtten anses modtageren at være den person, der modtager ydelserne. |
| --- | --- |

(197)

I henhold til punkt 14.3 bør det samlede støttebeløb, der betales, ikke overstige 100 000 EUR pr. støttemodtager i løbet af en treårig periode eller, når der er tale om støtte til små og mellemstore virksomheder, 50 % af de støtteberettigede omkostninger, hvis dette beløb er større. Ved beregning af støtten anses modtageren at være den person, der modtager ydelserne.

| (198) | Kommissionen mener, at for de nedenfor anførte foranstaltninger gælder bestemmelserne i punkt 14 i EF-rammebestemmelserne 2000-2006 også for støtte i forbindelse med aktiviteter vedrørende [primær-]produktion samt for forarbejdning og afsætning af landbrugsprodukter. Det følger af ordlyden af punkt 2.1 i EF-rammebestemmelserne 2000-2006 og af, at punkt 14 i EF-rammebestemmelserne ikke selv fastsætter en sådan begrænsning. |
| --- | --- |

(198)

Kommissionen mener, at for de nedenfor anførte foranstaltninger gælder bestemmelserne i punkt 14 i EF-rammebestemmelserne 2000-2006 også for støtte i forbindelse med aktiviteter vedrørende [primær-]produktion samt for forarbejdning og afsætning af landbrugsprodukter. Det følger af ordlyden af punkt 2.1 i EF-rammebestemmelserne 2000-2006 og af, at punkt 14 i EF-rammebestemmelserne ikke selv fastsætter en sådan begrænsning.

| (199) | Kommissionen går ud fra, at sådanne foranstaltninger vil bidrage til sektorens levedygtighed på lang sigt, samtidig med at de kun har haft meget begrænset virkning på konkurrencevilkårene (punkt 14.1, andet punktum, i EF-rammebestemmelserne 2000-2006). |
| --- | --- |

(199)

Kommissionen går ud fra, at sådanne foranstaltninger vil bidrage til sektorens levedygtighed på lang sigt, samtidig med at de kun har haft meget begrænset virkning på konkurrencevilkårene (punkt 14.1, andet punktum, i EF-rammebestemmelserne 2000-2006).

| (200) | I indledningsafgørelsen udtrykte Kommissionen tvivl om foreneligheden af ovennævnte delforanstaltninger med det indre marked i den pågældende periode (67). |
| --- | --- |

(200)

I indledningsafgørelsen udtrykte Kommissionen tvivl om foreneligheden af ovennævnte delforanstaltninger med det indre marked i den pågældende periode (67).

67

BY 3

BY 3

| (201) | Verband der Milcherzeuger e.V. (foreningen af mælkeproducenter, herefter »VMB«) modtog midler til indsamling af faktiske og tekniske oplysninger af generel karakter samt til offentliggørelse og tilrådighedsstillelse af generelle oplysninger om mejerimæssige emner. For den ydede støtte finder bestemmelserne om teknisk bistand anvendelse. |
| --- | --- |

(201)

Verband der Milcherzeuger e.V. (foreningen af mælkeproducenter, herefter »VMB«) modtog midler til indsamling af faktiske og tekniske oplysninger af generel karakter samt til offentliggørelse og tilrådighedsstillelse af generelle oplysninger om mejerimæssige emner. For den ydede støtte finder bestemmelserne om teknisk bistand anvendelse.

| (202) | De støttede omkostninger (formidling af videnskabelige oplysninger samt udarbejdelse af faktiske oplysninger om kvalitetssystemer — betragtning 32 i denne afgørelse) svarer til de støtteberettigede omkostninger i punkt 14.1. |
| --- | --- |

(202)

De støttede omkostninger (formidling af videnskabelige oplysninger samt udarbejdelse af faktiske oplysninger om kvalitetssystemer — betragtning 32 i denne afgørelse) svarer til de støtteberettigede omkostninger i punkt 14.1.

| (203) | Foranstaltningen var til rådighed for alle støtteberettigede fysiske og juridiske personer i det pågældende område, og støtten lå på under 100 000 EUR pr. støttemodtager i tre år (betragtning 35 sammenholdt med betragtning 37 i denne afgørelse). Betingelserne i punkt 14.2 og 14.3 er opfyldt. |
| --- | --- |

(203)

Foranstaltningen var til rådighed for alle støtteberettigede fysiske og juridiske personer i det pågældende område, og støtten lå på under 100 000 EUR pr. støttemodtager i tre år (betragtning 35 sammenholdt med betragtning 37 i denne afgørelse). Betingelserne i punkt 14.2 og 14.3 er opfyldt.

| (204) | Forudsætningerne i punkt 14 i EF-rammebestemmelserne 2000-2006 er således opfyldt. |
| --- | --- |

(204)

Forudsætningerne i punkt 14 i EF-rammebestemmelserne 2000-2006 er således opfyldt.

BY 10

BY 10

| (205) | I forbindelse med den tildelte støtte til formidling af knowhow og viden om mejerirelevante emner finder bestemmelserne om teknisk bistand anvendelse. |
| --- | --- |

(205)

I forbindelse med den tildelte støtte til formidling af knowhow og viden om mejerirelevante emner finder bestemmelserne om teknisk bistand anvendelse.

| (206) | De støttede omkostninger (informationsformidling i form af og afholdelse af konkurrencer (betragtning 148) svarer til de støtteberettigede omkostninger i henhold til punkt 14.1 i EF-rammebestemmelserne 2000-2006. |
| --- | --- |

(206)

De støttede omkostninger (informationsformidling i form af og afholdelse af konkurrencer (betragtning 148) svarer til de støtteberettigede omkostninger i henhold til punkt 14.1 i EF-rammebestemmelserne 2000-2006.

| (207) | Det drejer sig om en almindelig informationsforanstaltning til fordel for mejerisektoren, der var åben for alle støtteberettigede fysiske og juridiske personer i det pågældende område. Af de af de tyske myndigheder nævnte årlige samlede udgifter i forbindelse med foranstaltningerne BY 3 og BY 10 (jf. betragtning 41) viser det sig, at støtten under ingen omstændigheder overskrider 100 000 EUR pr. støttemodtager i en periode på tre år. Forudsætningerne i punkt 14.2 og 14.3 er dermed opfyldt. |
| --- | --- |

(207)

Det drejer sig om en almindelig informationsforanstaltning til fordel for mejerisektoren, der var åben for alle støtteberettigede fysiske og juridiske personer i det pågældende område. Af de af de tyske myndigheder nævnte årlige samlede udgifter i forbindelse med foranstaltningerne BY 3 og BY 10 (jf. betragtning 41) viser det sig, at støtten under ingen omstændigheder overskrider 100 000 EUR pr. støttemodtager i en periode på tre år. Forudsætningerne i punkt 14.2 og 14.3 er dermed opfyldt.

| (208) | Forudsætningerne i punkt 14 i EF-rammebestemmelserne 2000-2006 er således opfyldt. |
| --- | --- |

(208)

Forudsætningerne i punkt 14 i EF-rammebestemmelserne 2000-2006 er således opfyldt.

BW 4

BW 4

| (209) | Formålet med foranstaltningerne var generel og bred formidling af aktuelle videnskabelige oplysninger om mælks og mælkeprodukters egenskaber. De skal betragtes som teknisk bistand, som kom hele mejerisektoren til gode. De støttede omkostninger (jf. betragtning 42) svarer til de støtteberettigede omkostninger i henhold til punkt 14.1. |
| --- | --- |

(209)

Formålet med foranstaltningerne var generel og bred formidling af aktuelle videnskabelige oplysninger om mælks og mælkeprodukters egenskaber. De skal betragtes som teknisk bistand, som kom hele mejerisektoren til gode. De støttede omkostninger (jf. betragtning 42) svarer til de støtteberettigede omkostninger i henhold til punkt 14.1.

| (210) | Foranstaltningerne var ikke begrænset til en bestemt gruppe, men kunne udnyttes af alle støtteberettigede fysiske og juridiske personer i det pågældende område på grundlag af objektivt fastsatte betingelser (betragtning 46). Forudsætningerne i punkt 14.2 i EF-rammebestemmelserne 2000-2006 er således opfyldt. Ifølge Tyskland ligger støttens størrelse langt under maksimumsgrænsen i punkt 14.3 (betragtning 146) på 100 000 EUR pr. støttemodtager inden for tre år. De i punkt 14.3 nævnte forudsætninger er opfyldt. |
| --- | --- |

(210)

Foranstaltningerne var ikke begrænset til en bestemt gruppe, men kunne udnyttes af alle støtteberettigede fysiske og juridiske personer i det pågældende område på grundlag af objektivt fastsatte betingelser (betragtning 46). Forudsætningerne i punkt 14.2 i EF-rammebestemmelserne 2000-2006 er således opfyldt. Ifølge Tyskland ligger støttens størrelse langt under maksimumsgrænsen i punkt 14.3 (betragtning 146) på 100 000 EUR pr. støttemodtager inden for tre år. De i punkt 14.3 nævnte forudsætninger er opfyldt.

| (211) | Forudsætningerne i punkt 14 i EF-rammebestemmelserne 2000-2006 er dermed opfyldt. |
| --- | --- |

(211)

Forudsætningerne i punkt 14 i EF-rammebestemmelserne 2000-2006 er dermed opfyldt.

BB1

BB1

| (212) | Brandenburg har i perioden 2001-2006 ydet støtte til konsulenthonorarer inden for rammerne af foranstaltningen »Verbesserung der Hygiene«. Prioriteter var i den forbindelse dyresundhed, forbedring af malkehygiejnen og råmælkskvaliteten samt analyse af produktivitetsforringelser. |
| --- | --- |

(212)

Brandenburg har i perioden 2001-2006 ydet støtte til konsulenthonorarer inden for rammerne af foranstaltningen »Verbesserung der Hygiene«. Prioriteter var i den forbindelse dyresundhed, forbedring af malkehygiejnen og råmælkskvaliteten samt analyse af produktivitetsforringelser.

| (213) | Den omhandlede foranstaltning falder således ind under anvendelsesområdet for punkt 14 (teknisk bistand) i EF-rammebestemmelserne 2000-2006. De støttede omkostninger (konsulentbistand) svarer til de støtteberettigede omkostninger i henhold til punkt 14.1. |
| --- | --- |

(213)

Den omhandlede foranstaltning falder således ind under anvendelsesområdet for punkt 14 (teknisk bistand) i EF-rammebestemmelserne 2000-2006. De støttede omkostninger (konsulentbistand) svarer til de støtteberettigede omkostninger i henhold til punkt 14.1.

| (214) | I meddelelsen af 27. februar 2015 har de tyske myndigheder bekræftet, at alle mælkeproducenter i landet principielt havde mulighed for at benytte sig af den omhandlede rådgivning (kompleks rådgivning og særrådgivning) (jf. betragtning 49). Tyskland har desuden i samme meddelelse forklaret, at der i forbindelse med foranstaltningen BB 1 ikke kan blive tale en overskridelse af maksimumsgrænsen på 100 000 EUR pr. bedrift i en periode på tre år (jf. betragtning 49). Foranstaltningen svarer dermed til de i punkt 14.2 og 14.3 nævnte forudsætninger. |
| --- | --- |

(214)

I meddelelsen af 27. februar 2015 har de tyske myndigheder bekræftet, at alle mælkeproducenter i landet principielt havde mulighed for at benytte sig af den omhandlede rådgivning (kompleks rådgivning og særrådgivning) (jf. betragtning 49). Tyskland har desuden i samme meddelelse forklaret, at der i forbindelse med foranstaltningen BB 1 ikke kan blive tale en overskridelse af maksimumsgrænsen på 100 000 EUR pr. bedrift i en periode på tre år (jf. betragtning 49). Foranstaltningen svarer dermed til de i punkt 14.2 og 14.3 nævnte forudsætninger.

| (215) | Forudsætningerne i punkt 14 i EF-rammebestemmelserne 2000-2006 er således opfyldt. |
| --- | --- |

(215)

Forudsætningerne i punkt 14 i EF-rammebestemmelserne 2000-2006 er således opfyldt.

BB 3

BB 3

| (216) | Landesvereinigung der Milchwirtschaft Brandenburg-Berlin e. V. (delstatsmejeriforeningen i Brandenburg-Berlin, herefter »LVMB«) og Landesbauernverband Brandenburg e.V. (LBV) gennemførte foranstaltninger med henblik på tilrådighedsstillelse af oplysninger om økonomiske spørgsmål samt videreformidling af nylige informationer og viden om mejerimæssige spørgsmål. Desuden blev der arrangeret konkurrencer. Disse foranstaltninger udgør teknisk bistand. |
| --- | --- |

(216)

Landesvereinigung der Milchwirtschaft Brandenburg-Berlin e. V. (delstatsmejeriforeningen i Brandenburg-Berlin, herefter »LVMB«) og Landesbauernverband Brandenburg e.V. (LBV) gennemførte foranstaltninger med henblik på tilrådighedsstillelse af oplysninger om økonomiske spørgsmål samt videreformidling af nylige informationer og viden om mejerimæssige spørgsmål. Desuden blev der arrangeret konkurrencer. Disse foranstaltninger udgør teknisk bistand.

| (217) | De støttede omkostninger (tilrådighedsstillelse af informationer og afholdelse af konkurrencer (jf. betragtning 50) svarer til de støtteberettigede omkostninger i henhold til punkt 14.1 i EF-rammebestemmelserne 2000-2006. |
| --- | --- |

(217)

De støttede omkostninger (tilrådighedsstillelse af informationer og afholdelse af konkurrencer (jf. betragtning 50) svarer til de støtteberettigede omkostninger i henhold til punkt 14.1 i EF-rammebestemmelserne 2000-2006.

| (218) | Støtten var ikke begrænset til bestemte grupper. Punkt 14.2 i EF-rammebestemmelserne 2000-2006 er derfor opfyldt. |
| --- | --- |

(218)

Støtten var ikke begrænset til bestemte grupper. Punkt 14.2 i EF-rammebestemmelserne 2000-2006 er derfor opfyldt.

| (219) | I 2006 blev der via LVMB anvendt 463 EUR, som stammer fra mælkeafgiften, i forbindelse med præmietildelingen til brandenburgske virksomheder (jf. betragtning 53). Endvidere modtog LBV i 2006 støtte på 20 000 EUR af delstatsmidler til rådgivning af mælkeproducenter (jf. betragtning 54). Ifølge Tysklands oplysninger blev der også anvendt en lignende fremgangsmåde i de foregående år (jf. betragtning 54). Kommissionen udelukker derfor, at der i forbindelse med de to førnævnte foranstaltninger i perioden 2001-2006 er sket en overskridelse af beløbet på 100 000 EUR pr. støttemodtager i en periode på tre år. Punkt 14.3 i EF-rammebestemmelserne er således opfyldt. |
| --- | --- |

(219)

I 2006 blev der via LVMB anvendt 463 EUR, som stammer fra mælkeafgiften, i forbindelse med præmietildelingen til brandenburgske virksomheder (jf. betragtning 53). Endvidere modtog LBV i 2006 støtte på 20 000 EUR af delstatsmidler til rådgivning af mælkeproducenter (jf. betragtning 54). Ifølge Tysklands oplysninger blev der også anvendt en lignende fremgangsmåde i de foregående år (jf. betragtning 54). Kommissionen udelukker derfor, at der i forbindelse med de to førnævnte foranstaltninger i perioden 2001-2006 er sket en overskridelse af beløbet på 100 000 EUR pr. støttemodtager i en periode på tre år. Punkt 14.3 i EF-rammebestemmelserne er således opfyldt.

| (220) | Foranstaltning BB 3 opfylder dermed forudsætningerne i afsnit 14 i EF-rammebestemmelserne 2000-2006. |
| --- | --- |

(220)

Foranstaltning BB 3 opfylder dermed forudsætningerne i afsnit 14 i EF-rammebestemmelserne 2000-2006.

HE 2

HE 2

| (221) | Hessen ydede finansiel støtte til LVMH i forbindelse med foranstaltningen »Fortbildung für Erzeuger durch das Innovationsteam«. Inden for rammerne af denne foranstaltning stillede LVMH informationer til rådighed i form af faglige artikler samt arrangerede undervisning for landbrugere og medhjælpere. Disse aktiviteter skal betragtes som teknisk bistand. |
| --- | --- |

(221)

Hessen ydede finansiel støtte til LVMH i forbindelse med foranstaltningen »Fortbildung für Erzeuger durch das Innovationsteam«. Inden for rammerne af denne foranstaltning stillede LVMH informationer til rådighed i form af faglige artikler samt arrangerede undervisning for landbrugere og medhjælpere. Disse aktiviteter skal betragtes som teknisk bistand.

| (222) | De støtteberettigede omkostninger (jf. betragtning 57) svarer til de støtteberettigede omkostninger i punkt 14.1, første led, i EF-rammebestemmelserne 2000-2006. |
| --- | --- |

(222)

De støtteberettigede omkostninger (jf. betragtning 57) svarer til de støtteberettigede omkostninger i punkt 14.1, første led, i EF-rammebestemmelserne 2000-2006.

| (223) | Støtten var ikke begrænset til bestemte grupper (jf. betragtning 57). Dette bekræfter LVMH også i sine bemærkninger af 4. februar 2014, i henhold til hvilke enhver landbruger eller medhjælper havde mulighed for at deltage i undervisningen på lige vilkår (jf. betragtning 149). Punkt 14.2 i EF-rammebestemmelserne er således opfyldt. |
| --- | --- |

(223)

Støtten var ikke begrænset til bestemte grupper (jf. betragtning 57). Dette bekræfter LVMH også i sine bemærkninger af 4. februar 2014, i henhold til hvilke enhver landbruger eller medhjælper havde mulighed for at deltage i undervisningen på lige vilkår (jf. betragtning 149). Punkt 14.2 i EF-rammebestemmelserne er således opfyldt.

| (224) | Støtten lå på under 100 000 EUR pr. støttemodtager i en periode på tre år (jf. betragtning 57). Punkt 14.3 i EF-rammebestemmelserne er derfor også opfyldt. |
| --- | --- |

(224)

Støtten lå på under 100 000 EUR pr. støttemodtager i en periode på tre år (jf. betragtning 57). Punkt 14.3 i EF-rammebestemmelserne er derfor også opfyldt.

| (225) | Foranstaltning HE 2 opfylder således forudsætningerne i afsnit 14 i EF-rammebestemmelserne 2000-2006. |
| --- | --- |

(225)

Foranstaltning HE 2 opfylder således forudsætningerne i afsnit 14 i EF-rammebestemmelserne 2000-2006.

HE 3

HE 3

| (226) | LVMH's ernæringsteam formidlede videnskabelige oplysninger, organiserede informationsarrangementer samt kampagner og (ikke mod bestemte virksomheder rettede) PR-foranstaltninger vedrørende mælkeproduktion, behandling og forarbejdning af mælk og mælkeprodukter. |
| --- | --- |

(226)

LVMH's ernæringsteam formidlede videnskabelige oplysninger, organiserede informationsarrangementer samt kampagner og (ikke mod bestemte virksomheder rettede) PR-foranstaltninger vedrørende mælkeproduktion, behandling og forarbejdning af mælk og mælkeprodukter.

| (227) | LVMH anførte i sin bemærkning af 4. februar 2014, at denne foranstaltning fokuserede på forbrugeroplysning og -uddannelse, og at forbrugeruddannelsen foregik på mejeriuafhængigt, neutralt plan. Kommissionen mener imidlertid, at foranstaltninger til formidling af videnskabelige oplysninger og tilrettelæggelsen af kampagner skal anses for teknisk bistand, som kommer hele mejerisektoren til gode (jf. betragtning 173). |
| --- | --- |

(227)

LVMH anførte i sin bemærkning af 4. februar 2014, at denne foranstaltning fokuserede på forbrugeroplysning og -uddannelse, og at forbrugeruddannelsen foregik på mejeriuafhængigt, neutralt plan. Kommissionen mener imidlertid, at foranstaltninger til formidling af videnskabelige oplysninger og tilrettelæggelsen af kampagner skal anses for teknisk bistand, som kommer hele mejerisektoren til gode (jf. betragtning 173).

| (228) | De støttede omkostninger (jf. betragtning 59) svarer til de støtteberettigede omkostninger i henhold til punkt 14.1. |
| --- | --- |

(228)

De støttede omkostninger (jf. betragtning 59) svarer til de støtteberettigede omkostninger i henhold til punkt 14.1.

| (229) | Støtten var ikke begrænset til en bestemt gruppe (jf. betragtning 61). De i punkt 14.2 nævnte betingelser er opfyldt. |
| --- | --- |

(229)

Støtten var ikke begrænset til en bestemt gruppe (jf. betragtning 61). De i punkt 14.2 nævnte betingelser er opfyldt.

| (230) | Støttens størrelse lå under maksimumsgrænsen i punkt 14.3 (jf. betragtning 61). |
| --- | --- |

(230)

Støttens størrelse lå under maksimumsgrænsen i punkt 14.3 (jf. betragtning 61).

| (231) | Forudsætningerne i punkt 14 i EF-rammebestemmelserne 2000-2006 er derfor opfyldt for foranstaltning HE 3. |
| --- | --- |

(231)

Forudsætningerne i punkt 14 i EF-rammebestemmelserne 2000-2006 er derfor opfyldt for foranstaltning HE 3.

HE 9

HE 9

| (232) | Hessen ydede finansiel støtte til LVMH i forbindelse med foranstaltningen »Fortbildung für junge Milchviehhalter« (jf. betragtning 62). Undervisning af unge malkekvægsholdere skal kvalificeres som teknisk bistand. |
| --- | --- |

(232)

Hessen ydede finansiel støtte til LVMH i forbindelse med foranstaltningen »Fortbildung für junge Milchviehhalter« (jf. betragtning 62). Undervisning af unge malkekvægsholdere skal kvalificeres som teknisk bistand.

| (233) | De støtteberettigede omkostninger (jf. betragtning 62) svarer til de støtteberettigede omkostninger i punkt 14.1, første led, i EF-rammebestemmelserne 2000-2006. |
| --- | --- |

(233)

De støtteberettigede omkostninger (jf. betragtning 62) svarer til de støtteberettigede omkostninger i punkt 14.1, første led, i EF-rammebestemmelserne 2000-2006.

| (234) | Undervisningen var åben for alle producenter (jf. betragtning 64). Dette bekræfter LVMH også i sine bemærkninger af 4. februar 2014, i henhold til hvilke enhver landbruger eller medhjælper havde mulighed for at deltage i undervisningen på samme betingelser (jf. betragtning 149). Foranstaltningen opfyldte således også bestemmelserne i punkt 14.2. |
| --- | --- |

(234)

Undervisningen var åben for alle producenter (jf. betragtning 64). Dette bekræfter LVMH også i sine bemærkninger af 4. februar 2014, i henhold til hvilke enhver landbruger eller medhjælper havde mulighed for at deltage i undervisningen på samme betingelser (jf. betragtning 149). Foranstaltningen opfyldte således også bestemmelserne i punkt 14.2.

| (235) | De samlede udgifter i forbindelse med foranstaltning HE 9 lå i perioden 2001-2006 på ca. 35 000 EUR (jf. betragtning 64). Der kunne således ikke blive tale om en overskridelse af maksimumsgrænsen på 100 000 EUR pr. støttemodtager i en periode på tre år (punkt 14.3). |
| --- | --- |

(235)

De samlede udgifter i forbindelse med foranstaltning HE 9 lå i perioden 2001-2006 på ca. 35 000 EUR (jf. betragtning 64). Der kunne således ikke blive tale om en overskridelse af maksimumsgrænsen på 100 000 EUR pr. støttemodtager i en periode på tre år (punkt 14.3).

| (236) | Forudsætningerne i punkt 14 i EF-rammebestemmelserne 2000-2006 er derfor opfyldt for foranstaltning HE 9. |
| --- | --- |

(236)

Forudsætningerne i punkt 14 i EF-rammebestemmelserne 2000-2006 er derfor opfyldt for foranstaltning HE 9.

NI 5

NI 5

| (237) | Niedersachsen ydede finansiel støtte til LVMN til deltagelse i messer og udstillinger samt frembringelse af videnskabelige oplysninger i let forståelig form (jf. betragtning 65). Deltagelsen i messer og udstillinger samt frembringelsen af videnskabelige oplysninger skal betragtes som teknisk bistand. |
| --- | --- |

(237)

Niedersachsen ydede finansiel støtte til LVMN til deltagelse i messer og udstillinger samt frembringelse af videnskabelige oplysninger i let forståelig form (jf. betragtning 65). Deltagelsen i messer og udstillinger samt frembringelsen af videnskabelige oplysninger skal betragtes som teknisk bistand.

| (238) | Omkostningerne til leje af og udstyr til udstillingslokaler samt omkostninger i forbindelse med offentliggørelsen af faktiske oplysninger svarer til de støtteberettigede omkostninger i henhold til punkt 14.1, første led. |
| --- | --- |

(238)

Omkostningerne til leje af og udstyr til udstillingslokaler samt omkostninger i forbindelse med offentliggørelsen af faktiske oplysninger svarer til de støtteberettigede omkostninger i henhold til punkt 14.1, første led.

| (239) | Ifølge oplysningerne fra de tyske myndigheder var kernen i foranstaltningen støtte til LVMN's messestand (jf. betragtning 66), som kom alle mælkeproducerende bedrifter i Niedersachsen (gennemsnit 2001-2006: ca. 17 500 virksomheder) til gode (jf. betragtning 67). Foranstaltningen var således åben for alle mælkeproducerende bedrifter og betingelserne i punkt 14.2 er opfyldt. |
| --- | --- |

(239)

Ifølge oplysningerne fra de tyske myndigheder var kernen i foranstaltningen støtte til LVMN's messestand (jf. betragtning 66), som kom alle mælkeproducerende bedrifter i Niedersachsen (gennemsnit 2001-2006: ca. 17 500 virksomheder) til gode (jf. betragtning 67). Foranstaltningen var således åben for alle mælkeproducerende bedrifter og betingelserne i punkt 14.2 er opfyldt.

| (240) | Tyskland har imidlertid ikke i sine bemærkninger bekræftet, at foranstaltningen var begrænset til maksimalt 100 000 EUR pr. modtager i en periode på tre år. Kommissionen går ud fra, at denne maksimumsgrænse i tilfælde af støtte til en messestand til fordel for alle mælkeproducerende bedrifter i Niedersachsen under ingen omstændigheder kan overskrides. Forudsætningerne i punkt 14.3 er således også opfyldt. |
| --- | --- |

(240)

Tyskland har imidlertid ikke i sine bemærkninger bekræftet, at foranstaltningen var begrænset til maksimalt 100 000 EUR pr. modtager i en periode på tre år. Kommissionen går ud fra, at denne maksimumsgrænse i tilfælde af støtte til en messestand til fordel for alle mælkeproducerende bedrifter i Niedersachsen under ingen omstændigheder kan overskrides. Forudsætningerne i punkt 14.3 er således også opfyldt.

| (241) | Foranstaltning NI 5 opfylder således forudsætningerne i afsnit 14 i EF-rammebestemmelserne 2000-2006. |
| --- | --- |

(241)

Foranstaltning NI 5 opfylder således forudsætningerne i afsnit 14 i EF-rammebestemmelserne 2000-2006.

NI 6 (2002-2003)

NI 6 (2002-2003)

| (242) | Niedersachsen ydede finansiel støtte til forarbejdningsvirksomheders (mejeriers) deltagelse i messer. Støtten til virksomhedernes deltagelse i messer skal betragtes som teknisk bistand. |
| --- | --- |

(242)

Niedersachsen ydede finansiel støtte til forarbejdningsvirksomheders (mejeriers) deltagelse i messer. Støtten til virksomhedernes deltagelse i messer skal betragtes som teknisk bistand.

| (243) | De tyske myndigheder har forsikret, at der i 2001 (i den for den anden undersøgelsesfase relevante periode) ikke blev indgået nogen retligt bindende forpligtelser i forhold til støttemodtagere (68). De har endvidere anført, at den omhandlede foranstaltning fra den 26. november 2003 tog udgangspunkt i den godkendte statsstøtte N 200/2003 (jf. betragtning 68). Dermed omfatter vurderingen af den relevante foranstaltning kun perioden fra den 1. januar 2002 til den 26. november 2003. |
| --- | --- |

(243)

De tyske myndigheder har forsikret, at der i 2001 (i den for den anden undersøgelsesfase relevante periode) ikke blev indgået nogen retligt bindende forpligtelser i forhold til støttemodtagere (68). De har endvidere anført, at den omhandlede foranstaltning fra den 26. november 2003 tog udgangspunkt i den godkendte statsstøtte N 200/2003 (jf. betragtning 68). Dermed omfatter vurderingen af den relevante foranstaltning kun perioden fra den 1. januar 2002 til den 26. november 2003.

68

| (244) | De støtteberettigede omkostninger (betragtning 68) svarer til de støtteberettigede omkostninger i henhold til punkt 14.1, fjerde led, i EF-rammebestemmelserne 2000-2006. |
| --- | --- |

(244)

De støtteberettigede omkostninger (betragtning 68) svarer til de støtteberettigede omkostninger i henhold til punkt 14.1, fjerde led, i EF-rammebestemmelserne 2000-2006.

| (245) | De tyske myndigheder har forsikret, at foranstaltning NI 6 var åben for alle virksomheder, der beskæftiger sig med forarbejdning og afsætning af mælkeprodukter, og blev tildelt efter objektive kriterier. Derudover var foranstaltningen ikke bundet til medlemskabet i en producentsammenslutning eller en anden landbrugsorganisation (jf. betragtning 70). Betingelserne i punkt 14.2 i EF-rammebestemmelserne 2000-2006 er således opfyldt. |
| --- | --- |

(245)

De tyske myndigheder har forsikret, at foranstaltning NI 6 var åben for alle virksomheder, der beskæftiger sig med forarbejdning og afsætning af mælkeprodukter, og blev tildelt efter objektive kriterier. Derudover var foranstaltningen ikke bundet til medlemskabet i en producentsammenslutning eller en anden landbrugsorganisation (jf. betragtning 70). Betingelserne i punkt 14.2 i EF-rammebestemmelserne 2000-2006 er således opfyldt.

| (246) | Den maksimale støtteintensitet i forbindelse med den omhandlede foranstaltning lå i den relevante periode på 48 % (jf. betragtning 71). Kun én virksomhed (Nordmilch eG) modtog ifølge de tyske myndigheder et samlet støttebeløb, der oversteg 100 000 EUR. De samme myndigheder oplyste, at Nordmilch eG ikke faldt ind under definitionen af en SMV. Forudsætningerne i punkt 14.3 er således opfyldt med undtagelse af den støtte, der er ydet til Nordmilch eG. |
| --- | --- |

(246)

Den maksimale støtteintensitet i forbindelse med den omhandlede foranstaltning lå i den relevante periode på 48 % (jf. betragtning 71). Kun én virksomhed (Nordmilch eG) modtog ifølge de tyske myndigheder et samlet støttebeløb, der oversteg 100 000 EUR. De samme myndigheder oplyste, at Nordmilch eG ikke faldt ind under definitionen af en SMV. Forudsætningerne i punkt 14.3 er således opfyldt med undtagelse af den støtte, der er ydet til Nordmilch eG.

| (247) | Nordmilch eG var med ca. 2 500 medarbejdere og en omsætning på omkring 1,9 mia. EUR en af Tysklands største mejerivirksomheder (69). Med disse virksomhedstal faldt virksomheden ikke ind under Kommissionens definition af små og mellemstore virksomheder, der er nævnt i punkt 14.3 (70). I henhold til punkt 14.3 i EF-rammebestemmelserne 2000-2006 måtte den således maksimalt have modtaget et samlet støttebeløb på 100 000 EUR i en periode på tre år. Forudsætningerne i punkt 14.3 er dermed ikke opfyldt for den støtte, der er ydet til Nordmilch eG (71). |
| --- | --- |

(247)

Nordmilch eG var med ca. 2 500 medarbejdere og en omsætning på omkring 1,9 mia. EUR en af Tysklands største mejerivirksomheder (69). Med disse virksomhedstal faldt virksomheden ikke ind under Kommissionens definition af små og mellemstore virksomheder, der er nævnt i punkt 14.3 (70). I henhold til punkt 14.3 i EF-rammebestemmelserne 2000-2006 måtte den således maksimalt have modtaget et samlet støttebeløb på 100 000 EUR i en periode på tre år. Forudsætningerne i punkt 14.3 er dermed ikke opfyldt for den støtte, der er ydet til Nordmilch eG (71).

69

70

71

| (248) | Foranstaltning NI 6 opfylder således principielt forudsætningerne i punkt 14 i EF-rammebestemmelserne 2000-2006. |
| --- | --- |

(248)

Foranstaltning NI 6 opfylder således principielt forudsætningerne i punkt 14 i EF-rammebestemmelserne 2000-2006.

| (249) | Foranstaltning NI 6 opfylder i tilfældet med den støtte, der er ydet til Nordmilch eG i perioden 2002-2003, ikke forudsætningerne i punkt 14 i EF-rammebestemmelserne. |
| --- | --- |

(249)

Foranstaltning NI 6 opfylder i tilfældet med den støtte, der er ydet til Nordmilch eG i perioden 2002-2003, ikke forudsætningerne i punkt 14 i EF-rammebestemmelserne.

NI 7

NI 7

| (250) | Niedersachsen ydede finansiel støtte til de af LVMN gennemførte generelle informationsforanstaltninger for forbrugere om mælk som levnedsmiddel. Generelle informationsforanstaltninger om mælk udgør støtte, som kommer hele mejerisektoren til gode (jf. betragtning 173). Bestemmelserne om teknisk bistand i henhold til punkt 14 i EF-rammebestemmelserne 2000-2006 finder anvendelse. |
| --- | --- |

(250)

Niedersachsen ydede finansiel støtte til de af LVMN gennemførte generelle informationsforanstaltninger for forbrugere om mælk som levnedsmiddel. Generelle informationsforanstaltninger om mælk udgør støtte, som kommer hele mejerisektoren til gode (jf. betragtning 173). Bestemmelserne om teknisk bistand i henhold til punkt 14 i EF-rammebestemmelserne 2000-2006 finder anvendelse.

| (251) | De støttede omkostninger (jf. betragtning 72) svarer til de støtteberettigede omkostninger i henhold til punkt 14.1. |
| --- | --- |

(251)

De støttede omkostninger (jf. betragtning 72) svarer til de støtteberettigede omkostninger i henhold til punkt 14.1.

| (252) | Foranstaltningen var ikke begrænset til en bestemt gruppe, men støttede hele mejerisektoren på en generel måde (jf. betragtning 75). Foranstaltningen opfyldte således også bestemmelserne i punkt 14.2. |
| --- | --- |

(252)

Foranstaltningen var ikke begrænset til en bestemt gruppe, men støttede hele mejerisektoren på en generel måde (jf. betragtning 75). Foranstaltningen opfyldte således også bestemmelserne i punkt 14.2.

| (253) | Ifølge de tyske myndigheder modtog en støttemodtager i hele perioden i gennemsnit 395 EUR inden for rammerne af foranstaltning NI 7 (jf. betragtning 76). Støttens størrelse lå dermed langt under den i punkt 14.3 definerede maksimumsgrænse. |
| --- | --- |

(253)

Ifølge de tyske myndigheder modtog en støttemodtager i hele perioden i gennemsnit 395 EUR inden for rammerne af foranstaltning NI 7 (jf. betragtning 76). Støttens størrelse lå dermed langt under den i punkt 14.3 definerede maksimumsgrænse.

| (254) | Forudsætningerne i punkt 14 i EF-rammebestemmelserne 2000-2006 er derfor opfyldt for foranstaltning NI 7. |
| --- | --- |

(254)

Forudsætningerne i punkt 14 i EF-rammebestemmelserne 2000-2006 er derfor opfyldt for foranstaltning NI 7.

NW 4 og NW 5

NW 4 og NW 5

| (255) | Nordrhein-Westfalen ydede finansiel støtte til delstatsmejeriforeningen i Nordrhein-Westfalen samt landbrugsorganisationerne Landwirtschaftsverband Rheinland og Landwirtschaftsverband Westfalen-Lippe til informationsarrangementer og tiltag i forbindelse med generel forbrugeruddannelse og tiltag vedrørende anvendelsen af mælk og mælkeprodukter og deres generelle egenskaber (delforanstaltning NW 4). Nordrhein-Westfalen ydede desuden finansiel støtte til arrangementer med henblik på videnudveksling mellem mælkeproducenter om spørgsmål vedrørende mejerisektoren (delforanstaltning NW 5). |
| --- | --- |

(255)

Nordrhein-Westfalen ydede finansiel støtte til delstatsmejeriforeningen i Nordrhein-Westfalen samt landbrugsorganisationerne Landwirtschaftsverband Rheinland og Landwirtschaftsverband Westfalen-Lippe til informationsarrangementer og tiltag i forbindelse med generel forbrugeruddannelse og tiltag vedrørende anvendelsen af mælk og mælkeprodukter og deres generelle egenskaber (delforanstaltning NW 4). Nordrhein-Westfalen ydede desuden finansiel støtte til arrangementer med henblik på videnudveksling mellem mælkeproducenter om spørgsmål vedrørende mejerisektoren (delforanstaltning NW 5).

| (256) | Informationsarrangementer og tiltag i forbindelse med generel forbrugeruddannelse (NW 4) og arrangementer med henblik på videnudveksling mellem producenter (NW 5) udgør støtte, som begunstiger hele mejerisektoren (jf. betragtning 173). De skal desuden anses for selektive, idet de udelukkende kommer én erhvervsgren (mejerisektoren) til gode (jf. betragtning 175). De omhandlede foranstaltninger skal anses for at være teknisk bistand. |
| --- | --- |

(256)

Informationsarrangementer og tiltag i forbindelse med generel forbrugeruddannelse (NW 4) og arrangementer med henblik på videnudveksling mellem producenter (NW 5) udgør støtte, som begunstiger hele mejerisektoren (jf. betragtning 173). De skal desuden anses for selektive, idet de udelukkende kommer én erhvervsgren (mejerisektoren) til gode (jf. betragtning 175). De omhandlede foranstaltninger skal anses for at være teknisk bistand.

| (257) | De støttede omkostninger i forbindelse med tilrettelæggelse og gennemførelse af arrangementer, rådgivning samt vejledning og uddannelseskurser vedrørende mejerimæssige spørgsmål (jf. betragtning 79) svarer til de støtteberettigede omkostninger i henhold til punkt 14.1. |
| --- | --- |

(257)

De støttede omkostninger i forbindelse med tilrettelæggelse og gennemførelse af arrangementer, rådgivning samt vejledning og uddannelseskurser vedrørende mejerimæssige spørgsmål (jf. betragtning 79) svarer til de støtteberettigede omkostninger i henhold til punkt 14.1.

| (258) | Foranstaltningerne rettede sig mod alle malkekvægsbedrifter (jf. betragtning 81), hvorfor betingelsen i punkt 14.2 er opfyldt. |
| --- | --- |

(258)

Foranstaltningerne rettede sig mod alle malkekvægsbedrifter (jf. betragtning 81), hvorfor betingelsen i punkt 14.2 er opfyldt.

| (259) | Med udgangspunkt i de samlede udgifter til de to foranstaltninger i undersøgelsesperioden og det gennemsnitlige antal malkekvægsbedrifter i Nordrhein-Westfalen fremkommer støttebeløb pr. modtager, som lå langt under maksimumsgrænsen i henhold til punkt 14.3 (jf. betragtning 81). |
| --- | --- |

(259)

Med udgangspunkt i de samlede udgifter til de to foranstaltninger i undersøgelsesperioden og det gennemsnitlige antal malkekvægsbedrifter i Nordrhein-Westfalen fremkommer støttebeløb pr. modtager, som lå langt under maksimumsgrænsen i henhold til punkt 14.3 (jf. betragtning 81).

| (260) | Forudsætningerne i punkt 14 i EF-rammebestemmelserne 2000-2006 er derfor opfyldt for foranstaltningerne NW 4 og NW 5. |
| --- | --- |

(260)

Forudsætningerne i punkt 14 i EF-rammebestemmelserne 2000-2006 er derfor opfyldt for foranstaltningerne NW 4 og NW 5.

NW 6

NW 6

| (261) | Nordrhein-Westfalen ydede finansiel støtte til delstatsmejeriforeningen i Nordrhein-Westfalen (LVMNRW) til indsamling, evaluering og offentliggørelse (som meddelelser og markedsrapporter) af relevante data om markedet for mælkeprodukter. |
| --- | --- |

(261)

Nordrhein-Westfalen ydede finansiel støtte til delstatsmejeriforeningen i Nordrhein-Westfalen (LVMNRW) til indsamling, evaluering og offentliggørelse (som meddelelser og markedsrapporter) af relevante data om markedet for mælkeprodukter.

| (262) | Offentliggørelsen af faktiske og videnskabelige oplysninger i form af meddelelser og markedsrapporter skal anses for at være teknisk bistand, hvorfor punkt 14 i EF-rammebestemmelserne 2000-2006 finder anvendelse. |
| --- | --- |

(262)

Offentliggørelsen af faktiske og videnskabelige oplysninger i form af meddelelser og markedsrapporter skal anses for at være teknisk bistand, hvorfor punkt 14 i EF-rammebestemmelserne 2000-2006 finder anvendelse.

| (263) | De støttede omkostninger (jf. betragtning 82) svarer til de støtteberettigede omkostninger i henhold til punkt 14.1. |
| --- | --- |

(263)

De støttede omkostninger (jf. betragtning 82) svarer til de støtteberettigede omkostninger i henhold til punkt 14.1.

| (264) | Offentliggørelserne var gratis til rådighed for alle, hvorved også punkt 14.2 er opfyldt. |
| --- | --- |

(264)

Offentliggørelserne var gratis til rådighed for alle, hvorved også punkt 14.2 er opfyldt.

| (265) | Med udgangspunkt i de samlede udgifter til foranstaltning NW 6 i undersøgelsesperioden og det gennemsnitlige antal malkekvægsbedrifter i Nordrhein-Westfalen fremkommer støttebeløb pr. modtager, som lå langt under maksimumsgrænsen i henhold til punkt 14.3 (jf. betragtning 85). |
| --- | --- |

(265)

Med udgangspunkt i de samlede udgifter til foranstaltning NW 6 i undersøgelsesperioden og det gennemsnitlige antal malkekvægsbedrifter i Nordrhein-Westfalen fremkommer støttebeløb pr. modtager, som lå langt under maksimumsgrænsen i henhold til punkt 14.3 (jf. betragtning 85).

| (266) | Forudsætningerne i punkt 14 i EF-rammebestemmelserne 2000-2006 er derfor opfyldt for foranstaltning NW 6. |
| --- | --- |

(266)

Forudsætningerne i punkt 14 i EF-rammebestemmelserne 2000-2006 er derfor opfyldt for foranstaltning NW 6.

RP 1 og SL 2

RP 1 og SL 2

| (267) | Rheinland-Pfalz og Saarland ydede finansiel støtte til henholdsvis Milchwirtschaftliche Arbeitsgemeinschaft Rheinland-Pfalz e.V. (MILAG) og Landesvereinigung der Milchwirtschaft des Saarlandes e.V. (LVMS) til forbrugeroplysninger, herunder formidling af videnskabelige oplysninger, generelle faktiske oplysninger om produkter, deres ernæringsmæssige fordele og foreslåede anvendelser af sådanne. |
| --- | --- |

(267)

Rheinland-Pfalz og Saarland ydede finansiel støtte til henholdsvis Milchwirtschaftliche Arbeitsgemeinschaft Rheinland-Pfalz e.V. (MILAG) og Landesvereinigung der Milchwirtschaft des Saarlandes e.V. (LVMS) til forbrugeroplysninger, herunder formidling af videnskabelige oplysninger, generelle faktiske oplysninger om produkter, deres ernæringsmæssige fordele og foreslåede anvendelser af sådanne.

| (268) | Generelle informationsforanstaltninger om mælk udgør støtte, som kommer hele mejerisektoren til gode (jf. betragtning 173). Bestemmelserne om teknisk bistand i henhold til punkt 14 i EF-rammebestemmelserne 2000-2006 finder anvendelse. |
| --- | --- |

(268)

Generelle informationsforanstaltninger om mælk udgør støtte, som kommer hele mejerisektoren til gode (jf. betragtning 173). Bestemmelserne om teknisk bistand i henhold til punkt 14 i EF-rammebestemmelserne 2000-2006 finder anvendelse.

| (269) | De under disse delforanstaltninger støtteberettigede omkostninger (jf. betragtning 86) svarer til de støtteberettigede omkostninger i henhold til punkt 14.1. |
| --- | --- |

(269)

De under disse delforanstaltninger støtteberettigede omkostninger (jf. betragtning 86) svarer til de støtteberettigede omkostninger i henhold til punkt 14.1.

| (270) | Ifølge de tyske myndigheder var foranstaltningerne ikke begrænset til en bestemt gruppe, men støttede hele mejerisektoren på en generel måde (jf. betragtning 90). Dette bekræfter MILAG også i sine bemærkninger af 10. februar 2014 (jf. betragtning 153). Betingelserne i punkt 14.2 er således opfyldt. |
| --- | --- |

(270)

Ifølge de tyske myndigheder var foranstaltningerne ikke begrænset til en bestemt gruppe, men støttede hele mejerisektoren på en generel måde (jf. betragtning 90). Dette bekræfter MILAG også i sine bemærkninger af 10. februar 2014 (jf. betragtning 153). Betingelserne i punkt 14.2 er således opfyldt.

| (271) | Tyskland gjorde desuden gældende, at det ydede samlede støttebeløb i en periode på tre år har ligget langt under maksimumsgrænsen på 100 000 EUR pr. støttemodtager (jf. betragtning 91), hvilket opfylder de i punkt 14.3 fastlagte betingelser. |
| --- | --- |

(271)

Tyskland gjorde desuden gældende, at det ydede samlede støttebeløb i en periode på tre år har ligget langt under maksimumsgrænsen på 100 000 EUR pr. støttemodtager (jf. betragtning 91), hvilket opfylder de i punkt 14.3 fastlagte betingelser.

| (272) | Forudsætningerne i punkt 14 i EF-rammebestemmelserne 2000-2006 er dermed opfyldt. |
| --- | --- |

(272)

Forudsætningerne i punkt 14 i EF-rammebestemmelserne 2000-2006 er dermed opfyldt.

RP 5 og SL 5

RP 5 og SL 5

| (273) | Rheinland-Pfalz og Saarland ydede finansiel støtte til henholdsvis Landeskontrollverband Rheinland-Pfalz e.V. (LKVRP) og LVMS til teknisk rådgivning samt uddannelseskurser for mælkeproducenter med henblik på at forbedre hygiejnen for så vidt angår malketeknik og råmælkskvalitet. Løbende konsulentbistand var udelukket fra støtten (jf. betragtning 92). Rådgivning og undervisning af mælkeproducenter falder ind under teknisk bistand i henhold til punkt 14 i EF-rammebestemmelserne 2000-2006. |
| --- | --- |

(273)

Rheinland-Pfalz og Saarland ydede finansiel støtte til henholdsvis Landeskontrollverband Rheinland-Pfalz e.V. (LKVRP) og LVMS til teknisk rådgivning samt uddannelseskurser for mælkeproducenter med henblik på at forbedre hygiejnen for så vidt angår malketeknik og råmælkskvalitet. Løbende konsulentbistand var udelukket fra støtten (jf. betragtning 92). Rådgivning og undervisning af mælkeproducenter falder ind under teknisk bistand i henhold til punkt 14 i EF-rammebestemmelserne 2000-2006.

| (274) | De støttede omkostninger (jf. betragtning 92 og 94) svarer til de støtteberettigede omkostninger i henhold til punkt 14.1. |
| --- | --- |

(274)

De støttede omkostninger (jf. betragtning 92 og 94) svarer til de støtteberettigede omkostninger i henhold til punkt 14.1.

| (275) | Ifølge de tyske myndigheder kunne alle mælkeproducenter i Rheinland-Pfalz og Saarland benytte sig af tilbuddet om konsulentbistand og undervisning, i hvilken forbindelse det ikke var påkrævet med et medlemskab i henholdsvis LKVRP eller LVMS (jf. betragtning 94) (72). Bestemmelserne i punkt 14.2 er således også opfyldt. |
| --- | --- |

(275)

Ifølge de tyske myndigheder kunne alle mælkeproducenter i Rheinland-Pfalz og Saarland benytte sig af tilbuddet om konsulentbistand og undervisning, i hvilken forbindelse det ikke var påkrævet med et medlemskab i henholdsvis LKVRP eller LVMS (jf. betragtning 94) (72). Bestemmelserne i punkt 14.2 er således også opfyldt.

72

| (276) | De gennemsnitlige støttebeløb i Rheinland-Pfalz lå årligt på ca. 197 EUR (73) og i Saarland årligt på ca. 130 EUR (jf. betragtning 98). Dermed kunne der ikke blive tale om en overskridelse af den i punkt 14.3 fastsatte maksimumsgrænse. |
| --- | --- |

(276)

De gennemsnitlige støttebeløb i Rheinland-Pfalz lå årligt på ca. 197 EUR (73) og i Saarland årligt på ca. 130 EUR (jf. betragtning 98). Dermed kunne der ikke blive tale om en overskridelse af den i punkt 14.3 fastsatte maksimumsgrænse.

73

| (277) | Forudsætningerne i punkt 14 i EF-rammebestemmelserne 2000-2006 er derfor opfyldt for den omhandlede foranstaltning. |
| --- | --- |

(277)

Forudsætningerne i punkt 14 i EF-rammebestemmelserne 2000-2006 er derfor opfyldt for den omhandlede foranstaltning.

TH 3 og TH 4

TH 3 og TH 4

| (278) | Thüringen ydede finansiel støtte til delstatsmejeriforeningen Thüringer Milch e.V. (LVTM) til deltagelsen i fag- og forbrugerudstillinger samt gennemførelsen af faglige kongresser med henblik på formidling af videnskabelige oplysninger (delforanstaltning TH 3, jf. betragtning 100). Derudover blev der ydet støtte til offentliggørelsen af faktiske oplysninger om producenter i regionen (delforanstaltning TH 4, jf. betragtning 101). Deltagelse i udstillinger, tilrettelæggelse af faglige kongresser og offentliggørelsen af faktiske oplysninger skal anses for at være teknisk bistand i henhold til punkt 14 i EF-rammebestemmelserne 2000-2006. |
| --- | --- |

(278)

Thüringen ydede finansiel støtte til delstatsmejeriforeningen Thüringer Milch e.V. (LVTM) til deltagelsen i fag- og forbrugerudstillinger samt gennemførelsen af faglige kongresser med henblik på formidling af videnskabelige oplysninger (delforanstaltning TH 3, jf. betragtning 100). Derudover blev der ydet støtte til offentliggørelsen af faktiske oplysninger om producenter i regionen (delforanstaltning TH 4, jf. betragtning 101). Deltagelse i udstillinger, tilrettelæggelse af faglige kongresser og offentliggørelsen af faktiske oplysninger skal anses for at være teknisk bistand i henhold til punkt 14 i EF-rammebestemmelserne 2000-2006.

| (279) | De støttede omkostninger (jf. betragtning 100 og 101) svarer til de støtteberettigede omkostninger i henhold til punkt 14.1. |
| --- | --- |

(279)

De støttede omkostninger (jf. betragtning 100 og 101) svarer til de støtteberettigede omkostninger i henhold til punkt 14.1.

| (280) | Ifølge de tyske myndigheder var de to delforanstaltninger ikke begrænset til en bestemt gruppe, men understøttede hele mejerisektoren på en generel måde (jf. betragtning 105 og 108). Bestemmelserne i punkt 14.2 er således også opfyldt. |
| --- | --- |

(280)

Ifølge de tyske myndigheder var de to delforanstaltninger ikke begrænset til en bestemt gruppe, men understøttede hele mejerisektoren på en generel måde (jf. betragtning 105 og 108). Bestemmelserne i punkt 14.2 er således også opfyldt.

| (281) | De tyske myndigheder har endvidere bekræftet, at støttebeløbene lå under den maksimumsgrænse, der er nævnt i punkt 14.3 (jf. betragtning 105 og 109). |
| --- | --- |

(281)

De tyske myndigheder har endvidere bekræftet, at støttebeløbene lå under den maksimumsgrænse, der er nævnt i punkt 14.3 (jf. betragtning 105 og 109).

| (282) | Forudsætningerne i punkt 14 i EF-rammebestemmelserne 2000-2006 er derfor opfyldt for den omhandlede foranstaltning. |
| --- | --- |

(282)

Forudsætningerne i punkt 14 i EF-rammebestemmelserne 2000-2006 er derfor opfyldt for den omhandlede foranstaltning.

TH 9 og TH 10

TH 9 og TH 10

| (283) | Thüringen ydede finansiel støtte til foreningen Landvolksbildung Thüringen (VLT) til uddannelse af medarbejdere i mælkebedrifter (delforanstaltning TH 9). Thüringen ydede desuden finansiel støtte til Thüringer Landjugendverband e.V. (TLJV) samt Thüringer Melkergemeinschaft e.V. (TMG) til fremme af fagkonkurrencer (delforanstaltning TH 10) (jf. betragtning 110). |
| --- | --- |

(283)

Thüringen ydede finansiel støtte til foreningen Landvolksbildung Thüringen (VLT) til uddannelse af medarbejdere i mælkebedrifter (delforanstaltning TH 9). Thüringen ydede desuden finansiel støtte til Thüringer Landjugendverband e.V. (TLJV) samt Thüringer Melkergemeinschaft e.V. (TMG) til fremme af fagkonkurrencer (delforanstaltning TH 10) (jf. betragtning 110).

| (284) | Tyskland havde gjort gældende, at der i forbindelse med de to delforanstaltninger ikke er tale om statsstøtte, idet betalingerne til VLT (TH 9) og til henholdsvis TLJV og TMG (TH 10) anses for at være ydelsesvederlag, som opvejes af ækvivalente omkostninger, hvorfor der således ikke foreligger nogen begunstigelse (jf. betragtning 114 og 117). Kommissionen mener imidlertid, at selv om der ikke foreligger nogen begunstigelse på tjenesteyderniveau, kommer uddannelsesforanstaltningerne i mælkebedrifter samt tilrettelæggelsen af fagkonkurrencer malkekvægsbedrifterne til gode og skal anses for at være teknisk bistand i henhold til punkt 14 i EF-rammebestemmelserne 2000-2006. |
| --- | --- |

(284)

Tyskland havde gjort gældende, at der i forbindelse med de to delforanstaltninger ikke er tale om statsstøtte, idet betalingerne til VLT (TH 9) og til henholdsvis TLJV og TMG (TH 10) anses for at være ydelsesvederlag, som opvejes af ækvivalente omkostninger, hvorfor der således ikke foreligger nogen begunstigelse (jf. betragtning 114 og 117). Kommissionen mener imidlertid, at selv om der ikke foreligger nogen begunstigelse på tjenesteyderniveau, kommer uddannelsesforanstaltningerne i mælkebedrifter samt tilrettelæggelsen af fagkonkurrencer malkekvægsbedrifterne til gode og skal anses for at være teknisk bistand i henhold til punkt 14 i EF-rammebestemmelserne 2000-2006.

| (285) | De støttede omkostninger (jf. betragtning 111 og 112) svarer til de støtteberettigede omkostninger i henhold til bestemmelserne i punkt 14.1. |
| --- | --- |

(285)

De støttede omkostninger (jf. betragtning 111 og 112) svarer til de støtteberettigede omkostninger i henhold til bestemmelserne i punkt 14.1.

| (286) | Ifølge Tysklands oplysninger har muligheden for deltagelse i uddannelsesforanstaltninger kunnet udnyttes af alle berørte personer, der var aktive i det pågældende område, på grundlag af objektivt fastsatte betingelser (jf. betragtning 115 og 118). Forudsætningerne i punkt 14.2 er således også opfyldt. |
| --- | --- |

(286)

Ifølge Tysklands oplysninger har muligheden for deltagelse i uddannelsesforanstaltninger kunnet udnyttes af alle berørte personer, der var aktive i det pågældende område, på grundlag af objektivt fastsatte betingelser (jf. betragtning 115 og 118). Forudsætningerne i punkt 14.2 er således også opfyldt.

| (287) | Tyskland anførte, at støttebeløbene inden for rammerne af de to delforanstaltninger samlet set ikke havde overskredet 100 000 EUR i en periode på tre år (jf. punkt 118). Dermed kunne der under ingen omstændigheder blive tale om en overskridelse af den i punkt 14.3 nævnte maksimumsgrænse. |
| --- | --- |

(287)

Tyskland anførte, at støttebeløbene inden for rammerne af de to delforanstaltninger samlet set ikke havde overskredet 100 000 EUR i en periode på tre år (jf. punkt 118). Dermed kunne der under ingen omstændigheder blive tale om en overskridelse af den i punkt 14.3 nævnte maksimumsgrænse.

| (288) | Forudsætningerne i punkt 14 i EF-rammebestemmelserne 2000-2006 er derfor opfyldt for den omhandlede foranstaltning. |
| --- | --- |

(288)

Forudsætningerne i punkt 14 i EF-rammebestemmelserne 2000-2006 er derfor opfyldt for den omhandlede foranstaltning.

| (289) | Kommissionen konkluderer, at støtteforanstaltningerne BY 3, BY 10, BW 4, BB 1, BB 3, HE 2, HE 3, HE 9, NI 5, NI 6, NI 7, NW 4, NW 5, NW 6, RP 1, RP 5, SL 2, SL 5, TH 3, TH 4, TH 9 og TH 10 med undtagelse af den støtte, der er ydet inden for rammerne af foranstaltning NI 6 til Nordmilch e.G. (jf. betragtning 290), opfyldte de relevante bestemmelser i EF-rammebestemmelserne 2000-2006 og følgelig i perioden 2001-2006 var forenelige med det indre marked. |
| --- | --- |

(289)

Kommissionen konkluderer, at støtteforanstaltningerne BY 3, BY 10, BW 4, BB 1, BB 3, HE 2, HE 3, HE 9, NI 5, NI 6, NI 7, NW 4, NW 5, NW 6, RP 1, RP 5, SL 2, SL 5, TH 3, TH 4, TH 9 og TH 10 med undtagelse af den støtte, der er ydet inden for rammerne af foranstaltning NI 6 til Nordmilch e.G. (jf. betragtning 290), opfyldte de relevante bestemmelser i EF-rammebestemmelserne 2000-2006 og følgelig i perioden 2001-2006 var forenelige med det indre marked.

| (290) | Kommissionen konkluderer, at foranstaltning NI 6 i forbindelse med den støtte, der blev ydet til Nordmilch eG i perioden 2002-2003, ikke opfyldte de relevante betingelser i EF-rammebestemmelserne 2000-2006 og følgelig var uforenelig med det indre marked i perioden 2001-2006. |
| --- | --- |

(290)

Kommissionen konkluderer, at foranstaltning NI 6 i forbindelse med den støtte, der blev ydet til Nordmilch eG i perioden 2002-2003, ikke opfyldte de relevante betingelser i EF-rammebestemmelserne 2000-2006 og følgelig var uforenelig med det indre marked i perioden 2001-2006.

6.3.2.   Teknisk bistand i landbrugssektoren i perioden 2007 og derefter

Teknisk bistand i landbrugssektoren i perioden 2007 og derefter

| (291) | For perioden 2007 og derefter ændrede bestemmelserne sig om foreneligheden af teknisk bistand med det indre marked. |
| --- | --- |

(291)

For perioden 2007 og derefter ændrede bestemmelserne sig om foreneligheden af teknisk bistand med det indre marked.

| (292) | Teknisk bistand reguleres i kapitel IV.K. i rammebestemmelserne 2007-2013. |
| --- | --- |

(292)

Teknisk bistand reguleres i kapitel IV.K. i rammebestemmelserne 2007-2013.

| (293) | I henhold til punkt 105 i rammebestemmelserne 2007-2013 erklærer Kommissionen statsstøtte til teknisk bistand til fordel for virksomheder, der beskæftiger sig med forarbejdning og afsætning af landbrugsprodukter, for at være forenelig med artikel 87, stk. 3, litra c), i TEUF (74), hvis alle forudsætningerne i artikel 5 i forordning (EF) nr. 70/2001 er opfyldt. I henhold til punkt 106 i de samme rammebestemmelser tillades statsstøtte ikke til store virksomheder. |
| --- | --- |

(293)

I henhold til punkt 105 i rammebestemmelserne 2007-2013 erklærer Kommissionen statsstøtte til teknisk bistand til fordel for virksomheder, der beskæftiger sig med forarbejdning og afsætning af landbrugsprodukter, for at være forenelig med artikel 87, stk. 3, litra c), i TEUF (74), hvis alle forudsætningerne i artikel 5 i forordning (EF) nr. 70/2001 er opfyldt. I henhold til punkt 106 i de samme rammebestemmelser tillades statsstøtte ikke til store virksomheder.

74

| (294) | Artikel 5, litra b), i forordning (EF) nr. 70/2001 fastsætter, at den støtte, der skal muliggøre deltagelse i messer og udstillinger, ikke må overskride 50 % brutto af ekstraomkostningerne ved leje, indretning og drift af standen. Denne fritagelse gælder kun første gang, en virksomhed deltager i en bestemt messe eller udstilling. |
| --- | --- |

(294)

Artikel 5, litra b), i forordning (EF) nr. 70/2001 fastsætter, at den støtte, der skal muliggøre deltagelse i messer og udstillinger, ikke må overskride 50 % brutto af ekstraomkostningerne ved leje, indretning og drift af standen. Denne fritagelse gælder kun første gang, en virksomhed deltager i en bestemt messe eller udstilling.

| (295) | Forordning (EF) nr. 70/2001 blev den 29. august 2008 erstattet af forordning (EF) nr. 800/2008 (75). Artikel 27 i forordning (EF) nr. 800/2008 fastsætter, at støtte til fordel for SMV'er til deltagelse i messer er forenelig med det indre marked, hvis støtteintensiteten ikke overskrider 50 % af de støtteberettigede omkostninger, og de støtteberettigede omkostninger er begrænset til leje, indretning og drift af en stand i forbindelse med virksomhedens første deltagelse i en bestemt messe eller udstilling. |
| --- | --- |

(295)

Forordning (EF) nr. 70/2001 blev den 29. august 2008 erstattet af forordning (EF) nr. 800/2008 (75). Artikel 27 i forordning (EF) nr. 800/2008 fastsætter, at støtte til fordel for SMV'er til deltagelse i messer er forenelig med det indre marked, hvis støtteintensiteten ikke overskrider 50 % af de støtteberettigede omkostninger, og de støtteberettigede omkostninger er begrænset til leje, indretning og drift af en stand i forbindelse med virksomhedens første deltagelse i en bestemt messe eller udstilling.

75

| (296) | I henhold til punkt 106 i rammebestemmelserne 2007-2013 tillader Kommissionen ikke statsstøtte til store virksomheder i forbindelse med teknisk bistand. |
| --- | --- |

(296)

I henhold til punkt 106 i rammebestemmelserne 2007-2013 tillader Kommissionen ikke statsstøtte til store virksomheder i forbindelse med teknisk bistand.

| (297) | I indledningsafgørelsen udtrykte Kommissionen tvivl om foreneligheden af en foranstaltning (RP 2) med det indre marked i den pågældende periode (76). |
| --- | --- |

(297)

I indledningsafgørelsen udtrykte Kommissionen tvivl om foreneligheden af en foranstaltning (RP 2) med det indre marked i den pågældende periode (76).

76

Foranstaltning RP 2

Foranstaltning RP 2

| (298) | Rheinland-Pfalz ydede inden for rammerne af foranstaltning RP 2 finansiel støtte til forarbejdnings- og afsætningsvirksomheder til deltagelse i arrangementer med henblik på videnudveksling mellem virksomheder samt i konkurrencer, udstillinger og messer. Støtteberettiget var omkostninger til etablering af en messestand (jf. betragtning 125). Denne støtte var ikke kun begrænset til en virksomheds første deltagelse i en bestemt messe eller udstilling. Støtteintensiteten var begrænset til 10 % af de dokumenterede omkostninger, men maksimalt 5 200 EUR pr. virksomhed og arrangement (jf. betragtning 119). |
| --- | --- |

(298)

Rheinland-Pfalz ydede inden for rammerne af foranstaltning RP 2 finansiel støtte til forarbejdnings- og afsætningsvirksomheder til deltagelse i arrangementer med henblik på videnudveksling mellem virksomheder samt i konkurrencer, udstillinger og messer. Støtteberettiget var omkostninger til etablering af en messestand (jf. betragtning 125). Denne støtte var ikke kun begrænset til en virksomheds første deltagelse i en bestemt messe eller udstilling. Støtteintensiteten var begrænset til 10 % af de dokumenterede omkostninger, men maksimalt 5 200 EUR pr. virksomhed og arrangement (jf. betragtning 119).

| (299) | Støtteintensiteten på 10 % inden for rammerne af foranstaltning RP 2 ligger under den maksimale støtteintensitet på 50 %, der er fastsat i henholdsvis artikel 5, litra b), i forordning (EF) nr. 70/2001 og artikel 27 i forordning (EF) nr. 800/2008. |
| --- | --- |

(299)

Støtteintensiteten på 10 % inden for rammerne af foranstaltning RP 2 ligger under den maksimale støtteintensitet på 50 %, der er fastsat i henholdsvis artikel 5, litra b), i forordning (EF) nr. 70/2001 og artikel 27 i forordning (EF) nr. 800/2008.

| (300) | De støttede omkostninger (omkostninger i forbindelse med etableringen af en messestand) svarer til de støtteberettigede omkostninger i henhold til henholdsvis artikel 5, litra b), i forordning (EF) nr. 70/2001 og artikel 27 i forordning (EF) nr. 800/2008, i henhold til hvilke leje, indretning og drift i forbindelse med en messestand er støtteberettiget (jf. betragtning 294 og 295). I henhold til disse bestemmelser er det imidlertid kun en virksomheds første deltagelse i en bestemt messe eller udstilling, der er støtteberettiget. |
| --- | --- |

(300)

De støttede omkostninger (omkostninger i forbindelse med etableringen af en messestand) svarer til de støtteberettigede omkostninger i henhold til henholdsvis artikel 5, litra b), i forordning (EF) nr. 70/2001 og artikel 27 i forordning (EF) nr. 800/2008, i henhold til hvilke leje, indretning og drift i forbindelse med en messestand er støtteberettiget (jf. betragtning 294 og 295). I henhold til disse bestemmelser er det imidlertid kun en virksomheds første deltagelse i en bestemt messe eller udstilling, der er støtteberettiget.

| (301) | Tyskland har i sine bemærkninger af 20. september 2013 fremsendt en tabel over antallet af virksomheder, der i perioden 2003-2012 har modtaget støtte til den gentagne deltagelse i en bestemt messe eller udstilling, samt de pågældende støttebeløb (jf. betragtning 123). Heraf fremgår der for perioden 2007-2012 gennemsnitlige støttebeløb til den gentagne deltagelse i en bestemt messe eller udstilling pr. støttet virksomhed og år i intervallet fra 294 EUR til 5 113 EUR. |
| --- | --- |

(301)

Tyskland har i sine bemærkninger af 20. september 2013 fremsendt en tabel over antallet af virksomheder, der i perioden 2003-2012 har modtaget støtte til den gentagne deltagelse i en bestemt messe eller udstilling, samt de pågældende støttebeløb (jf. betragtning 123). Heraf fremgår der for perioden 2007-2012 gennemsnitlige støttebeløb til den gentagne deltagelse i en bestemt messe eller udstilling pr. støttet virksomhed og år i intervallet fra 294 EUR til 5 113 EUR.

| (302) | Tyskland har i sine bemærkninger af 13. januar 2017 desuden angivet, at også de to virksomheder Hochwald Foods GmbH og MUH Arla eG har modtaget støtte inden for rammerne af denne delforanstaltning (jf. betragtning 124). |
| --- | --- |

(302)

Tyskland har i sine bemærkninger af 13. januar 2017 desuden angivet, at også de to virksomheder Hochwald Foods GmbH og MUH Arla eG har modtaget støtte inden for rammerne af denne delforanstaltning (jf. betragtning 124).

| (303) | MUH Arla blev dannet i 2012 ved en fusion af Milch-Union Hocheifel (MUH) og den skandinaviske mejerikoncern Arla Foods. I 2011 beskæftigede MUH omkring 800 medarbejdere og opnåede en omsætning på ca. 693 mio. EUR (77). |
| --- | --- |

(303)

MUH Arla blev dannet i 2012 ved en fusion af Milch-Union Hocheifel (MUH) og den skandinaviske mejerikoncern Arla Foods. I 2011 beskæftigede MUH omkring 800 medarbejdere og opnåede en omsætning på ca. 693 mio. EUR (77).

77

| (304) | Hochwald-gruppen beskæftiger mere end 1 900 medarbejdere og havde i 2015 en omsætning på ca. 1,44 mia. EUR (78). |
| --- | --- |

(304)

Hochwald-gruppen beskæftiger mere end 1 900 medarbejdere og havde i 2015 en omsætning på ca. 1,44 mia. EUR (78).

78

| (305) | Med disse virksomhedstal faldt hverken MUH Arla eG eller Hochwald Foods GmbH ind under den definition, der er nævnt i kapitel II, punkt 9, i rammebestemmelserne 2007-2013, af små og mellemstore virksomheder (SMV'er) (79). I henhold til punkt 106 i rammebestemmelserne 2007-2013 måtte de dermed ikke have modtaget støtte (jf. betragtning 296). |
| --- | --- |

(305)

Med disse virksomhedstal faldt hverken MUH Arla eG eller Hochwald Foods GmbH ind under den definition, der er nævnt i kapitel II, punkt 9, i rammebestemmelserne 2007-2013, af små og mellemstore virksomheder (SMV'er) (79). I henhold til punkt 106 i rammebestemmelserne 2007-2013 måtte de dermed ikke have modtaget støtte (jf. betragtning 296).

79

| (306) | Betingelserne i kapitel IV.K. i rammebestemmelserne 2007-2013 sammenholdt med henholdsvis artikel 5, litra b), i forordning (EF) nr. 70/2001 og artikel 27 i forordning (EF) nr. 800/2008 er derfor kun opfyldt i de tilfælde, hvor der inden for rammerne af foranstaltning RP 2 er forarbejdnings- og afsætningsvirksomheder, der falder ind under definitionen af en SMV, som har modtaget støtte til førstegangsdeltagelse i en messe eller udstilling. |
| --- | --- |

(306)

Betingelserne i kapitel IV.K. i rammebestemmelserne 2007-2013 sammenholdt med henholdsvis artikel 5, litra b), i forordning (EF) nr. 70/2001 og artikel 27 i forordning (EF) nr. 800/2008 er derfor kun opfyldt i de tilfælde, hvor der inden for rammerne af foranstaltning RP 2 er forarbejdnings- og afsætningsvirksomheder, der falder ind under definitionen af en SMV, som har modtaget støtte til førstegangsdeltagelse i en messe eller udstilling.

| (307) | Betingelserne i kapitel IV.K. i rammebestemmelserne 2007-2013 sammenholdt med henholdsvis artikel 5, litra b), i forordning (EF) nr. 70/2001 og artikel 27 i forordning (EF) nr. 800/2008 er ikke opfyldt for den støtte, der blev ydet inden for rammerne af foranstaltning RP 2 til virksomheder, der ikke falder ind under definitionen af en SMV, og navnlig til MUH Arla eG og Hochwald Foods GmbH (jf. betragtning 305). |
| --- | --- |

(307)

Betingelserne i kapitel IV.K. i rammebestemmelserne 2007-2013 sammenholdt med henholdsvis artikel 5, litra b), i forordning (EF) nr. 70/2001 og artikel 27 i forordning (EF) nr. 800/2008 er ikke opfyldt for den støtte, der blev ydet inden for rammerne af foranstaltning RP 2 til virksomheder, der ikke falder ind under definitionen af en SMV, og navnlig til MUH Arla eG og Hochwald Foods GmbH (jf. betragtning 305).

| (308) | Betingelserne i kapitel IV.K. i rammebestemmelserne 2007-2013 sammenholdt med henholdsvis artikel 5, litra b), i forordning (EF) nr. 70/2001 og artikel 27 i forordning (EF) nr. 800/2008 er heller ikke opfyldt for den støtte, der blev ydet inden for rammerne af foranstaltning RP 2 i forbindelse med den gentagne deltagelse i en messe eller udstilling (jf. betragtning 301). |
| --- | --- |

(308)

Betingelserne i kapitel IV.K. i rammebestemmelserne 2007-2013 sammenholdt med henholdsvis artikel 5, litra b), i forordning (EF) nr. 70/2001 og artikel 27 i forordning (EF) nr. 800/2008 er heller ikke opfyldt for den støtte, der blev ydet inden for rammerne af foranstaltning RP 2 i forbindelse med den gentagne deltagelse i en messe eller udstilling (jf. betragtning 301).

| (309) | Kommissionen konkluderer, at støtteforanstaltning RP 2 kun i de i betragtning 306 nævnte tilfælde opfyldte de relevante betingelser i rammebestemmelserne 2007-2013 og følgelig var forenelig med det indre marked i perioden 2007 og derefter. |
| --- | --- |

(309)

Kommissionen konkluderer, at støtteforanstaltning RP 2 kun i de i betragtning 306 nævnte tilfælde opfyldte de relevante betingelser i rammebestemmelserne 2007-2013 og følgelig var forenelig med det indre marked i perioden 2007 og derefter.

| (310) | I de i betragtning 307 og 308 nævnte tilfælde opfyldte støtteforanstaltning RP 2 ikke de relevante betingelser i rammebestemmelserne 2007-2013 og var følgelig i perioden 2007 og derefter ikke forenelig med det indre marked. |
| --- | --- |

(310)

I de i betragtning 307 og 308 nævnte tilfælde opfyldte støtteforanstaltning RP 2 ikke de relevante betingelser i rammebestemmelserne 2007-2013 og var følgelig i perioden 2007 og derefter ikke forenelig med det indre marked.

6.3.3.   Støtte til kvalitetsprodukter i perioden 2001-2006

Støtte til kvalitetsprodukter i perioden 2001-2006

| (311) | Foranstaltninger til fremme af produktion og afsætning af kvalitetslandbrugsprodukter, som blev gennemført mellem 2001 og 2006, skal opfylde de betingelser, der er fastlagt under punkt 13 i EF-rammebestemmelserne 2000-2006. |
| --- | --- |

(311)

Foranstaltninger til fremme af produktion og afsætning af kvalitetslandbrugsprodukter, som blev gennemført mellem 2001 og 2006, skal opfylde de betingelser, der er fastlagt under punkt 13 i EF-rammebestemmelserne 2000-2006.

| (312) | Punkt 13.2 indeholder en ikke-udtømmende liste over de støtteberettigede aktiviteter på dette område. Kommissionen vil også tillade støtte til konsulentbistand og lignende bistand, herunder tekniske undersøgelser, gennemførlighedsundersøgelser, designundersøgelser og markedsforskning i forbindelse med aktiviteter vedrørende udvikling af kvalitetslandbrugsprodukter. Det gælder bl.a. støtte til:






  — | indførelse af kvalitetssikringsordninger, såsom ISO's serie 9000 eller 14000, systemer på basis af risikoanalyse og kritiske kontrolpunkter (HACCP) eller miljørevisionssystemer |
| --- | --- | --- |

(312)

Punkt 13.2 indeholder en ikke-udtømmende liste over de støtteberettigede aktiviteter på dette område. Kommissionen vil også tillade støtte til konsulentbistand og lignende bistand, herunder tekniske undersøgelser, gennemførlighedsundersøgelser, designundersøgelser og markedsforskning i forbindelse med aktiviteter vedrørende udvikling af kvalitetslandbrugsprodukter. Det gælder bl.a. støtte til:

—

indførelse af kvalitetssikringsordninger, såsom ISO's serie 9000 eller 14000, systemer på basis af risikoanalyse og kritiske kontrolpunkter (HACCP) eller miljørevisionssystemer

| — | omkostningerne ved uddannelse af personale i anvendelsen af kvalitetssikrings- og HACCP-systemer. |
| --- | --- |

—

omkostningerne ved uddannelse af personale i anvendelsen af kvalitetssikrings- og HACCP-systemer.

Der kan også ydes støtte til betaling af de afgifter, som opkræves af anerkendte certificeringsorganer for den første certificering af kvalitetssikringssystemer og lignende systemer.

| (313) | Punkt 3, 4 og 5 i kapitel 13 i EF-rammebestemmelserne 2000-2006 fastsætter særlige betingelser og begrænsninger. Kommissionen mener, at der bør ydes støtte til rutinemæssig kvalitetskontrol under produktionsprocessen og rutinemæssig produktkontrol, som gennemføres af fabrikanten, uanset om den udføres frivilligt eller er obligatorisk som led i HACCP-systemet eller lignende systemer. Der bør kun ydes støtte til kontrol, som gennemføres af eller på vegne af tredjemand, såsom myndighederne eller organer, der optræder på deres vegne, eller uafhængige instanser, som er ansvarlige for kontrollen og overvågningen af anvendelsen af oprindelsesbetegnelser, Ø-mærker eller kvalitetsmærker. |
| --- | --- |

(313)

Punkt 3, 4 og 5 i kapitel 13 i EF-rammebestemmelserne 2000-2006 fastsætter særlige betingelser og begrænsninger. Kommissionen mener, at der bør ydes støtte til rutinemæssig kvalitetskontrol under produktionsprocessen og rutinemæssig produktkontrol, som gennemføres af fabrikanten, uanset om den udføres frivilligt eller er obligatorisk som led i HACCP-systemet eller lignende systemer. Der bør kun ydes støtte til kontrol, som gennemføres af eller på vegne af tredjemand, såsom myndighederne eller organer, der optræder på deres vegne, eller uafhængige instanser, som er ansvarlige for kontrollen og overvågningen af anvendelsen af oprindelsesbetegnelser, Ø-mærker eller kvalitetsmærker.

| (314) | Det samlede støttebeløb, der kan ydes inden for rammerne af dette kapitel, bør i tilfælde af støtte til SMV'er ikke overskride 50 % af de støtteberettigede omkostninger eller 100 000 EUR pr. støttemodtager i en periode på tre år, hvis dette beløb er større (punkt 13.2). |
| --- | --- |

(314)

Det samlede støttebeløb, der kan ydes inden for rammerne af dette kapitel, bør i tilfælde af støtte til SMV'er ikke overskride 50 % af de støtteberettigede omkostninger eller 100 000 EUR pr. støttemodtager i en periode på tre år, hvis dette beløb er større (punkt 13.2).

| (315) | Baden-Württemberg, Niedersachsen og Thüringen (delforanstaltninger BW 10, BW 11, NI 1 og TH 5) ydede finansiel støtte til forbedring af råmælkskvaliteten gennem rådgivning og undervisning af mælkeproducenter, etablering og opdatering af databaser samt kontroller af mælkeproducenter i forbindelse med indførelsen af kvalitetssikringssystemet »Qualitätsmanagement QM-Milch« (jf. betragtning 126). |
| --- | --- |

(315)

Baden-Württemberg, Niedersachsen og Thüringen (delforanstaltninger BW 10, BW 11, NI 1 og TH 5) ydede finansiel støtte til forbedring af råmælkskvaliteten gennem rådgivning og undervisning af mælkeproducenter, etablering og opdatering af databaser samt kontroller af mælkeproducenter i forbindelse med indførelsen af kvalitetssikringssystemet »Qualitätsmanagement QM-Milch« (jf. betragtning 126).

| (316) | Ifølge de tyske myndigheder udgjorde støtteintensiteten maksimalt 100 % af de støtteberettigede omkostninger (jf. betragtning 129). |
| --- | --- |

(316)

Ifølge de tyske myndigheder udgjorde støtteintensiteten maksimalt 100 % af de støtteberettigede omkostninger (jf. betragtning 129).

| (317) | I indledningsafgørelsen udtrykte Kommissionen tvivl om foreneligheden af ovennævnte delforanstaltninger med det indre marked i den pågældende periode (80). |
| --- | --- |

(317)

I indledningsafgørelsen udtrykte Kommissionen tvivl om foreneligheden af ovennævnte delforanstaltninger med det indre marked i den pågældende periode (80).

80

BW 10 og BW 11

BW 10 og BW 11

| (318) | De to delforanstaltninger blev gennemført af henholdsvis Milchprüfring Baden-Württemberg (BW 10) og Milchwirtschaftlicher Verein Baden-Württemberg (BW 11) til fordel for mælkeproducerende bedrifter, der deltog i kvalitetssikringssystemet QM Milch (jf. betragtning 131 og 132). |
| --- | --- |

(318)

De to delforanstaltninger blev gennemført af henholdsvis Milchprüfring Baden-Württemberg (BW 10) og Milchwirtschaftlicher Verein Baden-Württemberg (BW 11) til fordel for mælkeproducerende bedrifter, der deltog i kvalitetssikringssystemet QM Milch (jf. betragtning 131 og 132).

| (319) | Der blev ydet støtte til gennemførelsen af kontroller på mælkeproducerende bedrifter og omkostningerne til henholdsvis den første certificering ved et anerkendt certificeringsorgan (BW 10) og konsulentbistand i forbindelse med indførelsen af kvalitetssikringssystemet (BW 11) (jf. betragtning 133 og 134). De støttede omkostninger svarer således til de støtteberettigede omkostninger i punkt 13.2 i EF-rammebestemmelserne 2000-2006. |
| --- | --- |

(319)

Der blev ydet støtte til gennemførelsen af kontroller på mælkeproducerende bedrifter og omkostningerne til henholdsvis den første certificering ved et anerkendt certificeringsorgan (BW 10) og konsulentbistand i forbindelse med indførelsen af kvalitetssikringssystemet (BW 11) (jf. betragtning 133 og 134). De støttede omkostninger svarer således til de støtteberettigede omkostninger i punkt 13.2 i EF-rammebestemmelserne 2000-2006.

| (320) | I den forbindelse blev der ikke ydet støtte til de kvalitets- og produktkontroller, som producenterne rutinemæssigt gennemførte i løbet af produktionsprocessen, hvilket også er udelukket i henhold til punkt 13.3. |
| --- | --- |

(320)

I den forbindelse blev der ikke ydet støtte til de kvalitets- og produktkontroller, som producenterne rutinemæssigt gennemførte i løbet af produktionsprocessen, hvilket også er udelukket i henhold til punkt 13.3.

| (321) | Ifølge de tyske myndigheder beløb de gennemsnitlige omkostninger pr. støttemodtager sig til 106 EUR (jf. betragtning 135) og lå således langt under det i henhold til punkt 13.2 tilladte maksimumsbeløb på 100 000 EUR pr. støttemodtager i en periode på tre år. |
| --- | --- |

(321)

Ifølge de tyske myndigheder beløb de gennemsnitlige omkostninger pr. støttemodtager sig til 106 EUR (jf. betragtning 135) og lå således langt under det i henhold til punkt 13.2 tilladte maksimumsbeløb på 100 000 EUR pr. støttemodtager i en periode på tre år.

| (322) | Betingelserne i punkt 13 i EF-rammebestemmelserne 2000-2006 er derfor opfyldt for delforanstaltningerne BW 10 og BW 11. |
| --- | --- |

(322)

Betingelserne i punkt 13 i EF-rammebestemmelserne 2000-2006 er derfor opfyldt for delforanstaltningerne BW 10 og BW 11.

NI 1

NI 1

| (323) | Niedersachsen ydede finansiel støtte til LVMN til indførelsen af et kvalitetssikringssystem for mælkeproducenter (QM-Milch). Afsnit 13 i EF-rammebestemmelserne 2000-2006 finder således anvendelse. |
| --- | --- |

(323)

Niedersachsen ydede finansiel støtte til LVMN til indførelsen af et kvalitetssikringssystem for mælkeproducenter (QM-Milch). Afsnit 13 i EF-rammebestemmelserne 2000-2006 finder således anvendelse.

| (324) | I den forbindelse blev der ydet støtte til forberedende foranstaltninger i forbindelse med indførelsen af QM-Milch (konsulentbistand) samt omkostninger til koordinering af QM Milch og opbygningen af en database (jf. betragtning 137). De støttede omkostninger svarer således til de støtteberettigede omkostninger i punkt 13.2 i EF-rammebestemmelserne 2000-2006. |
| --- | --- |

(324)

I den forbindelse blev der ydet støtte til forberedende foranstaltninger i forbindelse med indførelsen af QM-Milch (konsulentbistand) samt omkostninger til koordinering af QM Milch og opbygningen af en database (jf. betragtning 137). De støttede omkostninger svarer således til de støtteberettigede omkostninger i punkt 13.2 i EF-rammebestemmelserne 2000-2006.

| (325) | Støttebeløbene lå med 12,78 EUR pr. støtteberettiget foranstaltning til konsulentbistand og 35 EUR pr. landbruger i en periode på tre år til kontroller på bedrifter (jf. betragtning 138) langt under den maksimumsgrænse, der er fastlagt i punkt 13.2 i EF-rammebestemmelserne 2000-2006. |
| --- | --- |

(325)

Støttebeløbene lå med 12,78 EUR pr. støtteberettiget foranstaltning til konsulentbistand og 35 EUR pr. landbruger i en periode på tre år til kontroller på bedrifter (jf. betragtning 138) langt under den maksimumsgrænse, der er fastlagt i punkt 13.2 i EF-rammebestemmelserne 2000-2006.

| (326) | Tyskland har bekræftet, at kontrollerne blev gennemført inden for rammerne af kontrollerne på bedrifterne eller på vegne af tredjemand, i hvilken forbindelse Landeskontrollverband Niedersachsen fungerede som uafhængig kontrolmyndighed (jf. betragtning 139). Dette er i overensstemmelse med bestemmelserne i punkt 13.3. |
| --- | --- |

(326)

Tyskland har bekræftet, at kontrollerne blev gennemført inden for rammerne af kontrollerne på bedrifterne eller på vegne af tredjemand, i hvilken forbindelse Landeskontrollverband Niedersachsen fungerede som uafhængig kontrolmyndighed (jf. betragtning 139). Dette er i overensstemmelse med bestemmelserne i punkt 13.3.

| (327) | Den omhandlede foranstaltning opfylder således forudsætningerne i afsnit 13 i EF-rammebestemmelserne 2000-2006. |
| --- | --- |

(327)

Den omhandlede foranstaltning opfylder således forudsætningerne i afsnit 13 i EF-rammebestemmelserne 2000-2006.

TH 5

TH 5

| (328) | Thüringen ydede finansiel støtte til Thüringer Verband für Leistungs- und Qualitätsprüfungen in der Tierzucht (TVLEV) til indførelsen af et kvalitetssikringssystem hos mælkeproducenter (jf. betragtning 140). Afsnit 13 i EF-rammebestemmelserne 2000-2006 finder således anvendelse. |
| --- | --- |

(328)

Thüringen ydede finansiel støtte til Thüringer Verband für Leistungs- und Qualitätsprüfungen in der Tierzucht (TVLEV) til indførelsen af et kvalitetssikringssystem hos mælkeproducenter (jf. betragtning 140). Afsnit 13 i EF-rammebestemmelserne 2000-2006 finder således anvendelse.

| (329) | De tyske myndigheder har oplyst, at foranstaltningen blev indført i 2004 (jf. betragtning 140). |
| --- | --- |

(329)

De tyske myndigheder har oplyst, at foranstaltningen blev indført i 2004 (jf. betragtning 140).

| (330) | Ifølge Tyskland blev der i perioden 2004-2006 kun ydet støtte til producenter i forbindelse med den første certificering. Den gennemsnitlige begunstigelse pr. producent beløb sig i den forbindelse til ca. 83 EUR (jf. betragtning 141). |
| --- | --- |

(330)

Ifølge Tyskland blev der i perioden 2004-2006 kun ydet støtte til producenter i forbindelse med den første certificering. Den gennemsnitlige begunstigelse pr. producent beløb sig i den forbindelse til ca. 83 EUR (jf. betragtning 141).

| (331) | De støttede omkostninger svarer til de støtteberettigede omkostninger i henhold til punkt 13.2, og støttebeløbene ligger langt under den i samme punkt fastsatte maksimumsgrænse. |
| --- | --- |

(331)

De støttede omkostninger svarer til de støtteberettigede omkostninger i henhold til punkt 13.2, og støttebeløbene ligger langt under den i samme punkt fastsatte maksimumsgrænse.

| (332) | Foranstaltning TH 5 opfylder således forudsætningerne i afsnit 13 i EF-rammebestemmelserne 2000-2006. |
| --- | --- |

(332)

Foranstaltning TH 5 opfylder således forudsætningerne i afsnit 13 i EF-rammebestemmelserne 2000-2006.

| (333) | Kommissionen konkluderer, at støtten BW 10, BW 11, NI 1 og TH 5 opfyldte de relevante betingelser i EF-rammebestemmelserne 2000-2006 og følgelig var forenelig med det indre marked i perioden 2001-2006. |
| --- | --- |

(333)

Kommissionen konkluderer, at støtten BW 10, BW 11, NI 1 og TH 5 opfyldte de relevante betingelser i EF-rammebestemmelserne 2000-2006 og følgelig var forenelig med det indre marked i perioden 2001-2006.

6.4.   Tilbagebetaling

Tilbagebetaling

| (334) | I artikel 17, stk. 1, i forordning (EU) 2015/1589 hedder det, at Kommissionens beføjelser til at kræve tilbagebetaling af støtte forældes efter ti år. I henhold til artikel 17, stk. 2, i samme forordning afbryder enhver foranstaltning, der træffes af Kommissionen angående den ulovlige støtte, denne frist. |
| --- | --- |

(334)

I artikel 17, stk. 1, i forordning (EU) 2015/1589 hedder det, at Kommissionens beføjelser til at kræve tilbagebetaling af støtte forældes efter ti år. I henhold til artikel 17, stk. 2, i samme forordning afbryder enhver foranstaltning, der træffes af Kommissionen angående den ulovlige støtte, denne frist.

| (335) | Efter at Tyskland havde fremlagt årsrapporten 2010 om statsstøtte i landbrugssektoren, anmodede Kommissionen ved brev af 28. november 2011 om supplerende oplysninger vedrørende ordningen. Som følge af denne foranstaltning fra Kommissionen blev fristen afbrudt. Derfor vedrører den foreliggende afgørelse — i overensstemmelse med den i betragtning 334 nævnte forældelsesfrist på ti år — perioden fra den 28. november 2001. |
| --- | --- |

(335)

Efter at Tyskland havde fremlagt årsrapporten 2010 om statsstøtte i landbrugssektoren, anmodede Kommissionen ved brev af 28. november 2011 om supplerende oplysninger vedrørende ordningen. Som følge af denne foranstaltning fra Kommissionen blev fristen afbrudt. Derfor vedrører den foreliggende afgørelse — i overensstemmelse med den i betragtning 334 nævnte forældelsesfrist på ti år — perioden fra den 28. november 2001.

| (336) | Kommissionen bemærker, at den støtte, der er ydet inden for rammerne af foranstaltning NI 6 til Nordmilch eG i perioden 2002-2003 (jf. betragtning 289), ikke er forenelig med det indre marked. Denne støtte skal tilbagesøges. |
| --- | --- |

(336)

Kommissionen bemærker, at den støtte, der er ydet inden for rammerne af foranstaltning NI 6 til Nordmilch eG i perioden 2002-2003 (jf. betragtning 289), ikke er forenelig med det indre marked. Denne støtte skal tilbagesøges.

| (337) | Kommissionen bemærker endvidere, at den støtte, der er ydet inden for rammerne af foranstaltning RP 2 til virksomheder, der ikke falder ind under definitionen af en SMV (navnlig støtten til MUH Arla eG og Hochwald Foods GmbH (jf. betragtning 307), samt den støtte, der blev ydet i forbindelse med den gentagne deltagelse i en bestemt messe eller udstilling (jf. betragtning 308), ikke er forenelige med det indre marked. Denne støtte skal tilbagesøges. |
| --- | --- |

(337)

Kommissionen bemærker endvidere, at den støtte, der er ydet inden for rammerne af foranstaltning RP 2 til virksomheder, der ikke falder ind under definitionen af en SMV (navnlig støtten til MUH Arla eG og Hochwald Foods GmbH (jf. betragtning 307), samt den støtte, der blev ydet i forbindelse med den gentagne deltagelse i en bestemt messe eller udstilling (jf. betragtning 308), ikke er forenelige med det indre marked. Denne støtte skal tilbagesøges.

| (338) | På baggrund af den anden undersøgelsesfases udsættende virkning i henhold til artikel 108, stk. 3, i TEUF undersøger Kommissionen foranstaltning RP 2 fra den 1. januar 2007 til den 17. juli 2013, den dag, hvor Kommissionen meddelte Tyskland, at den havde besluttet at indlede proceduren efter artikel 108, stk. 2, i TEUF. |
| --- | --- |

(338)

På baggrund af den anden undersøgelsesfases udsættende virkning i henhold til artikel 108, stk. 3, i TEUF undersøger Kommissionen foranstaltning RP 2 fra den 1. januar 2007 til den 17. juli 2013, den dag, hvor Kommissionen meddelte Tyskland, at den havde besluttet at indlede proceduren efter artikel 108, stk. 2, i TEUF.

7.   KONKLUSION

KONKLUSION

| (339) | Kommissionen fastslår, at Tyskland har iværksat de omhandlede støtteforanstaltninger i strid med artikel 108, stk. 3, i TEUF. Denne støtte er med undtagelse af de støttetilfælde, der er nævnt i den efterfølgende betragtning, forenelig med det indre marked (jf. betragtning 289, 309 og 333). |
| --- | --- |

(339)

Kommissionen fastslår, at Tyskland har iværksat de omhandlede støtteforanstaltninger i strid med artikel 108, stk. 3, i TEUF. Denne støtte er med undtagelse af de støttetilfælde, der er nævnt i den efterfølgende betragtning, forenelig med det indre marked (jf. betragtning 289, 309 og 333).

| (340) | Kommissionen konstaterer, at henholdsvis den støtte, der er ydet inden for rammerne af foranstaltning NI 6 til Nordmilch eG, den støtte, der er ydet inden for rammerne af foranstaltning RP 2 til MUH Arla eG og Hochwald Foods, samt den støtte, der blev ydet inden for rammerne af foranstaltning RP 2 i forbindelse med den gentagne deltagelse i en bestemt messe eller udstilling, er uforenelige med det indre marked (jf. betragtning 290 og 310). Denne støtte skal tilbagesøges — |
| --- | --- |

(340)

Kommissionen konstaterer, at henholdsvis den støtte, der er ydet inden for rammerne af foranstaltning NI 6 til Nordmilch eG, den støtte, der er ydet inden for rammerne af foranstaltning RP 2 til MUH Arla eG og Hochwald Foods, samt den støtte, der blev ydet inden for rammerne af foranstaltning RP 2 i forbindelse med den gentagne deltagelse i en bestemt messe eller udstilling, er uforenelige med det indre marked (jf. betragtning 290 og 310). Denne støtte skal tilbagesøges —

VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:

Artikel 1

Den støtte, som Tyskland har ydet mellem henholdsvis den 28. november 2001 og den 31. december 2006 (foranstaltningerne BY 3, BY 10, BW 4, BB 1, BB 3, HE 2, HE 3, HE 9, NI 5, NI 6, NI 7, NW 4, NW 5, NW 6, RP 1, RP 5, SL 2, SL 5, TH 3, TH 4, TH 9, TH 10, BW 10, BW 11, NI 1 og TH 5) samt mellem den 1. januar 2007 og den 17. juli 2013 (foranstaltning RP 2) i strid med artikel 108, stk. 3, i TEUF, er med undtagelse af det i artikel 2 nævnte støttetilfælde forenelig med det indre marked.

Artikel 2

Den støtte, som Tyskland har ydet i 2002 og 2003 i forbindelse med foranstaltning NI 6 i strid med artikel 108, stk. 3, i TEUF til fordel for Nordmilch eG, er uforenelig med det indre marked.

Den støtte, som Tyskland har ydet mellem den 1. januar 2007 og den 17. juli 2013 inden for rammerne af foranstaltning RP 2 i strid med artikel 108, stk. 3, i TEUF til virksomheder, som ikke falder ind under definitionen af en SMV, og navnlig MUH Arla eG og Hochwald Foods GmbH, er uforenelig med det indre marked.

Den støtte, som Tyskland har ydet mellem den 1. januar 2007 og den 17. juli 2013 inden for rammerne af foranstaltning RP 2 i strid med artikel 108, stk. 3, i TEUF i forbindelse med den gentagen deltagelse i en bestemt messe eller udstilling, er uforenelig med det indre marked.

Artikel 3

Individuel støtte, der blev ydet under den i artikel 2 omhandlede ordning, og som på tildelingstidspunktet opfyldte betingelserne i en forordning vedtaget i henhold til artikel 2 i Rådets forordning (EU) 2015/1588 (81), som var gældende på tildelingstidspunktet, udgør ikke statsstøtte.

Artikel 4

Individuel støtte, der er ydet under den i artikel 2 omhandlede ordning, og som på tildelingstidspunktet opfyldte betingelserne i en forordning, der er vedtaget i medfør af artikel 1 i forordning (EU) 2015/1588, eller i enhver anden godkendt støtteordning, er forenelig med det indre marked, så længe den ikke overstiger den maksimale støtteintensitet, der gælder for denne støttetype.

Artikel 5

1.   Tyskland tilbagesøger fra støttemodtagerne den uforenelige støtte, der er tildelt i henhold til den i artikel 2 omhandlede støtteordning.

2.   De beløb, der skal inddrives, tilskrives rente fra den dato, hvor de blev stillet til rådighed for modtagerne, indtil de er tilbagebetalt.

3.   Renten tilskrives med renters rente i overensstemmelse med kapitel V i forordning (EF) nr. 794/2004 og Kommissionens forordning (EF) nr. 271/2008 (82) om ændring af forordning (EF) nr. 794/2004.

4.   Tyskland indstiller alle udestående betalinger af den i artikel 2 omhandlede støtte i henhold til ordningen med virkning fra datoen for vedtagelsen af denne afgørelse.

Artikel 6

1.   Tilbagesøgningen af støtte, der er tildelt i henhold til de i artikel 2 omhandlede støtteordninger, iværksættes omgående og effektivt.

2.   Tyskland sørger for, at denne afgørelse er efterkommet senest fire måneder efter, at den er meddelt de tyske myndigheder.

Artikel 7

1.   Senest to måneder efter meddelelsen af denne afgørelse sender Tyskland følgende oplysninger til Kommissionen:

| a) | listen over de støttemodtagere, der måtte have modtaget støtte i henhold til de i artikel 2 omhandlede støtteordninger, og det samlede støttebeløb, som hver enkelt af dem har modtaget i henhold til ordningerne |
| --- | --- |

a)

listen over de støttemodtagere, der måtte have modtaget støtte i henhold til de i artikel 2 omhandlede støtteordninger, og det samlede støttebeløb, som hver enkelt af dem har modtaget i henhold til ordningerne

| b) | det samlede beløb (hovedstol og renter), som hver enkelt støttemodtager skal tilbagebetale |
| --- | --- |

b)

det samlede beløb (hovedstol og renter), som hver enkelt støttemodtager skal tilbagebetale

| c) | en detaljeret beskrivelse af de foranstaltninger, der er truffet eller planlagt, for at efterkomme denne afgørelse |
| --- | --- |

c)

en detaljeret beskrivelse af de foranstaltninger, der er truffet eller planlagt, for at efterkomme denne afgørelse

| d) | dokumentation for, at støttemodtagerne har fået påbud om at tilbagebetale støtten. |
| --- | --- |

d)

dokumentation for, at støttemodtagerne har fået påbud om at tilbagebetale støtten.

2.   Tyskland underretter Kommissionen om udviklingen i de foranstaltninger, der på nationalt plan træffes for at efterkomme denne afgørelse, indtil den støtte, der blev tildelt i henhold til de i artikel 2 omhandlede støtteordninger, er fuldt tilbagebetalt. Efter anmodning fra Kommissionen fremsender Tyskland omgående oplysninger om, hvilke foranstaltninger der er truffet eller planlagt for at efterkomme afgørelsen. Tyskland fremsender endvidere detaljerede oplysninger om de støttebeløb og de renter, der allerede er tilbagebetalt af støttemodtagerne.

Artikel 8

Denne afgørelse er rettet til Forbundsrepublikken Tyskland.

Tyskland opfordres til omgående at videresende en kopi af denne afgørelse til støttemodtagerne.

Udfærdiget i Bruxelles, den 29. maj 2017.

På Kommissionens vegne

Phil HOGAN

Medlem af Kommissionen

---

(1)  Med virkning fra den 1. december 2009 er artikel 87 og 88 i EF-traktaten blevet til henholdsvis artikel 107 og 108 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (TEUF). Artikel 87 og 88 i EF-traktaten og artikel 107 og 108 i TEUF er i det væsentlige identiske. For så vidt angår denne afgørelse skal henvisninger til artikel 107 og 108 i TEUF forstås som henvisninger til artikel 87 og 88 i EF-traktaten, når det er relevant.

1

(2)  Rådets forordning (EF) nr. 659/1999 af 22. marts 1999 om fastlæggelse af regler for anvendelsen af artikel 108 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (EFT L 83 af 27.3.1999, s. 1).

2

(3)  Rådets forordning (EU) 2015/1589 af 13. juli 2015 om fastlæggelse af regler for anvendelsen af artikel 108 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (EUT L 248 af 24.9.2015, s. 9). Med virkning fra 14. november 2015 ophæver denne forordning forordning (EF) nr. 659/1999 og erstatter denne. I henhold til artikel 35 i forordning (EU) 2015/1589 skal henvisninger til den ophævede forordning betragtes som henvisninger til forordning (EU) 2015/1589 og læses i overensstemmelse med sammenligningstabellen i bilag II.

3

(4)  Jf. fodnote 3.

4

(5)  Senest ændret ved artikel 397 i forordning af 31. august 2015 (Tysklands lovtidende I, s. 1474).

5

(6)  S. 34-36.

6

(7)  Kommissionens forordning (EF) nr. 1857/2006 af 15. december 2006 om anvendelse af traktatens artikel 87 og 88 på statsstøtte til små og mellemstore virksomheder, der beskæftiger sig med produktion af landbrugsprodukter, og om ændring af forordning (EF) nr. 70/2001 (EUT L 358 af 16.12.2006, s. 3).

7

(8)  EF-rammebestemmelser for statsstøtte til landbrug og skovbrug for 2007-2013 (EUT C 319 af 27.12.2006, s. 1).

8

(9)  S. 37-39.

9

(10)  S. 38.

10

(11)  S. 43.

11

(12)  S. 47.

12

(13)  
  EUT C 28 af 1.2.2000, s. 2.

13

(14)  S. 39-40.

14

(15)  S. 40-41.

15

(16)  Meddelelse af 27. februar 2015, s. 47.

16

(17)  Meddelelse af september 2013, s. 41-42.

17

(18)  S. 43-47.

18

(19)  S. 43-47.

19

(20)  S. 55.

20

(21)  S. 56.

21

(22)  De tyske myndigheder har i denne sammenhæng forsikret, at der i 2001 (i den for den anden undersøgelsesfase relevante periode) ikke blev indgået nogen retligt bindende forpligtelser i forhold til støttemodtagere.

22

(23)  S. 43.

23

(24)  S. 58-59.

24

(25)  S. 70-74.

25

(26)  S. 76.

26

(27)  Meddelelse af februar 2013.

27

(28)  Retsgrundlaget for reklameforanstaltninger i Rheinland-Pfalz er fastlagt i afgørelsen om statsstøtte N 381/2009 »Agrarmarketingmaßnahmen in Rheinland-Pfalz«.

28

(29)  S. 43.

29

(30)  Meddelelse af 27. februar 2015, s. 48.

30

(31)  S. 80.

31

(32)  S. 82.

32

(33)  S. 83.

33

(34)  S. 84.

34

(35)  S. 85.

35

(36)  
  EUT C 319 af 27.12.2006, s. 1.

36

(37)  Kommissionens forordning (EF) nr. 70/2001 af 12. januar 2001 om anvendelse af EF-traktatens artikel 87 og 88 på statsstøtte til små og mellemstore virksomheder (EFT L 10 af 13.1.2001, s. 33).

37

(38)  Kommissionens forordning (EF) nr. 800/2008 af 6. august 2008 om visse former for støttes forenelighed med fællesmarkedet i henhold til traktatens artikel 87 og 88 (Generel gruppefritagelsesforordning) (EFT L 214 af 9.8.2008, s. 3) blev fra den 1. juli 2014 ophævet ved Kommissionens forordning (EU) nr. 651/2014 af 17. juni 2014 om visse kategorier af støttes forenelighed med det indre marked i henhold til artikel 107 og 108 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (EUT L 187 af 26.6.2014, s. 1).

38

(39)  Punkt 244 i indledningsafgørelsen.

39

(40)  S. 77.

40

(41)  Denne forordning blev fra den 1. juli 2014 ophævet ved Kommissionens forordning (EU) nr. 702/2014 af 25. juni 2014 om forenelighed med det indre marked efter artikel 107 og 108 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde af visse kategorier af støtte i landbrugs- og skovbrugssektoren og i landdistrikter (EUT L 193 af 1.7.2014, s. 1).

41

(42)  I forbindelse med kvalitetssikringssystemet QM-Milch er der tale om en national virksomhed til virksomhed-standard for mælkeproduktion, der blev godkendt som certificeringsgrundlag for kontrolorganer.

42

(43)  Punkt 66 i indledningsafgørelsen.

43

(44)  Punkt 253 i indledningsafgørelsen.

44

(45)  S. 11.

45

(46)  Bemærkninger af 20. september 2013, s. 12.

46

(47)  Bemærkninger af 20. september 2013, s. 12.

47

(48)  Bemærkninger af 20. september 2013, s. 50.

48

(49)  S. 50.

49

(50)  Bemærkninger af 20. september 2013, s. 83-84.

50

(51)  Afsnit 3.3.

51

(52)  Kommissionen modtog en bemærkning fra delstatsmejeriforeningen i Niedersachsen, hvori der i al almindelighed blev redegjort for alle de foranstaltninger, der er finansieret af mælkeafgiften, og ikke kun for de her behandlede delforanstaltninger. Delstatsmejeriforeningen hævdede, at der ikke var tale om statsstøtte. En detaljeret beskrivelse af bemærkningerne findes i Kommissionens afgørelse (EU) 2015/2432 af 18. september 2015 i sag SA.35484 (2013/C) (ex SA.35484 (2012/NN)) om Tysklands statsstøtte til mælkekvalitetskontroller i forbindelse med lov om mælk og fedtstoffer (EUT L 334 af 22.12.2015, s. 23).

52

(53)  Domstolens dom af 20. november 2003, Ministère de l'Économie, des Finances et de l'Industrie/GEMO, C-126/01, ECLI:EU:C:2003:622, præmis 23.

53

(54)  Domstolens dom af 20. november 2003, sag C-126/01, Ministère de l'Économie, des Finances et de l'Industrie/GEMO, C-126/01, ECLI:EU:C:2003:622, Sml. 2003 I, s. 13769, præmis 24.

54

(55)  F.eks. for Niedersachsen: Verordnung über die Erhebung einer Umlage auf dem Gebiet der Milchwirtschaft (forordning om opkrævning af en afgift på mejeriområdet) af 26. november 2004 (Nds.GVBl. (Niedersachsens lov- og bekendtgørelsestidende) nr. 36/2004, s. 519), ændret ved artikel 6 i forordning af 22. december 2005 (Nds. GVBl. (Niedersachsens lov- og bekendtgørelsestidende) nr. 31/2005, s. 475).

55

(56)  Jf. Domstolens dom af 30. maj 2013, Doux Élevage SNC og Coopérative agricole, UKL-ARREE/Ministère de l'Agriculture, C-677/11, ECLI:EU:C:2013:348, præmis 32, 35 og 38.

56

(57)  Domstolens dom af 17. september 1980, Philip Morris Holland BV mod Kommissionen, 730/79, ECLI:EU:C:1980:209, præmis 11-12.

57

(58)  Jf. navnlig Domstolens dom af 13. juli 1988, Frankrig mod Kommissionen, ECLI:EU:C:1988:391, præmis 19.

58

(59)  Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) nr. 927/2012 af 9. oktober 2012 om ændring af bilag I til Rådets forordning (EØF) nr. 2658/87 om told- og statistiknomenklaturen og den fælles toldtarif (EUT L 304 af 31.10.2012, s. 1).

59

(60)

60

Kilde: Eurostat.

Kilde

(61)  Kommissionens forordning (EF) nr. 794/2004 af 21. april 2004 om gennemførelse af Rådets forordning (EU) 2015/1589 om fastlæggelse af regler for anvendelsen af artikel 108 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (EUT L 140 af 30.4.2004, s. 1).

61

(62)  Rettens dom af 30. april 2002, Gibraltar mod Kommissionen, T-195/01 og T-207/01, ECLI:EU:T:2002:111, præmis 111.

62

(63)  Jf. betragtning 17.

63

(64)  Bayern: Verordnung über eine Umlage für Milch (forordning om en afgift på mælk) af 30. juni 1983 (GVBl. (Bayerns lov- og bekendtgørelsestidende) s. 547), Baden-Württemberg: Verordnung über die Erhebung von milchwirtschaftlichen Umlagen (forordning om opkrævning af mælkeproduktionsafgifter) af 18. maj 2004 (Baden-Württembergs lovtidende s. 350, 355), Nordrhein-Westfalen: Verordnung über Umlagen zur Förderung der Milchwirtschaft (forordning om afgifter til fremme af mejerisektoren) af 30. november 1965 (GV. NW. 1965, s. 349), f.eks. Rheinland-Pfalz: Landesverordnung zur Durchführung des Milch- und Fettgesetzes (delstatsforordning om gennemførelse af lov om mælk og fedtstoffer) af 16. august 1960 (GVBl. (Rheinland-Pfalz' lov- og bekendtgørelsestidende)) s. 218, BS 7842-2), Brandenburg — Verordnung zur Übertragung der Ermächtigungen zum Erlass von Rechtsverordnungen nach dem Milch- und Fettgesetz (forordning om overdragelse af bemyndigelse til at udstede bekendtgørelser i henhold til lov om mælk og fedtstoffer) af 5. december 1992 (GVBl. (Brandenburgs lov- og bekendtgørelsestidende) II/92, [nr. 72], s. 764), Hessen — Verordnung über die Erhebung einer Umlage zur Förderung der Milchwirtschaft (Hessens forordning om opkrævning af en afgift til fremme af mejerisektoren) af 1. december 1981 (GVBl. (Hessens lov- og bekendtgørelsestidende) I 1981, s. 427), Saarland: Verordnung über die Erhebung einer Umlage auf dem Gebiet der Milchwirtschaft (Saarlands forordning om opkrævning af en afgift på mejeriområdet) af 9. december 1982 (Amtsblatt 1982, s. 1007), Thüringen: Thüringer Verordnung über die Erhebung einer Umlage zur Förderung der Milchwirtschaft (Thüringens forordning om opkrævning af en afgift til fremme af mejerisektoren) af 29. december 1999, i udgaven fra 27. november 2001 GVBl. (Thüringens lov- og bekendtgørelsestidende) 2000.20). I Niedersachsen blev mælkeafgiften indført ved Anordnung über die Erhebung einer Umlage auf dem Gebiet der Milch- und Fettwirtschaft (anordning om opkrævning af en afgift på mejeriområdet) af 6. juli 1951, jf. anordning af 25. marts 1952 (Nds. GVBl. (Niedersachsens lov- og bekendtgørelsestidende) Sb. I, s. 689). Opkrævning af afgiften var imidlertid i den støtteretligt relevante periode baseret på Verordnung über die Erhebung einer Umlage auf dem Gebiet der Milchwirtschaft (forordning om opkrævning af en afgift på mejeriområdet) af 22. maj 1973 (Nds. GVBl. (Niedersachsens lov- og bekendtgørelsestidende) s. 179), og anvendelsen af afgiftsmidlerne blev reguleret ved delstatens retningslinjer om støtte til fremme af mejerisektoren i Niedersachsen i henhold til § 22, stk. 2, i lov om mælk og fedtstoffer af 8. november 1985, Nds. MBl. (Niedersachsens ministerialtidende 43/1985).

64

(65)  
  EUT C 119 af 22.5.2002, s. 22.

65

(66)  Den tyske sprogversion af EF-rammebestemmelserne 2000-2006 indeholder en afsluttende oplistning af de støtteberettigede omkostninger. I den engelske sprogversion, som var originaludgaven af EF-rammebestemmelserne, angives de samme støtteberettigede omkostninger imidlertid kun med eksempler, og den indeholder ingen afsluttende oplistning. Det samme gælder for den franske sprogversion.

66

(67)  Indledningsafgørelse, punkt 235-236. I den forbindelse tog Kommissionen i punkt 236 i indledningsafgørelsen udgangspunkt i den tyske sprogversion af EF-rammebestemmelserne 2000-2006 og mente, at der under punkt 14.1 kun kunne ydes støtte til udbredelse af nye metoder (jf. fodnote 72).

67

(68)  Jf. fodnote 24 i denne afgørelse.

68

(69)  Tal: 2009 Kilde: http://www.nordmilch.de/unternehmen/geschichte/. I april 2011 fusionerede Nordmilch GmbH og Humana Milchindustrie GmbH til DMK Deutsches Milchkontor GmbH.

69

Kilde

(70)  
  EFT L 107 af 30.4.1996, s. 4.

70

(71)  I sin meddelelse af 27. februar 2015 har Tyskland angivet, at en tilbagebetaling af denne støtte allerede er blevet undersøgt (jf. betragtning 68).

71

(72)  Dette bekræfter MILAG også med hensyn til foranstaltning RP 5 i sine bemærkninger af 10. februar (jf. betragtning 153).

72

(73)  Jf. fodnote 79.

73

(74)  Nu artikel 107, stk. 3, litra c), i TEUF.

74

(75)  Forordning (EF) nr. 800/2008 blev fra den 1. juli 2014 ophævet med forordning (EU) nr. 651/2014.

75

(76)  Indledningsafgørelse, punkt 244.

76

(77)

77

Kilde: http://www.arlafoods.de/ubersicht/presse/2012/pressrelease/eu-genehmigt-fusion-der-milch-union-hocheifel-und-arla-836614/.

Kilde

(78)

78

Kilde: https://www.hochwald.de/de/unternehmen/zahlen-fakten.html.

Kilde

(79)  Punkt 9 i rammebestemmelserne 2007-2013 henviser i den forbindelse til bilag I til forordning (EF) nr. 70/2001, som den 29. august 2008 blev erstattet af bilag I til forordning (EF) nr. 800/2008.

79

(80)  Indledningsafgørelse, punkt 253.

80

(81)  Rådets forordning (EU) 2015/1588 af 13. juli 2015 om anvendelse af artikel 107 og 108 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde på visse former for horisontal statsstøtte (EUT L 248 af 24.9.2015, s. 1).

81

(82)  Kommissionens forordning (EF) nr. 271/2008 af 30. januar 2008 om ændring af forordning (EF) nr. 794/2004 om gennemførelse af Rådets forordning (EF) nr. 659/1999 om fastlæggelse af regler for anvendelsen af EF-traktatens artikel 93 (EUT L 82 af 25.3.2008, s. 1).

82

---

HENSTILLINGER

| 19.12.2017 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | L 339/83 |
| --- | --- | --- | --- |

19.12.2017

DA

Den Europæiske Unions Tidende

L 339/83

---

KOMMISSIONENS HENSTILLING (EU) 2017/2338

af 16. november 2017

om en fælles »håndbog om tilbagesendelse« til brug for medlemsstaternes myndigheder med ansvar for tilbagesendelsesopgaver

EUROPA-KOMMISSIONEN HAR —

under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 292, og

ud fra følgende betragtninger:

| (1) | Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/115/EF (1) fastsætter fælles standarder og procedurer, som skal anvendes i medlemsstaterne ved tilbagesendelse af tredjelandsstatsborgere med ulovligt ophold. |
| --- | --- |

(1)

Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/115/EF (1) fastsætter fælles standarder og procedurer, som skal anvendes i medlemsstaterne ved tilbagesendelse af tredjelandsstatsborgere med ulovligt ophold.

| (2) | Det er nødvendigt at sikre, at disse fælles standarder og procedurer gennemføres på ensartet vis i alle medlemsstater; der var derfor til Kommissionens henstilling C(2015) 6250 af 1. oktober 2015 (2) vedlagt en fælles »håndbog om tilbagesendelse« med fælles retningslinjer, bedste praksis og henstillinger til brug for medlemsstaternes myndigheder med ansvar for tilbagesendelsesopgaver. Da der er sket en udvikling på området tilbagesendelse af tredjelandsstatsborgere med ulovligt ophold, er det nødvendigt at ajourføre håndbogen om tilbagesendelse. |
| --- | --- |

(2)

Det er nødvendigt at sikre, at disse fælles standarder og procedurer gennemføres på ensartet vis i alle medlemsstater; der var derfor til Kommissionens henstilling C(2015) 6250 af 1. oktober 2015 (2) vedlagt en fælles »håndbog om tilbagesendelse« med fælles retningslinjer, bedste praksis og henstillinger til brug for medlemsstaternes myndigheder med ansvar for tilbagesendelsesopgaver. Da der er sket en udvikling på området tilbagesendelse af tredjelandsstatsborgere med ulovligt ophold, er det nødvendigt at ajourføre håndbogen om tilbagesendelse.

| (3) | Kommissionens henstilling C(2017) 1600 af 7. marts 2017 (3) indeholder vejledning i, hvordan bestemmelserne i direktiv 2008/115/EF bør anvendes for at sikre mere effektive tilbagesendelsesprocedurer, og medlemsstaterne opfordres til at træffe de foranstaltninger, der er nødvendige for at fjerne retlige og praktiske hindringer for tilbagesendelse. Der bør derfor i håndbogen om tilbagesendelse tages hensyn til førnævnte henstilling. |
| --- | --- |

(3)

Kommissionens henstilling C(2017) 1600 af 7. marts 2017 (3) indeholder vejledning i, hvordan bestemmelserne i direktiv 2008/115/EF bør anvendes for at sikre mere effektive tilbagesendelsesprocedurer, og medlemsstaterne opfordres til at træffe de foranstaltninger, der er nødvendige for at fjerne retlige og praktiske hindringer for tilbagesendelse. Der bør derfor i håndbogen om tilbagesendelse tages hensyn til førnævnte henstilling.

| (4) | Håndbogen om tilbagesendelse bør afspejle Den Europæiske Unions Domstols nyere praksis vedrørende direktiv 2008/115/EF. |
| --- | --- |

(4)

Håndbogen om tilbagesendelse bør afspejle Den Europæiske Unions Domstols nyere praksis vedrørende direktiv 2008/115/EF.

| (5) | Håndbogen om tilbagesendelse bør rettes til alle de medlemsstater, der er bundet af direktiv 2008/115/EF. |
| --- | --- |

(5)

Håndbogen om tilbagesendelse bør rettes til alle de medlemsstater, der er bundet af direktiv 2008/115/EF.

| (6) | For at sikre en ensartet gennemførelse af de fælles EU-standarder for tilbagesendelse bør håndbogen anvendes som det vigtigste redskab ved udførelsen af tilbagesendelsesopgaver og til uddannelsesformål — |
| --- | --- |

(6)

For at sikre en ensartet gennemførelse af de fælles EU-standarder for tilbagesendelse bør håndbogen anvendes som det vigtigste redskab ved udførelsen af tilbagesendelsesopgaver og til uddannelsesformål —

VEDTAGET DENNE HENSTILLING:

| 1) | Håndbogen om tilbagesendelse, der vedlagt som bilag, skal erstatte håndbogen om tilbagesendelse i bilaget til Kommissionens henstilling C(2015) 6250. |
| --- | --- |

1)

| 2) | Medlemsstaterne skal sende håndbogen om tilbagesendelse til deres nationale myndigheder med ansvar for tilbagesendelsesopgaver og give disse myndigheder instrukser om at anvende den som det vigtigste redskab, når de udfører disse opgaver. |
| --- | --- |

2)

| 3) | Håndbogen om tilbagesendelse skal anvendes med henblik på at uddanne de medarbejdere, der er involveret i tilbagesendelsesopgaver, og de sagkyndige, der deltager i den evaluerings- og overvågningsmekanisme, der blev indført ved Rådets forordning (EU) nr. 1053/2013 (4) for at kontrollere anvendelsen af Schengenreglerne i medlemsstaterne. |
| --- | --- |

3)

Udfærdiget i Bruxelles, den 16. november 2017.

På Kommissionens vegne

Dimitris AVRAMOPOULOS

Medlem af Kommissionen

---

(1)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/115/EF af 16. december 2008 om fælles standarder og procedurer i medlemsstaterne for tilbagesendelse af tredjelandsstatsborgere med ulovligt ophold (EUT L 348 af 24.12.2008, s. 98).

1

(2)  Kommissionens henstilling C(2015) 6250 af 1.10.2015 om en fælles »håndbog om tilbagesendelse« til brug for medlemsstaternes kompetente myndigheder i forbindelse med tilbagesendelsesopgaver.

2

(3)  Kommissionens henstilling C(2017) 1600 af 7.3.2017 om at gøre tilbagesendelse mere effektiv ved gennemførelse af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/115/EF.

3

(4)  Rådets forordning (EU) nr. 1053/2013 af 7. oktober 2013 om indførelse af en evaluerings- og overvågningsmekanisme til kontrol af anvendelsen af Schengenreglerne og om ophævelse af Eksekutivkomitéens afgørelse af 16. september 1998 om nedsættelse af et stående udvalg for evaluering og anvendelse af Schengenreglerne (EUT L 295 af 6.11.2013, s. 27).

4

---

BILAG

HÅNDBOG OM TILBAGESENDELSE

| 1. | DEFINITIONER | 87 |
| --- | --- | --- |

1.

| 1.1. | Tredjelandsstatsborger | 87 |
| --- | --- | --- |

1.1.

| 1.2. | Ulovligt ophold | 88 |
| --- | --- | --- |

1.2.

| 1.3. | Tilbagesendelse | 90 |
| --- | --- | --- |

1.3.

| 1.4. | Afgørelse om tilbagesendelse | 90 |
| --- | --- | --- |

1.4.

| 1.5. | Afgørelse om udsendelse | 91 |
| --- | --- | --- |

1.5.

| 1.6. | Risiko for, at den pågældende forsvinder | 91 |
| --- | --- | --- |

1.6.

| 1.7. | Frivillig udrejse | 93 |
| --- | --- | --- |

1.7.

| 1.8. | Sårbare personer | 94 |
| --- | --- | --- |

1.8.

| 2. | ANVENDELSESOMRÅDE | 94 |
| --- | --- | --- |

2.

| 2.1. | Grænsesager — artikel 2, stk. 2, litra a) | 95 |
| --- | --- | --- |

2.1.

| 2.2. | Særlige beskyttelsesforanstaltninger i »grænsesager« | 96 |
| --- | --- | --- |

2.2.

| 2.3. | Straffesager og udleveringssager | 97 |
| --- | --- | --- |

2.3.

| 3. | GUNSTIGERE BESTEMMELSER | 98 |
| --- | --- | --- |

3.

| 4. | SANKTIONER FOR OVERTRÆDELSE AF MIGRATIONSREGLERNE | 98 |
| --- | --- | --- |

4.

| 5. | PÅGRIBELSE OG FORPLIGTELSE TIL AT TRÆFFE EN AFGØRELSE OM TILBAGESENDELSE | 100 |
| --- | --- | --- |

5.

| 5.1. | Pågribelse i forbindelse med udrejsekontrol | 102 |
| --- | --- | --- |

5.1.

| 5.2. | Indehavere af en afgørelse om tilbagesendelse truffet af en anden medlemsstat | 102 |
| --- | --- | --- |

5.2.

| 5.3. | Forhold til Dublinreglerne | 103 |
| --- | --- | --- |

5.3.

| 5.4. | Tredjelandsstatsborgere med ulovligt ophold, der har opholdsret i en anden medlemsstat | 104 |
| --- | --- | --- |

5.4.

| 5.5. | Tredjelandsstatsborgere med ulovligt ophold, der er omfattet af eksisterende bilaterale aftaler mellem medlemsstater | 106 |
| --- | --- | --- |

5.5.

| 5.6. | Tredjelandsstatsborgere med ulovligt ophold, der har opnået humanitær (eller anden) opholdstilladelse/tilladelse | 107 |
| --- | --- | --- |

5.6.

| 5.7. | Tredjelandsstatsborgere med ulovligt ophold, som er genstand for en igangværende procedure om fornyelse af en opholdstilladelse eller anden tilladelse | 107 |
| --- | --- | --- |

5.7.

| 5.8. | Særlige regler i direktiver om lovlig migration for tilbagetagelse mellem medlemsstater i tilfælde af mobilitet inden for EU | 108 |
| --- | --- | --- |

5.8.

| 6. | FRIVILLIG UDREJSE | 108 |
| --- | --- | --- |

6.

| 6.1. | Forlænget frist for frivillig udrejse | 109 |
| --- | --- | --- |

6.1.

| 6.2. | Forpligtelser, mens en person afventer frivillig udrejse | 110 |
| --- | --- | --- |

6.2.

| 6.3. | Faktorer, der taler imod at forlænge fristen | 110 |
| --- | --- | --- |

6.3.

| 6.4. | Overholdelse i praksis — transit over land | 111 |
| --- | --- | --- |

6.4.

| 6.5. | Overholdelse i praksis — transit ad luftvejen | 112 |
| --- | --- | --- |

6.5.

| 6.6. | Registrering af frivillig udrejse | 113 |
| --- | --- | --- |

6.6.

| 7. | UDSENDELSE | 113 |
| --- | --- | --- |

7.

| 7.1. | Udsendelse med fly | 115 |
| --- | --- | --- |

7.1.

| 7.2. | Transit med fly | 118 |
| --- | --- | --- |

7.2.

| 7.3. | Fælles udsendelse med fly | 118 |
| --- | --- | --- |

7.3.

| 7.4. | Tilbagesendelsesoperationer koordineret af Det Europæiske Agentur for Grænse- og Kystbevogtning | 119 |
| --- | --- | --- |

7.4.

| 8. | TVANGSMÆSSIG TILBAGESENDELSE | 119 |
| --- | --- | --- |

8.

| 9. | UDSÆTTELSE AF UDSENDELSE | 120 |
| --- | --- | --- |

9.

| 10. | TILBAGESENDELSE AF ULEDSAGEDE MINDREÅRIGE | 121 |
| --- | --- | --- |

10.

| 10.1. | Bistand fra relevante organer | 122 |
| --- | --- | --- |

10.1.

| 10.2. | Tilbagesendelse til et familiemedlem, en udpeget værge eller passende modtagelsesfaciliteter | 123 |
| --- | --- | --- |

10.2.

| 11. | INDREJSEFORBUD | 123 |
| --- | --- | --- |

11.

| 11.1. | Indrejseforbud i hele EU | 124 |
| --- | --- | --- |

11.1.

| 11.2. | Brug af SIS II | 125 |
| --- | --- | --- |

11.2.

| 11.3. | Procedurespørgsmål | 125 |
| --- | --- | --- |

11.3.

| 11.4. | Årsager til at udstede indrejseforbud | 125 |
| --- | --- | --- |

11.4.

| 11.5. | Varigheden af indrejseforbud | 126 |
| --- | --- | --- |

11.5.

| 11.6. | Ophævelse, afkortning og suspension af indrejseforbud | 127 |
| --- | --- | --- |

11.6.

| 11.7. | Sanktioner ved manglende overholdelse af indrejseforbud | 128 |
| --- | --- | --- |

11.7.

| 11.8. | Konsultation mellem medlemsstaterne | 128 |
| --- | --- | --- |

11.8.

| 11.9. | »Historiske« indrejseforbud | 129 |
| --- | --- | --- |

11.9.

| 12. | PROCEDUREMÆSSIGE GARANTIER | 130 |
| --- | --- | --- |

12.

| 12.1. | Retten til god forvaltning og retten til at blive hørt | 130 |
| --- | --- | --- |

12.1.

| 12.2. | Afgørelser vedrørende tilbagesendelse | 131 |
| --- | --- | --- |

12.2.

| 12.3. | Afgørelsers form og oversættelse | 133 |
| --- | --- | --- |

12.3.

| 12.4. | Retsmidler | 134 |
| --- | --- | --- |

12.4.

| 12.5. | Sproglig bistand og gratis retshjælp | 135 |
| --- | --- | --- |

12.5.

| 13. | GARANTIER I PERIODEN FREM TIL TILBAGESENDELSEN | 137 |
| --- | --- | --- |

13.

| 13.1. | Skriftlig bekræftelse | 138 |
| --- | --- | --- |

13.1.

| 13.2. | Situationer med langvarigt ulovligt ophold | 138 |
| --- | --- | --- |

13.2.

| 14. | FRIHEDSBERØVELSE | 139 |
| --- | --- | --- |

14.

| 14.1. | Omstændigheder, der berettiger frihedsberøvelse | 139 |
| --- | --- | --- |

14.1.

| 14.2. | Form og indledende vurdering af frihedsberøvelse | 142 |
| --- | --- | --- |

14.2.

| 14.3. | Regelmæssig vurdering af frihedsberøvelse | 142 |
| --- | --- | --- |

14.3.

| 14.4. | Ophør af frihedsberøvelsen | 143 |
| --- | --- | --- |

14.4.

| 14.4.1. | Ingen rimelig udsigt til udsendelse | 144 |
| --- | --- | --- |

14.4.1.

| 14.4.2. | Udløb af den maksimale varighed af frihedsberøvelsen | 144 |
| --- | --- | --- |

14.4.2.

| 14.5. | Fornyet frihedsberøvelse af tredjelandsstatsborgere, der skal tilbagesendes | 146 |
| --- | --- | --- |

14.5.

| 14.6. | Anvendelse af mindre indgribende foranstaltninger efter frihedsberøvelsens ophør | 146 |
| --- | --- | --- |

14.6.

| 15. | FORHOLDENE UNDER FRIHEDSBERØVELSEN | 146 |
| --- | --- | --- |

15.

| 15.1. | Indledende politiforvaring | 146 |
| --- | --- | --- |

15.1.

| 15.2. | Brug af særlige faciliteter som hovedregel | 147 |
| --- | --- | --- |

15.2.

| 15.3. | Adskillelse fra almindelige indsatte | 148 |
| --- | --- | --- |

15.3.

| 15.4. | Materielle forhold under frihedsberøvelsen | 148 |
| --- | --- | --- |

15.4.

| 16. | FRIHEDSBERØVELSE AF MINDREÅRIGE OG FAMILIER | 153 |
| --- | --- | --- |

16.

| 17. | NØDSITUATIONER | 155 |
| --- | --- | --- |

17.

| 18. | GENNEMFØRELSE, FORTOLKNING OG OVERGANGSBESTEMMELSER | 156 |
| --- | --- | --- |

18.

| 19. | KILDER OG REFERENCEDOKUMENTER | 157 |
| --- | --- | --- |

19.

| 20. | FORKORTELSER | 159 |
| --- | --- | --- |

20.

FORORD

Denne håndbog om tilbagesendelse indeholder vejledning til de nationale myndigheder med ansvar for tilbagesendelsesopgaver, herunder politi, grænsevagter, migrationsmyndigheder, personale i faciliteter for frihedsberøvede og tilsynsmyndigheder.

Den omfatter standarder og procedurer i medlemsstaterne for tilbagesendelse af tredjelandsstatsborgere med ulovligt ophold og er baseret på EU-retsforskrifter, der regulerer dette område, hovedsagelig Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/115/EF (1) (»tilbagesendelsesdirektivet«). Tilbagesendelsesprocedurer er i praksis ofte knyttet til andre typer procedurer (asylprocedurer, grænsekontrolprocedurer, procedurer, der fører til ret til indrejse, ophold eller bopæl), som er reguleret af anden relevant EU-lovgivning og national lovgivning. I disse sager bør medlemsstaterne altid sikre et tæt samarbejde mellem de forskellige myndigheder, der er involveret i procedurerne.

Første udgave af håndbogen blev vedtaget i oktober 2015 (2). Den nuværende udgave, der blev revideret i 2017, er baseret på Kommissionens henstilling af 7. marts 2017
   (3) og indeholder supplerende vejledning til myndighederne om, hvordan reglerne i tilbagesendelsesdirektivet skal anvendes for at gøre tilbagesendelsessystemerne mere effektive, samtidig med at de grundlæggende rettigheder fuldt ud overholdes.

For at et tilbagesendelsessystem kan være effektivt, kræves der foruden hensigtsmæssige standarder og procedurer også en strømlinet og velintegreret organisation af kompetencerne på nationalt plan. Det betyder, at det er muligt at mobilisere alle de aktører, der er involveret i tilbagesendelsesrelaterede procedurer (f.eks. de retshåndhævende myndigheder og indvandringsmyndighederne, men også retsvæsenet, de sociale myndigheder, der varetager børns rettigheder, lægetjenester og sociale tjenester, personale i faciliteter for frihedsberøvede), og at koordinere deres indsats i overensstemmelse med deres rolle og ansvarsområde for at sikre hurtige og hensigtsmæssige tværfaglige reaktioner med henblik på at forvalte de enkelte sager om tilbagesendelse. De nationale tilbagesendelsessystemer er afhængige af, at der er et tilstrækkeligt antal uddannede og kompetente medarbejdere, som kan mobiliseres hurtigt — om nødvendigt døgnet rundt alle ugens dage — navnlig hvis byrden i forbindelse med tilbagesendelser stiger, og som om nødvendigt kan indsættes uden for EU's ydre grænser med henblik på at træffe øjeblikkelige foranstaltninger som reaktion på migrationspresset. Med henblik herpå skal de sikre en løbende udveksling af operationelle oplysninger med Det Europæiske Agentur for Grænse- og Kystbevogtning og andre medlemsstater og kan regne med teknisk og operationel støtte fra agenturet.

For at tilbagesendelsessystemerne skal kunne klare udfordringerne, skal medlemsstaterne udnytte den fleksibilitet, tilbagesendelsesdirektivet giver, mest muligt og regelmæssigt revurdere og tilpasse deres strukturer og tilbagesendelseskapacitet, så den svarer til det reelle behov, så systemerne fortsat er effektive.

Håndbogen pålægger ikke medlemsstaterne nogen retligt bindende forpligtelser og indfører ikke nye rettigheder og forpligtelser. Den er i vid udstrækning baseret på medlemsstaternes og Kommissionens arbejde i »kontaktudvalget om direktiv 2008/115/EF om tilbagesendelse« i perioden 2009-2017 og samler på en systematisk og sammenfattende måde drøftelserne i dette forum, der ikke nødvendigvis er et udtryk for konsensus blandt medlemsstaterne om fortolkningen af retsakterne.

Håndbogens fortolkende del suppleres af vejledning vedrørende nyere spørgsmål (f.eks. Den Europæiske Unions Domstols nye domme og internationale standarder). Kun de retsakter, som denne håndbog er baseret på eller henviser til, har bindende retsvirkninger og kan påberåbes ved en national domstol. Det er kun Den Europæiske Unions Domstol, der kan foretage juridisk bindende fortolkninger.

1.   DEFINITIONER

1.1.   Tredjelandsstatsborger

Retsgrundlag: tilbagesendelsesdirektivet — artikel 3, nr. 1), Schengengrænsekodeksen (4) — artikel 2, stk. 5

Enhver person, der ikke er unionsborger som omhandlet i traktatens artikel 17, stk. 1, og som ikke har ret til fri bevægelighed i henhold til EU-retten, jf. definitionen i artikel 2, stk. 5, i Schengengrænsekodeksen.

Følgende personkategorier betragtes ikke som »tredjelandsstatsborgere«:

| — | Personer, som er unionsborgere som omhandlet i artikel 20, stk. 1, i TEUF (tidligere traktatens artikel 17, stk. 1) = personer, der er statsborgere i en EU-medlemsstat (5). |
| --- | --- |

—

Personer, som er unionsborgere som omhandlet i artikel 20, stk. 1, i TEUF (tidligere traktatens artikel 17, stk. 1) = personer, der er statsborgere i en EU-medlemsstat (5).

| — | Personer, der er statsborgere i et EØS-land/Schweiz. |
| --- | --- |

—

Personer, der er statsborgere i et EØS-land/Schweiz.

| — | Familiemedlemmer til unionsborgere, der udøver deres ret til fri bevægelighed i henhold til artikel 21 i TEUF eller direktiv 2004/38/EF (6). |
| --- | --- |

—

Familiemedlemmer til unionsborgere, der udøver deres ret til fri bevægelighed i henhold til artikel 21 i TEUF eller direktiv 2004/38/EF (6).

| — | Familiemedlemmer til statsborgere i et EØS-land/Schweiz, der har ret til fri bevægelighed på lige fod med unionsborgere. |
| --- | --- |

—

Familiemedlemmer til statsborgere i et EØS-land/Schweiz, der har ret til fri bevægelighed på lige fod med unionsborgere.

Enhver anden person, herunder statsløse (7), skal betragtes som en »tredjelandsstatsborger«.

Nærmere præcisering:

| — | De familiemedlemmer til EU-/EØS-/CH-borgere, som derfor har ret til indrejse og ophold sammen med unionsborgeren i værtsmedlemsstaten uanset deres nationalitet, er:






  a) | ægtefælle og partner, med hvem en EU-/EØS-/CH-borger har indgået et registreret partnerskab, hvis dette er indgået i medfør af en medlemsstats lovgivning, og hvis lovgivningen i værtsmedlemsstaten sidestiller dette med ægteskab |
| --- | --- | --- |

—

De familiemedlemmer til EU-/EØS-/CH-borgere, som derfor har ret til indrejse og ophold sammen med unionsborgeren i værtsmedlemsstaten uanset deres nationalitet, er:

a)

ægtefælle og partner, med hvem en EU-/EØS-/CH-borger har indgået et registreret partnerskab, hvis dette er indgået i medfør af en medlemsstats lovgivning, og hvis lovgivningen i værtsmedlemsstaten sidestiller dette med ægteskab

| b) | direkte efterkommere, herunder efterkommere af ægtefællen eller den registrerede partner, som ikke er fyldt 21 år, eller som forsørges af borgeren |
| --- | --- |

b)

direkte efterkommere, herunder efterkommere af ægtefællen eller den registrerede partner, som ikke er fyldt 21 år, eller som forsørges af borgeren

| c) | slægtninge i opstigende linje, herunder slægtninge i opstigende linje til ægtefællen eller den registrerede partner. |
| --- | --- |

c)

slægtninge i opstigende linje, herunder slægtninge i opstigende linje til ægtefællen eller den registrerede partner.

Ud over de kategorier af familiemedlemmer, der er omhandlet under a)-c), kan andre familiemedlemmer under visse omstændigheder også have ret til fri bevægelighed i henhold til EU-retten — navnlig når de har fået indrejse- og opholdsret i henhold til national lovgivning til gennemførelse af artikel 3, stk. 2, i direktiv 2004/38/EF.

| — | Tredjelandsstatsborgere, hvis krav om at blive anerkendt som familiemedlem til en unionsborger, der har ret til fri bevægelighed i henhold til artikel 21 i TEUF eller direktiv 2004/38/EF, er blevet afvist af en medlemsstat, kan betragtes som tredjelandsstatsborgere. Sådanne personer kan derfor høre under anvendelsesområdet for tilbagesendelsesdirektivet, og de minimumsstandarder, procedurer og rettigheder, der er fastsat heri, finder anvendelse. For så vidt angår muligheden for at gøre indsigelse mod afgørelsen om afvisning af, at en person er omfattet af direktiv 2004/38/EF, mener Kommissionen dog, at personen fortsat — som en gunstigere bestemmelse i henhold til tilbagesendelsesdirektivets artikel 4 — kan være omfattet af de proceduremæssige garantier i kapitel VI i direktiv 2004/38/EF (f.eks. for så vidt angår meddelelse og begrundelse af afgørelsen, frist for frivillig udrejse fra området og klageprocedurer). |
| --- | --- |

—

Tredjelandsstatsborgere, hvis krav om at blive anerkendt som familiemedlem til en unionsborger, der har ret til fri bevægelighed i henhold til artikel 21 i TEUF eller direktiv 2004/38/EF, er blevet afvist af en medlemsstat, kan betragtes som tredjelandsstatsborgere. Sådanne personer kan derfor høre under anvendelsesområdet for tilbagesendelsesdirektivet, og de minimumsstandarder, procedurer og rettigheder, der er fastsat heri, finder anvendelse. For så vidt angår muligheden for at gøre indsigelse mod afgørelsen om afvisning af, at en person er omfattet af direktiv 2004/38/EF, mener Kommissionen dog, at personen fortsat — som en gunstigere bestemmelse i henhold til tilbagesendelsesdirektivets artikel 4 — kan være omfattet af de proceduremæssige garantier i kapitel VI i direktiv 2004/38/EF (f.eks. for så vidt angår meddelelse og begrundelse af afgørelsen, frist for frivillig udrejse fra området og klageprocedurer).

1.2.   Ulovligt ophold

Retsgrundlag: tilbagesendelsesdirektivet — artikel 3, nr. 2), Schengengrænsekodeksen — artikel 6

Tilstedeværelsen på en medlemsstats område af en tredjelandsstatsborger, som ikke opfylder eller ikke længere opfylder de betingelser for indrejse, der er fastsat i artikel 5 i Schengengrænsekodeksen, eller andre betingelser for indrejse, ophold eller bopæl i den pågældende medlemsstat.

Denne meget brede definition dækker enhver tredjelandsstatsborger, der ikke har en lovbestemt ret til at opholde sig i en medlemsstat. Enhver tredjelandsstatsborger, der er fysisk til stede på en EU-medlemsstats område, har enten lovligt eller ulovligt ophold. Der er ikke nogen tredje mulighed.

Juridiske antagelser i henhold til national lovgivning, hvor personer, der fysisk opholder sig i særlige udpegede dele af medlemsstatens område (f.eks. transitområder eller visse grænseområder), ikke anses for at have »ophold på området«, er uden relevans i denne henseende, eftersom det ville bringe den harmoniserede anvendelse af EU-retten om tilbagesendelse i fare. Medlemsstaterne kan dog beslutte ikke at anvende visse af bestemmelserne i EU-retten om tilbagesendelse på denne kategori af personer (se afsnit 2 nedenfor).

Efter kodifikationen i 2016 af Schengengrænsekodeksen skal henvisningen til Schengengrænsekodeksens artikel 5 i tilbagesendelsesdirektivets artikel 3, nr. 2), læses som en henvisning til Schengengrænsekodeksens nuværende artikel 6.

Følgende kategorier af tredjelandsstatsborgere anses f.eks. for at opholde sig ulovligt i medlemsstaten:

| — | tredjelandsstatsborgere, som er i besiddelse af en opholdstilladelse eller et visum, der er udløbet |
| --- | --- |

—

tredjelandsstatsborgere, som er i besiddelse af en opholdstilladelse eller et visum, der er udløbet

| — | tredjelandsstatsborgere, som er i besiddelse af en opholdstilladelse eller et visum, der er inddraget |
| --- | --- |

—

tredjelandsstatsborgere, som er i besiddelse af en opholdstilladelse eller et visum, der er inddraget

| — | afviste asylansøgere |
| --- | --- |

—

afviste asylansøgere

| — | asylansøgere, som er genstand for en afgørelse, der bringer den pågældendes opholdsret som asylansøger til ophør |
| --- | --- |

—

asylansøgere, som er genstand for en afgørelse, der bringer den pågældendes opholdsret som asylansøger til ophør

| — | personer, der er blevet nægtet indrejse ved grænsen |
| --- | --- |

—

personer, der er blevet nægtet indrejse ved grænsen

| — | personer, der pågribes i forbindelse med en ulovlig grænsepassage |
| --- | --- |

—

personer, der pågribes i forbindelse med en ulovlig grænsepassage

| — | irregulære migranter, der pågribes på medlemsstaternes område |
| --- | --- |

—

irregulære migranter, der pågribes på medlemsstaternes område

| — | personer, der standses, mens de er i transit gennem en medlemsstats område for at nå frem til en anden medlemsstat uden legitim adkomst |
| --- | --- |

—

personer, der standses, mens de er i transit gennem en medlemsstats område for at nå frem til en anden medlemsstat uden legitim adkomst

| — | personer uden opholdsret i den medlemsstat, hvor de pågribes (selv om de har opholdsret i en anden medlemsstat) |
| --- | --- |

—

personer uden opholdsret i den medlemsstat, hvor de pågribes (selv om de har opholdsret i en anden medlemsstat)

| — | personer, der er til stede på en medlemsstats område inden for en frist for frivillig udrejse |
| --- | --- |

—

personer, der er til stede på en medlemsstats område inden for en frist for frivillig udrejse

| — | personer, hvis udsendelse er blevet udsat |
| --- | --- |

—

personer, hvis udsendelse er blevet udsat

Følgende kategorier af personer anses ikke for at opholde sig ulovligt, eftersom de har en lovbestemt ret til at opholde sig i den pågældende medlemsstat (eventuelt kun midlertidigt):

| — | asylansøgere, der opholder sig i den medlemsstat, hvori de har ret til at opholde sig under behandlingen af deres asylansøgning |
| --- | --- |

—

asylansøgere, der opholder sig i den medlemsstat, hvori de har ret til at opholde sig under behandlingen af deres asylansøgning

| — | statsløse personer med ophold i den medlemsstat, i hvilken de i henhold til national lovgivning har ret til ophold, mens proceduren for at fastslå, at de er statsløse, pågår |
| --- | --- |

—

statsløse personer med ophold i den medlemsstat, i hvilken de i henhold til national lovgivning har ret til ophold, mens proceduren for at fastslå, at de er statsløse, pågår

| — | personer, der opholder sig i en medlemsstat på tålt ophold (hvis en sådan status i henhold til den nationale lovgivning betragtes som »lovligt ophold«) |
| --- | --- |

—

personer, der opholder sig i en medlemsstat på tålt ophold (hvis en sådan status i henhold til den nationale lovgivning betragtes som »lovligt ophold«)

| — | indehavere af en uretmæssigt erhvervet opholdstilladelse, så længe opholdstilladelsen ikke er tilbagekaldt eller inddraget og fortsat betragtes som en gyldig opholdstilladelse. |
| --- | --- |

—

indehavere af en uretmæssigt erhvervet opholdstilladelse, så længe opholdstilladelsen ikke er tilbagekaldt eller inddraget og fortsat betragtes som en gyldig opholdstilladelse.

Nærmere præcisering:

| — | Personer, hvis ansøgning om opholdstilladelse er ved at blive behandlet, kan have enten lovligt eller ulovligt ophold, afhængigt af om de er i besiddelse af et gyldigt visum eller en anden ret til at opholde sig i landet eller ej. |
| --- | --- |

—

Personer, hvis ansøgning om opholdstilladelse er ved at blive behandlet, kan have enten lovligt eller ulovligt ophold, afhængigt af om de er i besiddelse af et gyldigt visum eller en anden ret til at opholde sig i landet eller ej.

| — | For at der er tale om ulovligt ophold kræves det ikke, at opholdet har været af en minimumsvarighed, eller at tredjelandsstatsborgeren havde til hensigt at opholde sig ulovligt på en medlemsstats område — se Domstolens dom i sag C-47/15, Affum (8) (præmis 48). |
| --- | --- |

—

For at der er tale om ulovligt ophold kræves det ikke, at opholdet har været af en minimumsvarighed, eller at tredjelandsstatsborgeren havde til hensigt at opholde sig ulovligt på en medlemsstats område — se Domstolens dom i sag C-47/15, Affum (8) (præmis 48).

| — | Personer, der ansøger om fornyelse af en opholdstilladelse, der allerede er udløbet, opholder sig ulovligt, medmindre andet er fastsat i medlemsstatens nationale lovgivning (se også afsnit 5.7). |
| --- | --- |

—

Personer, der ansøger om fornyelse af en opholdstilladelse, der allerede er udløbet, opholder sig ulovligt, medmindre andet er fastsat i medlemsstatens nationale lovgivning (se også afsnit 5.7).

| — | Tredjelandsstatsborgere, med hensyn til hvilke den tilbagesendelsesprocedure, der er fastsat i tilbagesendelsesdirektivet, er blevet anvendt, og som opholder sig ulovligt på medlemsstatens område uden gyldig begrundelse for den manglende tilbagevenden (scenarie, der er omhandlet i præmis 48 i Domstolens dom i sag C-329/11, Achughbabian (9)), har ulovligt ophold. Domstolens særlige henvisning i Achughbabian-dommen vedrører kun nationale strafferetlige sanktioners forenelighed med tilbagesendelsesdirektivet. Dommen henviser ikke til tilbagesendelsesdirektivets anvendelsesområde, og hovedreglen i artikel 2, stk. 1, finder fortsat anvendelse: »Enten A eller B«, dvs. at en person enten opholder sig ulovligt, hvilket betyder, at tilbagesendelsesdirektivet finder anvendelse, eller at personen har ret til at opholde sig på området, hvilket betyder, at tilbagesendelsesdirektivet ikke finder anvendelse. |
| --- | --- |

—

Tredjelandsstatsborgere, med hensyn til hvilke den tilbagesendelsesprocedure, der er fastsat i tilbagesendelsesdirektivet, er blevet anvendt, og som opholder sig ulovligt på medlemsstatens område uden gyldig begrundelse for den manglende tilbagevenden (scenarie, der er omhandlet i præmis 48 i Domstolens dom i sag C-329/11, Achughbabian (9)), har ulovligt ophold. Domstolens særlige henvisning i Achughbabian-dommen vedrører kun nationale strafferetlige sanktioners forenelighed med tilbagesendelsesdirektivet. Dommen henviser ikke til tilbagesendelsesdirektivets anvendelsesområde, og hovedreglen i artikel 2, stk. 1, finder fortsat anvendelse: »Enten A eller B«, dvs. at en person enten opholder sig ulovligt, hvilket betyder, at tilbagesendelsesdirektivet finder anvendelse, eller at personen har ret til at opholde sig på området, hvilket betyder, at tilbagesendelsesdirektivet ikke finder anvendelse.

1.3.   Tilbagesendelse

Retsgrundlag: tilbagesendelsesdirektivet — artikel 3, nr. 3)

Processen i forbindelse med en tredjelandsstatsborgers tilbagevenden — enten frivilligt i overensstemmelse med en forpligtelse til at vende tilbage eller tvangsmæssigt — til:

| 1) | vedkommende tredjelandsstatsborgers oprindelsesland eller |
| --- | --- |

1)

vedkommende tredjelandsstatsborgers oprindelsesland eller

| 2) | et transitland i henhold til tilbagetagelsesaftaler på fællesskabsplan eller bilateralt plan eller i henhold til andre ordninger eller |
| --- | --- |

2)

et transitland i henhold til tilbagetagelsesaftaler på fællesskabsplan eller bilateralt plan eller i henhold til andre ordninger eller

| 3) | et andet tredjeland, som den pågældende tredjelandsstatsborger frivilligt beslutter at vende tilbage til, og hvor vedkommende vil blive modtaget. |
| --- | --- |

3)

et andet tredjeland, som den pågældende tredjelandsstatsborger frivilligt beslutter at vende tilbage til, og hvor vedkommende vil blive modtaget.

Denne definition indeholder en begrænsning af, hvad der kan accepteres som »tilbagevenden«, og hvad der ikke kan accepteres som »tilbagevenden« i forbindelse med gennemførelsen af tilbagesendelsesdirektivet. Tilbageførsel af en tredjelandsstatsborger med ulovligt ophold til en anden medlemsstat kan i henhold til EU-retten ikke betragtes som tilbagesendelse. En sådan handling kan dog tillades i undtagelsestilfælde i henhold til bilaterale tilbagetagelsesaftaler eller Dublinreglerne. Det anbefales ikke at henvise til »tilbagesendelse«, men i stedet til »tilbageførsel«.

Definitionen indebærer også, at medlemsstater kun må tilbagesende en person til et tredjeland på de betingelser, der er anført i et af artiklens tre led. Det er således f.eks. ikke muligt at udsende en tredjelandsstatsborger, der skal tilbagesendes, til et tredjeland, der hverken er oprindelseslandet eller transitlandet uden den pågældendes samtykke.

Nærmere præcisering:

| — | »Oprindelsesland« i første led henviser til det land, hvori tredjelandsstatsborgeren er statsborger; for statsløse personer anses dette normalt for at være det land, hvor de pågældende tidligere havde deres sædvanlige opholdssted. |
| --- | --- |

—

»Oprindelsesland« i første led henviser til det land, hvori tredjelandsstatsborgeren er statsborger; for statsløse personer anses dette normalt for at være det land, hvor de pågældende tidligere havde deres sædvanlige opholdssted.

| — | »Transitland« i andet led omfatter kun tredjelande, ikke EU-medlemsstater. |
| --- | --- |

—

»Transitland« i andet led omfatter kun tredjelande, ikke EU-medlemsstater.

| — | »Tilbagetagelsesaftaler på fællesskabsplan eller bilateralt plan« i andet led vedrører kun aftaler med tredjelande. Bilaterale tilbagetagelsesaftaler mellem medlemsstater er uden relevans i den sammenhæng. Sådanne aftaler mellem medlemsstater kan dog i visse tilfælde give mulighed for tilbageførsel af ulovlige migranter til andre medlemsstater, jf. tilbagesendelsesdirektivets artikel 6, stk. 3 (se afsnit 5.5 nedenfor). |
| --- | --- |

—

»Tilbagetagelsesaftaler på fællesskabsplan eller bilateralt plan« i andet led vedrører kun aftaler med tredjelande. Bilaterale tilbagetagelsesaftaler mellem medlemsstater er uden relevans i den sammenhæng. Sådanne aftaler mellem medlemsstater kan dog i visse tilfælde give mulighed for tilbageførsel af ulovlige migranter til andre medlemsstater, jf. tilbagesendelsesdirektivets artikel 6, stk. 3 (se afsnit 5.5 nedenfor).

| — | Udtrykket »frivilligt beslutter at vende tilbage« i tredje led er ikke ensbetydende med frivillig udrejse. »Frivillig« henviser i den sammenhæng til den pågældendes valg af bestemmelsessted. Et sådant frivilligt valg af bestemmelsessted kan også forekomme i forbindelse med forberedelsen af en udsendelsesoperation: Der kan være tilfælde, hvor en tredjelandsstatsborger, der skal tilbagesendes, ønsker at blive udsendt til et andet tredjeland end transit- eller oprindelseslandet. |
| --- | --- |

—

Udtrykket »frivilligt beslutter at vende tilbage« i tredje led er ikke ensbetydende med frivillig udrejse. »Frivillig« henviser i den sammenhæng til den pågældendes valg af bestemmelsessted. Et sådant frivilligt valg af bestemmelsessted kan også forekomme i forbindelse med forberedelsen af en udsendelsesoperation: Der kan være tilfælde, hvor en tredjelandsstatsborger, der skal tilbagesendes, ønsker at blive udsendt til et andet tredjeland end transit- eller oprindelseslandet.

| — | Præcisering af bestemmelseslandet i tilfælde af udsendelse: Hvis der indrømmes en frist for frivillig udrejse, er det tredjelandsstatsborgerens ansvar at sørge for at opfylde sin forpligtelse til at vende tilbage inden for den fastsatte frist, og det er i princippet ikke nødvendigt at angive bestemmelseslandet. Kun hvis medlemsstaten skal anvende tvangsforanstaltninger (udsendelse), er det nødvendigt at angive, til hvilket land personen vil blive udsendt (se afsnit 1.5). |
| --- | --- |

—

Præcisering af bestemmelseslandet i tilfælde af udsendelse: Hvis der indrømmes en frist for frivillig udrejse, er det tredjelandsstatsborgerens ansvar at sørge for at opfylde sin forpligtelse til at vende tilbage inden for den fastsatte frist, og det er i princippet ikke nødvendigt at angive bestemmelseslandet. Kun hvis medlemsstaten skal anvende tvangsforanstaltninger (udsendelse), er det nødvendigt at angive, til hvilket land personen vil blive udsendt (se afsnit 1.5).

1.4.   Afgørelse om tilbagesendelse

Retsgrundlag: tilbagesendelsesdirektivet — artikel 3, nr. 4) og artikel 6, stk. 6

En administrativ eller retslig afgørelse eller retsakt, der fastslår eller erklærer, at en tredjelandsstatsborgers ophold er ulovligt, og som pålægger eller fastslår en forpligtelse for den pågældende til at vende tilbage.

Definitionen af en »afgørelse om tilbagesendelse« fokuserer på to afgørende elementer. En afgørelse om tilbagesendelse skal omfatte:

| 1) | en erklæring om, at opholdet er ulovligt og |
| --- | --- |

1)

en erklæring om, at opholdet er ulovligt og

| 2) | pålæg af en forpligtelse til at vende tilbage. |
| --- | --- |

2)

pålæg af en forpligtelse til at vende tilbage.

En afgørelse om tilbagesendelse kan indeholde flere elementer, f.eks. et indrejseforbud, en frist for frivillig udrejse og angivelse af bestemmelseslandet. Hvis bestemmelseslandet ikke er nævnt, skal medlemsstaterne sikre, at princippet om non-refoulement overholdes, jf. tilbagesendelsesdirektivets artikel 5.

Medlemsstaterne har vide skønsbeføjelser med hensyn til den form (afgørelse eller retsakt, retslig eller administrativ), hvorved der kan træffes afgørelse om tilbagesendelse.

Afgørelser om tilbagesendelse kan udformes som selvstændige retslige dokumenter eller afgørelser eller sammen med andre afgørelser, f.eks. en afgørelse om udsendelse eller en afgørelse om ophør af lovligt ophold (se afsnit 12.1 nedenfor).

I en afgørelse om tilbagesendelse anføres det, at opholdet i den medlemsstat, der træffer afgørelsen, er ulovligt, samtidig med at det anføres, at den pågældende har pligt til at forlade EU-medlemsstaternes og de associerede Schengenlandes område. Derudover skal det understreges, at afgørelser om tilbagesendelse kan ledsages af indrejseforbud i hele EU (bindende for alle stater, der er bundet af tilbagesendelsesdirektivet), jf. artikel 11.

Nærmere præcisering:

| — | Den fleksible definition af »afgørelse om tilbagesendelse« udelukker ikke, at en afgørelse, der pålægger en person en forpligtelse til at vende tilbage, kan træffes i form af en straffedom og som led i en straffesag — se Domstolens dom i sag C-430/11, Sagor (10) (præmis 39). |
| --- | --- |

—

Den fleksible definition af »afgørelse om tilbagesendelse« udelukker ikke, at en afgørelse, der pålægger en person en forpligtelse til at vende tilbage, kan træffes i form af en straffedom og som led i en straffesag — se Domstolens dom i sag C-430/11, Sagor (10) (præmis 39).

1.5.   Afgørelse om udsendelse

Retsgrundlag: tilbagesendelsesdirektivet — artikel 3, nr. 5) og artikel 8, stk. 3

Administrativ eller retslig afgørelse eller retsakt om håndhævelse af forpligtelsen til at vende tilbage, dvs. den fysiske transport ud af medlemsstaten.

Afgørelsen om udsendelse kan træffes sammen med afgørelsen om tilbagesendelse (procedure med et trin) eller særskilt (procedure med to trin). I de sager, hvor afgørelsen om tilbagesendelse og afgørelsen om udsendelse træffes sammen i en procedure med et trin, skal det fremgå klart — i de tilfælde, hvor der er fastsat en frist for frivillig udrejse — at udsendelse kun vil finde sted, hvis fristen for frivillig udrejse ikke overholdes.

I lyset af medlemsstaternes forpligtelse til altid at overholde princippet om non-refoulement må der ikke ske udsendelse (fysisk transport ud af medlemsstaten) til et uspecificeret bestemmelsessted, men kun til et nærmere angivet bestemmelsesland. En tredjelandsstatsborger, der skal tilbagesendes, skal på forhånd informeres om bestemmelsesstedet for udsendelsesoperationen, så den pågældende kan påberåbe sig eventuelle forhold, der kunne begrunde, at udsendelse til bestemmelsesstedet ville være i strid med princippet om non-refoulement, og kan benytte sig af retten til at gøre indsigelse mod afgørelsen. Kommissionen anbefaler, at det sker ved enten at nævne bestemmelseslandet i en særskilt afgørelse om udsendelse (procedure med to trin) eller ved at nævne det land, hvortil personen vil blive udsendt i tilfælde af manglende opfyldelse af forpligtelsen til at vende tilbage, i en kombineret afgørelse om tilbagesendelse og udsendelse (procedure i et trin) eller ved at informere tredjelandsstatsborgeren ved hjælp af en anden afgørelse eller et andet dokument.

1.6.   Risiko for, at den pågældende forsvinder

Retsgrundlag: tilbagesendelsesdirektivet — artikel 3, nr. 7), og betragtning 6

Tilstedeværelsen i den enkelte sag af grunde, baseret på objektive, lovfæstede kriterier, til at formode, at en tredjelandsstatsborger, der er genstand for tilbagesendelsesprocedurer, vil forsvinde.

Tilstedeværelsen (eller fraværet) af en »risiko for, at den pågældende forsvinder,« er et afgørende element i afgørelsen om, hvorvidt der skal indrømmes en frist for frivillig udrejse, og for afgørelsen om, hvorvidt det er nødvendigt at frihedsberøve den pågældende.

Medlemsstaterne skal basere deres vurdering af, hvorvidt der er risiko for, at den pågældende vil forsvinde, på objektive kriterier, der er fastsat i den nationale lovgivning. Domstolens dom i sag C-528/15, Al Chodor (11), som vedrørte definitionen af »risiko for, at den pågældende vil forsvinde,« i Dublinforordningens artikel 2, litra n) (12), hvis indhold i det væsentlige er identisk med definitionen i tilbagesendelsesdirektivets artikel 3, nr. 7), bekræfter indirekte dette. Domstolen fastslog i sin dom, at sådanne objektive kriterier skal fastsættes klart i bindende almengyldige bestemmelser, og at en fast retspraksis, der bekræfter en fast administrativ praksis, ikke er tilstrækkelig. Domstolen konkluderede også, at i mangel på sådanne kriterier i bindende almengyldige bestemmelser skal frihedsberøvelse erklæres ulovlig.

Selv om medlemsstaterne har vide skønsbeføjelser til at fastsætte sådanne kriterier, skal de tage behørigt hensyn til følgende forhold, som kan være et tegn på, at en tredjelandsstatsborger med ulovligt ophold vil forsvinde:

| — | manglende dokumentation |
| --- | --- |

—

manglende dokumentation

| — | intet opholdssted, ingen fast bopæl eller pålidelig adresse |
| --- | --- |

—

intet opholdssted, ingen fast bopæl eller pålidelig adresse

| — | undlade at melde sig til de relevante myndigheder |
| --- | --- |

—

undlade at melde sig til de relevante myndigheder

| — | udtrykkeligt give udtryk for ikke at have til hensigt at overholde de tilbagesendelsesrelaterede foranstaltninger (f.eks. afgørelsen om tilbagesendelse eller foranstaltninger for at forhindre den pågældende i at forsvinde) |
| --- | --- |

—

udtrykkeligt give udtryk for ikke at have til hensigt at overholde de tilbagesendelsesrelaterede foranstaltninger (f.eks. afgørelsen om tilbagesendelse eller foranstaltninger for at forhindre den pågældende i at forsvinde)

| — | dom for strafbar handling, herunder en grov strafbar handling i en anden medlemsstat (13) |
| --- | --- |

—

dom for strafbar handling, herunder en grov strafbar handling i en anden medlemsstat (13)

| — | igangværende strafferetlig efterforskning og retsforfølgelse |
| --- | --- |

—

igangværende strafferetlig efterforskning og retsforfølgelse

| — | manglende overholdelse af en afgørelse om tilbagesendelse, herunder pligt til at vende tilbage inden for fristen for frivillig udrejse |
| --- | --- |

—

manglende overholdelse af en afgørelse om tilbagesendelse, herunder pligt til at vende tilbage inden for fristen for frivillig udrejse

| — | tidligere adfærd (flugt) |
| --- | --- |

—

tidligere adfærd (flugt)

| — | manglende økonomiske ressourcer |
| --- | --- |

—

manglende økonomiske ressourcer

| — | være omfattet af en afgørelse om tilbagesendelse truffet af en anden medlemsstat |
| --- | --- |

—

være omfattet af en afgørelse om tilbagesendelse truffet af en anden medlemsstat

| — | manglende overholdelse af kravet om at rejse til en anden medlemsstats område, som havde udstedt en gyldig opholdstilladelse eller anden tilladelse til ophold |
| --- | --- |

—

manglende overholdelse af kravet om at rejse til en anden medlemsstats område, som havde udstedt en gyldig opholdstilladelse eller anden tilladelse til ophold

| — | ulovlig indrejse på EU-medlemsstaternes og de associerede Schengenlandes område. |
| --- | --- |

—

ulovlig indrejse på EU-medlemsstaternes og de associerede Schengenlandes område.

I national lovgivning kan der fastsættes objektive kriterier med henblik på at fastslå, om der er risiko for, at en person forsvinder.

I overensstemmelse med de generelle principper i EU-retten, navnlig proportionalitetsprincippet, skal alle afgørelser, der træffes i henhold til tilbagesendelsesdirektivet, træffes efter en individuel vurdering af hver enkelt sag. Der skal tages hensyn til ovennævnte liste over kriterier i alle faser af tilbagesendelsesproceduren som et element i den samlede vurdering af den individuelle situation, men den kan ikke udgøre det eneste grundlag for automatisk at antage, at der er risiko for, at en person forsvinder, da det ofte vil være en kombination af flere af ovennævnte kriterier, der vil danne grundlag for at konkludere, at denne risiko består. Det skal undgås, at det automatisk konkluderes, at f.eks. ulovlig indrejse eller manglende dokumenter betyder, at der er risiko for, at en person forsvinder. En sådan individuel vurdering skal tage højde for alle relevante faktorer, herunder den pågældende persons alder og helbredstilstand samt sociale forhold, som direkte kan have indflydelse på, om tredjelandsstatsborgeren forsvinder, og kan i visse tilfælde give anledning til at konkludere, at der ikke er nogen risiko for, at den pågældende vil forsvinde, selv om et eller flere af de kriterier, der er fastsat i den nationale lovgivning, er opfyldt.

Ud over ovennævnte kriterier, som kan være tegn på, at der er risiko for, at den pågældende forsvinder, kan visse objektive forhold i national lovgivning, uden at dette berører den pågældende tredjelandsstatsborgers ret til at blive hørt og have adgang til effektive retsmidler, anses for at udgøre en simpel formodning om, at der er risiko for, at den pågældende forsvinder (f.eks. at tredjelandsstatsborgeren afviser, at der er risiko herfor, selv om nedenstående forhold gør sig gældende) f.eks.:

| — | hvis vedkommende nægter at samarbejde i forbindelse med identifikation ved at anvende falske eller forfalskede identitetspapirer, destruere eller på anden vis bortskaffe eksisterende dokumenter eller ved at nægte at aflevere fingeraftryk |
| --- | --- |

—

hvis vedkommende nægter at samarbejde i forbindelse med identifikation ved at anvende falske eller forfalskede identitetspapirer, destruere eller på anden vis bortskaffe eksisterende dokumenter eller ved at nægte at aflevere fingeraftryk

| — | hvis vedkommende på voldelig eller bedragerisk vis modsætter sig tilbagesendelse |
| --- | --- |

—

hvis vedkommende på voldelig eller bedragerisk vis modsætter sig tilbagesendelse

| — | hvis vedkommende ikke overholder en foranstaltning, der har til formål at forhindre, at vedkommende forsvinder (se afsnit 6.2) |
| --- | --- |

—

hvis vedkommende ikke overholder en foranstaltning, der har til formål at forhindre, at vedkommende forsvinder (se afsnit 6.2)

| — | hvis vedkommende ikke overholder et eksisterende indrejseforbud |
| --- | --- |

—

hvis vedkommende ikke overholder et eksisterende indrejseforbud

| — | hvis vedkommende er involveret i uautoriserede sekundære bevægelser til en anden medlemsstat. |
| --- | --- |

—

hvis vedkommende er involveret i uautoriserede sekundære bevægelser til en anden medlemsstat.

Kommissionen anbefaler, at der i national lovgivning fastsættes bestemmelser om sådanne simple formodninger.

1.7.   Frivillig udrejse

Retsgrundlag: tilbagesendelsesdirektivet — artikel 3, nr. 8)

Opfyldelse af forpligtelsen til at vende tilbage inden for den frist, der er fastsat herfor i afgørelsen om tilbagesendelse.

I forbindelse med EU-retten om tilbagesendelse henviser frivillig udrejse til frivillig opfyldelse af en forpligtelse til at vende tilbage til et tredjeland. Udtrykket »frivillig udrejse« omfatter ikke sager, hvor tredjelandsstatsborgere med lovligt ophold beslutter at vende tilbage til deres hjemland af egen fri vilje. En sådan »reelt« frivillig tilbagevenden (scenarie 1 som illustreret nedenfor) er ikke omfattet af anvendelsesområdet for tilbagesendelsesdirektivet, eftersom der er tale om tredjelandsstatsborgere med lovligt ophold. Udrejse kan, når der er tale om tredjelandsstatsborgere med ulovligt ophold, som ikke er blevet opdaget/pågrebet endnu (f.eks. visumindehavere, der bliver i landet efter visummets udløb), anses for at være omfattet af definitionen af »frivillig udrejse«. De pågældende er allerede pålagt en »abstrakt« forpligtelse til at vende tilbage i henhold til tilbagesendelsesdirektivet og kan blive genstand for en afgørelse om tilbagesendelse og et indrejseforbud, når myndighederne får kendskab til deres ulovlige ophold (senest ved udrejsekontrol — se afsnit 5.1 og 11.3).

Tilbagesendelsesdirektivet dækker derfor kun scenarie 2 og 3 nedenfor:

2 + 3 = »tilbagesendelse« (som omhandlet i artikel 3, stk. 3, i tilbagesendelsesdirektivet)

3. UDSENDELSE: tvungen opfyldelse af en forpligtelse til at vende tilbage for tredjelandsstatsborgere med ulovligt ophold

2. FRIVILLIG UDREJSE: frivillig opfyldelse af en forpligtelse til at vende tilbage for tredjelandsstatsborgere med ulovligt ophold

1. FRIVILLIG TILBAGEVENDEN: frivillig tilbagevenden for tredjelandsstatsborgere med lovligt ophold

At begive sig fra én medlemsstats nationale område til en anden medlemsstats område, jf. artikel 6, stk. 2, (se afsnit 5.4 nedenfor) kan ikke betragtes som frivillig udrejse. I henhold til definitionen af frivillig udrejse skal udrejsen altid foregå til et tredjeland. De specifikke regler om transit over land gennem andre medlemsstaters område i forbindelse med frivillig udrejse fremgår af afsnit 6.4 nedenfor.

1.8.   Sårbare personer

Retsgrundlag: tilbagesendelsesdirektivet — artikel 3, nr. 9)

Mindreårige, uledsagede mindreårige, handicappede, ældre, gravide, enlige forældre med mindreårige børn og personer, der har været udsat for tortur, voldtægt eller andre grove former for psykisk, fysisk eller seksuel vold.

I modsætning til den definition af sårbare personer, der bruges i EU-retten om asyl — se f.eks. artikel 21 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2013/33/EU (14) om modtagelsesforhold eller artikel 20, stk. 3, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2011/95/EU (15) (kvalifikationsdirektivet)— har definitionen i tilbagesendelsesdirektivet karakter af en udtømmende liste.

Behovet for at være særlig opmærksom på sårbare personers situation og deres særlige behov i forbindelse med tilbagesendelse begrænser sig dog ikke til de kategorier af sårbare personer, der udtrykkeligt er anført i artikel 3, nr. 9). Kommissionen anbefaler, at medlemsstaterne også er opmærksomme på andre særlige situationer, hvor personer er sårbare, f.eks. dem, der er omhandlet i EU-retten om asyl — som ofre for menneskehandel eller kvindelig kønslemlæstelse, alvorligt syge eller personer med psykiske lidelser.

Behovet for at være særlig opmærksom på sårbare personers situation må ikke begrænse sig til de situationer, der udtrykkeligt er nævnt i tilbagesendelsesdirektivet (inden for fristen for frivillig udrejse samt i forbindelse med udsat tilbagesendelse og frihedsberøvelse). Kommissionen anbefaler derfor, at medlemsstaterne er særlig opmærksomme på sårbare personers behov i alle faser af tilbagesendelsesproceduren som en del af vurderingen af de individuelle omstændigheder i hver sag.

2.   ANVENDELSESOMRÅDE

Retsgrundlag: Tilbagesendelsesdirektivet — artikel 2 og artikel 4, stk. 4

Tilbagesendelsesdirektivet har et bredt anvendelsesområde og omfatter alle tredjelandsstatsborgere med ulovligt ophold på en medlemsstats område. Følgende medlemsstater er på nuværende tidspunkt bundet af tilbagesendelsesdirektivet:

| — | alle EU-medlemsstater undtagen Det Forenede Kongerige og Irland |
| --- | --- |

—

alle EU-medlemsstater undtagen Det Forenede Kongerige og Irland

| — | Schweiz, Norge, Island og Liechtenstein. |
| --- | --- |

—

Schweiz, Norge, Island og Liechtenstein.

Medlemsstaterne kan beslutte ikke at anvende direktivet på visse kategorier af tredjelandsstatsborgere:

| — | »grænsesager«, jf. tilbagesendelsesdirektivets artikel 2, stk. 2, litra a) (se afsnit 2.1) og |
| --- | --- |

—

»grænsesager«, jf. tilbagesendelsesdirektivets artikel 2, stk. 2, litra a) (se afsnit 2.1) og

| — | »straffesager«, jf. tilbagesendelsesdirektivets artikel 2, stk. 2, litra b) (se afsnit 2.2). |
| --- | --- |

—

»straffesager«, jf. tilbagesendelsesdirektivets artikel 2, stk. 2, litra b) (se afsnit 2.2).

En medlemsstats beslutning om at gøre brug af undtagelsesbestemmelsen og ikke anvende direktivet på »grænsesager« eller »straffesager« skal på forhånd klart fremgå af den nationale gennemførelseslovgivning (16), da den ellers ikke får retsvirkning. Der er ingen specifikke formelle krav til offentliggørelsen af en sådan beslutning. Det er dog vigtigt, at det klart — eksplicit eller implicit — fremgår af den nationale lovgivning, om og i hvilket omfang en medlemsstat gør brug af undtagelsesbestemmelsen.

Hvis en medlemsstat ikke på forhånd har offentliggjort sin beslutning om at gøre brug af undtagelsesbestemmelserne i tilbagesendelsesdirektivets artikel 2, stk. 2, litra a) eller b), kan disse bestemmelser ikke bruges som en begrundelse for efterfølgende ikke at anvende tilbagesendelsesdirektivet i individuelle sager.

Intet forhindrer medlemsstaterne i at begrænse brugen af undtagelsesbestemmelsen i tilbagesendelsesdirektivets artikel 2, stk. 2, litra a) eller b), til visse personkategorier (f.eks. kun nægtelse af indrejse ved luftgrænser eller søgrænser), forudsat at det klart fremgår af den nationale gennemførelseslovgivning.

Medlemsstaterne kan beslutte at anvende undtagelsesbestemmelsen senere efter den første gennemførelse af tilbagesendelsesdirektivet i national lovgivning. Det må dog ikke have negative konsekvenser for personer, der allerede kunne påberåbe sig virkningerne af tilbagesendelsesdirektivet (se Domstolens dom i sag C-297/12, Filev og Osmani (17): »...for så vidt som en medlemsstat endnu ikke har gjort brug af denne mulighed [...], kan den derimod ikke påberåbe sig retten til at begrænse dette direktivs personelle anvendelsesområde i henhold til dets artikel 2, stk. 2, litra b), i forhold til personer, som nævnte direktivs virkninger allerede fandt anvendelse på.«

2.1.   Grænsesager — artikel 2, stk. 2, litra a)

Personer, der er blevet nægtet indrejse, og som befinder sig i et transitområde eller en medlemsstats grænseområde, er ofte genstand for særlige regler i medlemsstaterne: Ud fra en »juridisk antagelse« anses de pågældende personer undertiden for ikke at »opholde sig på den pågældende medlemsstats område«, og der gælder særlige regler. Tilbagesendelsesdirektivet anvender ikke denne tilgang, og enhver tredjelandsstatsborger, der fysisk opholder sig på medlemsstaternes område, anses for at være omfattet af direktivets anvendelsesområde.

Medlemsstaterne kan dog frit beslutte ikke at anvende direktivet på »grænsesager«, defineret som tredjelandsstatsborgere, der:

| — | er genstand for nægtelse af indrejse i medfør af artikel 13 i Schengengrænsekodeksen
   (18)
  , eller |
| --- | --- |

—

er genstand for nægtelse af indrejse i medfør af artikel 13 i Schengengrænsekodeksen
   (18)
  , eller

| — | som pågribes eller standses af de kompetente myndigheder i forbindelse med ulovlig overskridelse af en medlemsstats ydre grænse ad land-, sø- eller luftvejen, og som ikke efterfølgende har opnået tilladelse eller ret til ophold i den pågældende medlemsstat. |
| --- | --- |

—

som pågribes eller standses af de kompetente myndigheder i forbindelse med ulovlig overskridelse af en medlemsstats ydre grænse ad land-, sø- eller luftvejen, og som ikke efterfølgende har opnået tilladelse eller ret til ophold i den pågældende medlemsstat.

Det kan være nyttigt at anvende denne undtagelsesbestemmelse f.eks. i tilfælde af medlemsstater i frontlinjen, som oplever et betydeligt migrationspres, når dette kan sikre mere effektive procedurer. I disse tilfælde anbefaler Kommissionen, at en sådan undtagelsesbestemmelse anvendes.

De nationale procedurer for »grænsesager« skal overholde de generelle principper i folkeretten og iagttage de pågældende tredjelandsstatsborgeres grundlæggende rettigheder samt beskyttelsesforanstaltningerne i tilbagesendelsesdirektivets artikel 4, stk. 4 (se afsnit 2.2).

Nærmere præcisering:

| — | Artikel 2, stk. 2, litra a), indebærer en direkte forbindelse i tid og sted med overskridelsen af den ydre grænse. Den vedrører derfor tredjelandsstatsborgere, der blev pågrebet eller standset af de kompetente myndigheder netop på det tidspunkt, hvor de ulovligt overskred den ydre grænse, eller på et tidspunkt efter denne overskridelse i nærheden af den pågældende grænse — se Domstolens dom i sag C-47/15, Affum (præmis 72). |
| --- | --- |

—

Artikel 2, stk. 2, litra a), indebærer en direkte forbindelse i tid og sted med overskridelsen af den ydre grænse. Den vedrører derfor tredjelandsstatsborgere, der blev pågrebet eller standset af de kompetente myndigheder netop på det tidspunkt, hvor de ulovligt overskred den ydre grænse, eller på et tidspunkt efter denne overskridelse i nærheden af den pågældende grænse — se Domstolens dom i sag C-47/15, Affum (præmis 72).

| — | Følgende personkategorier er f.eks. omfattet af udtrykket »pågribes eller standses af de kompetente myndigheder i forbindelse med ulovlig overskridelse af en medlemsstats ydre grænse«, fordi der stadig er en DIREKTE forbindelse med den irregulære grænsepassage:






  — | personer, der ankommer på irregulær vis med skib, og som pågribes ved ankomsten eller kort efter |
| --- | --- | --- |

—

Følgende personkategorier er f.eks. omfattet af udtrykket »pågribes eller standses af de kompetente myndigheder i forbindelse med ulovlig overskridelse af en medlemsstats ydre grænse«, fordi der stadig er en DIREKTE forbindelse med den irregulære grænsepassage:

—

personer, der ankommer på irregulær vis med skib, og som pågribes ved ankomsten eller kort efter

| — | personer, der anholdes af politiet efter at være kravlet over et grænsehegn |
| --- | --- |

—

personer, der anholdes af politiet efter at være kravlet over et grænsehegn

| — | irregulære tilrejsende, der forlader den bus/det tog, der bragte dem direkte til en medlemsstats område (uden tidligere ophold på en medlemsstats område). |
| --- | --- |

—

irregulære tilrejsende, der forlader den bus/det tog, der bragte dem direkte til en medlemsstats område (uden tidligere ophold på en medlemsstats område).

| — | Følgende personkategorier er ikke omfattet af udtrykket »pågribes eller standses af de kompetente myndigheder i forbindelse med ulovlig overskridelse af en medlemsstats ydre grænse«, fordi der ikke længere er en DIREKTE forbindelse med den irregulære grænsepassage:






  — | irregulære tilrejsende, der pågribes på en medlemsstats område et stykke tid efter den irregulære indrejse |
| --- | --- | --- |

—

Følgende personkategorier er ikke omfattet af udtrykket »pågribes eller standses af de kompetente myndigheder i forbindelse med ulovlig overskridelse af en medlemsstats ydre grænse«, fordi der ikke længere er en DIREKTE forbindelse med den irregulære grænsepassage:

—

irregulære tilrejsende, der pågribes på en medlemsstats område et stykke tid efter den irregulære indrejse

| — | irregulære migranter, der pågribes i et grænseområde (medmindre der stadig er en direkte forbindelse med den ulovlige grænsepassage) |
| --- | --- |

—

irregulære migranter, der pågribes i et grænseområde (medmindre der stadig er en direkte forbindelse med den ulovlige grænsepassage)

| — | en irregulær migrant, som forlader en bus, der kommer fra et tredjeland, hvis bussen allerede er standset flere gange på EU's område |
| --- | --- |

—

en irregulær migrant, som forlader en bus, der kommer fra et tredjeland, hvis bussen allerede er standset flere gange på EU's område

| — | irregulære migranter, der — efter at være blevet udvist ved en tidligere lejlighed — overtræder et stadig gyldigt indrejseforbud (medmindre de pågribes i direkte forbindelse med en ulovlig grænsepassage) |
| --- | --- |

—

irregulære migranter, der — efter at være blevet udvist ved en tidligere lejlighed — overtræder et stadig gyldigt indrejseforbud (medmindre de pågribes i direkte forbindelse med en ulovlig grænsepassage)

| — | irregulære migranter, der passerer en indre grænse — se Domstolens dom i sag C-47/15, Affum (præmis 69), direktivets artikel 2, stk. 2, der henviser til de ydre grænser, og Schengengrænsekodeksens artikel 14, der finder anvendelse på de ydre grænser |
| --- | --- |

—

irregulære migranter, der passerer en indre grænse — se Domstolens dom i sag C-47/15, Affum (præmis 69), direktivets artikel 2, stk. 2, der henviser til de ydre grænser, og Schengengrænsekodeksens artikel 14, der finder anvendelse på de ydre grænser

| — | tredjelandsstatsborgere med ulovligt ophold, som forlader medlemsstaternes og de associerede Schengenlandes område — se Domstolens dom i sag C-47/15, Affum (præmis 71). |
| --- | --- |

—

tredjelandsstatsborgere med ulovligt ophold, som forlader medlemsstaternes og de associerede Schengenlandes område — se Domstolens dom i sag C-47/15, Affum (præmis 71).

| — | Praktiske eksempler på sager, der er omfattet af bestemmelsen: »og som ikke efterfølgende har opnået tilladelse eller ret til ophold i den pågældende medlemsstat«, som undtagelsesbestemmelsen ikke finder anvendelse på:






  — | irregulære tilrejsende, der er blevet pågrebet ved de ydre grænser, og som efterfølgende har fået opholdsret som asylansøgere. Selv hvis de — efter endeligt afslag på asylansøgningen — igen bliver »tredjelandsstatsborgere med ulovligt ophold«, må de ikke udelukkes fra direktivets anvendelsesområde som »grænsesag« |
| --- | --- | --- |

—

Praktiske eksempler på sager, der er omfattet af bestemmelsen: »og som ikke efterfølgende har opnået tilladelse eller ret til ophold i den pågældende medlemsstat«, som undtagelsesbestemmelsen ikke finder anvendelse på:

—

irregulære tilrejsende, der er blevet pågrebet ved de ydre grænser, og som efterfølgende har fået opholdsret som asylansøgere. Selv hvis de — efter endeligt afslag på asylansøgningen — igen bliver »tredjelandsstatsborgere med ulovligt ophold«, må de ikke udelukkes fra direktivets anvendelsesområde som »grænsesag«

| — | en tredjelandsstatsborger, som er blevet nægtet indrejse og opholder sig i lufthavnens transitområde (og dermed kan være udelukket fra direktivets anvendelsesområde), og som overføres til et hospital af lægelige årsager og får en tidsbegrænset national opholdstilladelse (og ikke blot udsættelse af udsendelse i henhold til artikel 9, stk. 2, litra a)), der gælder i indlæggelsesperioden. |
| --- | --- |

—

en tredjelandsstatsborger, som er blevet nægtet indrejse og opholder sig i lufthavnens transitområde (og dermed kan være udelukket fra direktivets anvendelsesområde), og som overføres til et hospital af lægelige årsager og får en tidsbegrænset national opholdstilladelse (og ikke blot udsættelse af udsendelse i henhold til artikel 9, stk. 2, litra a)), der gælder i indlæggelsesperioden.

| — | Hvilken form de afgørelser, som træffes i forhold til tredjelandsstatsborgere, der er udelukket fra tilbagesendelsesdirektivets anvendelsesområde i henhold til artikel 2, stk. 2, litra a), skal have, deres indhold og retsmidlerne til prøvelse af disse er omfattet af den nationale lovgivning. |
| --- | --- |

—

Hvilken form de afgørelser, som træffes i forhold til tredjelandsstatsborgere, der er udelukket fra tilbagesendelsesdirektivets anvendelsesområde i henhold til artikel 2, stk. 2, litra a), skal have, deres indhold og retsmidlerne til prøvelse af disse er omfattet af den nationale lovgivning.

| — | Nægtelse af indrejse i henhold til Schengengrænsekodeksens artikel 14 omfatter alle, der ikke opfylder betingelserne for indrejse i henhold til Schengengrænsekodeksens artikel 6, stk. 1. |
| --- | --- |

—

Nægtelse af indrejse i henhold til Schengengrænsekodeksens artikel 14 omfatter alle, der ikke opfylder betingelserne for indrejse i henhold til Schengengrænsekodeksens artikel 6, stk. 1.

| — | Personer, der nægtes indrejse i en lufthavns transitområde eller ved et grænseovergangssted på en medlemsstats område, henhører under tilbagesendelsesdirektivets anvendelsesområde (fordi de allerede fysisk opholder sig på området). Medlemsstaterne kan dog gøre brug af undtagelsesbestemmelsen i artikel 2, stk. 2, litra a), i henhold til hvilken medlemsstaterne kan beslutte ikke at anvende direktivet på disse sager. |
| --- | --- |

—

Personer, der nægtes indrejse i en lufthavns transitområde eller ved et grænseovergangssted på en medlemsstats område, henhører under tilbagesendelsesdirektivets anvendelsesområde (fordi de allerede fysisk opholder sig på området). Medlemsstaterne kan dog gøre brug af undtagelsesbestemmelsen i artikel 2, stk. 2, litra a), i henhold til hvilken medlemsstaterne kan beslutte ikke at anvende direktivet på disse sager.

| — | Undtagelserne for grænsesager, jf. artikel 2, stk. 2, litra a), finder kun anvendelse i tilfælde af pågribelse ved de ydre grænser, ikke de indre grænser — se Domstolens dom i sag C-47/15, Affum. |
| --- | --- |

—

Undtagelserne for grænsesager, jf. artikel 2, stk. 2, litra a), finder kun anvendelse i tilfælde af pågribelse ved de ydre grænser, ikke de indre grænser — se Domstolens dom i sag C-47/15, Affum.

| — | Den midlertidige genindførelse af kontrol ved de indre grænser omdanner ikke de indre grænser til ydre grænser. Denne situation er derfor uden relevans for tilbagesendelsesdirektivets anvendelsesområde. |
| --- | --- |

—

Den midlertidige genindførelse af kontrol ved de indre grænser omdanner ikke de indre grænser til ydre grænser. Denne situation er derfor uden relevans for tilbagesendelsesdirektivets anvendelsesområde.

| — | »Grænsesager« og »grænselignende sager«, der kan være udelukket fra direktivets anvendelsesområde i henhold til artikel 2, stk. 2, litra a), er ikke de samme som de sager, der er nævnt i samme direktivs artikel 12, stk. 3 (forenklet procedure ved ulovlig indrejse): ulovlig indrejse (det udtryk, der bruges i tilbagesendelsesdirektivets artikel 12, stk. 3) er ikke synonymt med de »grænsesager og grænselignende sager«, der er beskrevet i samme direktivs artikel 2, stk. 2, litra a). Eksempel: En tredjelandsstatsborger med ulovligt ophold, der pågribes på en medlemsstats område tre måneder efter den pågældendes ulovlige indrejse, er ikke omfattet af tilbagesendelsesdirektivets artikel 2, stk. 2, litra a), men kan være omfattet af samme direktivs artikel 12, stk. 3. |
| --- | --- |

—

»Grænsesager« og »grænselignende sager«, der kan være udelukket fra direktivets anvendelsesområde i henhold til artikel 2, stk. 2, litra a), er ikke de samme som de sager, der er nævnt i samme direktivs artikel 12, stk. 3 (forenklet procedure ved ulovlig indrejse): ulovlig indrejse (det udtryk, der bruges i tilbagesendelsesdirektivets artikel 12, stk. 3) er ikke synonymt med de »grænsesager og grænselignende sager«, der er beskrevet i samme direktivs artikel 2, stk. 2, litra a). Eksempel: En tredjelandsstatsborger med ulovligt ophold, der pågribes på en medlemsstats område tre måneder efter den pågældendes ulovlige indrejse, er ikke omfattet af tilbagesendelsesdirektivets artikel 2, stk. 2, litra a), men kan være omfattet af samme direktivs artikel 12, stk. 3.

2.2.   Særlige beskyttelsesforanstaltninger i »grænsesager«

Hvis medlemsstaterne vælger ikke at anvende direktivet på grænsesager, skal de ikke desto mindre overholde princippet om non-refoulement og — i henhold til tilbagesendelsesdirektivets artikel 4, stk. 4 — sikre, at beskyttelsesniveauet for de berørte personer ikke er mindre gunstigt end det, der er fastsat i direktivets artikler om:

| — | begrænsning af anvendelsen af tvangsforanstaltninger |
| --- | --- |

—

begrænsning af anvendelsen af tvangsforanstaltninger

| — | udsættelse af udsendelse |
| --- | --- |

—

udsættelse af udsendelse

| — | akut lægebehandling og nødvendig behandling af sygdom under hensyntagen til sårbare personers behov og |
| --- | --- |

—

akut lægebehandling og nødvendig behandling af sygdom under hensyntagen til sårbare personers behov og

| — | forhold under frihedsberøvelse. |
| --- | --- |

—

forhold under frihedsberøvelse.

Derudover skal det understreges, at beskyttelsesforanstaltningerne i henhold til EU-retten om asyl (herunder navnlig adgang til asylproceduren) på ingen måde tilsidesættes, hvis medlemsstaterne vælger ikke at anvende tilbagesendelsesdirektivet på grænsesager. Forpligtelserne i henhold til EU-retten om asyl omfatter navnlig medlemsstaternes forpligtelse til at:

| — | underrette tredjelandsstatsborgere, der måtte ønske at ansøge om international beskyttelse, om muligheden herfor |
| --- | --- |

—

underrette tredjelandsstatsborgere, der måtte ønske at ansøge om international beskyttelse, om muligheden herfor

| — | sikre, at grænsevagter og andre relevante myndigheder har de relevante oplysninger, og at deres personale modtager den nødvendige uddannelse i, hvordan man anerkender ansøgere, og instrukser i, hvordan man underretter ansøgere om, hvor og hvordan der kan indgives ansøgning om international beskyttelse |
| --- | --- |

—

sikre, at grænsevagter og andre relevante myndigheder har de relevante oplysninger, og at deres personale modtager den nødvendige uddannelse i, hvordan man anerkender ansøgere, og instrukser i, hvordan man underretter ansøgere om, hvor og hvordan der kan indgives ansøgning om international beskyttelse

| — | sørge for tolkning i nødvendigt omfang med henblik på at lette adgangen til proceduren |
| --- | --- |

—

sørge for tolkning i nødvendigt omfang med henblik på at lette adgangen til proceduren

| — | sikre reel adgang for organisationer og personer, der rådgiver ansøgere ved grænseovergangssteder, herunder transitområder, ved de ydre grænser. |
| --- | --- |

—

sikre reel adgang for organisationer og personer, der rådgiver ansøgere ved grænseovergangssteder, herunder transitområder, ved de ydre grænser.

Nærmere præcisering:

| — | Anvendelse i praksis af denne bestemmelse ved nægtelse af indrejse ved grænsen: Der er to muligheder: Enten befinder personen sig fysisk på en medlemsstats område, efter at den pågældende er blevet nægtet indrejse ved grænsen (f.eks. i en lufthavns transitområde), eller også befinder personen sig ikke fysisk på en medlemsstats område (f.eks. en person, der blev nægtet indrejse ved en landgrænse, og som stadig fysisk opholder sig på tredjelandets område). I førstnævnte tilfælde skal beskyttelsesforanstaltningerne i artikel 4, stk. 4, finde anvendelse. I sidstnævnte tilfælde finder artikel 4, stk. 4, ikke anvendelse. |
| --- | --- |

—

Anvendelse i praksis af denne bestemmelse ved nægtelse af indrejse ved grænsen: Der er to muligheder: Enten befinder personen sig fysisk på en medlemsstats område, efter at den pågældende er blevet nægtet indrejse ved grænsen (f.eks. i en lufthavns transitområde), eller også befinder personen sig ikke fysisk på en medlemsstats område (f.eks. en person, der blev nægtet indrejse ved en landgrænse, og som stadig fysisk opholder sig på tredjelandets område). I førstnævnte tilfælde skal beskyttelsesforanstaltningerne i artikel 4, stk. 4, finde anvendelse. I sidstnævnte tilfælde finder artikel 4, stk. 4, ikke anvendelse.

| — | Overholdelsen af princippet om non-refoulement, der er fastsat i tilbagesendelsesdirektivets artikel 4, stk. 4, litra b) — og nedfældet i artikel 19, stk. 2, i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder og artikel 3 i den europæiske menneskerettighedskonvention — er af absolut karakter og må ikke begrænses under nogen omstændigheder, selv hvis udlændinge udgør en trussel mod den offentlige orden eller har begået særlig grov kriminalitet. Sådanne personer kan udelukkes fra at få flygtningestatus eller subsidiær beskyttelse, men må stadig ikke tilbagesendes til et sted, hvor de risikerer at blive tortureret eller dræbt. |
| --- | --- |

—

Overholdelsen af princippet om non-refoulement, der er fastsat i tilbagesendelsesdirektivets artikel 4, stk. 4, litra b) — og nedfældet i artikel 19, stk. 2, i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder og artikel 3 i den europæiske menneskerettighedskonvention — er af absolut karakter og må ikke begrænses under nogen omstændigheder, selv hvis udlændinge udgør en trussel mod den offentlige orden eller har begået særlig grov kriminalitet. Sådanne personer kan udelukkes fra at få flygtningestatus eller subsidiær beskyttelse, men må stadig ikke tilbagesendes til et sted, hvor de risikerer at blive tortureret eller dræbt.

2.3.   Straffesager og udleveringssager

Medlemsstaterne kan dog frit beslutte ikke at anvende direktivet på tredjelandsstatsborgere, der:

| — | er genstand for tilbagesendelse som en strafferetlig sanktion i henhold til national ret |
| --- | --- |

—

er genstand for tilbagesendelse som en strafferetlig sanktion i henhold til national ret

| — | er genstand for tilbagesendelse som følge af en strafferetlig sanktion i henhold til national ret |
| --- | --- |

—

er genstand for tilbagesendelse som følge af en strafferetlig sanktion i henhold til national ret

| — | er genstand for udleveringsprocedurer. |
| --- | --- |

—

er genstand for udleveringsprocedurer.

Nærmere præcisering:

| — | De straffesager, der er omhandlet i denne bestemmelse, er typisk dem, der betragtes som lovovertrædelser i medlemsstaternes nationale ret.






  — | Domstolen præciserede udtrykkeligt i sin dom i sag C-297/12, Filev og Osmani, at overtrædelser af bestemmelserne i den nationale lov om euforiserende stoffer og frihedsstraf for handel med euforiserende stoffer kan være tilfælde, hvor undtagelsen finder anvendelse. |
| --- | --- | --- |

—

De straffesager, der er omhandlet i denne bestemmelse, er typisk dem, der betragtes som lovovertrædelser i medlemsstaternes nationale ret.

—

Domstolen præciserede udtrykkeligt i sin dom i sag C-297/12, Filev og Osmani, at overtrædelser af bestemmelserne i den nationale lov om euforiserende stoffer og frihedsstraf for handel med euforiserende stoffer kan være tilfælde, hvor undtagelsen finder anvendelse.

| — | Domstolen bekræftede i sin dom i sag C-329/11, Achughbabian, at der ikke kan gøres brug af denne undtagelse i forhold til tredjelandsstatsborgere, hvis eneste lovovertrædelse er ulovligt ophold, uden at det fratager tilbagesendelsesdirektivet sit formål og sin bindende virkning. |
| --- | --- |

—

Domstolen bekræftede i sin dom i sag C-329/11, Achughbabian, at der ikke kan gøres brug af denne undtagelse i forhold til tredjelandsstatsborgere, hvis eneste lovovertrædelse er ulovligt ophold, uden at det fratager tilbagesendelsesdirektivet sit formål og sin bindende virkning.

| — | Mindre migrationsrelaterede lovovertrædelser såsom irregulær indrejse eller ulovligt ophold kan ikke i sig selv være en begrundelse for brug af denne undtagelse. |
| --- | --- |

—

Mindre migrationsrelaterede lovovertrædelser såsom irregulær indrejse eller ulovligt ophold kan ikke i sig selv være en begrundelse for brug af denne undtagelse.

| — | Udleveringsprocedurer hænger ikke nødvendigvis sammen med tilbagesendelsesprocedurer. Europarådets konvention fra 1957 (19) begrænser udlevering til udlevering af enhver »person, mod hvem det begærende lands kompetente myndigheder har indledt retsforfølgning for en forbrydelse, eller som af de nævnte myndigheder ønskes udleveret med henblik på fuldbyrdelse af en straffedom eller en beslutning om sikkerhedsforanstaltning«. Der kan dog være overlapninger, og denne undtagelse skal gøre det klart, at medlemsstaterne har mulighed for at undlade at anvende retssikkerhedsgarantierne i tilbagesendelsesdirektivet ved tilbagesendelse som led i udleveringsprocedurer. |
| --- | --- |

—

Udleveringsprocedurer hænger ikke nødvendigvis sammen med tilbagesendelsesprocedurer. Europarådets konvention fra 1957 (19) begrænser udlevering til udlevering af enhver »person, mod hvem det begærende lands kompetente myndigheder har indledt retsforfølgning for en forbrydelse, eller som af de nævnte myndigheder ønskes udleveret med henblik på fuldbyrdelse af en straffedom eller en beslutning om sikkerhedsforanstaltning«. Der kan dog være overlapninger, og denne undtagelse skal gøre det klart, at medlemsstaterne har mulighed for at undlade at anvende retssikkerhedsgarantierne i tilbagesendelsesdirektivet ved tilbagesendelse som led i udleveringsprocedurer.

3.   GUNSTIGERE BESTEMMELSER

Retsgrundlag: tilbagesendelsesdirektivet — artikel 4

Selv om tilbagesendelsesdirektivet sigter mod at harmonisere tilbagesendelsesprocedurerne i medlemsstaterne, lader det udtrykkeligt ikke gunstigere bestemmelser i bilaterale eller multilaterale internationale aftaler (artikel 4, stk. 1) uberørt heraf.

Tilbagesendelsesdirektivet berører heller ikke »bestemmelser, som kan være gunstigere for tredjelandsstatsborgeren, og som er fastsat i gældende fællesskabsret vedrørende indvandring og asyl« (artikel 4, stk. 2), og »medlemsstaternes ret til at vedtage eller opretholde bestemmelser, som er gunstigere for de personer, det finder anvendelse på, forudsat at sådanne bestemmelser er forenelige med dette direktiv« (artikel 4, stk. 3).

Nærmere præcisering:

| — | Eftersom tilbagesendelsesdirektivet sigter mod at indføre fælles minimumsstandarder for overholdelse af de grundlæggende rettigheder for personer i tilbagesendelsesprocedurer, skal »gunstigere« altid fortolkes som »gunstigere for den person, der skal tilbagesendes« og ikke gunstigere for den udleverende/udsendende stat. |
| --- | --- |

—

Eftersom tilbagesendelsesdirektivet sigter mod at indføre fælles minimumsstandarder for overholdelse af de grundlæggende rettigheder for personer i tilbagesendelsesprocedurer, skal »gunstigere« altid fortolkes som »gunstigere for den person, der skal tilbagesendes« og ikke gunstigere for den udleverende/udsendende stat.

| — | Medlemsstaterne må ikke frit anvende strengere bestemmelser inden for områder, der er omfattet af tilbagesendelsesdirektivet: se Domstolens dom, sag C-61/11, El Dridi (20) (præmis 33): »[...] tillader dette direktiv [2008/115/EF] imidlertid ikke medlemsstaterne at anvende strengere bestemmelser på det område, som reguleres ved direktivet«. |
| --- | --- |

—

Medlemsstaterne må ikke frit anvende strengere bestemmelser inden for områder, der er omfattet af tilbagesendelsesdirektivet: se Domstolens dom, sag C-61/11, El Dridi (20) (præmis 33): »[...] tillader dette direktiv [2008/115/EF] imidlertid ikke medlemsstaterne at anvende strengere bestemmelser på det område, som reguleres ved direktivet«.

| — | Pålæg af en bøde i stedet for at træffe afgørelse om tilbagesendelse: Tilbagesendelsesdirektivet tillader ikke, at der indføres en mekanisme, hvorefter der i tilfælde af tredjelandsstatsborgeres ulovlige ophold på en medlemsstats område efter omstændighederne enten pålægges en bøde eller sker udsendelse, idet de to foranstaltninger gensidigt udelukker hinanden (se Domstolens dom, sag C-38/14, Zaizoune (21)). |
| --- | --- |

—

Pålæg af en bøde i stedet for at træffe afgørelse om tilbagesendelse: Tilbagesendelsesdirektivet tillader ikke, at der indføres en mekanisme, hvorefter der i tilfælde af tredjelandsstatsborgeres ulovlige ophold på en medlemsstats område efter omstændighederne enten pålægges en bøde eller sker udsendelse, idet de to foranstaltninger gensidigt udelukker hinanden (se Domstolens dom, sag C-38/14, Zaizoune (21)).

| — | Det er foreneligt med tilbagesendelsesdirektivet at anvende dele af det på personer, der er udelukket fra anvendelsesområdet i medfør af artikel 2, stk. 2, litra a) og b) og kan anses for omfattet af artikel 4, stk. 3, da denne praksis er gunstigere for den pågældende tredjelandsstatsborger. |
| --- | --- |

—

Det er foreneligt med tilbagesendelsesdirektivet at anvende dele af det på personer, der er udelukket fra anvendelsesområdet i medfør af artikel 2, stk. 2, litra a) og b) og kan anses for omfattet af artikel 4, stk. 3, da denne praksis er gunstigere for den pågældende tredjelandsstatsborger.

4.   SANKTIONER FOR OVERTRÆDELSE AF MIGRATIONSREGLERNE

Retsgrundlag: tilbagesendelsesdirektivet — som fortolket af Domstolen i følgende sager: C-61/11, El Dridi, C-329/11, Achughbabian, C-430/11, Sagor, C-297/12, Filev og Osmani, C-38/14, Zaizoune, C-290/14, Celaj, C-47/15, Affum.

Medlemsstaterne kan frit fastsætte sanktioner, der er effektive, står i et rimeligt forhold til den strafbare handling og virker afskrækkende, herunder frihedsberøvelse som en strafferetlig sanktion i forbindelse med overtrædelser af migrationsreglerne, forudsat at disse foranstaltninger ikke bringer anvendelsen af tilbagesendelsesdirektivet i fare og sikrer fuld overholdelse af de grundlæggende rettigheder, navnlig de rettigheder, der er fastsat i chartret om grundlæggende rettigheder fortolket i overensstemmelse med de tilsvarende bestemmelser i menneskerettighedskonventionen. Det skal fastsættes i den nationale lovgivning, hvilke typer overtrædelser af migrationsreglerne der gøres til genstand for sanktioner.

Intet forhindrer medlemsstaterne i i deres nationale lovgivning også at behandle og tage højde for overtrædelser af migrationsreglerne begået i andre medlemsstater.

Manglende overholdelse af et indrejseforbud: Medlemsstaterne kan vedtage strafferetslige sanktioner mod tredjelandsstatsborgere med ulovligt ophold, som er blevet tilbagesendt, og som igen indrejser på en medlemsstats område og dermed overtræder et indrejseforbud. Sådanne strafferetlige sanktioner er kun berettigede, under forudsætning af at indrejseforbuddet mod tredjelandsstatsborgeren er i overensstemmelse med direktivet. I forbindelse med sådanne strafferetslige sanktioner skal det sikres, at de grundlæggende rettigheder og Genèvekonventionen (22) fra 1951, navnlig artikel 31, stk. 1 (23), fuldt ud overholdes (se Domstolens dom i sag C-290/14, Celaj (24)).

| — | Tilbagesendelsesdirektivet udelukker ikke, at medlemsstaterne kan pålægge strafferetlige sanktioner i henhold til nationale bestemmelser om strafferetspleje over for tredjelandsstatsborgere, med hensyn til hvilke den tilbagesendelsesprocedure, der er fastsat i tilbagesendelsesdirektivet, uden held er blevet anvendt, og som opholder sig ulovligt på medlemsstatens område uden gyldig begrundelse for ikke at være vendt tilbage. Strafferetlige sanktioner, der skal afskrække personer, der skal sendes tilbage, fra fortsat at opholde sig ulovligt på en medlemsstats område, skal fuldt ud overholde de grundlæggende rettigheder, navnlig dem, der garanteres af den europæiske menneskerettighedskonvention (se Domstolens dom i sag C-329/11, Achughbabian, præmis 48 og 49), og være i overensstemmelse med proportionalitetsprincippet. |
| --- | --- |

—

Tilbagesendelsesdirektivet udelukker ikke, at medlemsstaterne kan pålægge strafferetlige sanktioner i henhold til nationale bestemmelser om strafferetspleje over for tredjelandsstatsborgere, med hensyn til hvilke den tilbagesendelsesprocedure, der er fastsat i tilbagesendelsesdirektivet, uden held er blevet anvendt, og som opholder sig ulovligt på medlemsstatens område uden gyldig begrundelse for ikke at være vendt tilbage. Strafferetlige sanktioner, der skal afskrække personer, der skal sendes tilbage, fra fortsat at opholde sig ulovligt på en medlemsstats område, skal fuldt ud overholde de grundlæggende rettigheder, navnlig dem, der garanteres af den europæiske menneskerettighedskonvention (se Domstolens dom i sag C-329/11, Achughbabian, præmis 48 og 49), og være i overensstemmelse med proportionalitetsprincippet.

| — | Kommissionen anbefaler, at medlemsstaterne i deres nationale lovgivning fastsætter sanktioner, der er effektive, står i et rimeligt forhold til den strafbare handling og virker afskrækkende (f.eks. bøder, beslaglæggelse af dokumenter, mindskelse af/afslag på ydelser, afslag på arbejdstilladelse) i forhold til tredjelandsstatsborgere, der bevidst lægger hindringer i vejen for tilbagesendelsesproceduren (f.eks. bortskaffer rejsedokumenter, fremviser falske ID-papirer, forhindrer identifikation, gentagne gange nægte at gå om bord i fly), forudsat at sådanne sanktioner ikke er til hinder for at nå målet for tilbagesendelsesdirektivet og sikrer fuld overholdelse af de grundlæggende rettigheder. |
| --- | --- |

—

Kommissionen anbefaler, at medlemsstaterne i deres nationale lovgivning fastsætter sanktioner, der er effektive, står i et rimeligt forhold til den strafbare handling og virker afskrækkende (f.eks. bøder, beslaglæggelse af dokumenter, mindskelse af/afslag på ydelser, afslag på arbejdstilladelse) i forhold til tredjelandsstatsborgere, der bevidst lægger hindringer i vejen for tilbagesendelsesproceduren (f.eks. bortskaffer rejsedokumenter, fremviser falske ID-papirer, forhindrer identifikation, gentagne gange nægte at gå om bord i fly), forudsat at sådanne sanktioner ikke er til hinder for at nå målet for tilbagesendelsesdirektivet og sikrer fuld overholdelse af de grundlæggende rettigheder.

| — | Kriminalisering af ulovligt ophold: Medlemsstaterne kan ikke frit idømme tredjelandsstatsborgere fængselsstraf i henhold til national strafferet alene på grund af ulovligt ophold før eller under tilbagesendelsesproceduren, eftersom det ville forsinke tilbagesendelsen (se Domstolens dom i sag C-61/11, El Dridi). Tilbagesendelsesdirektivet forhindrer dog ikke medlemsstaterne i at idømme tredjelandsstatsborgere fængselsstraf for at have begået andre overtrædelser end blot at have taget ulovligt ophold, bl.a. i situationer, hvor tilbagesendelsesproceduren endnu ikke er afsluttet (se Domstolens dom i sag C-47/15, Affum, præmis 65). |
| --- | --- |

—

Kriminalisering af ulovligt ophold: Medlemsstaterne kan ikke frit idømme tredjelandsstatsborgere fængselsstraf i henhold til national strafferet alene på grund af ulovligt ophold før eller under tilbagesendelsesproceduren, eftersom det ville forsinke tilbagesendelsen (se Domstolens dom i sag C-61/11, El Dridi). Tilbagesendelsesdirektivet forhindrer dog ikke medlemsstaterne i at idømme tredjelandsstatsborgere fængselsstraf for at have begået andre overtrædelser end blot at have taget ulovligt ophold, bl.a. i situationer, hvor tilbagesendelsesproceduren endnu ikke er afsluttet (se Domstolens dom i sag C-47/15, Affum, præmis 65).

| — | Økonomiske sanktioner: Pålæggelse af en bødestraf for ulovligt ophold — der står i rimeligt forhold til overtrædelsen — i henhold til national strafferet er ikke i sig selv uforeneligt med tilbagesendelsesdirektivets mål, eftersom det ikke forhindrer, at der træffes afgørelse om tilbagesendelse, eller at denne gennemføres under fuld overholdelse af betingelserne i tilbagesendelsesdirektivet (se Domstolens dom i sag C-430/11, Sagor). National lovgivning, som indeholder bestemmelser om enten bødestraf eller udsendelse i tilfælde af ulovligt ophold, er uforenelig med tilbagesendelsesdirektivet, da de to foranstaltninger udelukker hinanden og derved gør direktivet mindre effektivt (se Domstolens dom i sag C-38/14, Zaizoune). |
| --- | --- |

—

Økonomiske sanktioner: Pålæggelse af en bødestraf for ulovligt ophold — der står i rimeligt forhold til overtrædelsen — i henhold til national strafferet er ikke i sig selv uforeneligt med tilbagesendelsesdirektivets mål, eftersom det ikke forhindrer, at der træffes afgørelse om tilbagesendelse, eller at denne gennemføres under fuld overholdelse af betingelserne i tilbagesendelsesdirektivet (se Domstolens dom i sag C-430/11, Sagor). National lovgivning, som indeholder bestemmelser om enten bødestraf eller udsendelse i tilfælde af ulovligt ophold, er uforenelig med tilbagesendelsesdirektivet, da de to foranstaltninger udelukker hinanden og derved gør direktivet mindre effektivt (se Domstolens dom i sag C-38/14, Zaizoune).

| — | I henhold til artikel 5 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/52/EF (25) om sanktioner over for arbejdsgivere, som beskæftiger tredjelandsstatsborgere med ulovligt ophold uden tilladelse, kan disse arbejdsgivere idømmes en bødestraf, som skal omfatte udgifterne til tilbagesendelse i de sager, hvor der gennemføres tilbagesendelsesprocedurer. Medlemsstaterne kan beslutte at lade de gennemsnitlige udgifter til tilbagesendelse være afspejlet i størrelsen af de økonomiske sanktioner. |
| --- | --- |

—

I henhold til artikel 5 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/52/EF (25) om sanktioner over for arbejdsgivere, som beskæftiger tredjelandsstatsborgere med ulovligt ophold uden tilladelse, kan disse arbejdsgivere idømmes en bødestraf, som skal omfatte udgifterne til tilbagesendelse i de sager, hvor der gennemføres tilbagesendelsesprocedurer. Medlemsstaterne kan beslutte at lade de gennemsnitlige udgifter til tilbagesendelse være afspejlet i størrelsen af de økonomiske sanktioner.

| — | Øjeblikkelig udvisning i henhold til national strafferet (i sager, der ikke er undtaget fra tilbagesendelsesdirektivets anvendelsesområde i henhold til artikel 2, stk. 2, litra b) — se afsnit 2.3 ovenfor): er kun tilladt, hvis den dom, der pålægger bøden, opfylder alle proceduremæssige betingelser i tilbagesendelsesdirektivet (herunder tilbagesendelsesafgørelsens form, lovhjemlede garantier og hensyntagen på forhånd til muligheden for frivillig udrejse) (se Domstolens dom i sag C-430/11, Sagor). |
| --- | --- |

—

Øjeblikkelig udvisning i henhold til national strafferet (i sager, der ikke er undtaget fra tilbagesendelsesdirektivets anvendelsesområde i henhold til artikel 2, stk. 2, litra b) — se afsnit 2.3 ovenfor): er kun tilladt, hvis den dom, der pålægger bøden, opfylder alle proceduremæssige betingelser i tilbagesendelsesdirektivet (herunder tilbagesendelsesafgørelsens form, lovhjemlede garantier og hensyntagen på forhånd til muligheden for frivillig udrejse) (se Domstolens dom i sag C-430/11, Sagor).

| — | Husarrest i henhold til national strafferet: dette må kun bruges, hvis der er garanti for, at husarrest ikke forhindrer tilbagesendelse og ophører, så snart den pågældendes fysiske transport ud af den omhandlede medlemsstat er mulig (se Domstolens dom i sag C-430/11, Sagor). |
| --- | --- |

—

Husarrest i henhold til national strafferet: dette må kun bruges, hvis der er garanti for, at husarrest ikke forhindrer tilbagesendelse og ophører, så snart den pågældendes fysiske transport ud af den omhandlede medlemsstat er mulig (se Domstolens dom i sag C-430/11, Sagor).

Nærmere præcisering:

| — | »Gyldig begrundelse for manglende tilbagevenden« kan:






  — | være årsager, som den person, der skal sendes tilbage, ikke har indflydelse på (f.eks. forsinkelser med hensyn til at indhente den nødvendige dokumentation fra tredjelande som følge af et dårligt samarbejde med tredjelandes myndigheder, en krisesituation i det land, den pågældende skal tilbagesendes til, hvilket umuliggør en sikker tilbagesendelse, formel udsættelse af tilbagesendelsen af forskellige kategorier af personer, der skal tilbagesendes) eller |
| --- | --- | --- |

—

»Gyldig begrundelse for manglende tilbagevenden« kan:

—

være årsager, som den person, der skal sendes tilbage, ikke har indflydelse på (f.eks. forsinkelser med hensyn til at indhente den nødvendige dokumentation fra tredjelande som følge af et dårligt samarbejde med tredjelandes myndigheder, en krisesituation i det land, den pågældende skal tilbagesendes til, hvilket umuliggør en sikker tilbagesendelse, formel udsættelse af tilbagesendelsen af forskellige kategorier af personer, der skal tilbagesendes) eller

| — | være årsager, som den person, der skal sendes tilbage, har indflydelse på, og som anerkendes som legitime eller begrundede i EU-retten, f.eks. helbredsproblemer eller familiemæssige årsager, der fører til udsættelse af udsendelsen, verserende klageprocedure med opsættende virkning, beslutning om at samarbejde med myndigheder som vidne). Et subjektivt ønske om at blive i EU kan aldrig i sig selv betragtes som »gyldig begrundelse«. |
| --- | --- |

—

være årsager, som den person, der skal sendes tilbage, har indflydelse på, og som anerkendes som legitime eller begrundede i EU-retten, f.eks. helbredsproblemer eller familiemæssige årsager, der fører til udsættelse af udsendelsen, verserende klageprocedure med opsættende virkning, beslutning om at samarbejde med myndigheder som vidne). Et subjektivt ønske om at blive i EU kan aldrig i sig selv betragtes som »gyldig begrundelse«.

| — | »Ugyldig begrundelse for manglende tilbagevenden« kan være årsager, som den person, der skal tilbagesendes, har indflydelse på, og som ikke anerkendes som legitime eller begrundede i EU-retten eller national lovgivning, f.eks. manglende samarbejde i forbindelse med fremskaffelse af rejsedokumenter, manglende samarbejde om påvisning af den pågældendes identitet, tilintetgørelse af dokumenter, forsvinden, hindring af udsendelse). |
| --- | --- |

—

»Ugyldig begrundelse for manglende tilbagevenden« kan være årsager, som den person, der skal tilbagesendes, har indflydelse på, og som ikke anerkendes som legitime eller begrundede i EU-retten eller national lovgivning, f.eks. manglende samarbejde i forbindelse med fremskaffelse af rejsedokumenter, manglende samarbejde om påvisning af den pågældendes identitet, tilintetgørelse af dokumenter, forsvinden, hindring af udsendelse).

5.   PÅGRIBELSE OG FORPLIGTELSE TIL AT TRÆFFE EN AFGØRELSE OM TILBAGESENDELSE

Retsgrundlag: tilbagesendelsesdirektivet — artikel 6, stk. 1

Medlemsstaterne træffer afgørelse om tilbagesendelse vedrørende enhver tredjelandsstatsborger, som opholder sig ulovligt på deres område.

Medlemsstaterne er forpligtet til at træffe en afgørelse om tilbagesendelse af enhver tredjelandsstatsborger, som opholder sig ulovligt på deres område, medmindre EU-retten udtrykkeligt fastsætter en undtagelse fra denne forpligtelse (se listen over undtagelser nedenfor). Medlemsstaterne må i praksis ikke acceptere, at tredjelandsstatsborgere med ulovligt ophold befinder sig på deres område uden enten at indlede en tilbagesendelsesprocedure eller give dem opholdstilladelse. Denne forpligtelse, som medlemsstaterne har til enten at indlede tilbagesendelsesprocedurer eller give opholdstilladelse, skal mindske forekomsten af »gråzoner« med henblik på at forhindre, at personer med ulovligt ophold udnyttes, og øge retssikkerheden for alle involverede personer.

Medlemsstaterne skal træffe afgørelse om tilbagesendelse, uanset om den pågældende tredjelandsstatsborger er i besiddelse af et gyldigt ID- eller rejsedokument eller ej, og uanset om et tredjeland vil tilbagetage den pågældende eller ej.

Gyldigheden af afgørelser om tilbagesendelse skal ikke være tidsbegrænset. De kompetente nationale myndigheder skal kunne fuldbyrde afgørelser om tilbagesendelse uden at skulle indlede proceduren igen efter et vist tidsrum (f.eks. et år), forudsat at den pågældende tredjelandsstatsborgers individuelle situation ikke i væsentlig grad har ændret sig de facto eller de jure (f.eks. ændring af retlig status, risiko for refoulement), uden at dette berører den pågældendes ret til at blive hørt og adgang til effektive retsmidler.

Som hovedregel er det relevante kriterium for at afgøre, hvilken medlemsstat der er ansvarlig for at gennemføre tilbagesendelsesprocedurer, det sted, hvor personen blev pågrebet. Eksempel: Hvis en irregulær migrant er kommet ind i EU via medlemsstat A (uden at blive opdaget), efterfølgende er rejst gennem medlemsstat B og C (uden at blive opdaget) og til sidst pågribes i medlemsstat D, er det medlemsstat D, der er ansvarlig for at gennemføre tilbagesendelsesproceduren. Midlertidig genindførelse af kontrol ved de indre grænser mellem Schengenlandene påvirker ikke dette princip. Undtagelser fra denne hovedregel fremgår af afsnit 5.2, 5.3, 5.4, 5.5 og 5.8 nedenfor.

Nærmere præcisering:

| — | Der kan i henhold til national lovgivning pålægges en administrativ bøde for ulovligt ophold samtidig med vedtagelsen af en afgørelse om tilbagesendelse. En administrativ bøde kan dog ikke erstatte medlemsstaternes forpligtelse til at træffe en afgørelse om tilbagesendelse og foretage udsendelsen (se Domstolens dom i sag, C-38/14, Zaizoune). |
| --- | --- |

—

Der kan i henhold til national lovgivning pålægges en administrativ bøde for ulovligt ophold samtidig med vedtagelsen af en afgørelse om tilbagesendelse. En administrativ bøde kan dog ikke erstatte medlemsstaternes forpligtelse til at træffe en afgørelse om tilbagesendelse og foretage udsendelsen (se Domstolens dom i sag, C-38/14, Zaizoune).

| — | I afgørelser om tilbagesendelse fastsættes den berørte tredjelandsstatsborgers pligt til at forlade den medlemsstats område, som har truffet afgørelsen, og tage til et tredjeland i overensstemmelse med definitionen på »tilbagesendelse« (se afsnit 1.3), eller med andre ord, at tredjelandsstatsborgeren skal forlade EU-medlemsstaternes og de associerede Schengenlandes område. En manglende præcisering af den forpligtelse, der påhviler den pågældende tredjelandsstatsborger, kan have utilsigtede følger ved at skabe risiko for sekundære bevægelser, som ikke er tilladt. |
| --- | --- |

—

I afgørelser om tilbagesendelse fastsættes den berørte tredjelandsstatsborgers pligt til at forlade den medlemsstats område, som har truffet afgørelsen, og tage til et tredjeland i overensstemmelse med definitionen på »tilbagesendelse« (se afsnit 1.3), eller med andre ord, at tredjelandsstatsborgeren skal forlade EU-medlemsstaternes og de associerede Schengenlandes område. En manglende præcisering af den forpligtelse, der påhviler den pågældende tredjelandsstatsborger, kan have utilsigtede følger ved at skabe risiko for sekundære bevægelser, som ikke er tilladt.

| — | Der skal også i henhold til tilbagesendelsesdirektivet træffes afgørelse om tilbagesendelse, når en tilbagesendelsesprocedure gennemføres via en tilbagetagelsesaftale: Brugen af tilbagetagelsesaftaler med et tredjeland (som omfatter forholdet mellem EU-medlemsstater og tredjelande) berører ikke den fulde og inklusive anvendelse af tilbagesendelsesdirektivet (som omfatter forholdet mellem den udsendende stat og den person, der skal tilbagesendes) i hver enkelt tilbagesendelsessag. Brug af tilbagetagelsesaftalen forudsætter faktisk, at der først er truffet en afgørelse om tilbagesendelse. |
| --- | --- |

—

Der skal også i henhold til tilbagesendelsesdirektivet træffes afgørelse om tilbagesendelse, når en tilbagesendelsesprocedure gennemføres via en tilbagetagelsesaftale: Brugen af tilbagetagelsesaftaler med et tredjeland (som omfatter forholdet mellem EU-medlemsstater og tredjelande) berører ikke den fulde og inklusive anvendelse af tilbagesendelsesdirektivet (som omfatter forholdet mellem den udsendende stat og den person, der skal tilbagesendes) i hver enkelt tilbagesendelsessag. Brug af tilbagetagelsesaftalen forudsætter faktisk, at der først er truffet en afgørelse om tilbagesendelse.

| — | Den nationale lovgivning kan indeholde bestemmelser om, at en tredjelandsstatsborger er forpligtet til at forlade EU's område, hvis den pågældende opholder sig ulovligt på dette område. En sådan abstrakt juridisk forpligtelse udgør ikke en afgørelse om tilbagesendelse. Den skal i hver enkelt sag dokumenteres i form af en særskilt afgørelse om tilbagesendelse. |
| --- | --- |

—

Den nationale lovgivning kan indeholde bestemmelser om, at en tredjelandsstatsborger er forpligtet til at forlade EU's område, hvis den pågældende opholder sig ulovligt på dette område. En sådan abstrakt juridisk forpligtelse udgør ikke en afgørelse om tilbagesendelse. Den skal i hver enkelt sag dokumenteres i form af en særskilt afgørelse om tilbagesendelse.

| — | De kompetente nationale myndigheder skal fuldt ud udnytte de relevante IT-systemer i EU såsom Schengeninformationssystem II (SIS II), Eurodac og visuminformationssystemet (VIS) med henblik på identifikation af tredjelandsstatsborgere og en individuel vurdering af hver enkelt sag samt til at lette og støtte samarbejdet mellem medlemsstaterne om tilbagesendelses- og tilbagetagelsesprocedurer. |
| --- | --- |

—

De kompetente nationale myndigheder skal fuldt ud udnytte de relevante IT-systemer i EU såsom Schengeninformationssystem II (SIS II), Eurodac og visuminformationssystemet (VIS) med henblik på identifikation af tredjelandsstatsborgere og en individuel vurdering af hver enkelt sag samt til at lette og støtte samarbejdet mellem medlemsstaterne om tilbagesendelses- og tilbagetagelsesprocedurer.

| — | Medlemsstaterne skal træffe effektive og forholdsmæssige foranstaltninger for at lokalisere, opdage og pågribe tredjelandsstatsborgere med ulovligt ophold på deres område med henblik på at opfylde forpligtelsen til at træffe afgørelser om tilbagesendelse. Det skal i denne forbindelse erindres, at Schengengrænsekodeksens artikel 13, stk. 1, fastsætter, at medlemsstaterne skal pågribe og gøre tredjelandsstatsborgere, der har passeret den ydre grænse ulovligt, og som ikke har ret til at opholde sig i EU, til genstand for tilbagesendelsesprocedurer. Artikel 14 i direktiv 2009/52/EF om sanktioner over for arbejdsgivere fastsætter desuden, at medlemsstaterne skal sikre, at der foretages effektive og tilstrækkelige inspektioner på deres område for at kontrollere, om der beskæftiges tredjelandsstatsborgere med ulovligt ophold. |
| --- | --- |

—

Medlemsstaterne skal træffe effektive og forholdsmæssige foranstaltninger for at lokalisere, opdage og pågribe tredjelandsstatsborgere med ulovligt ophold på deres område med henblik på at opfylde forpligtelsen til at træffe afgørelser om tilbagesendelse. Det skal i denne forbindelse erindres, at Schengengrænsekodeksens artikel 13, stk. 1, fastsætter, at medlemsstaterne skal pågribe og gøre tredjelandsstatsborgere, der har passeret den ydre grænse ulovligt, og som ikke har ret til at opholde sig i EU, til genstand for tilbagesendelsesprocedurer. Artikel 14 i direktiv 2009/52/EF om sanktioner over for arbejdsgivere fastsætter desuden, at medlemsstaterne skal sikre, at der foretages effektive og tilstrækkelige inspektioner på deres område for at kontrollere, om der beskæftiges tredjelandsstatsborgere med ulovligt ophold.

Pågribelsesmetoder — overholdelse af de grundlæggende rettigheder

Medlemsstaterne skal ved opfyldelsen af deres forpligtelse til at træffe en afgørelse om tilbagesendelse vedrørende enhver tredjelandsstatsborger, der opholder sig ulovligt på deres område, overholde de grundlæggende rettigheder, herunder proportionalitetsprincippet (betragtning 24). Det legitime mål om at bekæmpe ulovlig indvandring kan afvejes i forhold til andre legitime statslige interesser såsom folkesundhedsmæssige overvejelser, statens interesse i at bekæmpe kriminalitet, interessen i omfattende fødselsregistrering, respekt for barnets tarv (udtrykkeligt fastsat i betragtning 22), Genèvekonventionen (som fremhæves i betragtning 23) og andre relevante grundlæggende rettigheder, der anerkendes i chartret om grundlæggende rettigheder.

Kommissionen henviser til overvejelserne i dokumentet fra Agenturet for Grundlæggende Rettigheder fra 2012 »Apprehension of migrants in an irregular situation — fundamental rights considerations« (Rådet, dok. 13847/12) som vejledning for, hvordan pågribelsesmetoderne kan anvendes under overholdelse af tredjelandsstatsborgeres grundlæggende rettigheder, samtidig med at der sikres effektive tilbagesendelsesprocedurer. En praksis i medlemsstaterne, der overholder denne vejledning, vil blive anset for ikke at påvirke forpligtelsen til at træffe afgørelse om tilbagesendelse af enhver tredjelandsstatsborger med ulovligt ophold i henhold til artikel 6, stk. 1, i tilbagesendelsesdirektivet:

Adgang til sundhedsydelser:

Migranter med ulovligt ophold, der søger lægehjælp, må ikke pågribes i eller i nærheden af lægelige faciliteter.

Hospitaler må ikke forpligtes til at udlevere migranters personoplysninger til retshåndhævende immigrationsmyndigheder med henblik på senere tilbagesendelse.

Adgang til uddannelse:

Migranter med ulovligt ophold må ikke pågribes på eller i nærheden af den skole, deres børn går på.

Skoler må ikke forpligtes til at udlevere migranters personoplysninger til retshåndhævende immigrationsmyndigheder med henblik på senere tilbagesendelse.

Religionsfrihed:

Migranter med ulovligt ophold må ikke pågribes i eller i nærheden af anerkendte religiøse institutioner, når de praktiserer deres religion.

Fødselsregistrering:

Migranter med ulovligt ophold skal kunne registrere deres barns fødsel og få udstedt en fødselsattest, uden at de risikerer at blive pågrebet.

Folkeregistre, der udsteder fødselsattester, må ikke forpligtes til at udlevere migranters personoplysninger til retshåndhævende immigrationsmyndigheder med henblik på senere tilbagesendelse.

Adgang til domstolsprøvelse:

Medlemsstaterne kan med henblik på at bekæmpe kriminalitet overveje at give ofre og vidner mulighed for at anmelde kriminalitet uden frygt for at blive pågrebet. I den henseende kan følgende former for bedste praksis overvejes:

| — | indføre muligheder for anonyme, eller delvist anonyme, eller andre effektive anmeldelsesfaciliteter |
| --- | --- |

—

indføre muligheder for anonyme, eller delvist anonyme, eller andre effektive anmeldelsesfaciliteter

| — | tilbyde ofre og vidner til alvorlig kriminalitet, at de kan henvende sig til politiet via tredjeparter (såsom en ombudsmand for migranter, særligt udpegede embedsmænd eller enheder, der tilbyder humanitær bistand eller retshjælp) |
| --- | --- |

—

tilbyde ofre og vidner til alvorlig kriminalitet, at de kan henvende sig til politiet via tredjeparter (såsom en ombudsmand for migranter, særligt udpegede embedsmænd eller enheder, der tilbyder humanitær bistand eller retshjælp)

| — | fastsætte de betingelser, under hvilke ofre eller vidner til kriminalitet, herunder vold i hjemmet, kan gives opholdstilladelse på grundlag af standarderne i Rådets direktiv 2004/81/EF (26) og direktiv 2009/52/EF |
| --- | --- |

—

fastsætte de betingelser, under hvilke ofre eller vidner til kriminalitet, herunder vold i hjemmet, kan gives opholdstilladelse på grundlag af standarderne i Rådets direktiv 2004/81/EF (26) og direktiv 2009/52/EF

| — | overveje behovet for at afkoble voldsofres immigrationsstatus fra den primære indehaver af opholdstilladelsen, hvis denne samtidig er gerningsmanden |
| --- | --- |

—

overveje behovet for at afkoble voldsofres immigrationsstatus fra den primære indehaver af opholdstilladelsen, hvis denne samtidig er gerningsmanden

| — | udarbejde brochurer i samarbejde med arbejdstilsyn eller andre relevante enheder med henblik på systematisk og objektiv information af migranter, der pågribes på deres arbejdsplads, om de eksisterende muligheder for at indgive klager mod deres arbejdsgiver, jf. direktiv 2009/52/EF, og i den sammenhæng træffe foranstaltninger til at sikre relevante beviser. |
| --- | --- |

—

udarbejde brochurer i samarbejde med arbejdstilsyn eller andre relevante enheder med henblik på systematisk og objektiv information af migranter, der pågribes på deres arbejdsplads, om de eksisterende muligheder for at indgive klager mod deres arbejdsgiver, jf. direktiv 2009/52/EF, og i den sammenhæng træffe foranstaltninger til at sikre relevante beviser.

Migranter med ulovligt ophold, der søger retshjælp, må ikke pågribes i eller i nærheden af fagforeninger eller andre enheder, der tilbyder sådan støtte.

Kommissionen henstiller desuden til, at tredjelandsstatsborgere med ulovligt ophold, der ønsker at henvende sig til offentlige tjenester, som registrerer ansøgninger om international beskyttelse, ikke pågribes på eller i nærheden af sådanne faciliteter,

Særlige tilfælde:

5.1.   Pågribelse i forbindelse med udrejsekontrol

Retsgrundlag: tilbagesendelsesdirektivet — artikel 6

Der kan under visse omstændigheder også træffes en afgørelse om tilbagesendelse, hvis en tredjelandsstatsborger med ulovligt ophold pågribes ved EU's ydre grænse, når den pågældende forlader EU's område, efter at der er foretaget en individuel vurdering, og under hensyntagen til proportionalitetsprincippet. Det kan være berettiget i tilfælde, hvor det ved udrejsekontrol opdages, at en person er blevet i landet i lang tid efter et visums udløb eller har opholdt sig ulovligt i landet. I sådanne tilfælde kan medlemsstaterne indlede en tilbagesendelsesprocedure, når de får kendskab til det ulovlige ophold og fortsætte proceduren, der fører til, at der træffes en afgørelse om tilbagesendelse ledsaget af et indrejseforbud, som en »in absentia«-procedure (under overholdelse af de proceduremæssige garantier, der er beskrevet i afsnit 11.3 og afsnit 12 nedenfor).

Selv om personen i en sådan specifik situation alligevel er ved at forlade EU, kan det give mening at træffe en afgørelse om tilbagesendelse, fordi medlemsstaterne får mulighed for også at udstede et indrejseforbud og dermed forhindre en ny indrejse og en eventuel risiko for ulovligt ophold.

Kommissionen opfordrer medlemsstaterne til at indføre procedurer for at træffe afgørelser om tilbagesendelse og — hvis det er relevant — udstede indrejseforbud direkte i lufthavnene, ved andre grænseovergangssteder ved de ydre grænser eller, hvad angår indrejseforbud, »in absentia« (se afsnit 11.3) i sådanne specifikke sager.

Hvis en tredjelandsstatsborger er blevet i den første medlemsstat efter udløbet af den pågældendes visum eller opholdstilladelse og forlader EU via en anden medlemsstat/transitmedlemsstat, skal afgørelsen om tilbagesendelse og indrejseforbud træffes af den anden medlemsstat (den »person, der er blevet i landet efter visummets udløb«, vil i henhold til tilbagesendelsesdirektivet normalt også have »ulovligt ophold« i den anden medlemsstat).

5.2.   Indehavere af en afgørelse om tilbagesendelse truffet af en anden medlemsstat

Retsgrundlag: direktiv 2001/40/EF (27)

Bemærkning/forklaring: Virkningen af en afgørelse om tilbagesendelse truffet af én medlemsstat i en anden medlemsstat var genstand for et særskilt kapitel V i Kommissionens forslag fra 2005 til et tilbagesendelsesdirektiv (»Pågribelse i andre medlemsstater«). Dette kapitel og artikel 20 i Kommissionens forslag om ophævelse af direktiv 2001/40/EF blev dog fjernet i forbindelse med forhandlingerne, og direktiv 2001/40/EF forblev i kraft. Direktiv 2001/40/EF giver udtrykkeligt mulighed for anerkendelse af en afgørelse om udsendelse, som er truffet af en kompetent myndighed i en medlemssat vedrørende en tredjelandsstatsborger, der befinder sig på en anden medlemsstats område. I tilbagesendelsesdirektivets artikel 6 nævnes ikke udtrykkeligt det tilfælde, at en anden medlemsstat anerkender en afgørelse om tilbagesendelse, som er truffet af den første medlemsstat, jf. direktiv 2001/40/EF. En bogstavelig fortolkning af artikel 6, som i et sådant tilfælde ville kræve, at den anerkendende medlemsstat også træffer en fuldstændig anden afgørelse om tilbagesendelse, jf. direktiv 2008/115/EF, ville fratage direktiv 2001/40/EF enhver merværdi. For at sikre en effektiv virkning af fortsat at bevare direktiv 2001/40/EF var det nødvendigt at søge en fortolkning, der giver mening i forhold til de to direktivers fortsatte sameksistens.

Hvis medlemsstat A pågriber en person, der allerede er genstand for en afgørelse om tilbagesendelse truffet af medlemsstat B, kan medlemsstat A vælge enten at:

| a) | træffe en ny afgørelse om tilbagesendelse i henhold til tilbagesendelsesdirektivets artikel 6, stk. 1, eller |
| --- | --- |

a)

træffe en ny afgørelse om tilbagesendelse i henhold til tilbagesendelsesdirektivets artikel 6, stk. 1, eller

| b) | tilbageføre den pågældende person til medlemsstat B i henhold til en eksisterende bilateral aftale, jf. tilbagesendelsesdirektivets artikel 6, stk. 3, eller |
| --- | --- |

b)

tilbageføre den pågældende person til medlemsstat B i henhold til en eksisterende bilateral aftale, jf. tilbagesendelsesdirektivets artikel 6, stk. 3, eller

| c) | anerkende den afgørelse om tilbagesendelse, der er truffet af medlemsstat B, jf. direktiv 2001/40/EF. |
| --- | --- |

c)

anerkende den afgørelse om tilbagesendelse, der er truffet af medlemsstat B, jf. direktiv 2001/40/EF.

Hvis medlemsstat A anerkender den afgørelse om tilbagesendelse, der er truffet af medlemsstat B, jf. direktiv 2001/40/EF, er medlemsstat A stadig forpligtet til at anvende de i tilbagesendelsesdirektivet fastsatte garantier, der er forbundet med håndhævelsen af tilbagesendelsen (udsendelsen), selv om landet håndhæver en anerkendt afgørelse om tilbagesendelse.

Den gensidige anerkendelse af en afgørelse om tilbagesendelse kan sikre en betydelig merværdi i visse konstellationer — navnlig i forbindelse med transit over land af personer, der skal tilbagesendes (se afsnit 6.4 nedenfor). Kommissionen opfordrer medlemsstaterne til at benytte muligheden for gensidig anerkendelse, når en sådan anerkendelse bidrager til at fremskynde tilbagesendelsesprocedurer og mindske den administrative byrde.

5.3.   Forhold til Dublinreglerne

Retsgrundlag: Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 604/2013 (28) (Dublinforordningen) — artikel 19 og 24

I tilbagesendelsesdirektivets artikel 6 nævnes ikke udtrykkeligt det tilfælde, hvor den anden medlemsstat benytter muligheden i henhold til Dublinforordningen (forordning (EU) nr. 604/2013) for at anmode den første medlemsstat om at tilbagetage en tredjelandsstatsborger med ulovligt ophold. En bogstavelig fortolkning af artikel 6, som i et sådant tilfælde ville kræve, at den anmodende (anden) medlemsstat også træffer en fuldstændig afgørelse om tilbagesendelse, jf. direktiv 2008/115/EF, ville fratage de relevante Dublinregler deres merværdi. I Dublinforordningen er der udtrykkeligt taget hensyn til denne problemstilling, idet der indføres klare regler for anvendelsen af tilbagesendelsesdirektivet og Dublinforordningen.

Sager, hvor en tredjelandsstatsborger har ansøgt om asyl og fået opholdsret som asylansøger i den anden medlemsstat, er ikke omfattet af anvendelsesområdet for tilbagesendelsesdirektivet, eftersom tredjelandsstatsborgeren har opholdsret som asylansøger og derfor ikke kan anses for at have ulovligt ophold i den anden medlemsstat.

Sager, hvor en tredjelandsstatsborger derimod ikke har ansøgt om asyl og ikke har fået opholdsret som asylansøger i den anden medlemsstat, er omfattet af anvendelsesområdet for tilbagesendelsesdirektivet. Følgende situationer (29) er mulige:

| a) | Tredjelandsstatsborgeren har status som asylansøger i den første medlemsstat (igangværende procedure, endnu ikke nogen endelig afgørelse):. Dublinforordningen finder anvendelse på grund af det underliggende princip om, at enhver tredjelandsstatsborger, der ansøger om asyl i en af medlemsstaterne, skal have sine behov for international beskyttelse vurderet fuldt ud af én medlemsstat. En medlemsstat må ikke tilbagesende den pågældende tredjelandsstatsborger til et tredjeland; i stedet må medlemsstaten kun sende den pågældende til den medlemsstat, der i henhold til Dublinforordningen er ansvarlig for behandlingen af asylansøgningen, således at den pågældendes ansøgning kan behandles. |
| --- | --- |

a)

Tredjelandsstatsborgeren har status som asylansøger i den første medlemsstat (igangværende procedure, endnu ikke nogen endelig afgørelse):. Dublinforordningen finder anvendelse på grund af det underliggende princip om, at enhver tredjelandsstatsborger, der ansøger om asyl i en af medlemsstaterne, skal have sine behov for international beskyttelse vurderet fuldt ud af én medlemsstat. En medlemsstat må ikke tilbagesende den pågældende tredjelandsstatsborger til et tredjeland; i stedet må medlemsstaten kun sende den pågældende til den medlemsstat, der i henhold til Dublinforordningen er ansvarlig for behandlingen af asylansøgningen, således at den pågældendes ansøgning kan behandles.

| b) | Tredjelandsstatsborgeren har trukket sin asylansøgning i den første medlemsstat tilbage: Hvis tilbagetrækningen af ansøgningen har ført til afslag på ansøgningen (i henhold til artikel 27 eller 28 i det omarbejdede direktiv om asylprocedurer), kan de regler, der er beskrevet nedenfor under litra c) (valg mellem anvendelse af Dublinreglerne eller tilbagesendelsesdirektivet), finde anvendelse. Hvis tilbagetrækningen af ansøgningen ikke har ført til afslag på ansøgningen, finder Dublinforordningen anvendelse (som lex specialis) på grund af det underliggende princip om, at enhver tredjelandsstatsborger, der ansøger om asyl i en af medlemsstaterne, skal have sine behov for international beskyttelse vurderet fuldt ud af én medlemsstat. |
| --- | --- |

b)

Tredjelandsstatsborgeren har trukket sin asylansøgning i den første medlemsstat tilbage: Hvis tilbagetrækningen af ansøgningen har ført til afslag på ansøgningen (i henhold til artikel 27 eller 28 i det omarbejdede direktiv om asylprocedurer), kan de regler, der er beskrevet nedenfor under litra c) (valg mellem anvendelse af Dublinreglerne eller tilbagesendelsesdirektivet), finde anvendelse. Hvis tilbagetrækningen af ansøgningen ikke har ført til afslag på ansøgningen, finder Dublinforordningen anvendelse (som lex specialis) på grund af det underliggende princip om, at enhver tredjelandsstatsborger, der ansøger om asyl i en af medlemsstaterne, skal have sine behov for international beskyttelse vurderet fuldt ud af én medlemsstat.

| c) | Tredjelandsstatsborgeren er genstand for en endelig afgørelse i den første medlemsstat, som giver afslag på den pågældendes asylansøgning: Der kan i givet fald vælges mellem at anvende Dublinforordningen eller tilbagesendelsesdirektivet. I Dublinforordningen er dette klart fastsat i artikel 24, stk. 4, og det præciseres desuden, at når myndighederne beslutter at fremsætte en anmodning i henhold til Dublinforordningen, suspenderes anvendelsen af reglerne i tilbagesendelsesdirektivet og tilbagesendelsesprocedurerne, og kun Dublinreglerne finder anvendelse (det gælder også regler om frihedsberøvelse og retsmidler). |
| --- | --- |

c)

Tredjelandsstatsborgeren er genstand for en endelig afgørelse i den første medlemsstat, som giver afslag på den pågældendes asylansøgning: Der kan i givet fald vælges mellem at anvende Dublinforordningen eller tilbagesendelsesdirektivet. I Dublinforordningen er dette klart fastsat i artikel 24, stk. 4, og det præciseres desuden, at når myndighederne beslutter at fremsætte en anmodning i henhold til Dublinforordningen, suspenderes anvendelsen af reglerne i tilbagesendelsesdirektivet og tilbagesendelsesprocedurerne, og kun Dublinreglerne finder anvendelse (det gælder også regler om frihedsberøvelse og retsmidler).

| d) | Tredjelandsstatsborgeren har allerede været genstand for en vellykket tilbagesendelse/udsendelse (efter afslag på eller tilbagetrækning af en asylansøgning) fra den første medlemsstat til et tredjeland. Det fremgår klart af Dublinforordningens artikel 19, stk. 3, at hvis tredjelandsstatsborgeren vender tilbage til EU's område, er den første medlemsstat ikke længere ansvarlig for tredjelandsstatsborgeren — den pågældende kan derfor ikke overføres til denne medlemsstat. Tilbagesendelsesdirektivet finder derfor anvendelse. |
| --- | --- |

d)

Tredjelandsstatsborgeren har allerede været genstand for en vellykket tilbagesendelse/udsendelse (efter afslag på eller tilbagetrækning af en asylansøgning) fra den første medlemsstat til et tredjeland. Det fremgår klart af Dublinforordningens artikel 19, stk. 3, at hvis tredjelandsstatsborgeren vender tilbage til EU's område, er den første medlemsstat ikke længere ansvarlig for tredjelandsstatsborgeren — den pågældende kan derfor ikke overføres til denne medlemsstat. Tilbagesendelsesdirektivet finder derfor anvendelse.

Praktiske eksempler:

| — | En ansøger om international beskyttelse i medlemsstat A rejser uden tilladelse til en nabomedlemsstat B (krydser de indre grænser), hvor den pågældende pågribes af politiet. I overensstemmelse med Dublinforordningen føres den pågældende tilbage fra medlemsstat B til medlemsstat A. Skal medlemsstat B i denne situation træffe en afgørelse om tilbagesendelse vedrørende denne person for ulovligt ophold på området?






  — | Dublinreglerne har forrang. Medlemsstat B kan ikke træffe en afgørelse om tilbagesendelse. |
| --- | --- | --- |

—

En ansøger om international beskyttelse i medlemsstat A rejser uden tilladelse til en nabomedlemsstat B (krydser de indre grænser), hvor den pågældende pågribes af politiet. I overensstemmelse med Dublinforordningen føres den pågældende tilbage fra medlemsstat B til medlemsstat A. Skal medlemsstat B i denne situation træffe en afgørelse om tilbagesendelse vedrørende denne person for ulovligt ophold på området?

—

Dublinreglerne har forrang. Medlemsstat B kan ikke træffe en afgørelse om tilbagesendelse.

| — | Må medlemsstat A (i det ovenfor beskrevne scenarie) selv træffe en afgørelse om tilbagesendelse (sammen med et indrejseforbud, der vil blive udsat, indtil asylproceduren er afsluttet)?






  — | Nej. Så længe personen har opholdsret som asylansøger i medlemsstat A, er den pågældendes ophold i medlemsstat A ikke ulovligt i henhold til tilbagesendelsesdirektivet, og medlemsstat A kan ikke træffe en afgørelse om tilbagesendelse. |
| --- | --- | --- |

—

Må medlemsstat A (i det ovenfor beskrevne scenarie) selv træffe en afgørelse om tilbagesendelse (sammen med et indrejseforbud, der vil blive udsat, indtil asylproceduren er afsluttet)?

—

Nej. Så længe personen har opholdsret som asylansøger i medlemsstat A, er den pågældendes ophold i medlemsstat A ikke ulovligt i henhold til tilbagesendelsesdirektivet, og medlemsstat A kan ikke træffe en afgørelse om tilbagesendelse.

| — | En tredjelandsstatsborger, som er blevet tildelt international beskyttelse af medlemsstat A, opholder sig ulovligt i medlemsstat B (f.eks. opholder den pågældende sig i landet i mere end de tilladte 90 dage). Finder tilbagesendelsesdirektivet anvendelse i sådanne tilfælde? Hvad er proceduren, hvis personen nægter frivilligt at vende tilbage til den første medlemsstat, der har tildelt beskyttelse?






  — | Dublinforordningen indeholder ikke regler om tilbagetagelse af personer, som nyder international beskyttelse. Derfor finder de »almindelige bestemmelser« i tilbagesendelsesdirektivets artikel 6, stk. 2, anvendelse. Det indebærer, at medlemsstat B vil skulle anmode personen om at begive sig tilbage til medlemsstat A, og at medlemsstat B — hvis den pågældende ikke efterkommer dette krav — skal overveje at træffe afgørelse om tilbagesendelse under hensyntagen til alle de garantier, der er fastsat i tilbagesendelsesdirektivet, herunder navnlig princippet om non-refoulement. Under visse omstændigheder, hvor tilbagesendelse/udsendelse til et tredjeland ikke er mulig, og »tilbageførsel« af personen til en anden medlemsstat kan betragtes om en »gunstigere foranstaltning« (se afsnit 3), kan medlemsstat B håndhæve »tilbageførslen« af personen til medlemsstat A. Procedurerne i forbindelse med »tilbageførsel« af tredjelandsstatsborgere med ulovligt ophold til en anden medlemsstat reguleres af national lovgivning. |
| --- | --- | --- |

—

En tredjelandsstatsborger, som er blevet tildelt international beskyttelse af medlemsstat A, opholder sig ulovligt i medlemsstat B (f.eks. opholder den pågældende sig i landet i mere end de tilladte 90 dage). Finder tilbagesendelsesdirektivet anvendelse i sådanne tilfælde? Hvad er proceduren, hvis personen nægter frivilligt at vende tilbage til den første medlemsstat, der har tildelt beskyttelse?

—

Dublinforordningen indeholder ikke regler om tilbagetagelse af personer, som nyder international beskyttelse. Derfor finder de »almindelige bestemmelser« i tilbagesendelsesdirektivets artikel 6, stk. 2, anvendelse. Det indebærer, at medlemsstat B vil skulle anmode personen om at begive sig tilbage til medlemsstat A, og at medlemsstat B — hvis den pågældende ikke efterkommer dette krav — skal overveje at træffe afgørelse om tilbagesendelse under hensyntagen til alle de garantier, der er fastsat i tilbagesendelsesdirektivet, herunder navnlig princippet om non-refoulement. Under visse omstændigheder, hvor tilbagesendelse/udsendelse til et tredjeland ikke er mulig, og »tilbageførsel« af personen til en anden medlemsstat kan betragtes om en »gunstigere foranstaltning« (se afsnit 3), kan medlemsstat B håndhæve »tilbageførslen« af personen til medlemsstat A. Procedurerne i forbindelse med »tilbageførsel« af tredjelandsstatsborgere med ulovligt ophold til en anden medlemsstat reguleres af national lovgivning.

| — | En tredjelandsstatsborger, der har fået taget fingeraftryk efter irregulær indrejse i medlemsstat A, og som ikke har søgt om asyl i medlemsstat A, pågribes efterfølgende i medlemsstat B. Må medlemsstat B overføre personen til medlemsstat A i overensstemmelse med Dublinreglerne?






  — | Nej. Eftersom der ikke er nogen forbindelse til en asylprocedure, finder Dublinforordningen ikke anvendelse. |
| --- | --- | --- |

—

En tredjelandsstatsborger, der har fået taget fingeraftryk efter irregulær indrejse i medlemsstat A, og som ikke har søgt om asyl i medlemsstat A, pågribes efterfølgende i medlemsstat B. Må medlemsstat B overføre personen til medlemsstat A i overensstemmelse med Dublinreglerne?

—

Nej. Eftersom der ikke er nogen forbindelse til en asylprocedure, finder Dublinforordningen ikke anvendelse.

5.4.   Tredjelandsstatsborgere med ulovligt ophold, der har opholdsret i en anden medlemsstat

Retsgrundlag: tilbagesendelsesdirektivet — artikel 6, stk. 2

Tredjelandsstatsborgere, der opholder sig ulovligt på en medlemsstats område, og som er i besiddelse af en gyldig opholdstilladelse eller anden tilladelse, som giver ret til ophold, udstedt af en anden medlemsstat, skal anmodes om straks at begive sig til denne anden medlemsstats område. Efterkommer den pågældende tredjelandsstatsborger ikke dette krav, eller er den pågældende tredjelandsstatsborgers øjeblikkelige udrejse nødvendig af hensyn til den offentlige orden eller den nationale sikkerhed, finder stk. 1 anvendelse.

I henhold til denne bestemmelse — der erstatter en tilsvarende regel i artikel 23, stk. 2 og 3, i konventionen om gennemførelse af Schengenaftalen (Schengenkonventionen) (30) — må der ikke træffes en afgørelse om tilbagesendelse af en tredjelandsstatsborger med ulovligt ophold, der er i besiddelse af en gyldig opholdstilladelse i en anden medlemsstat. I sådanne sager skal tredjelandsstatsborgeren i første omgang anmodes om straks at begive sig til den medlemsstat, hvor den pågældende har opholdsret. Kun hvis personen ikke efterkommer denne anmodning, eller hvis den offentlige orden eller den nationale sikkerhed er truet, træffes der en afgørelse om tilbagesendelse.

Nærmere præcisering:

| — | Hvilken form anmodningen om »straks at begive sig til denne anden medlemsstats område« skal have, skal fastsættes i national lovgivning. Det anbefales, at der udarbejdes skriftlige afgørelser, der indeholder en begrundelse. For at undgå forvirring må afgørelsen ikke kaldes »afgørelse om tilbagesendelse«. |
| --- | --- |

—

Hvilken form anmodningen om »straks at begive sig til denne anden medlemsstats område« skal have, skal fastsættes i national lovgivning. Det anbefales, at der udarbejdes skriftlige afgørelser, der indeholder en begrundelse. For at undgå forvirring må afgørelsen ikke kaldes »afgørelse om tilbagesendelse«.

| — | Frist for at begive sig tilbage til en anden medlemsstat: Det kan ikke generelt angives, hvor lang tid der skal gå mellem anmodningen om, at personen skal begive sig til en anden medlemsstats område, til det tidspunkt, hvor der træffes en afgørelse om tilbagesendelse i henhold til artikel 6, stk. 1. Der bør vælges en passende frist i overensstemmelse med national lovgivning, idet der tages højde for individuelle omstændigheder, proportionalitetsprincippet og den kendsgerning, at ordet »straks« bruges i bestemmelsen. Tidsrummet mellem anmodningen om, at personen skal begive sig til den anden medlemsstat, og det tidspunkt, hvor der træffes en afgørelse om tilbagesendelse i henhold til artikel 6, stk. 1, tæller ikke med i en eventuel frist for frivillig udrejse, eftersom fristen for frivillig udrejse er et element i afgørelsen om tilbagesendelse og løber fra det tidspunkt, hvor der træffes en afgørelse om tilbagesendelse. |
| --- | --- |

—

Frist for at begive sig tilbage til en anden medlemsstat: Det kan ikke generelt angives, hvor lang tid der skal gå mellem anmodningen om, at personen skal begive sig til en anden medlemsstats område, til det tidspunkt, hvor der træffes en afgørelse om tilbagesendelse i henhold til artikel 6, stk. 1. Der bør vælges en passende frist i overensstemmelse med national lovgivning, idet der tages højde for individuelle omstændigheder, proportionalitetsprincippet og den kendsgerning, at ordet »straks« bruges i bestemmelsen. Tidsrummet mellem anmodningen om, at personen skal begive sig til den anden medlemsstat, og det tidspunkt, hvor der træffes en afgørelse om tilbagesendelse i henhold til artikel 6, stk. 1, tæller ikke med i en eventuel frist for frivillig udrejse, eftersom fristen for frivillig udrejse er et element i afgørelsen om tilbagesendelse og løber fra det tidspunkt, hvor der træffes en afgørelse om tilbagesendelse.

| — | Kontrol af, om tredjelandsstatsborgeren er udrejst til en anden medlemsstat: EU's lovgivning præciserer ikke, hvordan det skal kontrolleres, at forpligtelsen til at begive sig tilbage til den anden medlemsstat er opfyldt. Medlemsstaterne bør i overensstemmelse med national lovgivning sikre, at der følges op på deres afgørelser på passende vis. |
| --- | --- |

—

Kontrol af, om tredjelandsstatsborgeren er udrejst til en anden medlemsstat: EU's lovgivning præciserer ikke, hvordan det skal kontrolleres, at forpligtelsen til at begive sig tilbage til den anden medlemsstat er opfyldt. Medlemsstaterne bør i overensstemmelse med national lovgivning sikre, at der følges op på deres afgørelser på passende vis.

| — | Kontrol af gyldigheden af visa/opholdstilladelser udstedt af en anden medlemsstat: Der findes på nuværende tidspunkt ikke noget centralt system for udveksling af oplysninger mellem medlemsstaterne om dette spørgsmål. Medlemsstaterne tilskyndes til at samarbejde bilateralt og straks fremsende relevante oplysninger til hinanden i overensstemmelse med national lovgivning og bilaterale aftaler. Eksisterende nationale kontaktpunkter (f.eks. de kontaktpunkter, der er opført på listen i bilag 2 til Schengenvejledningen (31)) kan også bruges til dette formål. |
| --- | --- |

—

Kontrol af gyldigheden af visa/opholdstilladelser udstedt af en anden medlemsstat: Der findes på nuværende tidspunkt ikke noget centralt system for udveksling af oplysninger mellem medlemsstaterne om dette spørgsmål. Medlemsstaterne tilskyndes til at samarbejde bilateralt og straks fremsende relevante oplysninger til hinanden i overensstemmelse med national lovgivning og bilaterale aftaler. Eksisterende nationale kontaktpunkter (f.eks. de kontaktpunkter, der er opført på listen i bilag 2 til Schengenvejledningen (31)) kan også bruges til dette formål.

| — | Udtrykket »opholdstilladelse eller anden tilladelse, som giver ret til ophold«
   (32) er meget bredt og omfatter enhver tildelt status eller tilladelser udstedt af en medlemsstat, der giver ret til lovligt ophold, og ikke blot accept af en midlertidig udsættelse af tilbagesendelsen/udsendelsen.
  Udtrykket omfatter følgende:






  — | visum til længerevarende ophold (giver tydeligvis opholdsret) |
| --- | --- | --- |

—

Udtrykket »opholdstilladelse eller anden tilladelse, som giver ret til ophold«
   (32) er meget bredt og omfatter enhver tildelt status eller tilladelser udstedt af en medlemsstat, der giver ret til lovligt ophold, og ikke blot accept af en midlertidig udsættelse af tilbagesendelsen/udsendelsen.

Udtrykket omfatter følgende:

—

visum til længerevarende ophold (giver tydeligvis opholdsret)

| — | midlertidig humanitær opholdstilladelse (forudsat at opholdstilladelsen giver opholdsret og ikke blot udsættelse af tilbagesendelsen) |
| --- | --- |

—

midlertidig humanitær opholdstilladelse (forudsat at opholdstilladelsen giver opholdsret og ikke blot udsættelse af tilbagesendelsen)

| — | en udløbet opholdstilladelse, som er baseret på en stadig gyldig international beskyttelsesstatus (den internationale beskyttelsesstatus afhænger ikke af gyldigheden af det dokument, der dokumenterer den) |
| --- | --- |

—

en udløbet opholdstilladelse, som er baseret på en stadig gyldig international beskyttelsesstatus (den internationale beskyttelsesstatus afhænger ikke af gyldigheden af det dokument, der dokumenterer den)

| — | et gyldigt visum i et ugyldigt (udløbet) rejsedokument — i henhold til den relevante EU-lovgivning må der ikke udstedes et visum, hvis gyldighed er længere end passets gyldighed. Eksemplet med et gyldigt visum i et udløbet pas bør derfor aldrig forekomme i praksis. Hvis et sådant tilfælde alligevel opstår, må den pågældende tredjelandsstatsborger ikke straffes urimeligt. Detaljeret vejledning vedrørende de relevante visumregler findes i den opdaterede visumhåndbog — del II, punkt 4.1.1 og 4.1.2 (33). |
| --- | --- |

—

et gyldigt visum i et ugyldigt (udløbet) rejsedokument — i henhold til den relevante EU-lovgivning må der ikke udstedes et visum, hvis gyldighed er længere end passets gyldighed. Eksemplet med et gyldigt visum i et udløbet pas bør derfor aldrig forekomme i praksis. Hvis et sådant tilfælde alligevel opstår, må den pågældende tredjelandsstatsborger ikke straffes urimeligt. Detaljeret vejledning vedrørende de relevante visumregler findes i den opdaterede visumhåndbog — del II, punkt 4.1.1 og 4.1.2 (33).

Udtrykket omfatter ikke følgende tilfælde:

| — | en udløbet opholdstilladelse baseret på en udløbet opholdsstatus |
| --- | --- |

—

en udløbet opholdstilladelse baseret på en udløbet opholdsstatus

| — | forfalskede og falske pas eller opholdstilladelser |
| --- | --- |

—

forfalskede og falske pas eller opholdstilladelser

| — | et dokument, der bekræfter den midlertidige udsættelse af udsendelsen |
| --- | --- |

—

et dokument, der bekræfter den midlertidige udsættelse af udsendelsen

| — | tålt ophold (forudsat, at det tålte ophold ikke indebærer en juridisk opholdsret). |
| --- | --- |

—

tålt ophold (forudsat, at det tålte ophold ikke indebærer en juridisk opholdsret).

| — | Som hovedregel ingen udsendelse til andre medlemsstater: Hvis en tredjelandsstatsborger ikke indvilger i at vende tilbage frivilligt, jf. artikel 6, stk. 2, til den medlemsstat, hvori den pågældende har opholdstilladelse, finder artikel 6, stk. 1, anvendelse, og der skal træffes en afgørelse om tilbagesendelse direkte til et tredjeland. Personen må ikke tilbageføres til den anden medlemsstat med tvang, medmindre en eksisterende bilateral aftale mellemmedlemsstaterne, der allerede var trådt i kraft den 13. januar 2009 (se afsnit 5.5), udtrykkeligt giver denne mulighed, eller under visse omstændigheder, når tilbagesendelse/udsendelse til et tredjeland ikke er mulig, og den medlemsstat, der udstedte opholdstilladelsen, indvilger i at tage personen tilbage. |
| --- | --- |

—

Som hovedregel ingen udsendelse til andre medlemsstater: Hvis en tredjelandsstatsborger ikke indvilger i at vende tilbage frivilligt, jf. artikel 6, stk. 2, til den medlemsstat, hvori den pågældende har opholdstilladelse, finder artikel 6, stk. 1, anvendelse, og der skal træffes en afgørelse om tilbagesendelse direkte til et tredjeland. Personen må ikke tilbageføres til den anden medlemsstat med tvang, medmindre en eksisterende bilateral aftale mellemmedlemsstaterne, der allerede var trådt i kraft den 13. januar 2009 (se afsnit 5.5), udtrykkeligt giver denne mulighed, eller under visse omstændigheder, når tilbagesendelse/udsendelse til et tredjeland ikke er mulig, og den medlemsstat, der udstedte opholdstilladelsen, indvilger i at tage personen tilbage.

| — | Ingen udstedelse af et forbud mod indrejse i EU, når artikel 6, stk. 2, finder anvendelse: Når en tredjelandsstatsborger med ulovligt ophold tilbageføres til en anden medlemsstat i henhold til artikel 6, stk. 2, må der ikke udstedes et forbud mod indrejse i EU i henhold til artikel 11, fordi artikel 11 kun finder anvendelse, når der træffes en afgørelse om tilbagesendelse, og ikke finder anvendelse i tilfælde af, at den pågældende person »tilbageføres« til en anden medlemsstat. Det giver desuden ikke mening ud fra et praktisk synspunkt at udstede et forbud mod indrejse i EU i en situation, hvor den pågældende person fortsat vil opholde sig lovligt i en anden medlemsstat. |
| --- | --- |

—

Ingen udstedelse af et forbud mod indrejse i EU, når artikel 6, stk. 2, finder anvendelse: Når en tredjelandsstatsborger med ulovligt ophold tilbageføres til en anden medlemsstat i henhold til artikel 6, stk. 2, må der ikke udstedes et forbud mod indrejse i EU i henhold til artikel 11, fordi artikel 11 kun finder anvendelse, når der træffes en afgørelse om tilbagesendelse, og ikke finder anvendelse i tilfælde af, at den pågældende person »tilbageføres« til en anden medlemsstat. Det giver desuden ikke mening ud fra et praktisk synspunkt at udstede et forbud mod indrejse i EU i en situation, hvor den pågældende person fortsat vil opholde sig lovligt i en anden medlemsstat.

| — | Øjeblikkelig udrejse nødvendig af hensyn til den offentlige orden eller den nationale sikkerhed: Under de særlige omstændigheder, der er omhandlet i artikel 6, stk. 2, andet punktum (andet tilfælde), skal den pågældende person øjeblikkeligt gøres til genstand for en afgørelse om tilbagesendelse og udsendes til et tredjeland. Den medlemsstat, hvori personen har opholdsret, skal underrettes herom. |
| --- | --- |

—

Øjeblikkelig udrejse nødvendig af hensyn til den offentlige orden eller den nationale sikkerhed: Under de særlige omstændigheder, der er omhandlet i artikel 6, stk. 2, andet punktum (andet tilfælde), skal den pågældende person øjeblikkeligt gøres til genstand for en afgørelse om tilbagesendelse og udsendes til et tredjeland. Den medlemsstat, hvori personen har opholdsret, skal underrettes herom.

Et praktisk eksempel:

| — | Hvilke bestemmelser i tilbagesendelsesdirektivet finder anvendelse på tredjelandsstatsborgere, der opdages i medlemsstat A, som er i besiddelse af en gyldig opholdstilladelse udstedt af medlemsstat B, og som samtidig er genstand for en indberetning i SIS (indrejseforbud) indlæst af medlemsstat C?






  — | Medlemsstat A skal anvende direktivets artikel 6, stk. 2, og anmode personen om at begive sig tilbage til medlemsstat B. For så vidt angår den samtidige eksistens af et indrejseforbud udstedt af medlemsstat C og en opholdstilladelse udstedt af medlemsstat B, skal en sådan situation afklares bilateralt mellem den medlemsstat, der indlæser indberetningen (C), og den medlemsstat, der udstedte tilladelsen (B), jf. artikel 25, stk. 2, i konventionen om gennemførelse af Schengenaftalen. |
| --- | --- | --- |

—

Hvilke bestemmelser i tilbagesendelsesdirektivet finder anvendelse på tredjelandsstatsborgere, der opdages i medlemsstat A, som er i besiddelse af en gyldig opholdstilladelse udstedt af medlemsstat B, og som samtidig er genstand for en indberetning i SIS (indrejseforbud) indlæst af medlemsstat C?

—

Medlemsstat A skal anvende direktivets artikel 6, stk. 2, og anmode personen om at begive sig tilbage til medlemsstat B. For så vidt angår den samtidige eksistens af et indrejseforbud udstedt af medlemsstat C og en opholdstilladelse udstedt af medlemsstat B, skal en sådan situation afklares bilateralt mellem den medlemsstat, der indlæser indberetningen (C), og den medlemsstat, der udstedte tilladelsen (B), jf. artikel 25, stk. 2, i konventionen om gennemførelse af Schengenaftalen.

5.5.   Tredjelandsstatsborgere med ulovligt ophold, der er omfattet af eksisterende bilaterale aftaler mellem medlemsstater

Retsgrundlag: tilbagesendelsesdirektivet — artikel 6, stk. 3

| — | En vejledende liste over eksisterende bilaterale tilbagetagelsesaftaler mellem medlemsstater kan findes på: http://rsc.eui.eu/RDP/research/analyses/ra/ |
| --- | --- |

—

En vejledende liste over eksisterende bilaterale tilbagetagelsesaftaler mellem medlemsstater kan findes på: http://rsc.eui.eu/RDP/research/analyses/ra/

Medlemsstaterne kan undlade at træffe afgørelse om tilbagesendelse af en tredjelandsstatsborger, der opholder sig ulovligt på deres område, hvis den pågældende tredjelandsstatsborger tilbagetages af en anden medlemsstat i henhold til bilaterale aftaler eller ordninger, der er gældende på datoen for dette direktivs ikrafttræden (dvs. 13.1.2009). I så fald anvender den medlemsstat, der har tilbagetaget den pågældende tredjelandsstatsborger, stk. 1.

I henhold til denne bestemmelse har medlemsstaterne — som en undtagelse og i form af en »status quo-klausul« — mulighed for at tilbageføre migranter til andre medlemsstater i henhold til bilaterale aftaler eller ordninger, der var gældende den 13. januar 2009.

Historisk bemærkning/forklaring: Denne bestemmelse blev indarbejdet i tilbagesendelsesdirektivets tekst på et senere tidspunkt i forhandlingerne på kraftig opfordring fra visse medlemsstater, der fastholdt, at direktivet ikke skulle forpligte dem til at ændre veletableret praksis med at tilbagetage/tilbageføre tredjelandsstatsborgere med ulovligt ophold til andre medlemsstater i henhold til bilaterale aftaler.

Det princip, som tilbagesendelsesdirektivet er baseret på, er direkte tilbagesendelse af tredjelandsstatsborgere med ulovligt ophold fra EU-lande til tredjelande. I direktivets artikel 6, stk. 3, fastsættes der derfor en undtagelse, som udelukkende vedrører den forpligtelse, der påhviler de medlemsstater, på hvis område tredjelandsstatsborgeren befinder sig, til at træffe afgørelse om tilbagesendelse, idet denne forpligtelse derved overgår til den medlemsstat, der har tilbagetaget den pågældende. I artiklen fastsættes der ingen undtagelser til tilbagesendelsesdirektivets anvendelsesområde ud over dem, der er fastsat i artikel 2, stk. 2 — Domstolens dom i sag C-47/15, Affum (præmis 82-85).

Nærmere præcisering:

| — | Efterfølgende brug af bilaterale aftaler mellem medlemsstat A-B og B-C: Tilbagesendelsesdirektivet, navnlig direktivets artikel 6, stk. 3, forbyder ikke udtrykkeligt »domino«-overførsler i henhold til eksisterende bilaterale aftaler. Det er dog vigtigt, at én medlemsstat i sidste ende gennemfører en fuldstændig tilbagesendelsesprocedure i overensstemmelse med direktivet. Eftersom denne type efterfølgende procedure er omkostningstung for forvaltningerne og indebærer yderligere gener for den person, der skal tilbagesendes, frarådes medlemsstaterne at anvende denne praksis. |
| --- | --- |

—

Efterfølgende brug af bilaterale aftaler mellem medlemsstat A-B og B-C: Tilbagesendelsesdirektivet, navnlig direktivets artikel 6, stk. 3, forbyder ikke udtrykkeligt »domino«-overførsler i henhold til eksisterende bilaterale aftaler. Det er dog vigtigt, at én medlemsstat i sidste ende gennemfører en fuldstændig tilbagesendelsesprocedure i overensstemmelse med direktivet. Eftersom denne type efterfølgende procedure er omkostningstung for forvaltningerne og indebærer yderligere gener for den person, der skal tilbagesendes, frarådes medlemsstaterne at anvende denne praksis.

| — | Ingen udstedelse af et forbud mod indrejse i EU, når artikel 6, stk. 3, finder anvendelse: Når en tredjelandsstatsborger med ulovligt ophold tilbageføres til en anden medlemsstat i henhold til artikel 6, stk. 3, må der ikke udstedes et forbud mod indrejse i EU i henhold til artikel 11, eftersom artikel 11 kun finder anvendelse, når der træffes en afgørelse om tilbagesendelse, og ikke finder anvendelse i tilfælde af, at den pågældende person blot »tilbageføres« til en anden medlemsstat. Det giver desuden ikke mening ud fra et praktisk synspunkt at udstede et forbud mod indrejse i EU i en situation, hvor den pågældende person endnu ikke har forladt EU For så vidt angår muligheden for at udstede rent nationale indrejseforbud under særlige omstændigheder i henhold til Schengenkonventionens artikel 25, stk. 2, se afsnit 11.8. |
| --- | --- |

—

Ingen udstedelse af et forbud mod indrejse i EU, når artikel 6, stk. 3, finder anvendelse: Når en tredjelandsstatsborger med ulovligt ophold tilbageføres til en anden medlemsstat i henhold til artikel 6, stk. 3, må der ikke udstedes et forbud mod indrejse i EU i henhold til artikel 11, eftersom artikel 11 kun finder anvendelse, når der træffes en afgørelse om tilbagesendelse, og ikke finder anvendelse i tilfælde af, at den pågældende person blot »tilbageføres« til en anden medlemsstat. Det giver desuden ikke mening ud fra et praktisk synspunkt at udstede et forbud mod indrejse i EU i en situation, hvor den pågældende person endnu ikke har forladt EU For så vidt angår muligheden for at udstede rent nationale indrejseforbud under særlige omstændigheder i henhold til Schengenkonventionens artikel 25, stk. 2, se afsnit 11.8.

| — | Afgørelse om at overføre tredjelandsstatsborgeren til en anden medlemsstat: en sådan afgørelse udgør en af de foranstaltninger, der er fastsat i tilbagesendelsesdirektivet for at bringe det ulovlige ophold til ophør, og en indledende etape i udsendelsen fra EU's område. Medlemsstaterne skal derfor træffe denne afgørelse med omhu og snarest muligt med henblik på, at denne tredjelandsstatsborger hurtigst muligt kan overføres til den medlemsstat, der er ansvarlig for tilbagesendelsesproceduren — se Domstolens dom i sag C-47/15, Affum (præmis 87). |
| --- | --- |

—

Afgørelse om at overføre tredjelandsstatsborgeren til en anden medlemsstat: en sådan afgørelse udgør en af de foranstaltninger, der er fastsat i tilbagesendelsesdirektivet for at bringe det ulovlige ophold til ophør, og en indledende etape i udsendelsen fra EU's område. Medlemsstaterne skal derfor træffe denne afgørelse med omhu og snarest muligt med henblik på, at denne tredjelandsstatsborger hurtigst muligt kan overføres til den medlemsstat, der er ansvarlig for tilbagesendelsesproceduren — se Domstolens dom i sag C-47/15, Affum (præmis 87).

| — | Eftersom begrebet »tilbagesendelse« i henhold til tilbagesendelsesdirektivet altid indebærer tilbagesendelse til et tredjeland, anbefales det at kalde denne type national afgørelse »afgørelse om tilbageførsel« og ikke »afgørelse om tilbagesendelse«. |
| --- | --- |

—

Eftersom begrebet »tilbagesendelse« i henhold til tilbagesendelsesdirektivet altid indebærer tilbagesendelse til et tredjeland, anbefales det at kalde denne type national afgørelse »afgørelse om tilbageførsel« og ikke »afgørelse om tilbagesendelse«.

| — | Status quo-klausul: Artikel 6, stk. 3, er en udtrykkelig »status quo«-klausul. Medlemsstaterne må kun udnytte den mulighed, der er omhandlet i artikel 6, stk. 3, i forbindelse med bilaterale tilbagetagelsesaftaler, der trådte i kraft inden den 13. januar 2009. Eksisterende aftaler, der er genforhandlet/forlænget efter den 13. januar 2009, kan fortsat være omfattet af artikel 6, stk. 3, hvis den genforhandlede/forlængede aftale er en ændring af den allerede eksisterende aftale, og det klart fremgår, at det er tilfældet. Hvis den genforhandlede/forlængede aftale er en helt ny aftale med et andet indhold, er den ikke længere omfattet af artikel 6, stk. 3. |
| --- | --- |

—

Status quo-klausul: Artikel 6, stk. 3, er en udtrykkelig »status quo«-klausul. Medlemsstaterne må kun udnytte den mulighed, der er omhandlet i artikel 6, stk. 3, i forbindelse med bilaterale tilbagetagelsesaftaler, der trådte i kraft inden den 13. januar 2009. Eksisterende aftaler, der er genforhandlet/forlænget efter den 13. januar 2009, kan fortsat være omfattet af artikel 6, stk. 3, hvis den genforhandlede/forlængede aftale er en ændring af den allerede eksisterende aftale, og det klart fremgår, at det er tilfældet. Hvis den genforhandlede/forlængede aftale er en helt ny aftale med et andet indhold, er den ikke længere omfattet af artikel 6, stk. 3.

| — | Tilbagetagelsesaftaler mellem Schengenmedlemsstater og Det Forenede Kongerige: I forbindelse med fortolkningen af artikel 6, stk. 3, betragtes Det Forenede Kongerige som en medlemsstat. |
| --- | --- |

—

Tilbagetagelsesaftaler mellem Schengenmedlemsstater og Det Forenede Kongerige: I forbindelse med fortolkningen af artikel 6, stk. 3, betragtes Det Forenede Kongerige som en medlemsstat.

5.6.   Tredjelandsstatsborgere med ulovligt ophold, der har opnået humanitær (eller anden) opholdstilladelse/tilladelse

Retsgrundlag: tilbagesendelsesdirektivet — artikel 6, stk. 4

Medlemsstaterne kan når som helst af menneskelige, humanitære eller andre grunde beslutte at tildele en tredjelandsstatsborger, som opholder sig ulovligt på deres område, en selvstændig opholdstilladelse eller anden tilladelse, som giver ret til ophold. I så fald træffes der ikke afgørelse om tilbagesendelse. Hvis der allerede er truffet afgørelse om tilbagesendelse, ophæves afgørelsen, eller den stilles i bero i den periode, hvor opholdstilladelsen eller en anden tilladelse, som giver ret til ophold, er gyldig.

Medlemsstaterne kan frit — på et hvilket som helst tidspunkt — give opholdstilladelse eller ret til ophold til en tredjelandsstatsborger med ulovligt ophold. I givet fald afsluttes en eventuel igangværende tilbagesendelsesprocedure, og allerede trufne afgørelser om tilbagesendelse eller udsendelse skal ophæves eller suspenderes afhængigt af tilladelsen art. Det samme gælder i sager, hvor medlemsstaterne skal give opholdstilladelse, f.eks. efter indgivelse af en asylansøgning.

Det er op til medlemsstaterne at beslutte, hvilken fremgangsmåde (ophævelse eller suspension af afgørelsen om tilbagesendelse) der skal anvendes, idet der tages højde for arten og den sandsynlige varighed af den opholdstilladelse eller ret til ophold, der blev tildelt. Når en medlemsstat giver en tredjelandsstatsborger, der har ansøgt om international beskyttelse, og som allerede er genstand for en afgørelse om tilbagesendelse inden indgivelsen af ansøgningen, ret til ophold på dets område, skal medlemsstaterne i henhold til Domstolens dom i sag C-601/15, J.N. (34) (præmis 75-80) suspendere fuldbyrdelsen af en afgørelse om tilbagesendelse (og ikke ophæve afgørelsen), indtil der er truffet afgørelse om ansøgningen om international beskyttelse (se også afsnit 7).

5.7.   Tredjelandsstatsborgere med ulovligt ophold, som er genstand for en igangværende procedure om fornyelse af en opholdstilladelse eller anden tilladelse

Retsgrundlag: tilbagesendelsesdirektivet — artikel 6, stk. 5

Hvis en tredjelandsstatsborger, som opholder sig ulovligt på en medlemsstats område, er genstand for en igangværende procedure for fornyelse af sin opholdstilladelse eller af en anden tilladelse, som giver ret til ophold, overvejer den pågældende medlemsstat at undlade at træffe afgørelse om tilbagesendelse, indtil den igangværende procedure er afsluttet, jf. dog stk. 6.

Medlemsstaterne kan frit undlade at træffe en afgørelse om tilbagesendelse af de tredjelandsstatsborgere med ulovligt ophold, som afventer en afgørelse om fornyelse af deres tilladelse til ophold Denne bestemmelse skal beskytte tredjelandsstatsborgere, der har opholdt sig ulovligt i en medlemsstat i en periode, og som — på grund af forsinkelser i proceduren for fornyelse af deres tilladelse til ophold — havner i en situation, hvor de midlertidigt opholder sig ulovligt i en medlemsstat. Bestemmelsen henviser til en igangværende procedure for fornyelse af en opholdstilladelsei den medlemsstat, hvor den pågældende pågribes (»den pågældende medlemsstat«). Medlemsstaterne tilskyndes til at benytte denne bestemmelse også i de tilfælde, hvor det er sandsynligt, at ansøgningen om fornyelse vil blive imødekommet, og til at give de pågældende personer mindst samme behandling som personer, der skal tilbagesendes, inden for den frist for frivillig udrejse, de har fået, eller i det tidsrum, hvori tilbagesendelsen er udsat.

Bestemmelsen omfatter ikke igangværende procedurer for fornyelse af en opholdstilladelse i en anden medlemsstat. Det forhold, at en person er genstand for en igangværende procedure for fornyelse af en opholdstilladelse i en anden medlemsstat, kan dog under specifikke omstændigheder være en begrundelse for udsættelse af tilbagesendelsen, jf. artikel 9, stk. 2, eller for anvendelse af gunstigere foranstaltninger, jf. artikel 4, stk. 3.

5.8.   Særlige regler i direktiver om lovlig migration for tilbagetagelse mellem medlemsstater i tilfælde af mobilitet inden for EU

Retsgrundlag: Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2014/66/EU (35) om virksomhedsinternt udstationerede tredjelandsstatsborgere — artikel 23, Rådets direktiv 2003/109/EF (36) om fastboende udlændinge (ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2011/51/EU (37)) — artikel 12 og 22, Rådets direktiv 2009/50/EF (38) om det blå kort — artikel 18

Førnævnte direktiver indeholder særlige regler om tilbagetagelse mellem medlemsstater i forbindelse med mobilitet inden for EU for visse kategorier af tredjelandsstatsborgere (virksomhedsinternt udstationerede arbejdstagere, indehavere af det blå EU-kort, fastboende udlændinge) Disse bestemmelser skal betragtes som »leges speciales« (mere specifikke regler), der skal overholdes i første omgang i de tilfælde, der udtrykkeligt er omfattet af de pågældende direktiver.

6.   FRIVILLIG UDREJSE

Retsgrundlag: tilbagesendelsesdirektivet — artikel 7, stk. 1

I en afgørelse om tilbagesendelse fastsættes en passende frist for frivillig udrejse på mellem syv og tredive dage, jf. dog de undtagelser, der er anført i stk. 2 og 4. Medlemsstaterne kan i deres nationale lovgivning fastsætte, at en sådan frist kun indrømmes efter begæring fra den pågældende tredjelandsstatsborger. I så fald underretter medlemsstaterne de pågældende tredjelandsstatsborgere om muligheden for at indgive en sådan begæring.

Fremme af frivillig udrejse er et af hovedmålene med tilbagesendelsesdirektivet. Medmindre der er grund til at konkludere, at det vil stride mod formålet med tilbagesendelsen, er frivillig opfyldelse af en forpligtelse til at vende tilbage at foretrække frem for udsendelse af tre grunde: Det er en mere værdig, mere sikker og ofte mere omkostningseffektiv løsning.

Inden for fristen for frivillig tilbagevenden er den pågældende tredjelandsstatsborger forpligtet til at vende tilbage, selv om denne forpligtelse ikke kan håndhæves, før fristen er udløbet, eller hvis der er risiko for, at den pågældende forsvinder, eller der opstår en risiko for den offentlige orden, den offentlige sikkerhed eller den nationale sikkerhed, eller en ansøgning om lovligt ophold er blevet afvist som åbenbart grundløs eller svigagtig (se afsnit 6.3). Medlemsstaterne tilskyndes til at give det størst mulige antal personer, der skal tilbagesendes, mulighed for frivilligt at udrejse og kun undlade at gøre det i de tilfælde, hvor der er risiko for, at det kan gå imod formålet med tilbagesendelsesproceduren.

Artikel 7, stk. 1, sidste punktum, giver medlemsstaterne mulighed for at fastsætte, at en sådan frist kun indrømmes efter anmodning fra den pågældende tredjelandsstatsborger. I så tilfælde skal den enkelte berørte tredjelandsstatsborger informeres om muligheden for at anmode om en frist for frivillig tilbagevenden. Almindelige faktablade til borgerne (f.eks. en meddelelse om muligheden for at indgive ansøgningen på immigrationsmyndighedens websted eller trykte annoncer på informationstavlerne i de lokale immigrationsmyndigheders lokaler) kan være nyttige, men skal altid suppleres af personlige oplysninger. Mindreårige skal informeres på en børnevenlig måde, der tager hensyn til deres alder og konteksten, og man skal være særlig opmærksom på uledsagede mindreåriges situation.

Medlemsstaterne kan også beslutte at indrømme en frist for frivillig udrejse på anmodning af bestemte kategorier af tredjelandsstatsborgere med ulovligt ophold (f.eks. dem, hvis ansøgning om lovligt ophold er blevet afvist som åbenbart grundløs eller svigagtig) eller for at få støtte (f.eks. støtte til reintegration) og at yde en sådan støtte uden forudgående ansøgning i andre tilfælde.

Kommissionen anbefaler, at medlemsstaterne indrømmer en frist for frivillig udrejse, efter at den berørte tredjelandsstatsborger har anmodet herom, samtidig med at de sikrer, at tredjelandsstatsborgere systematisk og på behørig vis får den nødvendige information for at indgive en anmodning.

Programmer for støttet frivillig tilbagevenden: Selv om det ikke i henhold til tilbagesendelsesdirektivet kræves, at medlemsstaterne fastlægger programmer for støtte frivillig tilbagevenden, står der følgende i betragtning 10: »For at fremme frivillig tilbagevenden bør medlemsstaterne yde øget bistand og rådgivning i forbindelse med tilbagevenden og udnytte de relevante finansieringsmuligheder [...] bedst muligt.« Medlemsstaterne opfordres derfor kraftigt til at stille programmer for støttet frivillig tilbagevenden til rådighed gennem procedurerne som en del af indsatsen for at fremme en mere human og værdig tilbagevenden og generelt gøre den mere effektiv. For at lette adgangen til sådanne ordninger og sikre, at de berørte tredjelandsstatsborgere træffer beslutning på et oplyst grundlag, skal medlemsstaterne sikre en hensigtsmæssig formidling af oplysninger om programmerne for frivillig tilbagevenden og støttet frivillig tilbagevenden, også i samarbejde med de nationale myndigheder, som kan være i direkte kontakt med tredjelandsstatsborgerne (f.eks. uddannelses-, social- og sundhedsmyndighederne), ikkestatslige organisationer og andre organer. Mindreårige skal informeres på en børnevenlig måde, der tager hensyn til deres alder og konteksten. De nationale programmer skal følge de ikkebindende fælles standarder for støttet frivillig tilbagevenden (og reintegration), som medlemsstaterne gennemfører (39), som er udviklet af Kommissionen i samarbejde med medlemsstaterne, og som Rådet (retlige og indre anliggender) har godkendt i dets konklusioner af 9.-10. juni 2016
   (40).

Ekspertgruppen om tilbagesendelse under Det Europæiske Migrationsnetværk (EMN) sigter mod at fremme et bedre samarbejde mellem stater og interesserede parter i praksis i forbindelse med tilbagesendelse, støttet frivillig tilbagevenden og reintegrationsprogrammer. Den bør udgøre et centralt forum for indsamling og udveksling af oplysninger, som medlemsstaterne opfordres til aktivt at benytte.

Nærmere præcisering:

| — | Fristen på 7-30 dage er et generelt princip. Medlemsstaterne er forpligtet til at fastsætte en frist inden for dette interval, medmindre specifikke omstændigheder i den enkelte sag begrunder en forlængelse, jf. tilbagesendelsesdirektivets artikel 7, stk. 2 (se afsnit 6.1). |
| --- | --- |

—

Fristen på 7-30 dage er et generelt princip. Medlemsstaterne er forpligtet til at fastsætte en frist inden for dette interval, medmindre specifikke omstændigheder i den enkelte sag begrunder en forlængelse, jf. tilbagesendelsesdirektivets artikel 7, stk. 2 (se afsnit 6.1).

| — | At fastsætte 60 dage som hovedregel ville være uforeneligt med den i tilbagesendelsesdirektivet fastsatte harmonisering og fælles disciplin om en frist på 7-30 dage og kan derfor ikke begrundes som værende en gunstigere bestemmelse i henhold til artikel 4, stk. 3. Frister på 30-60 dage (altså over det interval, der er fastsat i stk. 1), som imidlertid kun kan gives under specifikke omstændigheder (jf. stk. 2), er omfattet af tilbagesendelsesdirektivets artikel 7, stk. 2. |
| --- | --- |

—

At fastsætte 60 dage som hovedregel ville være uforeneligt med den i tilbagesendelsesdirektivet fastsatte harmonisering og fælles disciplin om en frist på 7-30 dage og kan derfor ikke begrundes som værende en gunstigere bestemmelse i henhold til artikel 4, stk. 3. Frister på 30-60 dage (altså over det interval, der er fastsat i stk. 1), som imidlertid kun kan gives under specifikke omstændigheder (jf. stk. 2), er omfattet af tilbagesendelsesdirektivets artikel 7, stk. 2.

| — | I overensstemmelse med de krav, der følger af retten til at blive hørt, jf. artikel 41, stk. 2, i chartret om grundlæggende rettigheder, skal medlemsstaterne give en person, der skal tilbagesendes, mulighed for at oplyse om de individuelle omstændigheder og behov, der skal tages i betragtning, når fristen fastsættes, både i de tilfælde, hvor fristen for frivillig udrejse fastsættes ex officio, og i de tilfælde, hvor fristen fastsættes, efter at den person, der skal tilbagesendes, har indgivet en ansøgning. |
| --- | --- |

—

I overensstemmelse med de krav, der følger af retten til at blive hørt, jf. artikel 41, stk. 2, i chartret om grundlæggende rettigheder, skal medlemsstaterne give en person, der skal tilbagesendes, mulighed for at oplyse om de individuelle omstændigheder og behov, der skal tages i betragtning, når fristen fastsættes, både i de tilfælde, hvor fristen for frivillig udrejse fastsættes ex officio, og i de tilfælde, hvor fristen fastsættes, efter at den person, der skal tilbagesendes, har indgivet en ansøgning.

| — | Selv om tilbagesendelsesdirektivet ikke indeholder et forbud mod tvangsmæssig tilbagesendelse af tredjelandsstatsborgere med ulovligt ophold inden udløbet af fristen for frivillig tilbagevenden, forhindrer direktivet ikke medlemsstaterne i at indlede de nødvendige administrative procedurer inden udløbet af denne frist med henblik på en mulig fuldbyrdelse af en afgørelse om tilbagesendelse (f.eks. ved at tage kontakt til myndighederne i tredjelande for at få rejsedokumenter eller tilrettelægge den logistiske side af udsendelsesoperationen). |
| --- | --- |

—

Selv om tilbagesendelsesdirektivet ikke indeholder et forbud mod tvangsmæssig tilbagesendelse af tredjelandsstatsborgere med ulovligt ophold inden udløbet af fristen for frivillig tilbagevenden, forhindrer direktivet ikke medlemsstaterne i at indlede de nødvendige administrative procedurer inden udløbet af denne frist med henblik på en mulig fuldbyrdelse af en afgørelse om tilbagesendelse (f.eks. ved at tage kontakt til myndighederne i tredjelande for at få rejsedokumenter eller tilrettelægge den logistiske side af udsendelsesoperationen).

På grundlag af en individuel vurdering af tredjelandsstatsborgerens situation og under særlig hensyntagen til udsigten til den pågældendes tilbagevenden og vilje til at samarbejde med de kompetente myndigheder, anbefaler Kommissionen, at medlemsstaterne indrømmer den korteste frist for frivillig udrejse, der er nødvendig for at tilrettelægge og gennemføre den pågældendes tilbagevenden. Der skal kun gives en frist på over syv dage, hvis tredjelandsstatsborgeren aktivt samarbejder om tilbagesendelsesprocessen.

6.1.   Forlænget frist for frivillig udrejse

Retsgrundlag: tilbagesendelsesdirektivet — artikel 7, stk. 2

Medlemsstaterne forlænger, hvor dette er nødvendigt, fristen for frivillig udrejse i en passende periode under hensyntagen til de særlige forhold i den enkelte sag såsom opholdets varighed, eventuelle skolesøgende børn og eventuelle andre familiemæssige og sociale tilknytninger.

Der er ikke på forhånd fastsat nogen maksimumsgrænse for forlængelsen af fristen for frivillig udrejse, og hver enkelt sag skal behandles individuelt i overensstemmelse med national gennemførelseslovgivning og administrativ praksis. Medlemsstaterne har vide skønsbeføjelser, når de beslutter, om det ville være »hensigtsmæssigt« at forlænge fristen for frivillig udrejse. Under hensyn til henvisningen i teksten til skolesøgende børn kan der indrømmes en forlængelse af fristen for frivillig tilbagevenden indtil semesterets eller skoleårets udgang eller i op til ét skoleår, forudsat at det er i barnets tarv, og der er taget behørigt hensyn til alle relevante omstændigheder i sagen.

Der kan indrømmes en forlængelse af fristen på over 30 dage allerede fra starten (det tidspunkt, hvor afgørelsen om tilbagesendelse træffes), hvis en individuel vurdering af sagens omstændigheder begrunder det. Det er ikke nødvendigt først at fastsætte en frist på 30 dage og derefter forlænge den.

Udtrykket »hvor dette er nødvendigt« henviser til omstændigheder, der berører både den person, der skal tilbagesendes, og den stat, der tilbagesender personen. Medlemsstaterne har skønsbeføjelser med hensyn til indholdet og omfanget af deres nationale gennemførelseslovgivning på området.

De tre tilfælde, der er nævnt i artikel 7, stk. 2 (opholdets varighed, skolesøgende børn, familiemæssige tilknytninger), skal udtrykkeligt overholdes i den nationale gennemførelseslovgivning og administrative praksis. Medlemsstaternes administrative bestemmelser kan være mere detaljerede og også indeholde bestemmelser om andre årsager til forlængelse, men må ikke være mindre nøjagtige, da de ellers ville bringe harmoniseringen i fare.

6.2.   Forpligtelser, mens en person afventer frivillig udrejse

Retsgrundlag: tilbagesendelsesdirektivet — artikel 7, stk. 3

I perioden for frivillig udrejse kan der pålægges visse forpligtelser med sigte på at undgå risikoen for, at den pågældende forsvinder, såsom en pligt til regelmæssigt at melde sig hos myndighederne, til at stille en passende økonomisk garanti, til at indlevere dokumenter eller til at opholde sig et bestemt sted.

Denne forpligtelse, der er fastsat i tilbagesendelsesdirektivets artikel 7, stk. 3, kan pålægges for at undgå risikoen for, at den pågældende forsvinder. Hvis en individuel vurdering af sagen viser, at der ikke er særlige omstændigheder, der gør sig gældende, er denne forpligtelse ikke begrundet — se Domstolens dom i sag C-61/11, Dridi, præmis 37: »Det følger af nævnte direktivs artikel 7, stk. 3 og 4, at det kun er under særlige omstændigheder såsom ved risiko for, at den pågældende forsvinder, at medlemsstaterne kan pålægge adressaten for en afgørelse om tilbagesendelse regelmæssigt at melde sig hos myndighederne, at stille en passende økonomisk garanti, at indlevere dokumenter eller at opholde sig et bestemt sted, eller indrømme en frist på under syv dage for frivillig udrejse eller undlade at indrømme en sådan frist.« Kommissionen anbefaler, at medlemsstaterne udnytter denne mulighed for at undgå risikoen for, at tredjelandsstatsborgeren forsvinder inden udløbet af fristen for frivillig udrejse.

Det skal bemærkes, at medlemsstaternes mulighed for at pålægge visse forpligtelser kan være en fordel for den person, der skal tilbagesendes, eftersom der kan fastsættes en frist for frivillig udrejse, som det under normale omstændigheder ikke ville være muligt at fastsætte.

Det er ikke muligt at angive et generelt tal for, hvilket beløb der udgør en »passende økonomisk garanti«. Under alle omstændigheder skal proportionalitetsprincippet overholdes, dvs. at beløbet skal tage højde for den pågældendes specifikke situation. Ifølge medlemsstaternes nuværende praksis svinger beløbet mellem ca. 200 EUR og 5 000 EUR.

Hvis det er nødvendigt i enkelte sager, kan forpligtelserne i henhold til artikel 7, stk. 3, også pålægges kumulativt.

Når medlemsstaterne pålægger forpligtelser i henhold til artikel 7, stk. 3, skal de tage højde for tredjelandsstatsborgerens individuelle situation og sikre fuld overholdelse af proportionalitetsprincippet. Medlemsstaterne skal undgå at pålægge forpligtelser, som reelt ikke kan opfyldes (hvis en person f.eks. ikke har et pas, kan den pågældende ikke fremlægge det).

6.3.   Faktorer, der taler imod at forlænge fristen

Retsgrundlag: tilbagesendelsesdirektivet — artikel 7, stk. 4

Er der risiko for, at den pågældende vil forsvinde, eller er en ansøgning om lovligt ophold blevet afvist som åbenbart grundløs eller svigagtig, eller udgør den pågældende person en risiko for den offentlige orden, den offentlige sikkerhed eller den nationale sikkerhed, kan medlemsstaterne undlade at indrømme en frist for frivillig udrejse eller de kan indrømme en frist på under syv dage.

Medlemsstaterne kan frit undlade at indrømme en frist for frivillig udrejse i de tilfælde — som er udtømmende anført i tilbagesendelsesdirektivets artikel 7, stk. 4 — hvor der er »faktorer, der taler imod dette« såsom en risiko for, at personen forsvinder (se afsnit 1.6), eller en trussel mod den offentlige orden, den offentlige sikkerhed eller den nationale sikkerhed (f.eks. tidligere domme for grove forbrydelser, der også er begået i andre medlemsstater), og når en ansøgning om lovligt ophold (f.eks. en asylansøgning, en ansøgning om opholdstilladelse eller om forlængelse af en opholdstilladelse) er blevet afvist som åbenbart grundløs eller svigagtig.

Når det på grundlag af en individuel vurdering kan fastslås, at der i en specifik sag findes »faktorer, der taler imod at forlænge fristen«, skal der ikke indrømmes en frist for frivillig udrejse, og der skal kun indrømmes en frist på under 7 dage, hvis det ikke forhindrer de nationale myndigheder i at gennemføre udsendelsen.

Medlemsstaterne kan dog når som helst ændre deres vurdering af situationen (en tidligere ikkesamarbejdende person, der skal tilbagesendes, kan ændre holdning og tage imod et tilbud om støttet frivillig tilbagevenden) og fastsætte en frist for frivillig udrejse, selv om der i første omgang var risiko for, at den pågældende ville forsvinde.

Nærmere præcisering:

| — | Det er ikke muligt generelt at fratage alle ulovlige tilrejsende muligheden for at få fastsat en frist for frivillig udrejse. En sådan generaliserende regel ville være i strid med definitionen af begrebet »risiko for, at den pågældende vil forsvinde«, proportionalitetsprincippet og forpligtelsen til at foretage en vurdering i de enkelte sager, og det ville i praksis bringe virkningen af artikel 7 i fare (fremme af frivillig udrejse). |
| --- | --- |

—

Det er ikke muligt generelt at fratage alle ulovlige tilrejsende muligheden for at få fastsat en frist for frivillig udrejse. En sådan generaliserende regel ville være i strid med definitionen af begrebet »risiko for, at den pågældende vil forsvinde«, proportionalitetsprincippet og forpligtelsen til at foretage en vurdering i de enkelte sager, og det ville i praksis bringe virkningen af artikel 7 i fare (fremme af frivillig udrejse).

| — | Det er i henhold til artikel 7, stk. 4, muligt at udelukke tredjelandsstatsborgere, der har indgivet svigagtige ansøgninger. Artikel 7, stk. 4, dækker udtrykkeligt åbenbart grundløse eller svigagtige ansøgninger. Da svigagtige ansøgninger normalt indebærer en højere grad af forkastelig adfærd end åbenbart grundløse ansøgninger, skal artikel 7, stk. 4, fortolkes således, at den også omfatter svigagtige ansøgninger. |
| --- | --- |

—

Det er i henhold til artikel 7, stk. 4, muligt at udelukke tredjelandsstatsborgere, der har indgivet svigagtige ansøgninger. Artikel 7, stk. 4, dækker udtrykkeligt åbenbart grundløse eller svigagtige ansøgninger. Da svigagtige ansøgninger normalt indebærer en højere grad af forkastelig adfærd end åbenbart grundløse ansøgninger, skal artikel 7, stk. 4, fortolkes således, at den også omfatter svigagtige ansøgninger.

| — | Det er også muligt at udelukke personer, der udgør en risiko for den offentlige orden, den offentlige sikkerhed eller den nationale sikkerhed. Domstolen præciserede i sin dom i sag C-554/13, Zh. og O. (41), at medlemsstaterne i det væsentlige har frihed til i overensstemmelse med deres nationale behov at bestemme, hvad hensynene til den offentlige orden kræver. Der skal sondres mellem begrebet »risiko for, at den pågældende vil forsvinde« og begrebet »risiko for den offentlige orden«. Begrebet »risiko for den offentlige orden« forudsætter under alle omstændigheder, at der ud over den forstyrrelse af samfundsordenen, som enhver lovovertrædelse indebærer, foreligger en virkelig og tilstrækkelig alvorlig trussel mod et grundlæggende samfundshensyn. En medlemsstat må ikke vurdere en tredjelandsstatsborger til at udgøre en risiko for den offentlige orden, blot fordi den pågældende tredjelandsstatsborger er mistænkt eller dømt for en strafbar handling i henhold til national lovgivning. Andre faktorer, såsom handlingens art og grovhed, den tid, der er gået, siden handlingen blev begået, og et hvilket som helst spørgsmål om pålideligheden af mistanken om, at den pågældende tredjelandsstatsborger begik den påståede overtrædelse, er også relevante for en individuel vurdering i de enkelte sager. |
| --- | --- |

—

Det er også muligt at udelukke personer, der udgør en risiko for den offentlige orden, den offentlige sikkerhed eller den nationale sikkerhed. Domstolen præciserede i sin dom i sag C-554/13, Zh. og O. (41), at medlemsstaterne i det væsentlige har frihed til i overensstemmelse med deres nationale behov at bestemme, hvad hensynene til den offentlige orden kræver. Der skal sondres mellem begrebet »risiko for, at den pågældende vil forsvinde« og begrebet »risiko for den offentlige orden«. Begrebet »risiko for den offentlige orden« forudsætter under alle omstændigheder, at der ud over den forstyrrelse af samfundsordenen, som enhver lovovertrædelse indebærer, foreligger en virkelig og tilstrækkelig alvorlig trussel mod et grundlæggende samfundshensyn. En medlemsstat må ikke vurdere en tredjelandsstatsborger til at udgøre en risiko for den offentlige orden, blot fordi den pågældende tredjelandsstatsborger er mistænkt eller dømt for en strafbar handling i henhold til national lovgivning. Andre faktorer, såsom handlingens art og grovhed, den tid, der er gået, siden handlingen blev begået, og et hvilket som helst spørgsmål om pålideligheden af mistanken om, at den pågældende tredjelandsstatsborger begik den påståede overtrædelse, er også relevante for en individuel vurdering i de enkelte sager.

6.4.   Overholdelse i praksis — transit over land

Bilag 39 til Schengenvejledningen, »Standardformular for anerkendelse af en afgørelse om tilbagesendelse med henblik på transit over land«.

Kort over deltagende medlemsstater (tilgængelig som EMN's ad hoc-undersøgelse, tilbagesendelse, 2015, på EMN Europa-webstedet).

Bemærkning/forklaring: En person, der skal tilbagesendes, og som har til hensigt at forlade EU's område over land inden for fristen for frivillig udrejse, har ikke noget gyldigt visum eller en anden tilladelse til transit gennem andre medlemsstater til den pågældendes oprindelsesland og risikerer derfor at blive pågrebet/standset af politiet på sin vej hjem og blive genstand for en anden afgørelse om tilbagesendelse truffet af transitmedlemsstaten. Dette er i strid med det politiske mål for tilbagesendelsesdirektivet om at sikre en effektiv tilbagesendelse, herunder via frivillig udrejse.

Udstedelse af et transitvisum til en person, der skal tilbagesendes, ville ikke være en hensigtsmæssig og tilstrækkelig løsning, eftersom tildeling af visa til tredjelandsstatsborgere med ulovligt ophold, som er forpligtede til at forlade EU, ville være i strid med EU's visumregler. Derudover har transitmedlemsstater ikke noget incitament til at udstede denne type visum (risiko for, at personerne forsvinder, og/eller omkostninger til udsendelse) og vil derfor i praksis ofte nægte at udstede et sådant visum. Udstedelse af en »EU-passerseddel« til en person, der skal tilbagesendes, er heller ikke en løsning: Da hverken den juridiske karakter og retsvirkningen af en sådan »passerseddel« er klart defineret, ville den person, der skal tilbagesendes — juridisk set — stadig blive anset for at have »ulovligt ophold« i transitmedlemsstaten og kan derfor blive genstand for en ny afgørelse om tilbagesendelse i henhold til artikel 6, stk. 1.

En måde at undgå problemet på er ved at fremme direkte tilbagesendelse til tredjelande med fly. Det kan dog være dyrt og upraktisk for den person, der skal tilbagesendes.

Der findes en procedure, som specifikt anbefales af Kommissionen, nemlig, at transitmedlemsstater anerkender afgørelser om tilbagesendelse truffet af den første medlemsstat, jf. bilag 39 til Schengenvejledningen, »Standardformular for anerkendelse af en afgørelse om tilbagesendelse med henblik på transit over land« (offentliggjort af Kommissionen i september 2011 efter høringer af de berørte medlemsstater på teknisk niveau og drøftelser i Rådets arbejdsgruppe vedrørende migration og udsendelse).

Inden for rammerne af en sådan procedure kan transitmedlemsstaten anerkende afgørelsen om tilbagesendelse, herunder fristen for frivillig udrejse som fastsat af den første medlemsstat, og tillade, at den person, der skal tilbagesendes, er i transit på grundlag af den anerkendte afgørelse og den anerkendte frist for frivillig udrejse. Denne tilgang har den fordel, at transitmedlemsstaten ikke er forpligtet til at træffe en ny afgørelse om tilbagesendelse og kan anmode den første medlemsstat om at godtgøre eventuelle udgifter i forbindelse med udsendelsen, hvis noget går galt, og den pågældende skal udsendes på transitmedlemsstatens regning (jf. Rådets beslutning 2004/191/EF (42)).

De medlemsstater, der stadig er tilbageholdende med at bruge denne frivillige mulighed (som enten udsendende eller modtagende medlemsstat), tilskyndes til at deltage og underrette Kommissionen og de andre medlemsstater om deres deltagelse.

Nærmere præcisering:

| — | Anerkendelsesform: Den meget brede og generelle ordlyd i direktiv 2001/40/EF giver skønsbeføjelser med hensyn til den praktiske fremgangsmåde (proceduremæssige oplysninger) for gensidig anerkendelse i overensstemmelse med de praktiske behov og den nationale lovgivning. Den form, der anbefales i bilag 39 til Schengenvejledningen, er en mulighed, men ikke den eneste fremgangsmåde. |
| --- | --- |

—

Anerkendelsesform: Den meget brede og generelle ordlyd i direktiv 2001/40/EF giver skønsbeføjelser med hensyn til den praktiske fremgangsmåde (proceduremæssige oplysninger) for gensidig anerkendelse i overensstemmelse med de praktiske behov og den nationale lovgivning. Den form, der anbefales i bilag 39 til Schengenvejledningen, er en mulighed, men ikke den eneste fremgangsmåde.

| — | Rent juridisk anerkender medlemsstat B alle relevante elementer af den afgørelse om tilbagesendelse, som medlemsstat A har truffet, herunder anerkendelse af erklæringen om, at tredjelandsstatsborgeren opholder sig ulovligt og har fået en frist for frivillig udrejse — med virkning på den anerkendende medlemsstat B's område. |
| --- | --- |

—

Rent juridisk anerkender medlemsstat B alle relevante elementer af den afgørelse om tilbagesendelse, som medlemsstat A har truffet, herunder anerkendelse af erklæringen om, at tredjelandsstatsborgeren opholder sig ulovligt og har fået en frist for frivillig udrejse — med virkning på den anerkendende medlemsstat B's område.

| — | Den anerkendende medlemsstat har tre forskellige »garantier«:






  1) | Brugen af standardformularen i bilag 39 sker frivilligt; det giver altid medlemsstaterne mulighed for ikke at anerkende en afgørelse om tilbagesendelse truffet af en anden medlemsstat i en specifik sag. |
| --- | --- | --- |

—

Den anerkendende medlemsstat har tre forskellige »garantier«:

1)

Brugen af standardformularen i bilag 39 sker frivilligt; det giver altid medlemsstaterne mulighed for ikke at anerkende en afgørelse om tilbagesendelse truffet af en anden medlemsstat i en specifik sag.

| 2) | Den første medlemsstat må kun fastsætte en frist for frivillig udrejse i henhold til tilbagesendelsesdirektivets artikel 7, hvis der ikke er nogen forhold, der taler imod det, såsom en risiko for, at den pågældende vil forsvinde. Det er den første medlemsstat, der skal foretages vurderingen af de personlige forhold for den person, der skal tilbagesendes, jf. artikel 7, og denne vurdering kan være en nyttig forsikring for den anerkendende transitmedlemsstat. |
| --- | --- |

2)

Den første medlemsstat må kun fastsætte en frist for frivillig udrejse i henhold til tilbagesendelsesdirektivets artikel 7, hvis der ikke er nogen forhold, der taler imod det, såsom en risiko for, at den pågældende vil forsvinde. Det er den første medlemsstat, der skal foretages vurderingen af de personlige forhold for den person, der skal tilbagesendes, jf. artikel 7, og denne vurdering kan være en nyttig forsikring for den anerkendende transitmedlemsstat.

| 3) | Hvis noget går galt, og den pågældende tredjelandsstatsborger skal udsendes på transitmedlemsstatens regning, kan den første medlemsstat pålægges alle omkostninger ved udsendelsen, jf. beslutning 2004/191/EF. |
| --- | --- |

3)

Hvis noget går galt, og den pågældende tredjelandsstatsborger skal udsendes på transitmedlemsstatens regning, kan den første medlemsstat pålægges alle omkostninger ved udsendelsen, jf. beslutning 2004/191/EF.

6.5.   Overholdelse i praksis — transit ad luftvejen

Direktiv 2003/110/EF (43) om bistand ved gennemrejse i forbindelse med udsendelse med fly indfører lovgivningsmæssige rammer for samarbejde mellem de kompetente myndigheder i medlemsstaternes transitlufthavne ved gennemførelsen af uledsagede og ledsagede udsendelser med fly. Udtrykket »uledsaget udsendelse« i direktivet (som blev vedtaget fem år før tilbagesendelsesdirektivet) kan fortolkes således, at det også omfatter »frivillig udrejse« i henhold til tilbagesendelsesdirektivet (44). Kommissionen anbefaler at bruge direktiv 2003/110/EF systematisk i forbindelse med tilrettelæggelse af transit med fly som led i frivillig udrejse (se også afsnit 7.2)

6.6.   Registrering af frivillig udrejse

På nuværende tidspunkt er der ikke noget centralt EU-system til at holde styr på frivillig udrejse. Hvis der er tale om transit over land af tilbagesendte personer i henhold til anbefalingerne i bilag 39 til Schengenvejledningen, faxer grænsevagten en bekræftelse til den medlemsstat, der traf afgørelsen om tilbagesendelse. I andre tilfælde rapporterer tilbagesendte personer undertiden tilbage via medlemsstaternes konsulater i tredjelande. Nogle gange registreres udrejsen også af grænsevagter i forbindelse med udrejsekontrol. Det forhold, at der ikke findes et centralt EU-system til at holde styr på frivillig udrejse, skaber en lakune både med hensyn til bekræftelse af håndhævelsen og med hensyn til statistikker. Kommissionens forslag til forordning om brug af Schengeninformationssystemet i forbindelse med tilbagesendelse af tredjelandsstatsborgere (45) med ulovligt ophold har til formål at afhjælpe denne situation.

På kort sigt bør medlemsstaterne indføre måder til at kontrollere, at en tredjelandsstatsborger har forladt EU, bl.a. inden for fristen for frivillig udrejse og uden bistand, for at sikre en effektiv opfølgning i tilfælde af manglende overholdelse af forpligtelsen. Medlemsstaterne opfordres til at udnytte de tilgængelige informationskanaler bedst muligt og til dette formål:

| 1) | Systematisk opfordre de personer, der skal tilbagesendes, og som har fået en frist for frivillig udrejse, til at underrette de myndigheder, der har truffet afgørelsen om tilbagesendelse (og indrejseforbud), om, at de er udrejst. De pågældende kan give meddelelse om afrejsen til grænsevagten (ved afrejse), til en medlemsstats konsulat i den pågældendes oprindelsesland (efter tilbagevenden) eller endda skriftligt (med tilstrækkelig dokumentation vedhæftet). For at fremme denne praksis kan der systematisk knyttes et informationsark til afgørelser om tilbagesendelse eller rejsedokumenter, som indeholder navn og andre identifikatorer for de pågældende tredjelandsstatsborgere, instrukser og kontaktoplysninger på den myndighed, der har truffet afgørelsen, således at grænsevagten kan stemple det ved udrejsen og sende det tilbage til førnævnte myndighed som bevis for udrejsen. Et sådant informationsark skal indeholde oplysninger om fordelene for de pågældende ved at informere myndighederne om, at de er udrejst. |
| --- | --- |

1)

Systematisk opfordre de personer, der skal tilbagesendes, og som har fået en frist for frivillig udrejse, til at underrette de myndigheder, der har truffet afgørelsen om tilbagesendelse (og indrejseforbud), om, at de er udrejst. De pågældende kan give meddelelse om afrejsen til grænsevagten (ved afrejse), til en medlemsstats konsulat i den pågældendes oprindelsesland (efter tilbagevenden) eller endda skriftligt (med tilstrækkelig dokumentation vedhæftet). For at fremme denne praksis kan der systematisk knyttes et informationsark til afgørelser om tilbagesendelse eller rejsedokumenter, som indeholder navn og andre identifikatorer for de pågældende tredjelandsstatsborgere, instrukser og kontaktoplysninger på den myndighed, der har truffet afgørelsen, således at grænsevagten kan stemple det ved udrejsen og sende det tilbage til førnævnte myndighed som bevis for udrejsen. Et sådant informationsark skal indeholde oplysninger om fordelene for de pågældende ved at informere myndighederne om, at de er udrejst.

| 2) | Opfordre grænsevagter, der foretager udrejsekontrol, til — når de får kendskab til en irregulær migrants udrejse — at spørge, om den tilbagesendte er genstand for en afgørelse om tilbagesendelse ledsaget af en frist for frivillig udrejse, og — i givet fald — systematisk underrette de myndigheder, der traf afgørelsen om tilbagesendelse, om den tilbagesendtes udrejse. |
| --- | --- |

2)

Opfordre grænsevagter, der foretager udrejsekontrol, til — når de får kendskab til en irregulær migrants udrejse — at spørge, om den tilbagesendte er genstand for en afgørelse om tilbagesendelse ledsaget af en frist for frivillig udrejse, og — i givet fald — systematisk underrette de myndigheder, der traf afgørelsen om tilbagesendelse, om den tilbagesendtes udrejse.

| 3) | Anvende bilag 39 (se afsnit 6.4) til at bekræfte, at en tredjelandsstatsborger med ulovligt ophold er udrejst og i transit over land gennem en anden medlemsstats område end den medlemsstat, der traf afgørelsen om tilbagesendelse. |
| --- | --- |

3)

Anvende bilag 39 (se afsnit 6.4) til at bekræfte, at en tredjelandsstatsborger med ulovligt ophold er udrejst og i transit over land gennem en anden medlemsstats område end den medlemsstat, der traf afgørelsen om tilbagesendelse.

Medlemsstaterne skal også overveje at etablere kontakt til flyselskaber for at få oplysninger om, hvorvidt de har haft tredjelandsstatsborgere, der blev tilbagesendt uledsaget, om bord på et fly på tidspunktet for den forventede udrejse.

7.   UDSENDELSE

Retsgrundlag: tilbagesendelsesdirektivet — artikel 8, stk. 1-4

| 1. | Medlemsstaterne træffer alle nødvendige foranstaltninger til at fuldbyrde afgørelsen om tilbagesendelse, hvis der ikke er indrømmet en frist for frivillig udrejse i henhold til artikel 7, stk. 4, eller hvis forpligtelsen til at vende tilbage ikke er blevet opfyldt inden for den frist for frivillig udrejse, som er indrømmet i henhold til artikel 7. |
| --- | --- |

1.

Medlemsstaterne træffer alle nødvendige foranstaltninger til at fuldbyrde afgørelsen om tilbagesendelse, hvis der ikke er indrømmet en frist for frivillig udrejse i henhold til artikel 7, stk. 4, eller hvis forpligtelsen til at vende tilbage ikke er blevet opfyldt inden for den frist for frivillig udrejse, som er indrømmet i henhold til artikel 7.

| 2. | Har medlemsstaten indrømmet en frist for frivillig udrejse i henhold til artikel 7, kan afgørelsen om tilbagesendelse først fuldbyrdes efter fristens udløb, medmindre der inden for denne frist opstår en af de i artikel 7, stk. 4, omhandlede risici. |
| --- | --- |

2.

Har medlemsstaten indrømmet en frist for frivillig udrejse i henhold til artikel 7, kan afgørelsen om tilbagesendelse først fuldbyrdes efter fristens udløb, medmindre der inden for denne frist opstår en af de i artikel 7, stk. 4, omhandlede risici.

| 3. | Medlemsstaterne kan vedtage en særskilt administrativ eller retslig afgørelse eller retsakt om udsendelse. |
| --- | --- |

3.

Medlemsstaterne kan vedtage en særskilt administrativ eller retslig afgørelse eller retsakt om udsendelse.

| 4. | Når medlemsstaterne som en sidste udvej anvender tvangsforanstaltninger til at gennemføre udsendelsen af en tredjelandsstatsborger, som modsætter sig udsendelse, skal sådanne foranstaltninger stå i rimeligt forhold til det formål, der søges opnået, og holdes inden for grænserne af rimelig magtanvendelse. Foranstaltningerne gennemføres i henhold til den nationale lovgivning i overensstemmelse med de grundlæggende rettigheder og med behørig respekt for den pågældende tredjelandsstatsborgers værdighed og fysiske integritet. |
| --- | --- |

4.

Når medlemsstaterne som en sidste udvej anvender tvangsforanstaltninger til at gennemføre udsendelsen af en tredjelandsstatsborger, som modsætter sig udsendelse, skal sådanne foranstaltninger stå i rimeligt forhold til det formål, der søges opnået, og holdes inden for grænserne af rimelig magtanvendelse. Foranstaltningerne gennemføres i henhold til den nationale lovgivning i overensstemmelse med de grundlæggende rettigheder og med behørig respekt for den pågældende tredjelandsstatsborgers værdighed og fysiske integritet.

Tilbagesendelsesdirektivet fastsætter et mål (»fuldbyrde afgørelsen om tilbagesendelse«), der skal nås på en effektiv og forholdsmæssig måde med »alle nødvendige foranstaltninger«, mens de konkrete fremgangsmåder (»hvordan«) skal fastsættes i medlemsstaternes lovgivning og administrative praksis — se Domstolens dom i sag C-329/11, Achughbabian, præmis 36: »... begreberne »foranstaltninger« og »tvangsforanstaltninger«, som anvendes heri, henviser til ethvert tiltag, som på effektiv og forholdsmæssig vis fører til den pågældendes tilbagesendelse«.

Uanset tredjelandsstatsborgeres pligt til at samarbejde om identifikationen af dem og til at anmode om de nødvendige dokumenter fra deres nationale myndigheder omfatter medlemsstaternes forpligtelse til at træffe »alle nødvendige foranstaltninger« også rettidigt at anmode det tredjeland, der skal tilbagetage tredjelandsstatsborgere, om at udstede et gyldigt identitets- eller rejsedokument eller at anmode det om, at det accepterer, at det europæiske rejsedokument til brug ved tilbagesendelse (46) anvendes, hvis dette er fastsat i gældende aftaler eller ordninger med tredjelandet, således at det er muligt fysisk at transportere tredjelandsstatsborgeren ud af medlemsstaten. Anvendelsen af det europæiske rejsedokument til brug ved tilbagesendelse bør fremmes yderligere i forbindelse med forhandlinger og anvendelsen af bilaterale aftaler og EU's tilbagetagelsesaftaler og andre ordninger med tredjelande. Der kan iværksættes administrative procedurer med tredjelande med henblik på at forberede udsendelsen (f.eks. at indhente de nødvendige rejsedokumenter og tilladelser) inden udløbet af fristen for frivillig udrejse, uden at det udgør en risiko for den pågældende tredjelandsstatsborger (se også afsnit 6).

For at mindske virkningerne af et eventuelt misbrug, navnlig i forbindelse med asylansøgninger, der er ubegrundede eller indsendes flere gange eller i sidste øjeblik, samt ubegrundede klager over afgørelser vedrørende asyl eller tilbagesendelse, som udelukkende indgives med henblik på at forsinke eller vanskeliggøre fuldbyrdelsen af afgørelser om tilbagesendelse, anbefaler Kommissionen, at medlemsstaterne træffer foranstaltninger til at tilrettelægge procedurer med henblik på fremskyndet behandling af ansøgninger om international beskyttelse eller når det er relevant, grænseprocedurer, jf. Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2013/32/EU (47) (»direktivet om asylprocedurer«).

Afgrænsning af forskellen mellem frivillig udrejse og udsendelse: Tilbagesendelse er et meget bredt begreb og omfatter processen med (frivilligt eller tvunget) at vende tilbage til et tredjeland i overensstemmelse med en forpligtelse til at gøre dette. Udsendelse er et langt mere snævert begreb. Udsendelse er håndhævelse af forpligtelsen til at vende tilbage, dvs. den fysiske transport ud af medlemsstaten. Domstolen har allerede i sin dom i sag C-61/11, El Dridi (præmis 41) og sag C-329/11, Achughbabian, understreget, at tilbagesendelsesdirektivet indebærer en »graduering af foranstaltninger« fra frivillighed til tvang. I praksis er der ofte tilfælde, der både har elementer af tvangsmæssig tilbagesendelse (frihedsberøvelse) og frivillighed (efterfølgende frivillig udrejse, uden at det er nødvendigt at bruge fysisk tvang). Medlemsstaterne opfordres til — på hvert trin i proceduren — at bruge de mindst indgribende foranstaltninger. Hvis personer, der skal tilbagesendes, og som er genstand for udsendelse/frihedsberøvelse, ændrer holdning og tilkendegiver deres vilje til at samarbejde og rejse frivilligt, opfordres medlemsstaterne til og har ret til at udvise fleksibilitet.

Fuldbyrdelse af en afgørelse om tilbagesendelse efter afslag på en ansøgning om international beskyttelse: Domstolen fastslog i sin dom i sag C-601/15, J.N. (præmis 75-76 og 80), at efter afslag i første instans af en asylansøgning skal fuldbyrdelsen af en tidligere truffet afgørelse om tilbagesendelse genoptages på det trin, hvor den blev afbrudt, og at tilbagesendelsesprocedurer ikke skal starte forfra: »[...] den effektive virkning af direktiv 2008/115[/EF] under alle omstændigheder kræver, at en procedure, der er indledt i henhold til dette direktiv, og inden for rammerne af hvilken der er blevet truffet en afgørelse om tilbagesendelse, i givet fald ledsaget af et indrejseforbud, kan genoptages på det trin, hvor den blev afbrudt som følge af indgivelsen af en ansøgning om international beskyttelse, så snart denne ansøgning er blevet afslået i første instans. I denne henseende følger det både af medlemsstaternes loyalitetspligt — der følger af artikel 4, stk. 3, TEU, og som er anført i præmis 56 i dom El Dridi [...], at den ved direktivets artikel 8 pålagte forpligtelse for medlemsstaterne til at foretage udsendelse i de tilfælde, der er omhandlet i artiklens stk. 1, skal opfyldes hurtigst muligt [...]. Denne forpligtelse er imidlertid ikke opfyldt, hvis udsendelsen bliver forsinket som følge af, at en procedure som den i den foregående præmis omhandlede efter afslaget i første instans på ansøgningen om international beskyttelse ikke skal genoptages på det trin, hvor den blev afbrudt, men fra start.«

Fængselsstraf (som strafferetlig sanktion ved ulovligt ophold) kan aldrig være »en nødvendig foranstaltning«, jf. tilbagesendelsesdirektivets artikel 8, stk. 1 (se afsnit 4). I henhold til artikel 6 i chartret om grundlæggende rettigheder fortolket i lyset af artikel 5 i menneskerettighedskonventionen er frihedsberøvelse i forbindelse med tilbagesendelse kun tilladt med henblik på udsendelse som omhandlet i tilbagesendelsesdirektivets artikel 15 — se Domstolens dom i sag C-329/11, Achughbabian (præmis 37): »... Pålæggelse og fuldbyrdelse af en fængselsstraf under den tilbagesendelsesprocedure, der er fastsat i direktiv 2008/115[/EF], medvirker imidlertid åbenbart ikke til at gennemføre den udsendelse, som forfølges med proceduren, dvs. den pågældendes fysiske transport ud af den omhandlede medlemsstat. En sådan straf udgør således ikke »foranstaltninger« eller »tvangsforanstaltninger« i den forstand, hvori udtrykkene er anvendt i artikel 8 i direktiv 2008/115[/EF])«.

Medlemsstaterne skal tage behørigt hensyn til tredjelandsstatsborgeres helbredstilstand, når de gennemfører tilbagesendelsesdirektivet, jf. artikel 5, litra c). Desuden skal de, når de fuldbyrder afgørelser om tilbagesendelse i medfør af direktivets artikel 8, stk. 1, handle under behørig hensyntagen til tredjelandsstatsborgeres værdighed og fysiske integritet. Underfuld overholdelse af retten til sundhed og under hensyntagen til, at direktivet ikke pålægger medlemsstaterne en forpligtelse til systematisk at foretage lægeundersøgelser af tredjelandsstatsborgere, der skal udsendes, eller at udstede en erklæring om, at de er i stand til at rejse, anbefaler Kommissionen, at medlemsstaterne træffer foranstaltninger til at forhindre et eventuelt misbrug i forbindelse med falske lægeerklæringer fra tredjelandsstatsborgere, som uretmæssigt ville forhindre eller udsætte udsendelsen af helbredsmæssige grunde (se også afsnit 12.4), f.eks. ved at sikre, at det kvalificerede lægepersonale, som den relevante nationale myndighed har udpeget, står til rådighed og kan afgive en uafhængig og objektiv lægelige udtalelse i den specifikke sag.

7.1.   Udsendelse med fly

Retsgrundlag: tilbagesendelsesdirektivet — artikel 8, stk. 5, fælles retningslinjer for sikkerhedsbestemmelser i forbindelse med fælles udsendelse med fly, der er knyttet som bilag til beslutning 2004/573/EF (48), forordning (EU) 2016/1624 om den europæiske grænse- og kystvagt (49) — artikel 28, stk. 3

Ved gennemførelsen af udsendelser med fly tager medlemsstaterne hensyn til de fælles retningslinjer for sikkerhedsbestemmelser i forbindelse med fælles udsendelse med fly, der er knyttet som bilag til beslutning 2004/573/EF.

I henhold til tilbagesendelsesdirektivet skal medlemsstaterne tage hensyn til de fælles retningslinjer for sikkerhedsbestemmelser i forbindelse med fælles udsendelse med fly, der er knyttet som bilag til beslutning 2004/573/EF, ved gennemførelsen af alle udsendelser med fly og ikke blot — som oprindeligt i henhold til beslutning 2004/573/EF — ved fælles udsendelser.

Visse dele af retningslinjerne skal i sagens natur kun anvendes ved fælles udsendelser med fly, f.eks. reglerne om rollefordelingen og fordelingen af opgaver mellem den medlemsstat, der varetager tilrettelæggelsen, og den deltagende medlemsstat; der kan derfor ikke tages hensyn hertil i en ren national kontekst. Der skal dog tages hensyn til alle andre dele af retningslinjerne (se de mest relevante uddrag i boksen nedenfor) ved rent nationale udsendelser.

FÆLLES RETNINGSLINJER FOR SIKKERHEDSBESTEMMELSER I FORBINDELSE MED FÆLLES UDSENDELSE MED FLY

(uddrag)

1.   FASEN FORUD FOR TILBAGESENDELSE

1.1.2.   Helbredstilstand og sygejournaler

Den medlemsstat, der varetager tilrettelæggelsen, og hver deltagende medlemsstat sikrer, at de tilbagesendtes helbredstilstand er sådan, at den, retligt og praktisk, tillader en risikofri udsendelse med fly. Der tilvejebringes en sygejournal for tilbagesendte personer med et kendt helbredsmæssigt problem, eller hvor der kræves medicinsk behandling. Disse sygejournaler omfatter resultaterne af lægeundersøgelser, en diagnose og specificering af eventuelt behov for medicin med henblik på nødvendige lægelige foranstaltninger. [...]

1.1.3.   Dokumentation

Den medlemsstat, der varetager tilrettelæggelsen, og hver deltagende medlemsstat sikrer, at der for hver tilbagesendt person forefindes gyldige rejsedokumenter og andre nødvendige dokumenter, certifikater eller journaler. Den befuldmægtigede opbevarer dokumenterne indtil ankomsten til destinationslandet.

1.2.3.   Anvendelse af private ledsagere

Hvis en deltagende medlemsstat gør brug af private ledsagere, sørger denne medlemsstats myndigheder for mindst én officiel repræsentant om bord på flyet.

1.2.4.   Ledsagernes kompetence og uddannelse

Ledsagere, der udpeges til tjeneste om bord på de fælles fly, skal have gennemgået specialuddannelse med henblik på sådanne opgaver; de skal tildeles den nødvendige lægelige støtte alt efter opgavens art.

[...]

1.2.5.   Adfærdskodeks for ledsagere

Ledsagerne er ikke bevæbnede. De kan bære civil påklædning. Påklædningen skal være udstyret med tydelig identifikation. Andre til formålet udpegede ledsagere bærer også tydelig identifikation.

Medlemmerne af ledsagegruppen skal være strategisk anbragt i flyet med henblik på at sørge for den størst mulige sikkerhed. Endvidere skal de placeres sammen med de tilbagesendte, som de har ansvar for.

1.2.6.   Ordning vedrørende antallet af ledsagere

Antallet af ledsagere afgøres i hvert enkelt tilfælde på grundlag af en analyse af eventuelle risici og samråd. Det anbefales i de fleste tilfælde, at antallet af ledsagere mindst svarer til antallet af tilbagesendte personer om bord. En reserveenhed skal være til rådighed til at yde støtte, hvor det er nødvendigt (f.eks. i tilfælde af rejser over lange distancer).

2.   FASEN INDEN AFGANG I AFGANGS- ELLER TRANSITLUFTHAVNE

2.1.   Transport til lufthavnen og ophold i lufthavnen

Følgende gælder for transport til og ophold i lufthavnen:

| a) | I princippet skal ledsagere og tilbagesendte personer være i lufthavnen mindst tre timer inden afgang. |
| --- | --- |

a)

I princippet skal ledsagere og tilbagesendte personer være i lufthavnen mindst tre timer inden afgang.

| b) | De tilbagesendte personer informeres om gennemførelsen af deres udsendelse og indprentes, at det er i deres egen interesse at samarbejde fuldt ud med ledsagerne. Det gøres klart, at man ikke tolererer nogen form for forstyrrende adfærd, og at en sådan ikke vil føre til, at udsendelsen opgives. |
| --- | --- |

b)

De tilbagesendte personer informeres om gennemførelsen af deres udsendelse og indprentes, at det er i deres egen interesse at samarbejde fuldt ud med ledsagerne. Det gøres klart, at man ikke tolererer nogen form for forstyrrende adfærd, og at en sådan ikke vil føre til, at udsendelsen opgives.

[...]

2.2.   Check-in, ombordstigning og sikkerhedskontrol inden afgang

Ordningerne vedrørende check-in, ombordstigning og sikkerhedskontrol inden afgang er følgende:

| a) | Ledsagerne fra den medlemsstat, hvor man aktuelt befinder sig, er ansvarlige for check-in og for at bistå ved passage gennem kontrolområderne. |
| --- | --- |

a)

Ledsagerne fra den medlemsstat, hvor man aktuelt befinder sig, er ansvarlige for check-in og for at bistå ved passage gennem kontrolområderne.

| b) | Alle tilbagesendte personer underkastes en omhyggelig sikkerhedskontrol, før de går om bord i flyet. Alle genstande, som kan udgøre en trussel mod enkeltpersoners sikkerhed og mod flyets sikkerhed, konfiskeres og anbringes i lastrummet. |
| --- | --- |

b)

Alle tilbagesendte personer underkastes en omhyggelig sikkerhedskontrol, før de går om bord i flyet. Alle genstande, som kan udgøre en trussel mod enkeltpersoners sikkerhed og mod flyets sikkerhed, konfiskeres og anbringes i lastrummet.

| c) | De tilbagesendtes bagage anbringes ikke i flyets kabine. Al bagage, som anbringes i lastrummet, gennemgår sikkerhedskontrol og mærkes med ejerens navn. Alt, hvad der kan betragtes som farligt i henhold til Organisationen for International Civil Luftfart (ICAO)'s regler, fjernes fra bagagen. |
| --- | --- |

c)

De tilbagesendtes bagage anbringes ikke i flyets kabine. Al bagage, som anbringes i lastrummet, gennemgår sikkerhedskontrol og mærkes med ejerens navn. Alt, hvad der kan betragtes som farligt i henhold til Organisationen for International Civil Luftfart (ICAO)'s regler, fjernes fra bagagen.

| d) | Penge og værdifulde genstande anbringes i en gennemsigtig indpakning mærket med ejerens navn. De tilbagesendte personer får oplysning om proceduren i forbindelse med genstande og penge, som er taget i forvaring. |
| --- | --- |

d)

Penge og værdifulde genstande anbringes i en gennemsigtig indpakning mærket med ejerens navn. De tilbagesendte personer får oplysning om proceduren i forbindelse med genstande og penge, som er taget i forvaring.

[...]

3.   PROCEDURE UNDER FLYVNINGEN

[...]

3.2.   Anvendelse af tvangsforanstaltninger

Tvangsforanstaltninger gennemføres således:

| a) | Tvangsforanstaltninger gennemføres med behørig respekt for de tilbagesendtes personlige rettigheder. |
| --- | --- |

a)

Tvangsforanstaltninger gennemføres med behørig respekt for de tilbagesendtes personlige rettigheder.

| b) | Der kan anvendes tvang over for personer, som nægter eller modsætter sig udsendelse. Alle tvangsforanstaltninger er afpassede og holdes inden for grænserne for acceptabel magtanvendelse. Den tilbagesendte persons værdighed og fysiske integritet sikres. Dette betyder, at man i tvivlstilfælde afbryder udsendelsen, herunder anvendelsen af tvangsmidler baseret på den tilbagesendtes modstand og grad af farlighed, hvilket sker ud fra princippet »ikke udsendelse for enhver pris«. |
| --- | --- |

b)

Der kan anvendes tvang over for personer, som nægter eller modsætter sig udsendelse. Alle tvangsforanstaltninger er afpassede og holdes inden for grænserne for acceptabel magtanvendelse. Den tilbagesendte persons værdighed og fysiske integritet sikres. Dette betyder, at man i tvivlstilfælde afbryder udsendelsen, herunder anvendelsen af tvangsmidler baseret på den tilbagesendtes modstand og grad af farlighed, hvilket sker ud fra princippet »ikke udsendelse for enhver pris«.

| c) | Eventuelle tvangsforanstaltninger må ikke true den tilbagesendte persons mulighed for at trække vejret på normal vis. I tilfælde af magtanvendelse sikres det, at den tilbagesendte persons brystkasse forbliver i oprejst stilling, og at intet trykker på vedkommendes brystkasse, således at intet hindrer den normale åndedrætsfunktion. |
| --- | --- |

c)

Eventuelle tvangsforanstaltninger må ikke true den tilbagesendte persons mulighed for at trække vejret på normal vis. I tilfælde af magtanvendelse sikres det, at den tilbagesendte persons brystkasse forbliver i oprejst stilling, og at intet trykker på vedkommendes brystkasse, således at intet hindrer den normale åndedrætsfunktion.

| d) | Tilbagesendte personer, der gør modstand, kan immobiliseres med midler, der ikke bringer deres værdighed eller fysiske integritet i fare. |
| --- | --- |

d)

Tilbagesendte personer, der gør modstand, kan immobiliseres med midler, der ikke bringer deres værdighed eller fysiske integritet i fare.

| e) | Den medlemsstat, der varetager tilrettelæggelsen, og hver deltagende medlemsstat skal nå til enighed om en liste over tilladte midler til begrænsning af bevægelsesfriheden forud for udsendelsesoperationen. Anvendelse af beroligende midler for at lette udsendelsen er forbudt, uden at dette dog udelukker nødforanstaltninger af hensyn til flysikkerheden. |
| --- | --- |

e)

Den medlemsstat, der varetager tilrettelæggelsen, og hver deltagende medlemsstat skal nå til enighed om en liste over tilladte midler til begrænsning af bevægelsesfriheden forud for udsendelsesoperationen. Anvendelse af beroligende midler for at lette udsendelsen er forbudt, uden at dette dog udelukker nødforanstaltninger af hensyn til flysikkerheden.

| f) | Alle ledsagere informeres og skal være bevidste om tilladte og forbudte tvangsmidler. |
| --- | --- |

f)

Alle ledsagere informeres og skal være bevidste om tilladte og forbudte tvangsmidler.

| g) | Tilbagesendte personer, over for hvilke der anvendes tvangsmidler, er under konstant opsyn under hele flyvningen. |
| --- | --- |

g)

Tilbagesendte personer, over for hvilke der anvendes tvangsmidler, er under konstant opsyn under hele flyvningen.

| h) | Beslutningen om midlertidigt at fjerne tvangsmidlerne skal træffes af udsendelsesoperationens leder eller næstkommanderende. |
| --- | --- |

h)

Beslutningen om midlertidigt at fjerne tvangsmidlerne skal træffes af udsendelsesoperationens leder eller næstkommanderende.

3.3.   Lægepersonale og tolke

Ordningen vedrørende lægepersonale og tolke er følgende:

| a) | Der skal være mindst én læge til stede på en fælles flytransport. |
| --- | --- |

a)

Der skal være mindst én læge til stede på en fælles flytransport.

| b) | Lægen har adgang til de tilbagesendte personers eventuelle relevante sygejournaler og informeres inden afgang om deres særlige helbredsmæssige forhold. Hidtil ukendte medicinske forhold, der opdages umiddelbart inden afgangen, og som kan påvirke gennemførelsen af udsendelsen, bør vurderes i samråd med de ansvarlige myndigheder. |
| --- | --- |

b)

Lægen har adgang til de tilbagesendte personers eventuelle relevante sygejournaler og informeres inden afgang om deres særlige helbredsmæssige forhold. Hidtil ukendte medicinske forhold, der opdages umiddelbart inden afgangen, og som kan påvirke gennemførelsen af udsendelsen, bør vurderes i samråd med de ansvarlige myndigheder.

| c) | Kun lægen må, efter at der er stillet en præcis medicinsk diagnose, give tilbagesendte personer medicin. Medicin, som en tilbagesendt har brug for under flyvningen, skal forefindes om bord. |
| --- | --- |

c)

Kun lægen må, efter at der er stillet en præcis medicinsk diagnose, give tilbagesendte personer medicin. Medicin, som en tilbagesendt har brug for under flyvningen, skal forefindes om bord.

| d) | Alle tilbagesendte personer skal have mulighed for direkte eller via en tolk at henvende sig til lægen eller ledsagerne på et sprog, som han eller hun kan gøre sig forståelig på |
| --- | --- |

d)

Alle tilbagesendte personer skal have mulighed for direkte eller via en tolk at henvende sig til lægen eller ledsagerne på et sprog, som han eller hun kan gøre sig forståelig på

| e) | Den medlemsstat, der varetager tilrettelæggelsen, sørger for, at der er passende lægeligt og sprogligt personale til rådighed ved udsendelsen. |
| --- | --- |

e)

Den medlemsstat, der varetager tilrettelæggelsen, sørger for, at der er passende lægeligt og sprogligt personale til rådighed ved udsendelsen.

3.4.   Dokumentation og overvågning af udsendelsesoperation

3.4.1.   Tredjeparts optagelser og observatører

Lyd- eller billedoptagelser eller overvågning foretaget af en tredjeparts observatører på fælles charterfly er kun tilladt efter forudgående aftale mellem den medlemsstat, der varetager tilrettelæggelsen, og deltagende medlemsstater.

[...]

5.   ANKOMSTFASEN

Følgende gælder under ankomstfasen:

[...]

| c) | Den medlemsstat, der varetager tilrettelæggelsen, og hver deltagende medlemsstat overgiver sine egne tilbagesendte personer til myndighederne i destinationslandet, med bagage og eventuelle genstande, der er blevet konfiskeret forud for ombordstigningen. De ledende repræsentanter fra den medlemsstat, der varetager tilrettelæggelsen, og fra hver deltagende medlemsstat er ansvarlige for overgivelsen af de tilbagesendte til de lokale myndigheder ved ankomsten. Ledsagerne forlader normalt ikke flyet. |
| --- | --- |

c)

Den medlemsstat, der varetager tilrettelæggelsen, og hver deltagende medlemsstat overgiver sine egne tilbagesendte personer til myndighederne i destinationslandet, med bagage og eventuelle genstande, der er blevet konfiskeret forud for ombordstigningen. De ledende repræsentanter fra den medlemsstat, der varetager tilrettelæggelsen, og fra hver deltagende medlemsstat er ansvarlige for overgivelsen af de tilbagesendte til de lokale myndigheder ved ankomsten. Ledsagerne forlader normalt ikke flyet.

| d) | Hvor det er hensigtsmæssigt og gennemførligt, bør den medlemsstat, der varetager tilrettelæggelsen, og de deltagende medlemsstater opfordre konsulatpersonale, forbindelsesofficerer for immigration eller de pågældende medlemsstaters forposter til at lette overgivelsen af de tilbagesendte til de lokale myndigheder, for så vidt dette er i overensstemmelse med national praksis og procedure. |
| --- | --- |

d)

Hvor det er hensigtsmæssigt og gennemførligt, bør den medlemsstat, der varetager tilrettelæggelsen, og de deltagende medlemsstater opfordre konsulatpersonale, forbindelsesofficerer for immigration eller de pågældende medlemsstaters forposter til at lette overgivelsen af de tilbagesendte til de lokale myndigheder, for så vidt dette er i overensstemmelse med national praksis og procedure.

| e) | De tilbagesendte skal være befriet for håndjern eller andre tvangsmidler, når de overgives til de lokale myndigheder. |
| --- | --- |

e)

De tilbagesendte skal være befriet for håndjern eller andre tvangsmidler, når de overgives til de lokale myndigheder.

| f) | Overgivelsen af tilbagesendte foregår uden for flyet (enten for foden af trappen eller i egnede lokaler i lufthavnen, alt efter hvad der er mest hensigtsmæssigt). Det undgås så vidt muligt, at de lokale myndigheder kommer om bord på flyet. |
| --- | --- |

f)

Overgivelsen af tilbagesendte foregår uden for flyet (enten for foden af trappen eller i egnede lokaler i lufthavnen, alt efter hvad der er mest hensigtsmæssigt). Det undgås så vidt muligt, at de lokale myndigheder kommer om bord på flyet.

| g) | Ophold i destinationslufthavnen begrænses til et minimum. |
| --- | --- |

g)

Ophold i destinationslufthavnen begrænses til et minimum.

| h) | Den medlemsstat, der varetager tilrettelæggelsen, og de enkelte deltagende medlemsstater har ansvar for at have en nødplan for ledsagere og repræsentanten (og tilbagesendte, hvis tilbagetagelse er blevet afvist), hvis flyets afgang forsinkes, efter at de tilbagesendte er gået fra borde. Sådanne forholdsregler omfatter om nødvendigt overnatningsmuligheder. |
| --- | --- |

h)

Den medlemsstat, der varetager tilrettelæggelsen, og de enkelte deltagende medlemsstater har ansvar for at have en nødplan for ledsagere og repræsentanten (og tilbagesendte, hvis tilbagetagelse er blevet afvist), hvis flyets afgang forsinkes, efter at de tilbagesendte er gået fra borde. Sådanne forholdsregler omfatter om nødvendigt overnatningsmuligheder.

6.   HVIS UDSENDELSESOPERATIONEN SLÅR FEJL

I tilfælde af, at myndighederne i destinationslandet nægter de pågældende indrejse på landets område, eller udsendelsesoperationen må afbrydes af andre grunde, tager den medlemsstat, der varetager tilrettelæggelsen, og hver enkelt deltagende medlemsstat for egen regning ansvaret for de tilbagesendtes returrejse til deres respektive områder.

Nærmere præcisering:

| — | Luftfartsselskabets sikkerhedspersonales eller eksternt personales ledsagelse af tredjelandsstatsborgere, der skal tilbagesendes, er i princippet forenelig med tilbagesendelsesdirektivets artikel 8. Medlemsstaterne har dog det overordnede ansvar for gennemførelsen af udsendelsen (at træffe afgørelse om udsendelse og sikre en rimelig anvendelse af tvangsforanstaltninger/ledsagelse). I henhold til afsnit 1.2.3 i ovenstående retningslinjer gælder følgende: »Hvis en deltagende medlemsstat gør brug af private ledsagere, sørger denne medlemsstats myndigheder for mindst én officiel repræsentant om bord på flyet«. Det følger heraf, at medlemsstaterne har en overordnet forpligtelse til at påtage sig en tilsynsrolle i alle tilfælde af »udlicitering« af udsendelsen, og at brug af luftfartsselskabets sikkerhedspersonale til ledsagelse ikke er udelukket, men at det pågældende personale skal have tilladelse og ledsages af mindst én officiel repræsentant for medlemsstaten. |
| --- | --- |

—

Luftfartsselskabets sikkerhedspersonales eller eksternt personales ledsagelse af tredjelandsstatsborgere, der skal tilbagesendes, er i princippet forenelig med tilbagesendelsesdirektivets artikel 8. Medlemsstaterne har dog det overordnede ansvar for gennemførelsen af udsendelsen (at træffe afgørelse om udsendelse og sikre en rimelig anvendelse af tvangsforanstaltninger/ledsagelse). I henhold til afsnit 1.2.3 i ovenstående retningslinjer gælder følgende: »Hvis en deltagende medlemsstat gør brug af private ledsagere, sørger denne medlemsstats myndigheder for mindst én officiel repræsentant om bord på flyet«. Det følger heraf, at medlemsstaterne har en overordnet forpligtelse til at påtage sig en tilsynsrolle i alle tilfælde af »udlicitering« af udsendelsen, og at brug af luftfartsselskabets sikkerhedspersonale til ledsagelse ikke er udelukket, men at det pågældende personale skal have tilladelse og ledsages af mindst én officiel repræsentant for medlemsstaten.

| — | Tredjelandsassisteret tilbagesendelsesoperation (tredjelandes myndigheder sender et fly til EU med henblik på hjemtransport af deres statsborgere under deres tilsyn): Medlemsstaterne har det overordnede ansvar for gennemførelsen af udsendelsen, indtil den person, der skal tilbagesendes, er overdraget til myndighederne i destinationslandet, og flyet har forladt EU's område. Det skal dog under hele udsendelsen sikres, at de grundlæggende rettigheder overholdes, og at anvendelsen af tvangsmidler i overensstemmelse med de fælles EU-standarder, der er beskrevet ovenfor, står i et rimeligt forhold til målet. Med henblik på tilsyn observerer en repræsentant for medlemsstaten den del af udsendelsen, der gennemføres af destinationslandet. Det Europæiske Agentur for Grænse- og Kystbevogtning kan yde bistand med tilrettelæggelsen af tredjelandsassisterede tilbagesendelsesoperationer, jf. artikel 28, stk. 3, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2016/1624 (forordningen om Det Europæiske Agentur for Grænse- og Kystbevogtning) Under sådanne operationer skal de deltagende medlemsstater og agenturet sikre, at de grundlæggende rettigheder og princippet om non-refoulement overholdes, og at anvendelsen af tvangsforanstaltninger står i et rimeligt forhold til formålet hermed. Med henblik herpå skal mindst en repræsentant for en medlemsstat, der deltager i operationen, og en observatør ved tvangsmæssig tilbagesendelse (enten fra en deltagende medlemsstat eller fra den pulje, der blev oprettet i medfør af forordningens artikel 29) være om bord under hele operationen indtil ankomsten til destinationslandet. |
| --- | --- |

—

Tredjelandsassisteret tilbagesendelsesoperation (tredjelandes myndigheder sender et fly til EU med henblik på hjemtransport af deres statsborgere under deres tilsyn): Medlemsstaterne har det overordnede ansvar for gennemførelsen af udsendelsen, indtil den person, der skal tilbagesendes, er overdraget til myndighederne i destinationslandet, og flyet har forladt EU's område. Det skal dog under hele udsendelsen sikres, at de grundlæggende rettigheder overholdes, og at anvendelsen af tvangsmidler i overensstemmelse med de fælles EU-standarder, der er beskrevet ovenfor, står i et rimeligt forhold til målet. Med henblik på tilsyn observerer en repræsentant for medlemsstaten den del af udsendelsen, der gennemføres af destinationslandet. Det Europæiske Agentur for Grænse- og Kystbevogtning kan yde bistand med tilrettelæggelsen af tredjelandsassisterede tilbagesendelsesoperationer, jf. artikel 28, stk. 3, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2016/1624 (forordningen om Det Europæiske Agentur for Grænse- og Kystbevogtning) Under sådanne operationer skal de deltagende medlemsstater og agenturet sikre, at de grundlæggende rettigheder og princippet om non-refoulement overholdes, og at anvendelsen af tvangsforanstaltninger står i et rimeligt forhold til formålet hermed. Med henblik herpå skal mindst en repræsentant for en medlemsstat, der deltager i operationen, og en observatør ved tvangsmæssig tilbagesendelse (enten fra en deltagende medlemsstat eller fra den pulje, der blev oprettet i medfør af forordningens artikel 29) være om bord under hele operationen indtil ankomsten til destinationslandet.

7.2.   Transit med fly

Retsgrundlag: direktiv 2003/110/EF

| — | Anmodning om gennemrejse med henblik på udsendelse med fly: bilag til direktiv 2003/110/EF |
| --- | --- |

—

Anmodning om gennemrejse med henblik på udsendelse med fly: bilag til direktiv 2003/110/EF

| — | Liste over de centrale myndigheder, der i henhold til artikel 4, stk. 5, i direktiv 2003/110/EF er ansvarlige for at modtage anmodninger om gennemrejse (tilgængelig som ad hoc-undersøgelse foretaget af EMN, tilbagesendelse, 2015, på EMN Europa-webstedet) |
| --- | --- |

—

Liste over de centrale myndigheder, der i henhold til artikel 4, stk. 5, i direktiv 2003/110/EF er ansvarlige for at modtage anmodninger om gennemrejse (tilgængelig som ad hoc-undersøgelse foretaget af EMN, tilbagesendelse, 2015, på EMN Europa-webstedet)

Direktiv 2003/110/EF fastlægger detaljerede foranstaltninger vedrørende bistand mellem de kompetente myndigheder i medlemsstaternes transitlufthavne ved gennemførelse af uledsagede eller ledsagede udsendelser med fly. Det fastsætter et regelsæt, der skal lette transit af personer, der er genstand for udsendelse, i en lufthavn i en anden medlemsstat end den, der har truffet og gennemført udsendelsesafgørelsen. Til dette formål fastsætter direktivet, under hvilke betingelser transitoperationen kan finde sted, og angiver, hvilken bistand den anmodede medlemsstat skal yde. Anmodninger om bistand skal fremsættes ved hjælp af den standardformular, der er knyttet som bilag til direktiv 2003/110/EF. Anmodningerne skal sendes til de centrale myndigheder i medlemsstaterne, der er udpeget til formålet.

7.3.   Fælles udsendelse med fly

Retsgrundlag: beslutning 2004/573/EF

| — | Liste over de nationale myndigheder, der er ansvarlige for at tilrettelægge og/eller deltage i samlede udsendelser med fly i henhold til artikel 3 i beslutning2004/573/EF (tilgængelig som EMN's ad hoc-undersøgelse, tilbagesendelse, 2015, på EMN Europa-webstedet). |
| --- | --- |

—

Liste over de nationale myndigheder, der er ansvarlige for at tilrettelægge og/eller deltage i samlede udsendelser med fly i henhold til artikel 3 i beslutning2004/573/EF (tilgængelig som EMN's ad hoc-undersøgelse, tilbagesendelse, 2015, på EMN Europa-webstedet).

Beslutning 2004/573/EF vedrører navnlig fælles og specifikke opgaver for de myndigheder, der er ansvarlige for at tilrettelægge eller deltage i sådanne udsendelser. Der er knyttet fælles retningslinjer for sikkerhedsbestemmelser i forbindelse med fælles udsendelse med fly som bilag til Rådets beslutning. I henhold til tilbagesendelsesdirektivets artikel 8, stk. 5, skal der tages hensyn til disse retningslinjer ved gennemførelse af udsendelser med fly, også ved rent nationale udsendelser (se afsnit 7.1).

7.4.   Tilbagesendelsesoperationer koordineret af Det Europæiske Agentur for Grænse- og Kystbevogtning

Retsgrundlag: forordning (EU) 2016/1624— artikel 28

En af de opgaver, der påhviler Det Europæiske Agentur for Grænse- og Kystbevogtning er — i henhold til EU's tilbagesendelsespolitik og navnlig tilbagesendelsesdirektivet som den centrale retsakt i EU's tilbagesendelseslovgivning — at yde bistand ved tilrettelæggelsen og gennemførelsen af medlemsstaternes tilbagesendelsesoperationer. Agenturets rolle på tilbagesendelsesområdet og dets overholdelse af de grundlæggende rettigheder er blevet styrket i 2016 ved forordningen om den europæiske grænse- og kystvagt.

Der ligger en tydelig merværdi i at gennemføre fælles tilbagesendelsesoperationer koordineret af agenturet, og medlemsstaterne opfordres til i vid udstrækning at benytte sig af denne mulighed.

De tilbagesendelsesoperationer, agenturet koordinerer, er omfattet af tilsyn med tvangsmæssig tilbagesendelse (se afsnit 8).

8.   TVANGSMÆSSIG TILBAGESENDELSE

Retsgrundlag: tilbagesendelsesdirektivet — artikel 8, stk. 6

| — | Liste over de nationale organer, der fører tilsyn med tvangsmæssig tilbagesendelse: EMN's ad hoc-undersøgelse, tilbagesendelse, 2015, på EMN Europa-webstedet; der findes en oversigt over de nationale organer, der fører tilsyn med tvangsmæssig udsendelse, på webstedet for Den Europæiske Unions Agentur for Grundlæggende Rettigheder (FRA): http://fra.europa.eu/en/theme/asylum-migration-borders/forced-return. |
| --- | --- |

—

Liste over de nationale organer, der fører tilsyn med tvangsmæssig tilbagesendelse: EMN's ad hoc-undersøgelse, tilbagesendelse, 2015, på EMN Europa-webstedet; der findes en oversigt over de nationale organer, der fører tilsyn med tvangsmæssig udsendelse, på webstedet for Den Europæiske Unions Agentur for Grundlæggende Rettigheder (FRA): http://fra.europa.eu/en/theme/asylum-migration-borders/forced-return.

Medlemsstaterne sørger for en effektiv ordning for tilsyn med tvangsmæssig tilbagesendelse.

Tilsyn med tvangsmæssig tilbagesendelse er et vigtigt redskab, der kan være i både den tredjelandsstatsborgers interesse, som skal tilbagesendes, og de håndhævende myndigheders interesse som en indbygget mekanisme til kontrol af de nationale daglige praksisser for tilbagesendelse. Et effektivt tilsyn kan bidrage til at forhindre, at en situation eskalerer. Det gør det muligt hurtigt at finde frem til og rette eventuelle mangler. Det beskytter desuden de håndhævende myndigheder — der nogle gange er genstand for uberettiget kritik fra medierne eller NGO'er — ved hjælp af upartisk og neutral rapportering.

Tilbagesendelsesdirektivet indeholder ikke detaljerede bestemmelser om, hvordan de nationale systemer for tilsyn med tvangsmæssig tilbagesendelse bør være. Det giver medlemsstaterne vide skønsbeføjelser. Der kan dog ud fra direktivets ordlyd og dets sammenhæng opstilles visse retningslinjer:

| 1) | Tilsyn med tvangsmæssig tilbagesendelse skal forstås som alle medlemsstaternes aktiviteter vedrørende udsendelse — fra forberedelsen af afrejsen til modtagelsen i det land, den pågældende skal sendes tilbage til, eller, hvis udsendelsen slår fejl, til den pågældende vender tilbage til afrejsestedet. Begrebet omfatter ikke tilsyn efter tilbagesendelse, dvs. perioden efter modtagelsen af den tilbagesendte i et tredjeland. |
| --- | --- |

1)

Tilsyn med tvangsmæssig tilbagesendelse skal forstås som alle medlemsstaternes aktiviteter vedrørende udsendelse — fra forberedelsen af afrejsen til modtagelsen i det land, den pågældende skal sendes tilbage til, eller, hvis udsendelsen slår fejl, til den pågældende vender tilbage til afrejsestedet. Begrebet omfatter ikke tilsyn efter tilbagesendelse, dvs. perioden efter modtagelsen af den tilbagesendte i et tredjeland.

| 2) | Tilsynssystemer skal omfatte inddragelse af andre organisationer/organer end de myndigheder, der håndhæver tilbagesendelsen, og uafhængige heraf (»nemo monitor in res sua«). |
| --- | --- |

2)

Tilsynssystemer skal omfatte inddragelse af andre organisationer/organer end de myndigheder, der håndhæver tilbagesendelsen, og uafhængige heraf (»nemo monitor in res sua«).

| 3) | Offentlige organer (f.eks. en national ombudsmand eller et uafhængigt overordnet tilsynsorgan) kan fungere som tilsynsmyndighed. Det forekommer dog problematisk at tildele en underafdeling af den forvaltning, der også gennemfører tilbagesendelser/udsendelser, en tilsynsmæssig rolle. |
| --- | --- |

3)

Offentlige organer (f.eks. en national ombudsmand eller et uafhængigt overordnet tilsynsorgan) kan fungere som tilsynsmyndighed. Det forekommer dog problematisk at tildele en underafdeling af den forvaltning, der også gennemfører tilbagesendelser/udsendelser, en tilsynsmæssig rolle.

| 4) | Det forhold, at der findes retsmidler til brug i individuelle sager eller nationale systemer for tilsyn med de nationale tilbagesendelsespolitikkers effektivitet, kan dog ikke i sig selv betragtes som gyldig anvendelse af tilbagesendelsesdirektivets artikel 8, stk. 6. |
| --- | --- |

4)

Det forhold, at der findes retsmidler til brug i individuelle sager eller nationale systemer for tilsyn med de nationale tilbagesendelsespolitikkers effektivitet, kan dog ikke i sig selv betragtes som gyldig anvendelse af tilbagesendelsesdirektivets artikel 8, stk. 6.

| 5) | Medlemsstater er ikke automatisk forpligtet til at finansiere alle tilsynsmyndighedens omkostninger (f.eks. personaleomkostninger), men medlemsstaterne er forpligtet til — overordnet — at sikre, at et system for tilsyn med tvangsmæssig tilbagesendelse fungerer (»effet utile«). |
| --- | --- |

5)

Medlemsstater er ikke automatisk forpligtet til at finansiere alle tilsynsmyndighedens omkostninger (f.eks. personaleomkostninger), men medlemsstaterne er forpligtet til — overordnet — at sikre, at et system for tilsyn med tvangsmæssig tilbagesendelse fungerer (»effet utile«).

| 6) | Tilbagesendelsesdirektivets artikel 8, stk. 6, indebærer ikke en forpligtelse til at føre tilsyn med hver enkelt udsendelse. Et tilsynssystem baseret på stikprøvekontroller og overvågning af tilfældige stikprøver kan betragtes som tilstrækkeligt, så længe tilsynsintensiteten er tilstrækkelig til at sikre tilsynets generelle effektivitet. |
| --- | --- |

6)

Tilbagesendelsesdirektivets artikel 8, stk. 6, indebærer ikke en forpligtelse til at føre tilsyn med hver enkelt udsendelse. Et tilsynssystem baseret på stikprøvekontroller og overvågning af tilfældige stikprøver kan betragtes som tilstrækkeligt, så længe tilsynsintensiteten er tilstrækkelig til at sikre tilsynets generelle effektivitet.

| 7) | Tilbagesendelsesdirektivets artikel 8, stk. 6, indebærer ikke, at en person, der skal tilbagesendes, har en subjektiv ret til tilsyn. |
| --- | --- |

7)

Tilbagesendelsesdirektivets artikel 8, stk. 6, indebærer ikke, at en person, der skal tilbagesendes, har en subjektiv ret til tilsyn.

Tilsyn med tilbagesendelsesoperationer koordineret af Det Europæiske Agentur for Grænse- og Kystbevogtning:

| — | I artikel 28, stk. 6, i forordningen om den europæiske grænse- og kystvagt fastsættes følgende: »Der føres tilsyn med hver tilbagesendelsesoperation, jf. artikel 8, stk. 6, i direktiv 2008/115/EF [...] på grundlag af objektive og gennemsigtige kriterier og omfatter hele tilbagesendelsesoperationen fra før afrejsen til overdragelsen af personerne i udsendelsesposition til det tredjeland, hvortil der sker tilbagesendelse.« Det betyder, at der skal føres tilsyn med alle tilfælde af tvangsmæssig tilbagesendelse, der koordineres af agenturet, og som indebærer teknisk og operationel forstærkning fra en eller flere medlemsstater efter de nationale regler og bestemmelserne til gennemførelse af tilbagesendelsesdirektivets artikel 8, stk. 6. |
| --- | --- |

—

I artikel 28, stk. 6, i forordningen om den europæiske grænse- og kystvagt fastsættes følgende: »Der føres tilsyn med hver tilbagesendelsesoperation, jf. artikel 8, stk. 6, i direktiv 2008/115/EF [...] på grundlag af objektive og gennemsigtige kriterier og omfatter hele tilbagesendelsesoperationen fra før afrejsen til overdragelsen af personerne i udsendelsesposition til det tredjeland, hvortil der sker tilbagesendelse.« Det betyder, at der skal føres tilsyn med alle tilfælde af tvangsmæssig tilbagesendelse, der koordineres af agenturet, og som indebærer teknisk og operationel forstærkning fra en eller flere medlemsstater efter de nationale regler og bestemmelserne til gennemførelse af tilbagesendelsesdirektivets artikel 8, stk. 6.

| — | Uden at dette berører rapporteringsforpligtelserne i medfør at national lovgivning, skal observatører ved tvangsmæssig tilbagesendelse rapportere efter hver operation til agenturets administrerende direktør, den ansvarlig for de grundlæggende rettigheder og de kompetente nationale myndigheder i alle de medlemsstater, der har deltaget i operationen. |
| --- | --- |

—

Uden at dette berører rapporteringsforpligtelserne i medfør at national lovgivning, skal observatører ved tvangsmæssig tilbagesendelse rapportere efter hver operation til agenturets administrerende direktør, den ansvarlig for de grundlæggende rettigheder og de kompetente nationale myndigheder i alle de medlemsstater, der har deltaget i operationen.

9.   UDSÆTTELSE AF UDSENDELSE

Retsgrundlag: Tilbagesendelsesdirektivet — artikel 9

| 1. | Medlemsstaterne udsætter en udsendelse,








  a) | hvis den vil krænke non-refoulement-princippet, eller |
| --- | --- | --- |

1.

Medlemsstaterne udsætter en udsendelse,

a)

hvis den vil krænke non-refoulement-princippet, eller

| b) | så længe der indrømmes suspension i henhold til artikel 13, stk. 2. |
| --- | --- |

b)

så længe der indrømmes suspension i henhold til artikel 13, stk. 2.

| 2. | Medlemsstaterne kan udsætte en udsendelse i en passende periode under hensyntagen til de særlige forhold i den enkelte sag. Medlemsstaterne tager navnlig hensyn til:








  a) | tredjelandsstatsborgerens fysiske tilstand eller psykiske evner |
| --- | --- | --- |

2.

Medlemsstaterne kan udsætte en udsendelse i en passende periode under hensyntagen til de særlige forhold i den enkelte sag. Medlemsstaterne tager navnlig hensyn til:

a)

tredjelandsstatsborgerens fysiske tilstand eller psykiske evner

| b) | tekniske grunde, såsom manglende transportkapacitet eller mislykket udsendelse som følge af manglende identifikation. |
| --- | --- |

b)

tekniske grunde, såsom manglende transportkapacitet eller mislykket udsendelse som følge af manglende identifikation.

| 3. | Hvis en udsendelse udsættes efter stk. 1 og 2, kan den pågældende tredjelandsstatsborger pålægges de i artikel 7, stk. 3, omhandlede forpligtelser. |
| --- | --- |

3.

Hvis en udsendelse udsættes efter stk. 1 og 2, kan den pågældende tredjelandsstatsborger pålægges de i artikel 7, stk. 3, omhandlede forpligtelser.

Tilbagesendelsesdirektivet indfører to absolutte forbud: Medlemsstaterne må ikke udsende en person, hvis dette ville være i strid med princippet om non-refoulement, og de må heller ikke udsende en person, så længe prøvelsen af afgørelsen har opsættende virkning.

I andre tilfælde kan medlemsstaterne udsætte en udsendelse i en passende periode under hensyntagen til de særlige forhold i den enkelte sag. Det er ikke præciseret, hvilke forhold der kan være tale om, hvilket giver medlemsstaterne mulighed for at reagere fleksibelt på eventuelle nye eller nyopdagede forhold, der berettiger udsættelse af udsendelsen. De konkrete eksempler på listen i tilbagesendelsesdirektivet (den pågældende persons fysiske eller mentale tilstand, tekniske årsager såsom manglende transportkapacitet) er vejledende eksempler. Medlemsstaterne kan også træffe bestemmelse om flere tilfælde i deres nationale gennemførelseslovgivning og/eller administrative praksis.

Nærmere præcisering:

| — | Forskel mellem frist for frivillig udrejse og udsættelse af udsendelse: Tilbagesendelsesdirektivets artikel 7 (frivillig udrejse) indfører en »supplerende frist« for at give mulighed for at sikre, at afrejsen foregår i god ro og orden og kan forberedes grundigt. Den vedrører kun de personer, der skal tilbagesendes, og som forventes frivilligt at efterkomme en afgørelse om tilbagesendelse. Samme direktivs artikel 9 (udsættelse af udsendelse) vedrører de sager, hvor forpligtelsen til at vende tilbage skal håndhæves af staten (fordi frivillig udrejse ikke er mulig, eller der ikke blev indrømmet mulighed herfor). |
| --- | --- |

—

Forskel mellem frist for frivillig udrejse og udsættelse af udsendelse: Tilbagesendelsesdirektivets artikel 7 (frivillig udrejse) indfører en »supplerende frist« for at give mulighed for at sikre, at afrejsen foregår i god ro og orden og kan forberedes grundigt. Den vedrører kun de personer, der skal tilbagesendes, og som forventes frivilligt at efterkomme en afgørelse om tilbagesendelse. Samme direktivs artikel 9 (udsættelse af udsendelse) vedrører de sager, hvor forpligtelsen til at vende tilbage skal håndhæves af staten (fordi frivillig udrejse ikke er mulig, eller der ikke blev indrømmet mulighed herfor).

| — | Retlig status under udsat udsendelse: I tilfælde af udsættelse af udsendelsen er den person, der skal tilbagesendes, omfattet af de garantier i perioden frem til tilbagesendelsen, der er anført i artikel 14 (skriftlig bekræftelse på, at fristen for frivillig udsendelse er blevet forlænget, og visse grundlæggende garantier, f.eks. adgang til akut lægebehandling og den nødvendige behandling af sygdom samt familiens enhed — se afsnit 13 i denne håndbog). Den pågældende anses dog ikke for at opholde sig lovligt i en medlemsstat, medmindre en medlemsstat — jf. tilbagesendelsesdirektivets artikel 6, stk. 4 — beslutter at tildele tredjelandsstatsborgeren en opholdstilladelse eller en anden tilladelse, som giver ret til ophold. |
| --- | --- |

—

Retlig status under udsat udsendelse: I tilfælde af udsættelse af udsendelsen er den person, der skal tilbagesendes, omfattet af de garantier i perioden frem til tilbagesendelsen, der er anført i artikel 14 (skriftlig bekræftelse på, at fristen for frivillig udsendelse er blevet forlænget, og visse grundlæggende garantier, f.eks. adgang til akut lægebehandling og den nødvendige behandling af sygdom samt familiens enhed — se afsnit 13 i denne håndbog). Den pågældende anses dog ikke for at opholde sig lovligt i en medlemsstat, medmindre en medlemsstat — jf. tilbagesendelsesdirektivets artikel 6, stk. 4 — beslutter at tildele tredjelandsstatsborgeren en opholdstilladelse eller en anden tilladelse, som giver ret til ophold.

| — | Pligt til at opholde sig et bestemt sted under udsat udsendelse: Artikel 9, stk. 3, indeholder en udtrykkelig henvisning til de muligheder, der er anført i artikel 7, stk. 3, for at forhindre, at den pågældende forsvinder (se afsnit 6.2), herunder muligheden for at pålægge en pligt til at opholde sig et bestemt sted. |
| --- | --- |

—

Pligt til at opholde sig et bestemt sted under udsat udsendelse: Artikel 9, stk. 3, indeholder en udtrykkelig henvisning til de muligheder, der er anført i artikel 7, stk. 3, for at forhindre, at den pågældende forsvinder (se afsnit 6.2), herunder muligheden for at pålægge en pligt til at opholde sig et bestemt sted.

10.   TILBAGESENDELSE AF ULEDSAGEDE MINDREÅRIGE

Tilbagesendelsesdirektivet finder også anvendelse på mindreårige, herunder uledsagede mindreårige, og indfører en række garantier i denne henseende, der skal overholdes af medlemsstaterne. Sådanne garantier finder derfor anvendelse på alle personer under 18 år (dvs. mindreårige), som ankommer til medlemsstaternes område uden at være ledsaget af en voksen, som har ansvaret for den pågældende, og i så lang tid, som den mindreårige ikke reelt tages i en sådan persons varetægt (herunder mindreårige, der blev efterladt uledsaget efter indrejsen på medlemsstaternes område). I visse medlemsstater må unge under 18 år handle selvstændigt i tilbagesendelsesprocedurer (og asylprocedurer). Garantierne i tilbagesendelsesdirektivet er dog bindende for medlemsstaterne i relation til alle børn/mindreårige under 18.

Det er vigtigt at finde varige løsninger for at sikre alle børn en normal og stabil tilværelse på lang sigt. Tilbagesendelse af en uledsaget mindreårig er blot én mulighed, når det gælder om at finde en holdbar løsning for uledsagede mindreårige, og en vigtig overvejelse i forbindelse med alle medlemsstaternes tiltag er, at der skal tages hensyn til barnets tarv. Inden det besluttes at tilbagesende en uledsaget mindreårig, skal den mindreårige i henhold til artikel 12, stk. 2, i konventionen om barnets rettigheder (50) høres, enten direkte eller gennem en repræsentant eller et passende organ, og der skal foretages en individuel vurdering under hensyntagen til barnets tarv og dets særlige behov, nuværende familiemæssige situation og modtagelsesforholdene i det land, den pågældende skal sendes tilbage til. Ved en sådan vurdering skal det systematisk overvejes, om tilbagesendelse til oprindelseslandet, herunder genforening med familien, vil være i barnets tarv.

Denne vurdering skal foretages af de kompetente myndigheder på grundlag af en tværfaglig tilgang, der involverer den mindreåriges udpegede værge og/eller den kompetente myndighed med ansvar for beskyttelse af børn. Medlemsstaterne skal også regelmæssigt foretage en revurdering af, hvad der er i barnets tarv i lyset af udviklingen i den individuelle sag.

Medlemsstaterne opfordres til at tage hensyn til den fortolkende og praktiske vejledning i den fælles vejledning fra UNHCR og UNICEF for at fastslå, hvad der er i barnets tarv (51), generel bemærkning nr. 14 fra FN's Komité for Barnets Rettigheder, som sikrer, at barnets tarv kommer i første række (52), UNHCR's vejledning for at fastslå, hvad der er i barnets tarv (53), og Field Handbook for the Implementation of UNHCR Best Interest Determination Guidelines (54).

Mindreåriges ret til at blive hørt i forbindelse med tilbagesendelsesprocedurer, der involverer eller påvirker dem, er en integrerende del af vurderingen af, hvad der er i barnets tarv (se artikel 12 i konventionen om barnets rettigheder), og denne ret skal iagttages som en grundlæggende rettighed, der er anerkendt som et generelt princip i EU-retten og stadfæstet i chartret om grundlæggende rettigheder. Dette indebærer, at der tages behørigt hensyn til de mindreåriges synspunkter, deres alder og modenhed og de eventuelle kommunikationsproblemer, de måtte have for på en meningsfuld måde at kunne deltage, samt iagttagelse af den mindreåriges ret til frit at give udtryk for sine synspunkter (yderligere vejledning i afsnit 12.1).

Definition af uledsaget mindreårig: Tilbagesendelsesdirektivet indeholder ikke nogen definition af begrebet uledsaget mindreårig. Da uledsagede mindreårige i mange tilfælde er eller har været asylansøgere, anbefales det at bruge definitionen i de seneste asyldirektiver, navnlig artikel 2, litra e), i det omarbejdede direktiv om modtagelsesforhold (2013/33/EU): »en mindreårig, som ankommer til en medlemsstats område uden at være ledsaget af en voksen, der er ansvarlig for vedkommende i henhold til lov eller ifølge praksis i den pågældende medlemsstat, så længe vedkommende ikke reelt befinder sig i en sådan persons varetægt; denne definition omfatter en mindreårig, der efterlades alene efter at være rejst ind på medlemsstaternes område.«

Undlade at træffe afgørelser om tilbagesendelse af uledsagede mindreårige: Tilbagesendelsesdirektivets artikel 6, stk. 4, tillader udtrykkeligt medlemsstaterne når som helst at tildele tredjelandsstatsborgere med ulovligt ophold en opholdstilladelse eller anden tilladelse, som giver ret til ophold, i overensstemmelse med national lovgivning. Denne generelle regel gælder også for mindreårige. De medlemsstater, der ikke tilbagesender/udsender mindreårige tredjelandsstatsborgere, der opholder sig ulovligt på deres område, eller som forhindres i at udsende dem på grundlag af en vurdering af, hvad der er i barnets tarv, kan give de pågældende en opholdstilladelse eller anden tilladelse, som giver ret til ophold (f.eks. midlertidig opholdstilladelse, således at en mindreårig kan blive i landet, indtil vedkommende er fyldt 18 år).

Tilbagesendelsesdirektivets artikel 6, stk. 1, forpligter dog medlemsstaten til at sige enten »A« (give en opholdstilladelse eller anden tilladelse, som giver ret til ophold) eller »B« (gennemføre tilbagesendelsesprocedurer) (se afsnit 5). Medlemsstaterne skal derfor fastsætte klare regler for uledsagede mindreåriges retlige status, som enten gør det muligt at træffe afgørelse om tilbagesendelse og gennemføre tilbagesendelserne eller at give dem ret til ophold i overensstemmelse med national lovgivning. Medlemsstaterne skal forsøge at sikre, at der findes procedurer til at fastslå status for de mindreårige, der ikke tilbagesendes. Tilgangen er ligetil og skal mindske forekomsten af »gråzoner« og øge retssikkerheden for alle involverede aktører. I lyset af ovennævnte og for at sikre forenelighed med tilbagesendelsesdirektivet skal uledsagede mindreårige i medlemsstater, der ikke ønsker at tilbagesende/udsende mindreårige tredjelandsstatsborgere juridisk set enten tildeles en (midlertidig) opholdstilladelse eller anden tilladelse, som giver ret til ophold (f.eks. indtil de fylder 18), jf. direktivets artikel 6, stk. 4, eller de pågældende medlemsstater skal træffe afgørelse om tilbagesendelse og udsætte udsendelsen, jf. tilbagesendelsesdirektivets artikel 6 og 9.

10.1.   Bistand fra relevante organer

Retsgrundlag: tilbagesendelsesdirektivet — artikel 10, stk. 1

Inden der træffes afgørelse om tilbagesendelse af en uledsaget mindreårig, ydes der under behørig hensyntagen til barnets tarv bistand fra relevante organer, som ikke er de myndigheder, der er ansvarlige for den tvangsmæssige tilbagesendelse.

Historisk bemærkning/forklaring: Artikel 10, stk. 1, indgik ikke i Kommissionens forslag. Stykket blev tilføjet under forhandlingerne og er direkte inspireret af retningslinje 2, punkt 5, i Europarådets tyve retningslinjer vedrørende tvangsmæssig tilbagesendelse (55), hvori det fastsættes, at der, inden det besluttes at træffe en afgørelse om udsendelse af et barn, der er adskilt fra sine forældre, skal ydes bistand — navnlig juridisk bistand — under behørig hensyntagen til barnets tarv.

De »relevante organers« art: Det »relevante organ« skal være adskilt fra den håndhævende myndighed og kan være enten et statsligt organ (eventuelt en særskilt tjeneste inden for samme ministerium) eller en ikkestatslig institution eller en kombination af begge systemer, der sikrer tværfagligt samarbejde mellem statsstøttede og ikkestatslige værgeordninger og/eller organer for beskyttelse af børn. Organer, der er ansvarlige for at drage omsorg for og beskytte børn, skal overholde de standarder, der er fastsat inden for sikkerhed, sundhed, personalets egnethed og kompetent tilsyn. Aktørernes forskellige roller og ansvarsområder skal være tydelige og gennemsigtige, navnlig hvad angår uledsagede mindreårige, for at sikre den pågældendes aktive involvering og deltagelse i alle spørgsmål, der vedrører ham/hende.

»Bistandens« art: Bistanden skal omfatte juridisk bistand, men må ikke begrænse sig hertil. Andre aspekter, der er nævnt udtrykkeligt i tilbagesendelsesdirektivet — såsom ydelse af nødvendig lægehjælp og sundhedspleje, kontakt med familien, adgang til grunduddannelsessystemet — med henblik på at støtte overholdelsen af barnets rettigheder som fastsat i konventionen om barnets rettigheder, bør også tages op. Der bør lægges særlig vægt på behovet for på forhånd og gennem alle processer og procedurer at drøfte alle beslutninger, der påvirker den mindreårige, med ham/hende. Mindreårige skal informeres på en børnevenlig måde, der tager hensyn til deres alder og konteksten om deres rettigheder og de procedurer og tjenester, der skal sikre deres beskyttelse.

Tidspunktet for ydelse af »bistand«: De relevante organers bistand skal ydes tidligst muligt, og inden der træffes afgørelse om tilbagesendelse. Det indebærer en rettidig aldersvurdering baseret på princippet om at lade tvivlen komme den mindreårige til gode. Bistand skal være en kontinuerlig og stabil proces, som omfatter tilbagesendelsesfasen. Den kan også omfatte fasen efter tilbagesendelse for at sikre passende opfølgning på tilbagesendelsen. Om nødvendigt overdrages værgemålet i medlemsstaten til en værge i det land, som personen sendes tilbage til, jf. tilbagesendelsesdirektivets artikel 10, stk. 2.

Aldersvurdering: Tilbagesendelsesdirektivet indeholder ikke nogen bestemmelser om aldersvurdering. På grundlag af en systematisk fortolkning af EU-retten vedrørende indvandring og asyl anbefaler Kommissionen, at der henvises til bestemmelserne i artikel 25, stk. 5, i direktivet om asylprocedurer, og at der tages højde for relaterede dokumenter udarbejdet af Det Europæiske Asylstøttekontor (56).

Kontinuitet i bistanden i asyl- og tilbagesendelsessager: Selv om retsgrundlaget for henholdsvis værgemål for asylansøgere og »bistand« til uledsagede mindreårige/børn i tilbagesendelsesproceduren ikke er den samme, er der en tæt forbindelse mellem de krav, der er fastsat i EU-retten om asyl og i tilbagesendelsesdirektivet, og der bør stræbes efter kontinuitet i bistanden i asyl- og tilbagesendelsessager.

| — | Alene det at stille en værge til rådighed er ikke i sig selv tilstrækkeligt til at opfylde forpligtelsen til at yde bistand til mindreårige, eftersom »bistand fra relevante organer« er mere end blot værgemål. |
| --- | --- |

—

Alene det at stille en værge til rådighed er ikke i sig selv tilstrækkeligt til at opfylde forpligtelsen til at yde bistand til mindreårige, eftersom »bistand fra relevante organer« er mere end blot værgemål.

10.2.   Tilbagesendelse til et familiemedlem, en udpeget værge eller passende modtagelsesfaciliteter

Retsgrundlag: tilbagesendelsesdirektivet — artikel 10, stk. 2

Inden udsendelse af en uledsaget mindreårig fra en medlemsstats område, sikrer myndighederne i den pågældende medlemsstat sig, at vedkommende sendes tilbage til

| — | et familiemedlem, |
| --- | --- |

—

et familiemedlem,

| — | en udpeget værge eller |
| --- | --- |

—

en udpeget værge eller

| — | til passende modtagelsesfaciliteter i tilbagesendelseslandet. |
| --- | --- |

—

til passende modtagelsesfaciliteter i tilbagesendelseslandet.

Blandt mulighederne i tilbagesendelsesdirektivets artikel 10, stk. 2, anbefales det, at tilbagesendelse til familiemedlemmer foretrækkes, medmindre man herved uden tvivl ikke varetager barnets tarv. Medlemsstaterne skal derfor gøre en indsats for at få uledsagede mindreåriges identitet og nationalitet slået fast og opspore familiemedlemmer. Tilbagesendelse til en værge eller til passende modtagelsesfaciliteter kan under visse omstændigheder også være et acceptabelt alternativ.

Kommissionen anbefaler, at medlemsstaterne træffer passende reintegrationsforanstaltninger, der er rettet mod uledsagede mindreårige, som vender tilbage til deres oprindelsesland, og sikrer hurtig adgang til sådanne foranstaltninger både før afrejsen og efter ankomsten til tredjelandet.

Nærmere præcisering:

| — | Opsporing af familien: Medlemsstaterne skal indlede procedurer for at opspore forældrene eller familiemedlemmer til uledsagede mindreårige så hurtigt som muligt og inddrage den udpegede værge og/eller person, der er ansvarlig for beskyttelsen af barnet. For at lette opsporingen af familien og finde en værge eller en passende facilitet med henblik på tilbagesendelse skal de kompetente nationale myndigheder træffe foranstaltninger for at samarbejde med konsulære tjenester, forbindelsesofficerer, organer for beskyttelse af børn, internationale organisationer og NGO'er i det land, den mindreårige tilbagesendes til, og fuldt ud udnytte de eksisterende kanaler på tværs af grænserne. |
| --- | --- |

—

Opsporing af familien: Medlemsstaterne skal indlede procedurer for at opspore forældrene eller familiemedlemmer til uledsagede mindreårige så hurtigt som muligt og inddrage den udpegede værge og/eller person, der er ansvarlig for beskyttelsen af barnet. For at lette opsporingen af familien og finde en værge eller en passende facilitet med henblik på tilbagesendelse skal de kompetente nationale myndigheder træffe foranstaltninger for at samarbejde med konsulære tjenester, forbindelsesofficerer, organer for beskyttelse af børn, internationale organisationer og NGO'er i det land, den mindreårige tilbagesendes til, og fuldt ud udnytte de eksisterende kanaler på tværs af grænserne.

| — | Mindreåriges frivillige udrejse: I princippet finder artikel 10, stk. 2, kun anvendelse på situationer, hvor den mindreårige udsendes, og ikke situationer, hvor den mindreårige forlader værtsmedlemsstaten frivilligt. Da medlemsstaterne har pligt til at tage hensyn til barnets tarv, anbefales det også at vurdere familiesituationen og situationen og modtagelsesforholdene i det land, som barnet vender tilbage til ved frivillig udrejse. |
| --- | --- |

—

Mindreåriges frivillige udrejse: I princippet finder artikel 10, stk. 2, kun anvendelse på situationer, hvor den mindreårige udsendes, og ikke situationer, hvor den mindreårige forlader værtsmedlemsstaten frivilligt. Da medlemsstaterne har pligt til at tage hensyn til barnets tarv, anbefales det også at vurdere familiesituationen og situationen og modtagelsesforholdene i det land, som barnet vender tilbage til ved frivillig udrejse.

| — | Det skal vurderes i den enkelte sag, om modtagelsesfaciliteterne er tilstrækkelige i det land, barnet sendes tilbage til, idet der tages højde for de individuelle omstændigheder og hvilken alder den mindreårige, der skal tilbagesendes, har. Det kan ikke betragtes som »tilstrækkelig modtagelse«, at grænsepolitiet i det land, den mindreårige sendes tilbage til, modtager den pågældende uden de nødvendige opfølgende eller ledsagende foranstaltninger. Medlemsstaterne skal være særlig opmærksomme på, at der findes passende indlogering, adgang til sundhedspleje og uddannelse i det land, den mindreårige sendes tilbage til. Medlemsstaterne skal overholde artikel 20 i FN's konvention om barnets rettigheder og opfordres til at overholde FN's »Guidelines for the alternative care of children«
   (57). |
| --- | --- |

—

Det skal vurderes i den enkelte sag, om modtagelsesfaciliteterne er tilstrækkelige i det land, barnet sendes tilbage til, idet der tages højde for de individuelle omstændigheder og hvilken alder den mindreårige, der skal tilbagesendes, har. Det kan ikke betragtes som »tilstrækkelig modtagelse«, at grænsepolitiet i det land, den mindreårige sendes tilbage til, modtager den pågældende uden de nødvendige opfølgende eller ledsagende foranstaltninger. Medlemsstaterne skal være særlig opmærksomme på, at der findes passende indlogering, adgang til sundhedspleje og uddannelse i det land, den mindreårige sendes tilbage til. Medlemsstaterne skal overholde artikel 20 i FN's konvention om barnets rettigheder og opfordres til at overholde FN's »Guidelines for the alternative care of children«
   (57).

11.   INDREJSEFORBUD

Retsgrundlag: tilbagesendelsesdirektivet — artikel 3, nr. 6), og artikel 11

»Indrejseforbud«: en administrativ eller retslig afgørelse eller retsakt, som forbyder indrejse i og ophold på en medlemsstats område i en nærmere angivet periode, og som ledsager en afgørelse om tilbagesendelse

Afgørelser om tilbagesendelse ledsages af et indrejseforbud:

| a) | hvis der ikke er indrømmet en frist for frivillig udrejse, eller |
| --- | --- |

a)

hvis der ikke er indrømmet en frist for frivillig udrejse, eller

| b) | hvis forpligtelsen til at vende tilbage ikke er efterkommet. |
| --- | --- |

b)

hvis forpligtelsen til at vende tilbage ikke er efterkommet.

I andre tilfælde kan afgørelser om tilbagesendelse ledsages af et indrejseforbud.

Varigheden af indrejseforbuddet fastsættes under behørig hensyntagen til alle relevante forhold i den enkelte sag og må i princippet ikke overstige fem år. Den kan dog overstige fem år, hvis tredjelandsstatsborgeren udgør en alvorlig trussel mod den offentlige orden, den offentlige sikkerhed eller den nationale sikkerhed.

Indrejseforbud i forbindelse med tilbagesendelse i henhold til direktivet skal have forebyggende virkning og øge EU's tilbagesendelsespolitiks troværdighed ved at sende et klart budskab om, at de, der ikke overholder migrationsreglerne i EU-medlemsstaterne, ikke vil få tilladelse til at rejse ind i en EU-medlemsstat i en nærmere angivet periode.

Direktivet forpligter medlemsstaterne til at udstede et indrejseforbud i to »nærmere bestemte« tilfælde: i) hvis der ikke er indrømmet en frist for frivillig udrejse, og ii) hvis forpligtelsen til at vende tilbage ikke er efterkommet.

I alle andre tilfælde kan afgørelser om tilbagesendelse ledsages af et indrejseforbud.

Varigheden af indrejseforbuddet fastsættes under hensyntagen til alle relevante forhold i den enkelte sag. I princippet må det ikke overstige fem år. Når der foreligger en alvorlig trussel mod den offentlige orden, den offentlige sikkerhed eller den nationale sikkerhed, kan indrejseforbud udstedes med længere varighed.

Reglerne om indrejseforbud i forbindelse med tilbagesendelse i henhold til tilbagesendelsesdirektivet berører ikke indrejseforbud udstedt af årsager, der ikke har noget at gøre med indvandring, f.eks. indrejseforbud udstedt til tredjelandsstatsborgere, der har begået alvorlige strafbare handlinger, eller når der foreligger konkrete indicier for, at den pågældende har til hensigt at begå sådanne handlinger (se artikel 24, stk. 2, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1987/2006 (58) (»SIS II-forordningen«)), eller indrejseforbud, der udgør en restriktiv foranstaltning i henhold til afsnit V, kapitel 2, i TEU, herunder foranstaltninger til gennemførelse af rejseforbud udstedt af FN's Sikkerhedsråd.

11.1.   Indrejseforbud i hele EU

Et indrejseforbud indebærer et forbud mod indrejse på medlemsstaternes område: Af ordlyden i tilbagesendelsesdirektivets betragtning 14 og en systematisk sammenligning af alle sprogversioner af direktivet (navnlig den engelske og den franske tekst) fremgår det klart, at et indrejseforbud finder anvendelse på alle medlemsstaters område. Den danske version, der bruger ental (»ophold på en medlemsstats«), indeholder en klar oversættelsesfejl. Virkningen i hele EU af et indrejseforbud bidrager til direktivets europæiske merværdi. Den kendsgerning, at et indrejseforbud har virkning i hele EU, skal klart fremgå af den afgørelse om indrejseforbud, der udstedes til en tredjelandsstatsborger.

Indrejseforbud er bindende for alle de medlemsstater, der er bundet af tilbagesendelsesdirektivet, dvs. alle EU-medlemsstater (undtagen Det Forenede Kongerige og Irland) og de associerede Schengenlande Schweiz, Norge, Island og Liechtenstein).

Underretning af andre medlemsstater om udstedte indrejseforbud: Det er vigtigt at underrette andre medlemsstater om alle de indrejseforbud, der er udstedt. At indlæse en indberetning om indrejseforbud i SIS i medfør af SIS II-forordningens artikel 24, stk. 3, er den vigtigste — men ikke den eneste — måde at informere de øvrige medlemsstater om, at der findes et indrejseforbud, og sikre, at de håndhæver det. Medlemsstaterne skal derfor sikre, at der systematisk indlæses indberetninger om indrejseforbud i SIS. For så vidt angår de medlemsstater, der ikke har adgang til SIS, kan udvekslingen af oplysninger foregå ad andre kanaler (f.eks. bilaterale kontakter).

Rent nationale indrejseforbud: Det er ikke foreneligt med tilbagesendelsesdirektivet at udstede rent nationale migrationsrelaterede indrejseforbud. Den nationale lovgivning skal indeholde bestemmelser om, at indrejseforbud udstedt i forbindelse med afgørelser om tilbagesendelse forbyder indrejse og ophold i alle medlemsstater, f.eks. ved at indføre en forpligtelse til systematisk at registrere alle disse indrejseforbud i SIS. Hvis en tredjelandsstatsborger, der er genstand for et indrejseforbud udstedt af medlemsstat A, imidlertid er i besiddelse af en opholdstilladelse udstedt af medlemsstat B, og medlemsstat B ikke ønsker at inddrage denne opholdstilladelse, efter en konsultation i henhold til Schengenkonventionens artikel 25 i som omhandlet i artikel 11, stk. 4, i tilbagesendelsesdirektivet, ophæver medlemsstat A EU-indrejseforbuddet, men kan opføre tredjelandsstatsborgeren på sin nationale liste over indberetninger i henhold til Schengenkonventionens artikel 25, stk. 2, sidste punktum (»lex specialis«) (se også afsnit 11.8).

11.2.   Brug af SIS II

Registrering af indrejseforbud i SIS: I henhold til gældende lovgivning kan medlemsstaterne registrere indberetninger vedrørende indrejseforbud udstedt i henhold til tilbagesendelsesdirektivet i SIS, men de er ikke forpligtet til at gøre det. For at sikre den fulde virkning af den europæiske dimension af indrejseforbud udstedt i henhold til tilbagesendelsesdirektivet opfordres medlemsstaterne dog til systematisk at gøre det.

Forholdet mellem gennemgangen hvert tredje år af indberetninger i SIS (i henhold til Schengenkonventionens artikel 112 og SIS II-forordningens artikel 29) og den varighed af indrejseforbuddet, der er fastsat i henhold til tilbagesendelsesdirektivet: Gennemgangen af indberetningerne i SIS er et proceduremæssigt krav, som skal sikre, at indberetninger kun gemmes, så længe det er nødvendigt for at nå det formål, hvortil de blev indlæst. Det har ikke indflydelse på medlemsstaternes principielle beslutning om varigheden af et indrejseforbud i overensstemmelse med tilbagesendelsesdirektivets bestemmelser. Hvis et indrejseforbud i henhold til tilbagesendelsesdirektivet — på tidspunktet for gennemgangen efter tre år — stadig er gældende (f.eks. hvis forbuddet blev udstedt for en periode på fem år og er ikke blevet ophævet i mellemtiden), kan medlemsstaterne gemme indberetningen i SIS i de resterende to år af perioden, hvis indberetningen stadig er nødvendig i lyset af de gældende vurderingskriterier, navnlig tilbagesendelsesdirektivets artikel 11 sammenholdt med Schengenkonventionens artikel 112, stk. 4, eller artikel 29, stk. 4, i SIS II-forordningen.

11.3.   Procedurespørgsmål

Udstedelse af indrejseforbud ved afrejse ved grænsen i en »in absentia«-procedure (f.eks. når der er tale om personer, der er blevet i landet efter visummets udløb, og som giver sig til kende ved grænsekontrollen i lufthavnen kort før afrejse): Intet forhindrer medlemsstaterne i at indlede en tilbagesendelsesprocedure, når de får kendskab til, at personen er blevet i landet efter visummets udløb (se afsnit 5.1) ledsaget af et indrejseforbud i en »in absentia«-procedure, hvis:

| 1) | den nationale administrative lovgivning giver mulighed for »in absentia«-procedurer, og |
| --- | --- |

1)

den nationale administrative lovgivning giver mulighed for »in absentia«-procedurer, og

| 2) | disse nationale procedurer er i overensstemmelse med de generelle principper i EU-lovgivningen og med de grundlæggende rettigheder som fastsat i chartret om grundlæggende rettigheder, navnlig retten til at blive hørt og retten til effektive retsmidler og en retfærdig rettergang. |
| --- | --- |

2)

disse nationale procedurer er i overensstemmelse med de generelle principper i EU-lovgivningen og med de grundlæggende rettigheder som fastsat i chartret om grundlæggende rettigheder, navnlig retten til at blive hørt og retten til effektive retsmidler og en retfærdig rettergang.

Udstedelse af indrejseforbud for personer, der skal tilbagesendes, men ikke har opfyldt forpligtelsen til at vende tilbage inden for fristen for frivillig udrejse på afrejsetidspunktet: Der pålægges et indrejseforbud på et senere tidspunkt (f.eks. ved afrejse) som en underordnet og efterfølgende del af en allerede truffet afgørelse om tilbagesendelse, hvis en tredjelandsstatsborger, der skal tilbagesendes, ikke har opfyldt forpligtelsen til at vende tilbage inden for fristen for frivillig udrejse.

Tilstedeværelse på medlemsstatens område: Ulovligt ophold på medlemsstatens område er en afgørende forudsætning for at træffe en afgørelse om tilbagesendelse og et ledsagende indrejseforbud. En medlemsstat må ikke træffe en afgørelse om tilbagesendelse og udstede et ledsagende indrejseforbud for personer, der ikke opholder sig på dens område. I en situation, hvor en person er forsvundet (f.eks. efter at have modtaget et afslag på en asylansøgning), men stadig kan antages at befinde sig på den pågældende medlemsstats område, kan der træffes en afgørelse om tilbagesendelse (herunder et indrejseforbud) i en »in absentia«-procedure i henhold til national lovgivning.

Tidligere ulovligt ophold: Medlemsstaterne må i henhold til tilbagesendelsesdirektivet ikke træffe en afgørelse om tilbagesendelse og et ledsagende indrejseforbud over for personer, der ikke opholder sig på deres område, herunder tredjelandsstatsborgere, som tidligere har opholdt sig ulovligt og er vendt tilbage til et tredjeland, før deres ulovlige ophold blev opdaget. Hvis sådanne personer rejser ind i en medlemsstat igen, og der træffes foranstaltninger i henhold til tilbagesendelsesdirektivet (afgørelse om tilbagesendelse, indrejseforbud), kan det eller de tidligere ulovlige ophold tages i betragtning som en skærpende omstændighed i forbindelse med fastsættelsen af varigheden af indrejseforbuddet. Tidligere ulovlige ophold på andre medlemsstaters område kan også tages i betragtning som en skærpende omstændighed i forbindelse med fastsættelsen af varigheden af indrejseforbuddet.

11.4.   Årsager til at udstede indrejseforbud

Tilbagesendelsesdirektivet forpligter medlemsstaterne til at udstede et indrejseforbud i to »nærmere bestemte« tilfælde:

| 1) | hvis der ikke er indrømmet en frist for frivillig udrejse, eller |
| --- | --- |

1)

hvis der ikke er indrømmet en frist for frivillig udrejse, eller

| 2) | hvis forpligtelsen til at vende tilbage ikke er efterkommet. |
| --- | --- |

2)

hvis forpligtelsen til at vende tilbage ikke er efterkommet.

I alle andre tilfælde (alle afgørelser om tilbagesendelse truffet i henhold til tilbagesendelsesdirektivet, der ikke henhører under de to »nærmere bestemte« tilfælde) kan afgørelser om tilbagesendelse ledsages af et indrejseforbud. Det indebærer, at et indrejseforbud også kan udstedes, selv om personen frivilligt rejste ud af landet. Medlemsstaterne har dog skønsbeføjelser i denne henseende og opfordres til at udøve deres skønsbeføjelser på en måde, der tilskynder til frivillig udrejse.

11.5.   Varigheden af indrejseforbud

Varigheden af indrejseforbuddet fastsættes i overensstemmelse med national lovgivning til gennemførelse af tilbagesendelsesdirektivet under behørig hensyntagen til alle relevante forhold i den enkelte sag. I forbindelse med fastsættelsen af varigheden af indrejseforbuddet skal der tages højde for skærpende eller formildende omstændigheder, som den udstedende myndighed har kendskab til, herunder om:

| — | tredjelandsstatsborgeren allerede tidligere har været genstand for en afgørelse om tilbagesendelse eller udsendelse |
| --- | --- |

—

tredjelandsstatsborgeren allerede tidligere har været genstand for en afgørelse om tilbagesendelse eller udsendelse

| — | tredjelandsstatsborgeren allerede tidligere har modtaget bistand til frivillig udrejse og/eller reintegration |
| --- | --- |

—

tredjelandsstatsborgeren allerede tidligere har modtaget bistand til frivillig udrejse og/eller reintegration

| — | tredjelandsstatsborgeren uden tilladelse er rejst ind i en medlemsstat, mens der stadig gjaldt et indrejseforbud for den pågældende |
| --- | --- |

—

tredjelandsstatsborgeren uden tilladelse er rejst ind i en medlemsstat, mens der stadig gjaldt et indrejseforbud for den pågældende

| — | tredjelandsstatsborgeren har samarbejdet eller udvist manglende samarbejdsvilje i forbindelse med tilbagesendelsesproceduren |
| --- | --- |

—

tredjelandsstatsborgeren har samarbejdet eller udvist manglende samarbejdsvilje i forbindelse med tilbagesendelsesproceduren

| — | tredjelandsstatsborgeren har været villig til frivilligt at rejse ud af landet. |
| --- | --- |

—

tredjelandsstatsborgeren har været villig til frivilligt at rejse ud af landet.

Generelt må indrejseforbuddets varighed ikke overstige fem år. Når medlemsstaterne fastsætter indrejseforbuddets varighed, er de forpligtet til at foretage en individuel undersøgelse af alle relevante omstændigheder og til at overholde proportionalitetsprincippet. En medlemsstat kan fastsætte forskellige tidsmæssige rammer for typiske sagskategorier, f.eks. tre år som en almindelig standardregel, fem år, hvis der er skærpende omstændigheder (f.eks. gentagne overtrædelser af migrationslovgivningen), og et år, hvis der er formildende omstændigheder (f.eks. overtrædelser begået ved uagtsomhed), som generelle retningslinjer for medlemsstatens forvaltning, men det skal sikres, at hver enkelt sag vurderes individuelt i overensstemmelse med proportionalitetsprincippet. Medlemsstaterne kan i deres nationale lovgivning eller administrative bestemmelser fastsætte de generelle kriterier, der skal tages i betragtning i forbindelse med fastsættelsen i de enkelte sager af varigheden af indrejseforbuddet, jf. tilbagesendelsesdirektivets artikel 11, stk. 2.

Alvorlig trussel mod den offentlige orden, den offentlige sikkerhed eller den nationale sikkerhed: Når der foreligger en alvorlig trussel mod den offentlige orden, den offentlige sikkerhed eller den nationale sikkerhed, kan indrejseforbud udstedes med længere varighed end fem år. Faktorer, som medlemsstaterne kan tage hensyn til, når de skal vurdere, om der er tale om en sådan trussel, kan være strafbare handlinger og mindre alvorlige overtrædelser (f.eks. gentagen brug af falske identitetspapirer, gentagne og bevidste overtrædelser af migrationslovgivningen) Ingen af disse faktorer kan dog anses for automatisk og i sig selv at udgøre en trussel mod den offentlige orden: Medlemsstaterne skal altid foretage en individuel undersøgelse af alle relevante forhold og overholde proportionalitetsprincippet.

Tilbagesendelsesdirektivet indeholder ikke nogen definition af den nøjagtige betydning af dette begreb, og Domstolens praksis vedrørende anvendelsen af begrebet i andre migrationsdirektiver og i forbindelse med fri bevægelighed finder ikke direkte anvendelse i forbindelse med tilbagesendelsesdirektivet, da der er tale om andre problemstillinger og en anden sammenhæng. Ikke desto mindre kan visse overvejelser i Domstolens praksis (navnlig vedrørende horisontale begreber såsom proportionalitet og princippet om den effektive virkning af direktiver) give visse retningslinjer: Kommissionen gav i afsnit 3 i sin meddelelse om retningslinjer for en bedre gennemførelse og anvendelse af direktiv 2004/38/EF om unionsborgeres og deres familiemedlemmers ret til at færdes og opholde sig frit på medlemsstaternes område
   (59) en detaljeret vejledning i fortolkningen af begrebet offentlig orden og offentlig sikkerhed i forbindelse med fri bevægelighed. Derudover kan sammenlignende oplysninger om medlemsstaternes fortolkning af dette udtryk på migrationsområdet hentes fra resultaterne af EMN's ad hoc-undersøgelse (140): »Understanding of the notions of »public policy« and »public security«
  «. Domstolen bekræftede udtrykkeligt i præmis 48 i sin dom i sag C-554/13, Z. Zh. og I. O., der vedrører begrebet »offentlig orden« i forbindelse med tilbagesendelsesdirektivet (se afsnit 6.3), at Domstolens praksis vedrørende direktiv 2004/38/EF (dom i sag C-430/10, Gaydarov (60), præmis 32) kan anvendes analogt.

Varigheden af indrejseforbud i tilfælde af en trussel mod den offentlige orden: Varigheden af indrejseforbud i tilfælde af en trussel mod den offentlige orden skal fastsættes i de enkelte sager, idet der tages hensyn til grovheden af de overtrædelser, som tredjelandsstatsborgeren har gjort sig skyldig i, de dermed forbundne trusler mod den offentlige orden, den offentlige sikkerhed eller den nationale sikkerhed og den pågældende persons individuelle situation. Proportionalitetsprincippet skal under alle omstændigheder overholdes. En systematisk udstedelse af livsvarige indrejseforbud i alle tilfælde af en trussel mod den offentlige orden uden skelnen til omstændighederne i den enkelte sag (f.eks. overtrædelsernes grovhed og risikoen) er i strid med direktivet. En medlemsstat kan fastsætte forskellige tidsmæssigerammer for typiske sagskategorier, f.eks. ti år som hovedregel i tilfælde af en trussel mod den offentlige orden og 20 år under særlig alvorlige omstændigheder. Medlemsstaterne skal give mulighed for en revurdering af afgørelsen om indrejseforbud, navnlig hvis der er forhold, der begrunder et sådant forbud, enten ex officio eller efter en ansøgning fra den pågældende person.

Nærmere præcisering:

| | Ingen ubegrænsede indrejseforbud: Varigheden af indrejseforbuddet er et centralt element i afgørelsen om indrejseforbud. Den skal fastsættes på forhånd ex officio i hver enkelt sag. Det blev udtrykkeligt bekræftet af Domstolen i sag C-297/12, Filev og Osmani (præmis 27 og 34): »Det må konstateres, at det klart følger af ordene »[v]arigheden af indrejseforbuddet fastsættes«, at medlemsstaterne har pligt til at tidsbegrænse virkningerne, der i princippet maksimalt må vare fem år, af ethvert indrejseforbud uafhængigt af, om den berørte tredjelandsstatsborger har indgivet en begæring herom. [...] artikel 11, stk. 2, i direktiv 2008/115[/EF] skal fortolkes således, at den er til hinder for en national bestemmelse [...], der gør begrænsning af varigheden af et indrejseforbud betinget af, at den berørte tredjelandsstatsborger indgiver en begæring med henblik på at opnå en sådan begrænsning«. |
| --- | --- |

Ingen ubegrænsede indrejseforbud: Varigheden af indrejseforbuddet er et centralt element i afgørelsen om indrejseforbud. Den skal fastsættes på forhånd ex officio i hver enkelt sag. Det blev udtrykkeligt bekræftet af Domstolen i sag C-297/12, Filev og Osmani (præmis 27 og 34): »Det må konstateres, at det klart følger af ordene »[v]arigheden af indrejseforbuddet fastsættes«, at medlemsstaterne har pligt til at tidsbegrænse virkningerne, der i princippet maksimalt må vare fem år, af ethvert indrejseforbud uafhængigt af, om den berørte tredjelandsstatsborger har indgivet en begæring herom. [...] artikel 11, stk. 2, i direktiv 2008/115[/EF] skal fortolkes således, at den er til hinder for en national bestemmelse [...], der gør begrænsning af varigheden af et indrejseforbud betinget af, at den berørte tredjelandsstatsborger indgiver en begæring med henblik på at opnå en sådan begrænsning«.

| | Det tidspunkt, hvor uret begynder at tikke: Tilbagesendelsesdirektivet fastsætter ikke udtrykkeligt det tidspunkt, hvorfra varigheden af indrejseforbuddet skal beregnes. Domstolen skabte dog klarhed om dette spørgsmål i sag C-225/16, Ouhrami (61). |
| --- | --- |

Det tidspunkt, hvor uret begynder at tikke: Tilbagesendelsesdirektivet fastsætter ikke udtrykkeligt det tidspunkt, hvorfra varigheden af indrejseforbuddet skal beregnes. Domstolen skabte dog klarhed om dette spørgsmål i sag C-225/16, Ouhrami (61).

| | Domstolen præciserede, at fastlæggelsen af det tidspunkt, hvorfra et indrejseforbud begynder at løbe, ikke kan overlades til hver enkelt medlemsstats skøn, da det ville bringe formålet med tilbagesendelsesdirektivet og med indrejseforbuddene i fare. Domstolen konkluderede, at »Det følger således af ordlyden og opbygningen af samt formålet med direktiv 2008/115[/EF], at perioden for indrejseforbuddet først begynder at løbe fra den dato, hvor den pågældende faktisk har forladt medlemsstaternes område« (præmis 53). Hvis indrejseforbuddet skulle træde i kraft inden tredjelandsstatsborgerens faktiske afrejse, ville varigheden af forbuddet uretmæssigt blive reduceret. |
| --- | --- |

Domstolen præciserede, at fastlæggelsen af det tidspunkt, hvorfra et indrejseforbud begynder at løbe, ikke kan overlades til hver enkelt medlemsstats skøn, da det ville bringe formålet med tilbagesendelsesdirektivet og med indrejseforbuddene i fare. Domstolen konkluderede, at »Det følger således af ordlyden og opbygningen af samt formålet med direktiv 2008/115[/EF], at perioden for indrejseforbuddet først begynder at løbe fra den dato, hvor den pågældende faktisk har forladt medlemsstaternes område« (præmis 53). Hvis indrejseforbuddet skulle træde i kraft inden tredjelandsstatsborgerens faktiske afrejse, ville varigheden af forbuddet uretmæssigt blive reduceret.

| | Domstolen fastslog derfor, »at varigheden af det indrejseforbud [...] skal beregnes fra den dato, hvor den pågældende faktisk har forladt medlemsstaternes område« (præmis 58). |
| --- | --- |

Domstolen fastslog derfor, »at varigheden af det indrejseforbud [...] skal beregnes fra den dato, hvor den pågældende faktisk har forladt medlemsstaternes område« (præmis 58).

| | Medlemsstaterne skal træffe foranstaltninger til at bekræfte og kontrollere den dato, hvor tredjelandsstatsborgere rent faktisk udrejser (se afsnit 6.4 og 6.6) for at sikre, at indrejseforbud begynder at løbe fra det tidspunkt, hvor tredjelandsstatsborgerne reelt forlader medlemsstaternes område. |
| --- | --- |

Medlemsstaterne skal træffe foranstaltninger til at bekræfte og kontrollere den dato, hvor tredjelandsstatsborgere rent faktisk udrejser (se afsnit 6.4 og 6.6) for at sikre, at indrejseforbud begynder at løbe fra det tidspunkt, hvor tredjelandsstatsborgerne reelt forlader medlemsstaternes område.

11.6.   Ophævelse, afkortning og suspension af indrejseforbud

Retsgrundlag: tilbagesendelsesdirektivet — artikel 11, stk. 3

Første afsnit: Medlemsstaterne overvejer at ophæve eller suspendere et indrejseforbud, når en tredjelandsstatsborger, der er genstand for et indrejseforbud udstedt i overensstemmelse med stk. 1, andet afsnit, kan påvise, at vedkommende har forladt en medlemsstats område i fuld overensstemmelse med en afgørelse om tilbagesendelse.

Muligheden for at suspendere eller ophæve et indrejseforbud i de tilfælde, hvor en tredjelandsstatsborger har forladt en medlemsstats område i fuld overensstemmelse med en afgørelse om tilbagesendelse (navnlig inden for fristen for frivillig udrejse), bør bruges som et incitament til frivillig udrejse. Medlemsstaterne skal i deres nationale lovgivning og administrative praksis give mulighed for at anmode om ophævelse eller suspension af et indrejseforbud under disse omstændigheder. Der skal gøres en indsats for at gøre sådanne procedurer let tilgængelige for den tilbagesendte og anvendelige i praksis. Der er forskellige muligheder for at give den tilbagesendte mulighed for at fremlægge dokumentation for sin udrejse fra EU's område, herunder: et udrejsestempel i den tilbagesendtes pas, data i nationale grænsedatasystemer eller den tilbagesendtes tilbagemelding til en medlemsstats konsulat i et tredjeland.

Afkortning af indrejseforbud: Medlemsstaterne kan også frit vælge at afkorte et eksisterende indrejseforbud under de omstændigheder, der er beskrevet i tilbagesendelsesdirektivets artikel 11, stk. 3. Muligheden for, at medlemsstater kan ophæve et indrejseforbud i henhold til artikel 11, stk. 3, kan fortolkes således, at det også omfatter en delvis ophævelse (dvs. afkortning) af et indrejseforbud.

Andet afsnit: Ofre for menneskehandel, der har fået opholdstilladelse i henhold til direktiv 2004/81/EF, gøres ikke til genstand for et indrejseforbud, jf. dog stk. 1, første afsnit, litra b), forudsat at den pågældende tredjelandsstatsborger ikke udgør en trussel mod den offentlige orden, den offentlige sikkerhed eller den nationale sikkerhed.

Ofre for menneskehandel, der tidligere har fået opholdstilladelse i henhold til direktiv 2004/81/EF, må ikke gøres til genstand for et indrejseforbud, medmindre den pågældende person ikke har opfyldt en forpligtelse til at vende tilbage inden for en frist for frivillig udrejse, eller hvis den pågældende person udgør en trussel mod den offentlige orden. Denne regel gælder kun for perioder med ulovligt ophold umiddelbart efter et lovligt ophold, der er omfattet af direktiv 2004/81/EF, og det medfører ikke en livsvarig undtagelse for tidligere indehavere af opholdstilladelser.

Tredje afsnit: Medlemsstaterne kan undlade at udstede eller kan ophæve eller suspendere et indrejseforbud i individuelle tilfælde af humanitære grunde.

Medlemsstaterne kan udelukkende af humanitære årsager frit vælge ikke at udstede indrejseforbud i individuelle sager, navnlig i de obligatoriske tilfælde, der er omhandlet i tilbagesendelsesdirektivets artikel 11, stk. 1, litra a) og b), Årsagerne hertil skal fastsættes på nationalt plan. Medlemsstaterne har også lov til at inddrage eller suspendere eksisterende indrejseforbud af humanitære årsager.

Denne klausul er frivillig og giver medlemsstaterne mulighed for at bruge den i overensstemmelse med deres nationale lovgivning og administrative praksis.

Fjerde afsnit: Medlemsstaterne kan ophæve eller suspendere et indrejseforbud i individuelle tilfælde eller i visse kategorier af tilfælde af andre grunde.

Medlemsstaterne kan frit vælge at inddrage eller suspendere eksisterende indrejseforbud af andre årsager end humanitære årsager. Disse skal fastsættes på nationalt plan.

I tilfælde af humanitære katastrofer (f.eks. jordskælv, andre naturkatastrofer eller væbnede konflikter) i tredjelande, der kan give anledning til massiv tilstrømning af fordrevne personer, kan de formelle procedurer for ophævelse af indrejseforbud i individuelle tilfælde tage for lang tid eller kan ikke gennemføres. Derfor er det muligt at fastsætte bestemmelser om en generel suspension eller ophævelse af indrejseforbud vedrørende den pågældende gruppe af personer.

Det kan også blive nødvendigt at ophæve indrejseforbud, som er gyldigt udstedt i henhold til tilbagesendelsesdirektivet, i forbindelse med tredjelandsstatsborgere, der senere har kunnet dokumentere, at de har ret til fri bevægelighed i henhold til EU-retten, f.eks. ved at blive familiemedlemmer til EU-/EØS-/CH-statsborgere, der er omfattet af artikel 21 i TEUF eller direktiv 2004/38/EF.

11.7.   Sanktioner ved manglende overholdelse af indrejseforbud

Medlemsstaterne skal tage højde for manglende overholdelse af et indrejseforbud i forbindelse med fastsættelsen af varigheden af et yderligere indrejseforbud. I den forbindelse anføres det udtrykkeligt i tilbagesendelsesdirektivets betragtning 14, at »Varigheden af indrejseforbuddet bør fastsættes under behørig hensyntagen til alle relevante forhold i den enkelte sag og bør normalt ikke overstige fem år. Der bør i denne forbindelse navnlig tages hensyn til, om den pågældende tredjelandsstatsborger allerede har været genstand for mere end én afgørelse om tilbagesendelse eller udsendelse eller er indrejst på en medlemsstats område under et indrejseforbud.«

Tilbagesendelsesdirektivet giver medlemsstaterne mulighed for at indføre yderligere sanktioner i henhold til national forvaltningsret (f.eks. bøde) med forbehold den effektive virkning af direktivet og Domstolens relevante praksis i denne henseende. Når medlemsstaterne indfører sådanne sanktioner, må de ikke behandle indrejseforbud udstedt af deres nationale myndigheder og indrejseforbud udstedt af andre medlemsstater forskelligt, da det ville bringe harmoniseringen af EU-indrejseforbuddet i henhold til tilbagesendelsesdirektivet i fare.

Medlemsstaterne kan vedtage strafferetlige sanktioner over for tredjelandsstatsborgere med ulovligt ophold, som ikke overholdt et gyldigt indrejseforbud efter deres tilbagevenden (Domstolens dom i sag C-290/14, Celaj, se afsnit 4).

I tilbagesendelsesdirektivets artikel 11, stk. 5, præciseres det, at bestemmelserne om indrejseforbud i forbindelse med tilbagesendelse ikke berører retten til international beskyttelse i henhold til EU-retten om asyl: Det betyder, at tidligere udstedte indrejseforbud i henhold til tilbagesendelsesdirektivet ikke udgør en gyldig begrundelse for tilbagesendelse eller straf af tredjelandsstatsborgere med ret til indrejse eller ophold i EU som asylansøgere eller som personer, der nyder international beskyttelse — se Domstolens dom i sag C-290/14, Celaj (præmis 32). Sådanne indrejseforbud skal suspenderes (under behandlingen af asylansøgningen) eller ophæves (når der er indrømmet international beskyttelse).

11.8.   Konsultation mellem medlemsstaterne

Retsgrundlag: Tilbagesendelsesdirektivet — artikel 11, stk. 4, konventionen om gennemførelse af Schengenaftalen — artikel 25

Når en medlemsstat påtænker at udstede en opholdstilladelse eller anden tilladelse, som giver ret til ophold, til en tredjelandsstatsborger, der er genstand for et indrejseforbud udstedt af en anden medlemsstat, konsulterer den først den medlemsstat, der har udstedt indrejseforbuddet, og tager hensyn til dennes interesser i overensstemmelse med artikel 25 i konventionen om gennemførelse af Schengenaftalen.

I artikel 25 i konventionen om gennemførelse af Schengenaftalen er fastsat følgende:

| 1. | Når en medlemsstat påtænker at udstede en opholdstilladelse, foretager den systematisk en søgning i Schengeninformationssystemet. Når en medlemsstat påtænker at udstede opholdstilladelse til en udlænding, der er indberettet som uønsket, konsulterer den først den indberettende medlemsstat, og tager hensyn til denne parts interesser; der vil kun kunne udstedes opholdstilladelse af tungtvejende grunde, navnlig af humanitær karakter eller som følge af internationale forpligtelser.


  Udstedes der en opholdstilladelse, skal den indberettende medlemsstat trække indberetningen tilbage, men kan placere den pågældende udlænding på sin nationale liste over indberetninger. |
| --- | --- |

1.

Når en medlemsstat påtænker at udstede en opholdstilladelse, foretager den systematisk en søgning i Schengeninformationssystemet. Når en medlemsstat påtænker at udstede opholdstilladelse til en udlænding, der er indberettet som uønsket, konsulterer den først den indberettende medlemsstat, og tager hensyn til denne parts interesser; der vil kun kunne udstedes opholdstilladelse af tungtvejende grunde, navnlig af humanitær karakter eller som følge af internationale forpligtelser.

Udstedes der en opholdstilladelse, skal den indberettende medlemsstat trække indberetningen tilbage, men kan placere den pågældende udlænding på sin nationale liste over indberetninger.

| 1a. | Inden en udlænding indberettes som uønsket, jf. artikel 96, kontrollerer medlemsstaterne deres nationale registre over udstedte visa til længerevarende ophold eller opholdstilladelser. |
| --- | --- |

1a.

Inden en udlænding indberettes som uønsket, jf. artikel 96, kontrollerer medlemsstaterne deres nationale registre over udstedte visa til længerevarende ophold eller opholdstilladelser.

| 2. | Hvis det viser sig, at en udlænding, som er indehaver af en gyldig opholdstilladelse udstedt af en af de kontraherende parter, er indberettet som uønsket, konsulterer den indberettende kontraherende part og den part, der har udstedt opholdstilladelsen, hinanden for at fastslå, om der er tilstrækkeligt grundlag for at inddrage opholdstilladelsen.


  Hvis opholdstilladelsen inddrages, sletter den indberettende kontraherende part indberetningen, men kan dog opføre den pågældende på sin nationale liste over uønskede personer. |
| --- | --- |

2.

Hvis det viser sig, at en udlænding, som er indehaver af en gyldig opholdstilladelse udstedt af en af de kontraherende parter, er indberettet som uønsket, konsulterer den indberettende kontraherende part og den part, der har udstedt opholdstilladelsen, hinanden for at fastslå, om der er tilstrækkeligt grundlag for at inddrage opholdstilladelsen.

Hvis opholdstilladelsen inddrages, sletter den indberettende kontraherende part indberetningen, men kan dog opføre den pågældende på sin nationale liste over uønskede personer.

| 3. | Stk. 1 og 2 finder også anvendelse på visa til længerevarende ophold. |
| --- | --- |

3.

Stk. 1 og 2 finder også anvendelse på visa til længerevarende ophold.

Schengenkonventionens artikel 25 finder direkte anvendelse og kan anvendes af medlemsstaterne, uden at den skal gennemføres i national lovgivning.

Kun den medlemsstat, der udsteder indrejseforbuddet (medlemsstat A), kan ophæve indrejseforbuddet. Hvis en anden medlemsstat (medlemsstat B) beslutter at udstede en opholdstilladelse til samme person eller ikke at inddrage en eksisterende opholdstilladelse (efter at have konsulteret den medlemsstat, der udstedte indrejseforbuddet), er medlemsstat A forpligtet til at slette indberetningen (Schengenkonventionens artikel 25, stk. 2), selv om medlemsstaten kan opføre tredjelandsstatsborgeren på sin nationale liste over indberetninger. Årsagerne bag et eksisterende indrejseforbud udstedt af medlemsstat A samt denne medlemsstats interesser skal overvejes og tages i betragtning af medlemsstat B, inden sidstnævnte udsteder en opholdstilladelse eller beslutter ikke at inddrage en eksisterende opholdstilladelse (f.eks. med henblik på familiesammenføring). Hvis medlemsstat B skal kunne tage behørigt hensyn til årsagerne til indrejseforbuddet, er det afgørende, at medlemsstat A forelægger de relevante oplysninger for medlemsstat B i god tid.

De medlemsstater, der endnu ikke fuldt ud anvender Schengenreglerne og derfor (endnu) ikke kan anvende Schengenkonventionens artikel 25 direkte, skal ikke desto mindre følge ånden i tilbagesendelsesdirektivets artikel 11, stk. 4, og — hvis de får kendskab (via en hvilken som helst informationskilde, herunder oplysninger fra ansøgeren) til, at en person er genstand for et indrejseforbud udstedt af en anden medlemsstat — henvende sig til de myndigheder, der udstedte indrejseforbuddet. Inden medlemsstaten udsteder et indrejseforbud til personen, skal den bestræbe sig på at »tage hensyn til [den medlemsstats] interesser«, som udstedte indrejseforbuddet.

11.9.   
  »Historiske« indrejseforbud

»Historiske« indrejseforbud udstedt før den 24. december 2010 skal tilpasses i overensstemmelse med de standarder, der er fastsat i tilbagesendelsesdirektivets artikel 11, dvs. højst fem år, individuel vurdering, forpligtelse til at ophæve/overveje at ophæve under visse omstændigheder), hvis de har virkninger i perioden efter den 24. december 2010, og hvis de endnu ikke er i overensstemmelse med de materielle garantier i artikel 11.

Tilpasningen skal finde sted enten efter anmodning fra den berørte person på et hvilket som helst tidspunkt eller ex officio hurtigst muligt og under alle omstændigheder ikke senere end i forbindelse med den regelmæssige gennemgang (hvert tredje år) af indrejseforbud i forbindelse med SIS-indberetninger.

Domstolen præciserede det udtrykkeligt i sin dom i sag C-297/12, Filev og Osmani (præmis 39-41 og 44): »Indledningsvis bemærkes, at nævnte direktiv ikke indeholder nogen bestemmelse om en overgangsordning for de afgørelser om indrejseforbud, der er truffet, før direktivet fandt anvendelse. Det følger imidlertid af Domstolens faste praksis, at en ny retsforskrift, medmindre der er gjort undtagelse, finder øjeblikkelig anvendelse på endnu ikke indtrådte virkninger af en situation, der er opstået, mens den gamle regel var gældende [...]. Heraf følger, at direktiv 2008/115[/EF] finder anvendelse på virkninger, som er indtrådt efter det tidspunkt, hvorfra direktivet fandt anvendelse i den berørte medlemsstat på afgørelser om indrejseforbud truffet i henhold til de nationale bestemmelser, der fandt anvendelse forud for denne dato [...] Heraf følger, at artikel 11, stk. 2, i direktiv 2008/115[/EF] er til hinder for, at virkninger af tidsubegrænsede indrejseforbud [...], der er pålagt før det tidspunkt, hvorfra direktiv 2008/115[/EF] fandt anvendelse, opretholdes ud over den maksimale varighed af forbud ifølge denne bestemmelse, medmindre disse indrejseforbud er pålagt tredjelandsstatsborgere, som udgør en alvorlig trussel mod den offentlige orden, den offentlige sikkerhed eller den nationale sikkerhed.«

12.   PROCEDUREMÆSSIGE GARANTIER

12.1.   Retten til god forvaltning og retten til at blive hørt

Retten til god forvaltning er en grundlæggende rettighed, der er anerkendt som et generelt princip i EU-retten og fastsat i chartret om grundlæggende rettigheder, der udgør en integreret del af EU's retsorden. Denne ret omfatter enhver persons ret til at blive hørt, inden der træffes individuelle foranstaltninger, der kan påvirke vedkommende negativt, eller som i væsentlig grad påvirker vedkommendes interesser, hvilket udgør en integrerende del af retten til forsvar, der er et andet almindeligt EU-retligt princip.

Domstolen tilvejebragte i sin dom i sag C-383/13, G & R (62), og C-249/13, Boudjlida (63), vigtige præciseringer om retten til at blive hørt i forbindelse med afgørelser om tilbagesendelse og frihedsberøvelse. Disse domme indebærer, at medlemsstaterne altid skal overholde garantierne nedenfor, når de træffer afgørelser vedrørende tilbagesendelse (dvs. afgørelser om tilbagesendelse, afgørelser om indrejseforbud, afgørelser om udsendelse, afgørelser om frihedsberøvelse), selv om det ikke udtrykkeligt fremgår af de relevante artikler i tilbagesendelsesdirektivet:

| 1) | Enhver persons ret til at blive hørt, inden der træffes en individuel foranstaltning over for ham eller hende, som måtte påvirke vedkommende negativt. |
| --- | --- |

1)

Enhver persons ret til at blive hørt, inden der træffes en individuel foranstaltning over for ham eller hende, som måtte påvirke vedkommende negativt.

| 2) | Enhver persons ret til aktindsigt i de akter, der vedrører ham eller hende, med henblik på at vurdere alle beviser mod ham eller hende, der begrunder en afgørelse truffet af den kompetente nationale myndighed, under iagttagelse af legitime fortrolighedshensyn samt tavshedspligt og sagernes fortrolighed. |
| --- | --- |

2)

Enhver persons ret til aktindsigt i de akter, der vedrører ham eller hende, med henblik på at vurdere alle beviser mod ham eller hende, der begrunder en afgørelse truffet af den kompetente nationale myndighed, under iagttagelse af legitime fortrolighedshensyn samt tavshedspligt og sagernes fortrolighed.

| 3) | Enhver persons ret til at få adgang til juridisk bistand, inden der træffes en afgørelse om tilbagesendelse, forudsat at udøvelsen af denne ret ikke forsinker tilbagesendelsesproceduren unødigt og ikke bringer den effektive gennemførelse af direktivet i fare. Dette indebærer ikke en forpligtelse for medlemsstaterne til at afholde udgifterne til denne bistand. |
| --- | --- |

3)

Enhver persons ret til at få adgang til juridisk bistand, inden der træffes en afgørelse om tilbagesendelse, forudsat at udøvelsen af denne ret ikke forsinker tilbagesendelsesproceduren unødigt og ikke bringer den effektive gennemførelse af direktivet i fare. Dette indebærer ikke en forpligtelse for medlemsstaterne til at afholde udgifterne til denne bistand.

| 4) | Forvaltningens forpligtelse til at tage behørigt hensyn til den pågældende persons bemærkninger og til omhyggeligt og upartisk at undersøge alle relevante aspekter af den enkelte sag. |
| --- | --- |

4)

Forvaltningens forpligtelse til at tage behørigt hensyn til den pågældende persons bemærkninger og til omhyggeligt og upartisk at undersøge alle relevante aspekter af den enkelte sag.

| 5) | Forvaltningens pligt til at begrunde sine beslutninger. |
| --- | --- |

5)

Forvaltningens pligt til at begrunde sine beslutninger.

Medlemsstaterne har vide skønsbeføjelser med hensyn til, hvordan de sikrer retten til at blive hørt i praksis: Manglede iagttagelse af denne rettighed gør kun en afgørelse ugyldig, hvis resultatet af proceduren ville have været et andet, hvis rettigheden var blevet iagttaget (Domstolens dom i sag C-383/13, G & R, præmis 38).

En medlemsstats myndighed kan desuden undlade at høre en tredjelandsstatsborger specifikt om en afgørelse om tilbagesendelse, hvis den — efter at have slået fast, at tredjelandsstatsborgeren opholder sig ulovligt på medlemsstatens område i forbindelse med en tidligere asylprocedure, hvori den pågældendes ret til at blive hørt fuldt ud blev iagttaget — overvejer at træffe en afgørelse om tilbagesendelse (Domstolens dom i sag C-166/13, Mukarubega (64)). Argumentationen i Mukarubega-sagen er som følger: »[....] retten til at blive hørt, inden der træffes en tilbagesendelsesafgørelse, ikke kan bruges som instrument til at genåbne den administrative procedure på ubestemt tid, og dette med henblik på at bevare balancen mellem den berørte persons grundlæggende ret til at blive hørt, inden der træffes en for den pågældende bebyrdende afgørelse, og medlemsstaternes forpligtelse til at bekæmpe ulovlig indvandring«.

Denne argumentation kan også anvendes i andre sagskonstellationer såsom dem, der er nævnt i tilbagesendelsesdirektivets artikel 6, stk. 6 (afgørelse om ophør af lovligt ophold sammen med en afgørelse om tilbagesendelse), og det medfører, at der ikke er behov for en fornyet vurdering af risikoen for, at princippet om non-refoulement tilsidesættes, hvis overholdelsen af dette princip allerede er blevet vurderet i tidligere procedurer, hvis vurderingen er endelig, og hvis der ikke er sket ændringer i den pågældende tredjelandsstatsborgers individuelle situation. Ligeledes bør det undgås, at andre elementer, der kan påberåbes for at forhindre tilbagesendelse, vurderes igen. Medlemsstaterne skal træffe foranstaltninger for at undgå sådanne gentagne vurderinger, f.eks. ved så vidt muligt at samle de kompetente nationale myndigheders administrative høringer i én proceduremæssig fase (f.eks. forlængelse eller tildeling af opholdstilladelse, afgørelse om retten til at indrejse på en medlemsstats område, endelig negativ afgørelse om en ansøgning om international beskyttelse), forudsat at retten til at blive hørt fuldt ud iagttages. I den forbindelse kan der også med henblik herpå udvikles innovative redskaber som f.eks. videokonferencer. Medlemsstaterne skal sikre, at anvendelsen af sådanne foranstaltninger ikke bringer overholdelsen af de proceduremæssige garantier i fare, og være særlig opmærksomme på personer med behov for særlige proceduremæssige garantier, navnlig mindreårige (se nedenfor).

Retten til at blive hørt omfatter en ret til at blive hørt om den mulige anvendelse af tilbagesendelsesdirektivets artikel 5 og artikel 6, stk. 2-5, og om de nærmere betingelser for tilbagesendelsen, herunder den fastsatte frist for frivillig udrejse, og om der er tale om frivillig eller tvangsmæssig tilbagesendelse. Myndigheden må dog ikke forud for samtalen advare tredjelandsstatsborgeren om, at den overvejer at træffe en afgørelse om tilbagesendelse, eller afsløre oplysninger, som den agter at bruge som begrundelse for afgørelsen, eller give en tænkepause, medmindre tredjelandsstatsborgeren har haft mulighed for reelt at fremlægge sine synspunkter med hensyn til opholdets ulovlighed og de årsager, der i henhold til national lovgivning kan give anledning til, at myndigheden undlader at træffe en afgørelse om tilbagesendelse (se Domstolens dom i sag C-249/13, Boudjlida).

De proceduremæssige garantier i tilbagesendelsesdirektivets artikel 12 og 13 skal finde anvendelse på alle afgørelser vedrørende tilbagesendelse og må ikke begrænse sig til de tre typer afgørelser, der er nævnt i direktivets artikel 12, stk. 1.

Mindreåriges ret til at blive hørt i forbindelse med tilbagesendelsesprocedurer, der involverer eller påvirker dem, skal overholdes. I henhold til artikel 12, stk. 2, i konventionen om barnets rettigheder og under hensyntagen til generel bemærkning nr. 12 fra FN's Komité for Barnets Rettigheder om børns ret til at blive hørt (65) skal de pågældende mindreårige høres, enten direkte eller via en repræsentant eller et passende organ. Deres ret til frit at give udtryk for deres synspunkter skal iagttages, og der skal tages behørigt hensyn til de mindreåriges synspunkter, deres alder og modenhed og eventuelle kommunikationsproblemer, de måtte have for på en meningsfuld måde at kunne deltage.

For i praksis at sikre, at mindreåriges ret til at blive hørt iagttages, skal de foranstaltninger, medlemsstaterne træffer, være i overensstemmelse med følgende nøgleprincipper:

| — | at give udtryk for sine synspunkter er et valg og ikke en pligt |
| --- | --- |

—

at give udtryk for sine synspunkter er et valg og ikke en pligt

| — | retten til at blive hørt bør ikke være underlagt nogen aldersgrænser eller andre vilkårlige begrænsninger, hverken i lovgivningen eller i praksis |
| --- | --- |

—

retten til at blive hørt bør ikke være underlagt nogen aldersgrænser eller andre vilkårlige begrænsninger, hverken i lovgivningen eller i praksis

| — | en mindreårig skal høres i omgivelser, der er passende til vedkommendes behov |
| --- | --- |

—

en mindreårig skal høres i omgivelser, der er passende til vedkommendes behov

| — | de midler, der anvendes til at sikre iagttagelsen af retten til at blive hørt, skal tilpasses den mindreåriges forståelsesniveau og evne til at kommunikere og tage hensyn til sagens omstændigheder |
| --- | --- |

—

de midler, der anvendes til at sikre iagttagelsen af retten til at blive hørt, skal tilpasses den mindreåriges forståelsesniveau og evne til at kommunikere og tage hensyn til sagens omstændigheder

| — | under fuld hensyntagen til behovet for at beskytte mindreårige bør de ikke afhøres oftere end nødvendigt |
| --- | --- |

—

under fuld hensyntagen til behovet for at beskytte mindreårige bør de ikke afhøres oftere end nødvendigt

| — | for at gøre det lettere for en mindreårig at udtrykke sine synspunkter kan der kræves særlige foranstaltninger, navnlig i sårbare situationer, bl.a. tolkning og oversættelse. |
| --- | --- |

—

for at gøre det lettere for en mindreårig at udtrykke sine synspunkter kan der kræves særlige foranstaltninger, navnlig i sårbare situationer, bl.a. tolkning og oversættelse.

Indsamling af oplysninger om menneskesmugling: I overensstemmelse med de prioriteter, der blev fastsat i EU-handlingsplanen for bekæmpelse af smugling af migranter (2015-2020)
   (66), og navnlig behovet for at forbedre indsamlingen og udvekslingen af oplysninger, anbefaler Kommissionen, at medlemsstaterne indfører passende mekanismer, som skal sikre systematisk indsamling af oplysninger fra tredjelandsstatsborgere, der pågribes under et ulovligt ophold, i fuld overensstemmelse med de grundlæggende rettigheder og EU-retten om asyl. Medlemsstaterne opfordres til, når de iagttager den ret til at blive hørt, som personer, der skal tilbagesendes, har, og inden de træffer en afgørelse om tilbagesendelse, at opfordre de pågældende til at fremlægge de oplysninger, de måtte have om smuglernetværkenes metoder og ruter, forbindelser til menneskehandel og andre forbrydelser samt økonomiske transaktioner. Oplysninger indhentet i den sammenhæng skal indsamles og udveksles mellem de relevante (immigrations-, grænse-, politi-) myndigheder og -organer på både nationalt og europæisk niveau i overensstemmelse med national lovgivning og bedste praksis udvekslet i relevante EU-fora.

12.2.   Afgørelser vedrørende tilbagesendelse

Tilbagesendelsesdirektivet indeholder udtrykkelige bestemmelser om en række forskellige afgørelser vedrørende tilbagesendelse, nemlig:

| 1) | afgørelser om tilbagesendelse (artikel 3, stk. 4, og artikel 6, stk. 1) |
| --- | --- |

1)

afgørelser om tilbagesendelse (artikel 3, stk. 4, og artikel 6, stk. 1)

| 2) | afgørelser om frist for frivillig udrejse og forlængelse af sådanne frister (artikel 7) |
| --- | --- |

2)

afgørelser om frist for frivillig udrejse og forlængelse af sådanne frister (artikel 7)

| 3) | afgørelser om udsendelse (artikel 8, stk. 3) |
| --- | --- |

3)

afgørelser om udsendelse (artikel 8, stk. 3)

| 4) | afgørelser om udsættelse af udsendelse (artikel 9) |
| --- | --- |

4)

afgørelser om udsættelse af udsendelse (artikel 9)

| 5) | afgørelser om indrejseforbud og om suspension eller ophævelse af indrejseforbud (artikel 11) |
| --- | --- |

5)

afgørelser om indrejseforbud og om suspension eller ophævelse af indrejseforbud (artikel 11)

| 6) | afgørelser om frihedsberøvelse og forlængelse af frihedsberøvelse (artikel 15). |
| --- | --- |

6)

afgørelser om frihedsberøvelse og forlængelse af frihedsberøvelse (artikel 15).

De fleste af ovenstående afgørelser er underordnet afgørelsen om tilbagesendelse og skal normalt træffes sammen med afgørelsen om tilbagesendelse i ét forvaltningsdokument: Afgørelser om tilbagesendelse kan omfatte en frist for frivillig udrejse (artikel 7), et indrejseforbud (artikel 11) og — eventuelt, men ikke nødvendigvis — en afgørelse om udsendelse (hvis fristen for frivillig udrejse ikke overholdes).

Efterfølgende ændring af disse underordnede afgørelser er mulig i visse tilfælde:

| — | der kan pålægges et indrejseforbud på et senere tidspunkt som en underordnet og efterfølgende del af den allerede trufne afgørelse om tilbagesendelse, hvis den person, der skal tilbagesendes, ikke har efterkommet forpligtelsen til at vende tilbage inden for fristen for frivillig udrejse (artikel 11, stk. 1, litra b)) |
| --- | --- |

—

der kan pålægges et indrejseforbud på et senere tidspunkt som en underordnet og efterfølgende del af den allerede trufne afgørelse om tilbagesendelse, hvis den person, der skal tilbagesendes, ikke har efterkommet forpligtelsen til at vende tilbage inden for fristen for frivillig udrejse (artikel 11, stk. 1, litra b))

| — | et allerede udstedt indrejseforbud kan ophæves eller suspenderes (artikel 11, stk. 3-5) |
| --- | --- |

—

et allerede udstedt indrejseforbud kan ophæves eller suspenderes (artikel 11, stk. 3-5)

| — | en frist for frivillig udrejse kan forlænges (artikel 7, stk. 2) |
| --- | --- |

—

en frist for frivillig udrejse kan forlænges (artikel 7, stk. 2)

| — | en afgørelse om tilbagesendelse (eller udsendelse) kan udsættes (artikel 9). |
| --- | --- |

—

en afgørelse om tilbagesendelse (eller udsendelse) kan udsættes (artikel 9).

Tilbagesendelsesdirektivets artikel 6, stk. 6, bekræfter et generelt princip, der tillader medlemsstaterne at kombinere flere forskellige afgørelser (herunder afgørelser uden direkte forbindelse med tilbagesendelse) i et enkelt forvaltningsdokument eller en enkelt retsakt, forudsat at de relevante garantier og bestemmelser er overholdt for de enkelte afgørelser. Afgørelser om ophør af lovligt ophold (f.eks. endeligt afslag på en asylansøgning eller inddragelse af et visum eller afslag på fornyelse af en opholdstilladelse) kan derfor vedtages enten som særskilte afgørelser eller sammen med en afgørelse om tilbagesendelse i ét enkelt forvaltningsdokument eller én enkelt retsakt.

Medlemsstaterne bør handle med rettidig omhu og hurtigst muligt træffe afgørelse om tredjelandsstatsborgeres retlige status (se Domstolens dom i sag C-329/11, Achughbabian (præmis 31): »[...] De kompetente myndigheder er derfor forpligtet til med henblik på at undgå at skade formålet med direktiv 2008/115[/EF], som anført i foregående præmis, at handle med omhu og at træffe afgørelse uden ophold vedrørende den eventuelt ulovlige karakter af den omhandlede persons ophold«. Medlemsstaterne opfordres derfor til at træffe afgørelser om tilbagesendelse sammen med afgørelser om ophør af lovligt ophold i ét enkelt forvaltningsdokument eller ét enkelt retsligt dokument. Når dette ikke er muligt (f.eks. hvis den myndighed, der er ansvarlig for afslaget på forlængelse af en opholdstilladelse, ikke har beføjelse til at træffe afgørelse om tilbagesendelse), skal medlemsstaterne indføre hurtige og effektive procedurer, der involverer de kompetente myndigheder, for derved at sikre, at der sker en hurtig udveksling af oplysninger, og at der hurtigst muligt træffes afgørelse om tilbagesendelse, efter at der er truffet afgørelse om ophør af lovligt ophold — uden at dette berører retten til at give tilladelse eller ret til ophold i henhold til tilbagesendelsesdirektivets artikel 6, stk. 4.

Konkrete eksempler:

| — | Hvis en medlemsstat beslutter at inddrage et visum og give en tredjelandsstatsborger en frist på syv dage til frivilligt at forlade medlemsstatens område, er der da tale om en afgørelse om tilbagesendelse i henhold til tilbagesendelsesdirektivet? Eller er afgørelsen omfattet af andre EU-regler vedrørende visum?






  — | Sådanne afgørelser kan bestå af to dele: en afgørelse om inddragelse af et visum og en afgørelse om tilbagesendelse i henhold til tilbagesendelsesdirektivet. Hvis visummet inddrages med øjeblikkelig virkning, bliver personens ophold ulovligt, jf. tilbagesendelsesdirektivets artikel 3, nr. 2), hvorfor direktivets artikel 6 (forpligtelse til at træffe en afgørelse om tilbagesendelse) finder anvendelse. Der kan — samtidig — gøres indsigelse mod inddragelsen af visummet i overensstemmelse med visumreglerne i visumkodeksen (67) (denne mulighed for at træffe flere afgørelser sammen med en afgørelse om tilbagesendelse er udtrykkeligt nævnt i tilbagesendelsesdirektivets artikel 6, stk. 6). |
| --- | --- | --- |

—

Hvis en medlemsstat beslutter at inddrage et visum og give en tredjelandsstatsborger en frist på syv dage til frivilligt at forlade medlemsstatens område, er der da tale om en afgørelse om tilbagesendelse i henhold til tilbagesendelsesdirektivet? Eller er afgørelsen omfattet af andre EU-regler vedrørende visum?

—

Sådanne afgørelser kan bestå af to dele: en afgørelse om inddragelse af et visum og en afgørelse om tilbagesendelse i henhold til tilbagesendelsesdirektivet. Hvis visummet inddrages med øjeblikkelig virkning, bliver personens ophold ulovligt, jf. tilbagesendelsesdirektivets artikel 3, nr. 2), hvorfor direktivets artikel 6 (forpligtelse til at træffe en afgørelse om tilbagesendelse) finder anvendelse. Der kan — samtidig — gøres indsigelse mod inddragelsen af visummet i overensstemmelse med visumreglerne i visumkodeksen (67) (denne mulighed for at træffe flere afgørelser sammen med en afgørelse om tilbagesendelse er udtrykkeligt nævnt i tilbagesendelsesdirektivets artikel 6, stk. 6).

| — | Hvis en tredjelandsstatsborger opdages på området med det nødvendige visum, som dog ikke (eller ikke længere) opfylder betingelserne for ophold (Schengengrænsekodeksens artikel 6), skulle det være tilstrækkeligt, at medlemsstaten træffer en afgørelse om tilbagesendelse. Vil en sådan afgørelse om tilbagesendelse (eventuelt ledsaget af et indrejseforbud) automatisk indebære, at visummet ikke længere er gyldigt?






  — | I visumkodeksens artikel 34, stk. 2, fastsættes det, at »et visum inddrages, hvis det bliver åbenlyst, at betingelserne (dvs. indrejsebetingelserne i Schengengrænsekodeksen) for udstedelse ikke længere er opfyldt«. De myndigheder, der træffer en afgørelse om tilbagesendelse, skal også sikre, at visummet inddrages. Begge afgørelser kan dog træffes i ét forvaltningsdokument. Det skal undgås, at der træffes en afgørelse om tilbagesendelse, og at man lader personen udrejse med et gyldigt (ensartet) visum. |
| --- | --- | --- |

—

Hvis en tredjelandsstatsborger opdages på området med det nødvendige visum, som dog ikke (eller ikke længere) opfylder betingelserne for ophold (Schengengrænsekodeksens artikel 6), skulle det være tilstrækkeligt, at medlemsstaten træffer en afgørelse om tilbagesendelse. Vil en sådan afgørelse om tilbagesendelse (eventuelt ledsaget af et indrejseforbud) automatisk indebære, at visummet ikke længere er gyldigt?

—

I visumkodeksens artikel 34, stk. 2, fastsættes det, at »et visum inddrages, hvis det bliver åbenlyst, at betingelserne (dvs. indrejsebetingelserne i Schengengrænsekodeksen) for udstedelse ikke længere er opfyldt«. De myndigheder, der træffer en afgørelse om tilbagesendelse, skal også sikre, at visummet inddrages. Begge afgørelser kan dog træffes i ét forvaltningsdokument. Det skal undgås, at der træffes en afgørelse om tilbagesendelse, og at man lader personen udrejse med et gyldigt (ensartet) visum.

| — | Kan en afgørelse om afslag på en asylansøgning også pålægge en pligt til at vende tilbage?






  — | Ja. Der kan gives endeligt afslag på en asylansøgning og træffes afgørelse om tilbagesendelse i ét dokument, jf. tilbagesendelsesdirektivets artikel 6, stk. 6 Et sådant kombineret dokument består logisk set af to på hinanden følgende og indbyrdes forbundne afgørelser, adskilt af et »logisk øjeblik«. |
| --- | --- | --- |

—

Kan en afgørelse om afslag på en asylansøgning også pålægge en pligt til at vende tilbage?

—

Ja. Der kan gives endeligt afslag på en asylansøgning og træffes afgørelse om tilbagesendelse i ét dokument, jf. tilbagesendelsesdirektivets artikel 6, stk. 6 Et sådant kombineret dokument består logisk set af to på hinanden følgende og indbyrdes forbundne afgørelser, adskilt af et »logisk øjeblik«.

12.3.   Afgørelsers form og oversættelse

Retsgrundlag: tilbagesendelsesdirektivet — artikel 12, stk. 1-3

| 1. | Afgørelser om tilbagesendelse og, hvis der er udstedt sådanne, afgørelser om indrejseforbud og afgørelser om udsendelse skal affattes skriftligt og angive de faktiske og retlige grunde samt oplyse om de retsmidler, der er til rådighed. Oplysningerne om de faktiske grunde kan begrænses, hvis den nationale lovgivning tillader en begrænsning i retten til information, især for at beskytte den nationale sikkerhed, forsvaret eller den offentlige sikkerhed og forebyggelsen, efterforskningen, afsløringen og retsforfølgningen af strafbare handlinger. |
| --- | --- |

1.

En skriftlig afgørelse er den grundlæggende hjørnesten i de proceduremæssige garantier i tilbagesendelsesdirektivet. Dette krav kan ikke fraviges. Oplysningerne til personer, der skal tilbagesendes, bør dog ikke begrænse sig til henvisninger til de retsmidler, der er til rådighed: Medlemsstaterne opfordres til også at give andre oplysninger om, hvordan afgørelsen efterkommes i praksis. Det anbefales, at personer, der skal tilbagesendes, f.eks. underrettes om, hvorvidt medlemsstaten f.eks. kan bidrage til transportomkostningerne, om de pågældende kan få støtte fra et program vedrørende frivillig tilbagevenden, og om fristen for at efterkomme afgørelsen om tilbagesendelse kan forlænges. Personer, der skal tilbagesendes, bør også underrettes om deres forpligtelse til at forlade EU-medlemsstaternes og associerede Schengenlandes område og om konsekvenserne af ikke at overholde forpligtelsen til at vende tilbage med henblik på at tilskynde de pågældende til frivillig udrejse.

I henhold til artikel 6, stk. 2, andet afsnit, i direktiv 2009/52/EF om sanktioner over for arbejdsgivere skal personer, der skal tilbagesendes, informeres om deres rettigheder i henhold til direktivet til at kræve udbetaling af udestående løn fra deres arbejdsgiver og om tilgængelige klagemekanismer. Disse oplysninger kan også angives i eller vedhæftes afgørelsen om tilbagesendelse.

| 2. | Medlemsstaterne tilvejebringer efter anmodning en skriftlig eller mundtlig oversættelse af de vigtigste elementer i afgørelser vedrørende tilbagesendelse som omhandlet i stk. 1, herunder oplysninger om tilgængelige retsmidler på et sprog, som tredjelandsstatsborgeren forstår eller med rimelighed kan formodes at forstå. |
| --- | --- |

2.

Anmodningen om en oversættelse kan være formuleret af den person, der skal tilbagesendes, eller den pågældendes retlige repræsentant. Medlemsstaten kan frit vælge, om den vil tilvejebringe en skriftlig eller mundtlig oversættelse, idet det skal sikres, at tredjelandsstatsborgeren kan forstå sammenhængen og indholdet. Der må ikke opkræves et gebyr for oversættelsen, da det ville være i strid med bestemmelsens formål, som er at give tredjelandsstatsborgeren de oplysninger, der er nødvendige for, at den pågældende fuldt ud forstår sin retlige situation og ender med at overholde afgørelsen om tilbagesendelse.

Det skal fastsættes i den nationale gennemførelseslovgivning og administrative praksis, hvilket sprog tredjelandsstatsborgeren med rimelighed kan formodes at forstå. Denne vurdering kan foregå på samme måde og i henhold til samme kriterier som i asylprocedurer (artikel 12 i direktiv 2013/32/EU om asylprocedurer, artikel 22 i det omarbejdede kvalifikationsdirektiv (direktiv 2011/95/EU) og artikel 5 i direktiv 2013/33/EU om modtagelsesforhold), idet der tages højde for, at kravene til oversættelse på dette område som følge af asylprocedurernes kompleksitet kan være højere end på tilbagesendelsesområdet. I henhold til EU-retten om asyl skal medlemsstaterne gøre enhver rimelig indsats for at tilvejebringe en oversættelse til et sprog, som den pågældende person rent faktisk forstår, og manglende adgang til en tolk kan kun være en gyldig undskyldning, hvis der er tale om ekstremt sjældne sprog, inden for hvilke der er objektiv mangel på tolke. At der opstår en situation, hvor der findes oversættere til de relevante sprog, men som ikke er tilgængelige af årsager internt i forvaltningen, kan ikke være en begrundelse for manglende oversættelse.

Muligheden for at bruge modeller for at rationalisere forvaltningens arbejde begrænser sig ikke til anvendelsesområdet for artikel 12, stk. 3 (se nedenfor). Så længe modellen gør det muligt at tilvejebringe en individuelt tilpasset oversættelse af afgørelsen til et sprog, som personen forstår eller med rimelighed kan formodes at forstå, er en sådan oversættelse stadig i overensstemmelse med tilbagesendelsesdirektivets artikel 12, stk. 2, og der er ingen grund til at bruge undtagelsen i artikel 12, stk. 3.

| 3. | Medlemsstaterne kan beslutte ikke at anvende stk. 2 på tredjelandsstatsborgere, der er indrejst ulovligt på en medlemsstats område, og som ikke efterfølgende har fået opholdstilladelse eller ret til ophold i denne medlemsstat. |
| --- | --- |

3.

I disse tilfælde udfærdiges afgørelser vedrørende tilbagesendelse som omhandlet i stk. 1 ved hjælp af en standardformular i henhold til national lovgivning.

Medlemsstaterne sørger for, at der foreligger generelle informationsskrivelser, der redegør for standardformularens vigtigste elementer, på mindst fem af de sprog, der hyppigst anvendes eller forstås af personer, der indrejser ulovligt i den pågældende medlemsstat.

Brugen af en standardformular for tilbagesendelse i henhold til tilbagesendelsesdirektivets artikel 12, stk. 3, er en undtagelse fra de almindelige regler, som kun kan bruges i de tilfælde, hvor en tredjelandsstatsborger er indrejst ulovligt på en medlemsstats område.

Medlemsstaterne har i sådanne tilfælde en mulighed for at bruge en standardformular. Det skal bemærkes, at de tilfælde af ulovlig indrejse, der er omfattet af tilbagesendelsesdirektivets artikel 12, stk. 3, ikke altid er de samme som de »grænsesager«, der er omhandlet i direktivets artikel 2, stk. 2, litra a), — se afsnit 2.1. En tredjelandsstatsborger med ulovligt ophold, der pågribes på en medlemsstats område tre måneder efter den pågældendes ulovlige indrejse, er ikke omfattet af tilbagesendelsesdirektivets artikel 2, stk. 2, litra a), men kan stadig være omfattet af undtagelsen i artikel 12, stk. 3.

Ulovlig passage af de indre grænser: Stk. 3 finder anvendelse på tredjelandsstatsborgere, »der er indrejst ulovligt på en medlemsstats område, og som ikke efterfølgende har fået opholdstilladelse eller ret til ophold i denne medlemsstat«. Specifikt i forbindelse med denne bestemmelse i tilbagesendelsesdirektivet kan udtrykket »ulovlig indrejse« også omfatte tilfælde, hvor en tredjelandsstatsborger med ulovligt ophold er indrejst fra en anden medlemsstat i strid med de betingelser for indrejse og ophold, der gælder i den pågældende medlemsstat. Det skal bemærkes, at tilbagesendelsesdirektivets artikel 6, stk. 2, eller artikel 6, stk. 3, kan finde anvendelse i disse specifikke tilfælde (indrejse fra en anden medlemsstat).

Artikel 12, stk. 3, indeholder ingen undtagelser, hvad angår gældende retsmidler. Der skal derfor være adgang til de i tilbagesendelsesdirektivets artikel 13, stk. 1, nævnte retsmidler, også når der anvendes en standardformular, jf. artikel 12, stk. 3.

12.4.   Retsmidler

Retsgrundlag: tilbagesendelsesdirektivet — artikel 13, stk. 1 og 2

| 1. | Den pågældende tredjelandsstatsborger skal have adgang til effektive retsmidler til at klage over eller søge prøvning af afgørelser vedrørende tilbagesendelse som omhandlet i artikel 12, stk. 1, ved en kompetent retslig eller administrativ myndighed eller et kompetent organ, sammensat af medlemmer, der er upartiske og er sikret uafhængighed. |
| --- | --- |

1.

Der skal være adgang til effektive retsmidler i forbindelse med alle afgørelser vedrørende tilbagesendelse. Udtrykket »afgørelser vedrørende tilbagesendelse« skal fortolkes bredt og omfatter afgørelser om alle de spørgsmål, der er reguleret i tilbagesendelsesdirektivet, herunder afgørelser om tilbagesendelse, afgørelser om fastsættelse eller forlængelse af en frist for frivillig udrejse, afgørelser om udsendelse, afgørelser om indrejseforbud samt om suspension eller ophævelse af indrejseforbud (se afsnit 12.2). De retsmidler, der finder anvendelse på afgørelser om frihedsberøvelse og forlængelse af frihedsberøvelsen, reguleres nærmere i tilbagesendelsesdirektivets artikel 15 om frihedsberøvelse (se afsnit 14).

Klageinstansens art: Klageinstansen skal grundlæggende være en uafhængig og upartisk domstol, jf. menneskerettighedskonventionens artikel 6 og 13 og artikel 47 i chartret om grundlæggende rettigheder Tilbagesendelsesdirektivets artikel 13, stk. 1, er i høj grad inspireret af Europarådets retningslinje nr. 5.1 og bør fortolkes i overensstemmelse med Menneskerettighedsdomstolens relevante retspraksis. I overensstemmelse med denne retspraksis kan klageinstansen også være en administrativ myndighed, forudsat at denne myndighed er sammensat af medlemmer, der er upartiske og er sikret uafhængighed, og at nationale bestemmelser giver mulighed for at få afgørelsen prøvet af en domstol i overensstemmelse med de standarder, der er fastsat i artikel 47 i chartret om grundlæggende rettigheder, om retten til effektive retsmidler.

Der findes flere beskyttelsesforanstaltninger, som skal imødegå risikoen for et eventuelt misbrug af muligheden for at klage: Artikel 13 indeholder ikke bestemmelser om en automatisk opsættende virkning under alle omstændigheder (stk. 2), og gratis retshjælp kan begrænses, hvis det er usandsynligt, at klagen bliver taget til følge (stk. 4). Der bør også lægges vægt på det generelle princip i EU-retten om »res judicata«.

Fristen for indgivelse af klager over afgørelser vedrørende tilbagesendelse skal fastsættes i national lovgivning. Kommissionen anbefaler, at medlemsstaterne for at undgå et eventuelt misbrug af rettigheder og procedurer, navnlig klager, der indgives kort tid før den planlagte dato for udsendelse, fastsætter den kortest mulige frist for indgivelse af klager over afgørelser om tilbagesendelse, der er fastsat i national lovgivning i sammenlignelige situationer, forudsat at det ikke udgør et uforholdsmæssigt indgreb i retten til effektive retsmidler. Retslige afgørelser skal træffes hurtigst muligt.

| 2. | Myndigheden eller organet, jf. stk. 1, skal have beføjelse til at prøve afgørelser vedrørende tilbagesendelse som omhandlet i artikel 12, stk. 1, herunder mulighed for midlertidigt at suspendere afgørelsernes fuldbyrdelse, medmindre midlertidig suspension allerede finder anvendelse i medfør af national lovgivning. |
| --- | --- |

2.

Opsættende virkning: Klageinstansen skal have beføjelse til at suspendere fuldbyrdelsen af en afgørelse om tilbagesendelse i individuelle sager. Det skal i den nationale lovgivning klart være fastsat, at selve klageinstansen (den instans, der prøver afgørelsen vedrørende tilbagesendelse) har beføjelser til at suspendere fuldbyrdelsen inden for én procedure.

Forpligtelse til at automatisk at tillægge en klage opsættende virkning i tilfælde af risiko for refoulement: I henhold til Menneskerettighedsdomstolens retspraksis skal klagen tillægges automatisk opsættende virkning i sager, hvor der er væsentlig grund til at antage, at den pågældende person efter tilbagesendelse løber en reel risiko for at blive udsat for dårlig behandling i strid med menneskerettighedskonventionens artikel 3 i (risiko for tortur eller umenneskelig eller vanærende behandling efter tilbagevenden) (se regel 39, Den Europæiske Menneskerettighedsdomstols regler). Tilbagesendelsesdirektivets artikel 13 — fortolket sammenholdt med tilbagesendelsesdirektivets artikel 5 og 9 — forpligter således klageinstansen til ipso jure at tillægge klagen opsættende virkning i overensstemmelse med denne forpligtelse, hvis der er risiko for, at princippet om non-refoulement ikke overholdes.

Forpligtelse til at tillægge klager automatisk opsættende virkning i tilfælde af risiko for alvorlig og uoprettelig forværring af helbredstilstand: Domstolen bekræftede i sin dom i sag C-562/13, Abdida (68) (præmis 53), at: »artikel 5 og 13 i direktiv 2008/115[/EF], sammenholdt med chartrets artikel 19, stk. 2, og artikel 47, skal fortolkes således, at de er til hinder for en national lovgivning, der ikke fastsætter retsmidler med opsættende virkning til prøvelse af en afgørelse om tilbagesendelse, hvis fuldbyrdelse kan udsætte den omhandlede tredjelandsstatsborger for en alvorlig risiko for alvorlig og uafvendelig forværring af den pågældendes helbred«.

Kommissionen anbefaler, at klager over afgørelser om tilbagesendelse kun automatisk tillægges opsættende virkning i de obligatoriske tilfælde, der er nævnt ovenfor, for derved at sikre den rette balance mellem retten til effektive retsmidler og behovet for at sikre, at tilbagesendelsesprocedurerne er effektive. Når klagerne vedrører andre årsager (f.eks. proceduremæssige mangler, respekt for familiens enhed, beskyttelse af andre rettigheder eller interesser), og der ikke er tale om uoprettelige skader for menneskers liv eller risiko for alvorlig og uoprettelig forværring af en persons helbredstilstand, kan medlemsstaterne beslutte ikke automatisk at tillægge klager opsættende virkning. De kompetente nationale myndigheder eller organer skal under alle omstændigheder fortsat have beføjelse til midlertidigt at suspendere fuldbyrdelsen af en afgørelse i enkeltsager, når det skønnes nødvendigt af andre årsager (f.eks. familieliv, sundhedspleje eller barnets tarv).

12.5.   Sproglig bistand og gratis retshjælp

Retsgrundlag: tilbagesendelsesdirektivet — artikel 13, stk. 3 og 4, direktiv 2013/32/EU om asylprocedurer — artikel 20 og 21, som erstatter artikel 15, stk. 3-6, i Rådets direktiv 2005/85/EF (69)

| 3. | Den pågældende tredjelandsstatsborger skal have mulighed for at få juridisk rådgivning, for at lade sig repræsentere og om nødvendigt for at få sproglig bistand. |
| --- | --- |

3.

Sproglig bistand indebærer ikke blot en forpligtelse til at tilvejebringe en oversættelse af en afgørelse (denne forpligtelse er allerede omfattet af tilbagesendelsesdirektivets artikel 12, stk. 2), men også en forpligtelse til at give adgang til tolkebistand, således at tredjelandsstatsborgeren kan udøve sine proceduremæssige rettigheder i henhold til direktivets artikel 13.

Det skal bemærkes, at Menneskerettighedsdomstolen i sagen Čonka mod Belgien (70) anførte, at adgangen til tolkebistand er en af de faktorer, der har indflydelse på adgangen til effektive retsmidler. Tredjelandsstatsborgeres ret til at modtage sproglig bistand bør opfyldes af medlemsstaterne på en sådan måde, at den pågældende person får konkret og praktisk mulighed for at benytte den (bestemmelsens effektive virkning).

| 4. | Medlemsstaterne sikrer, at der efter anmodning ydes den nødvendige gratis retshjælp og/eller repræsentation i henhold til den relevante nationale lovgivning eller relevante nationale regler om retshjælp, og kan bestemme, at en sådan gratis retshjælp og/eller repræsentation er underlagt betingelserne i artikel 15, stk. 3-6, i Rådets direktiv 2005/85/EF. |
| --- | --- |

4.

Retshjælp og retlig repræsentation: Stk. 4 fastsætter, i hvilke tilfælde og under hvilke betingelser medlemsstaterne skal dække udgifterne til retshjælp og retlig repræsentation — idet der grundlæggende henvises til betingelserne i direktivet om asylprocedurer. Medlemsstaterne skal tilbyde både gratis retshjælp og gratis retlig repræsentation, hvis betingelserne i direktivet og den nationale gennemførelseslovgivning er opfyldt.

Anmodningen om gratis retshjælp og/eller retlig repræsentation kan fremsættes af den person, der skal tilbagesendes, eller dennes repræsentant på et hvilket som helst passende tidspunkt i proceduren.

Juridisk rådgivning fra administrative myndigheder: Juridisk rådgivning kan i princippet også tilbydes af de administrative myndigheder, der er ansvarlige for at træffe afgørelser om tilbagesendelse, hvis oplysningerne er objektive og upartiske (»effet utile«). Det er vigtigt, at oplysningerne gives af en person, der er upartisk/uafhængig, med henblik på at forhindre eventuelle interessekonflikter. Oplysningerne må derfor ikke gives af f.eks. den person, der træffer afgørelse i sagen eller prøver den. En god praksis, der allerede anvendes i visse medlemsstater, er at adskille de myndigheder, der træffer afgørelserne, og de myndigheder, der giver juridisk og proceduremæssig rådgivning. Hvis en medlemsstat beslutter at overdrage sidstnævnte ansvar til de myndigheder, der træffer afgørelserne, skal der dog sikres en klar fordeling af opgaverne for det involverede personale, f.eks. ved at oprette en særskilt og uafhængig afdeling, der kun er ansvarlig for at give juridisk og proceduremæssig rådgivning.

Betingelser for gratis retshjælp/retlig repræsentation — henvisning til artikel 15, stk. 3-6, i direktiv 2005/85/EF: Henvisningen til visse betingelser/begrænsninger, som medlemsstaterne kan indføre med hensyn til gratis retshjælp, er en dynamisk henvisning og skal læses som en henvisning til den nuværende artikel 20 og 21 i direktiv 2013/32/EU om asylprocedurer, der er i kraft på nuværende tidspunkt og erstatter direktiv 2005/85/EF. I overensstemmelse med førnævnte bestemmelser kan medlemsstaterne indføre en bestemmelse om, at der kun gives gratis retshjælp og retlig repræsentation:

| — | hvis der ifølge en domstol eller en anden kompetent myndighed er reelle muligheder for, at der gives medhold i klagen |
| --- | --- |

—

hvis der ifølge en domstol eller en anden kompetent myndighed er reelle muligheder for, at der gives medhold i klagen

| — | til ansøgere, der ikke har tilstrækkelige midler |
| --- | --- |

—

til ansøgere, der ikke har tilstrækkelige midler

| — | gennem tjenester, der stilles til rådighed af juridiske eller andre rådgivere, som i henhold til national ret specifikt er udpeget til at bistå og repræsentere ansøgere |
| --- | --- |

—

gennem tjenester, der stilles til rådighed af juridiske eller andre rådgivere, som i henhold til national ret specifikt er udpeget til at bistå og repræsentere ansøgere

| — | i klagesager i første instans og ikke i forbindelse med videre klager eller domstolsprøvelser. |
| --- | --- |

—

i klagesager i første instans og ikke i forbindelse med videre klager eller domstolsprøvelser.

Medlemsstaterne kan også:

| — | fastsætte økonomiske og/eller tidsmæssige begrænsninger for den gratis retshjælp og retlige repræsentation, forudsat at dette ikke vilkårligt begrænser adgangen til denne ret |
| --- | --- |

—

fastsætte økonomiske og/eller tidsmæssige begrænsninger for den gratis retshjælp og retlige repræsentation, forudsat at dette ikke vilkårligt begrænser adgangen til denne ret

| — | fastsætte bestemmelser om, at behandlingen af ansøgere for så vidt angår gebyrer og andre udgifter ikke må være gunstigere end den behandling, der generelt gives deres egne statsborgere i forbindelse med juridisk bistand |
| --- | --- |

—

fastsætte bestemmelser om, at behandlingen af ansøgere for så vidt angår gebyrer og andre udgifter ikke må være gunstigere end den behandling, der generelt gives deres egne statsborgere i forbindelse med juridisk bistand

| — | anmode om helt eller delvist at få godtgjort alle de udgifter, som de har betalt, hvis og når ansøgerens økonomiske situation har forbedret sig betydeligt, eller hvis afgørelsen om at betale sådanne udgifter er blevet truffet på grundlag af urigtige oplysninger fra ansøgeren. |
| --- | --- |

—

anmode om helt eller delvist at få godtgjort alle de udgifter, som de har betalt, hvis og når ansøgerens økonomiske situation har forbedret sig betydeligt, eller hvis afgørelsen om at betale sådanne udgifter er blevet truffet på grundlag af urigtige oplysninger fra ansøgeren.

Effektive retsmidler i tilfælde af afslag på gratis retshjælp: Træffes der en afgørelse om ikke at yde gratis retshjælp og retlig repræsentation af en myndighed, der ikke er en domstol, skal medlemsstaterne sikre, at ansøgeren har ret til effektive retsmidler mod denne afgørelse ved en domstol. Adgangen til effektive retsmidler og til en upartisk domstol er blandt de grundlæggende rettigheder, der udgør en integreret del af EU's retsorden, og disse rettigheder skal iagttages, selv hvis den gældende lovgivning ikke udtrykkeligt indeholder bestemmelser om et sådant proceduremæssigt krav.

13.   GARANTIER I PERIODEN FREM TIL TILBAGESENDELSEN

Retsgrundlag: tilbagesendelsesdirektivet — artikel 14, stk. 1

Med forbehold af den situation, der er omhandlet i artikel 16 og 17, sikrer medlemsstaterne, at der så vidt muligt tages hensyn til følgende principper i forbindelse med tredjelandsstatsborgere inden for den frist for frivillig udrejse, der indrømmes i henhold til artikel 7, og i de perioder, hvor udsendelsen er udsat i henhold til artikel 9:

| a) | familiens enhed med familiemedlemmer, der befinder sig på medlemsstaternes område opretholdes |
| --- | --- |

a)

familiens enhed med familiemedlemmer, der befinder sig på medlemsstaternes område opretholdes

| b) | de pågældende sikres akut lægebehandling og absolut nødvendig behandling af sygdom |
| --- | --- |

b)

de pågældende sikres akut lægebehandling og absolut nødvendig behandling af sygdom

| c) | mindreårige gives adgang til grunduddannelsessystemet afhængigt af varigheden af deres ophold |
| --- | --- |

c)

mindreårige gives adgang til grunduddannelsessystemet afhængigt af varigheden af deres ophold

| d) | der tages hensyn til sårbare personers særlige behov. |
| --- | --- |

d)

der tages hensyn til sårbare personers særlige behov.

Historisk bemærkning/forklaring: Tilbagesendelsesdirektivet giver medlemsstaterne valget mellem enten at træffe afgørelser om tilbagesendelse af tredjelandsstatsborgere med ulovligt ophold eller at give dem ret til ophold. Denne tilgang skal være med til at mindske forekomsten af gråzoner. Den kan dog også i praksis øge det absolutte antal af tilfælde, hvor medlemsstaterne træffer afgørelser om tilbagesendelse, der ikke kan fuldbyrdes på grund af praktiske eller retlige hindringer for udsendelse (f.eks. forsinkelser i fremskaffelsen af de nødvendige dokumenter fra tredjelande og sager om non-refoulement). For at undgå, at disse personer ender i et juridisk tomrum, havde Kommissionen foreslået at indføre bestemte minimumsbetingelser for ophold for de tredjelandsstatsborgere med ulovligt ophold, hvis afgørelse om tilbagesendelse er blevet udsat, eller som ikke kan udsendes, med henvisning til indholdet i en række betingelser, der allerede er fastsat i artikel 7-10, artikel 15 og artikel 17-20 i Rådets direktiv 2003/9/EF (71) om modtagelsesforhold, herunder — i det væsentlige — fire grundlæggende rettigheder: 1) familiens enhed, 2) sundhedspleje, 3) skolegang og undervisning for mindreårige og 4) hensyntagen til sårbare personers særlige behov. Andre vigtige rettigheder i henhold til direktivet om modtagelsesforhold såsom adgang til beskæftigelse og materielle modtagelsesforhold blev ikke nævnt. Efter forhandlingerne, hvor der blev givet udtryk for bekymring for, at henvisningerne til direktivet om modtagelsesforhold kunne opfattes som en »opgradering« af ulovlige migranters situation og dermed ville sende et forkert politisk budskab, blev der opstillet en »selvstændig« liste over rettigheder.

Artikel 14, stk. 1, dækker en lang række situationer: Den omfatter fristen for frivillig udrejse og en hvilken som helst frist, indtil hvilken udsendelsen formelt eller reelt er blevet udsat, jf. tilbagesendelsesdirektivets artikel 9 (f.eks. klage med opsættende virkning, mulig tilsidesættelse af princippet om non-refoulement, sundhedsmæssige årsager, tekniske årsager, mislykket udsendelse som følge af manglende identifikation). Perioder med frihedsberøvelse er udtrykkeligt udelukket, eftersom de dermed forbundne garantier er reguleret andetsteds (se afsnit 15).

Sikringen af akut lægebehandling og den nødvendige behandling af sygdom er en grundlæggende minimumsrettighed, og adgangen hertil må ikke gøres afhængig af betalingen af gebyrer.

Adgang til uddannelse: Begrænsningen »afhængigt af varigheden af deres ophold« skal fortolkes restriktivt. Hvis der er tvivl om den sandsynlige varighed af opholdet inden tilbagesendelse, skal der hellere gives adgang til undervisning end ingen adgang til undervisning. En national praksis, hvor der normalt kun gives adgang til uddannelsessystemet, hvis opholdet varer mere end 14 dage, kan anses for acceptabel. For så vidt angår praktiske problemer, f.eks. sager, hvor den mindreårige ikke har nogen dokumentation for undervisning i andre lande, eller sager, hvor den mindreårige ikke taler et sprog, hvorpå der kan gives undervisning i medlemsstaten, skal der findes passende løsninger på nationalt niveau, idet der tages højde for ånden i direktivet og relevante folkeretlige instrumenter såsom konventionen fra 1989 om barnets rettigheder og generel bemærkning nr. 6 hertil (72). Der kan også hentes inspiration fra EU-retten om asyl (særlig artikel 14 i direktiv 2013/33/EU om modtagelsesforhold).

Andre grundlæggende behov: Domstolen fastslog i sin dom i sag C-562/13, Abdida, at medlemsstaterne er forpligtet til også at opfylde andre grundlæggende behov, for at sikre, at der reelt er adgang til akut lægebehandling og absolut nødvendig behandling af sygdom i de perioder, hvor medlemsstaten skal udsætte udsendelsen. Medlemsstaterne skal fastsætte, på hvilken måde den pågældende tredjelandsstatsborgers grundlæggende behov skal opfyldes.

Den logik, som Domstolen anvendte i forbindelse med fastsættelsen af denne forpligtelse, var, at kravet om at sikre akut lægebehandling og absolut nødvendig behandling af sygdom i henhold til tilbagesendelsesdirektivets artikel 14, stk. 1, litra b), kan blive meningsløst, hvis der ikke samtidig er et krav om at sørge for, at den pågældende tredjelandsstatsborgers grundlæggende behov er opfyldt. Af denne logik fra Domstolens side og Menneskerettighedsdomstolens relevante retspraksis kan det udledes, at udøvelsen af de andre rettigheder, der er anført i tilbagesendelsesdirektivets artikel 14, stk. 1 (herunder navnlig adgang til uddannelse og hensyntagen til sårbare personers behov), også giver anledning til et samtidigt krav om at sørge for, at den pågældende tredjelandsstatsborgers grundlæggende behov er opfyldt.

Selv om der ikke er nogen generel juridisk forpligtelse i EU-lovgivningen til at sørge for, at alle tredjelandsstatsborgere, der afventer tilbagesendelse, får opfyldt deres grundlæggende behov, opfordrer Kommissionen medlemsstaterne til at indføre en sådan i den nationale lovgivning for at sikre menneskelige og værdige levevilkår for personer, der skal tilbagesendes.

13.1.   Skriftlig bekræftelse

Retsgrundlag: Tilbagesendelsesdirektivet — artikel 14, stk. 2

Medlemsstaterne giver de personer, der er omhandlet i stk. 1, en skriftlig bekræftelse i henhold til national lovgivning på, at fristen for frivillig udrejse er blevet forlænget i overensstemmelse med artikel 7, stk. 2, eller at afgørelsen om tilbagesendelse midlertidigt ikke vil blive fuldbyrdet.

I betragtning 12 i tilbagesendelsesdirektivet hedder det: »For at kunne dokumentere deres særlige situation i tilfælde af administrativ kontrol bør disse personer forsynes med skriftlig bekræftelse af deres situation. Medlemsstaterne bør have vide skønsbeføjelser med hensyn til den skriftlige bekræftelses udformning og format og bør også kunne indføje den i afgørelser vedrørende tilbagesendelse, der vedtages i henhold til dette direktiv«.

Den skriftlige bekræftelses form: Medlemsstaterne har vide skønsbeføjelser. Bekræftelsen kan være et særskilt dokument udstedt af de nationale myndigheder eller en del af en formel afgørelse vedrørende tilbagesendelse. Det er vigtigt, at bekræftelsen gør det muligt for en person, der skal tilbagesendes — i tilfælde af politikontrol — at dokumentere, at vedkommende allerede er genstand for en afgørelse om tilbagesendelse, og at vedkommende er blevet indrømmet en frist for frivillig udrejse eller en formel udsættelse af udsendelsen, eller at vedkommende er genstand for en afgørelse om tilbagesendelse, der midlertidigt ikke kan fuldbyrdes. Bekræftelsen skal om muligt indeholde oplysninger om varigheden af fristen for frivillig udrejse eller udsættelsen.

I medlemsstater, hvori dataudvekslingssystemer gør det muligt hurtigt at kontrollere irregulære migranters status i forbindelse med politikontrol på grundlag af visse personoplysninger eller referencenumre, kan kravet om skriftlig bekræftelse anses for at være opfyldt, hvis personen er i besiddelse af (eller allerede ejer) dokumenter eller papirer, der indeholder disse personoplysninger eller referencenumre.

13.2.   Situationer med langvarigt ulovligt ophold

Ingen forpligtelse til at give opholdstilladelse til personer, der ikke kan sendes tilbage: Medlemsstaterne er ikke forpligtet til at give opholdstilladelse til personer, der skal tilbagesendes, når det bliver tydeligt, at der ikke længere er rimelig udsigt til udsendelse. selv om de kan beslutte at gøre det i medfør af tilbagesendelsesdirektivets artikel 6, stk. 4 (se afsnit 5.6).

I denne henseende præciserede Domstolen udtrykkeligt følgende i sag C-146/14, Mahdi (73) (præmis 87 og 88): »... [det] tilsigtes [...] med dette direktiv ikke at regulere betingelserne for ophold på en medlemsstats område for tredjelandsstatsborgere med ulovligt ophold, for hvis vedkommende en afgørelse om tilbagesendelse ikke kan eller ikke har kunnet fuldbyrdes. [...] Imidlertid kan medlemsstaterne i henhold til artikel 6, stk. 4, i direktiv 2008/115[/EF] af menneskelige, humanitære eller andre grunde tildele en tredjelandsstatsborger, som opholder sig ulovligt på deres område, en selvstændig opholdstilladelse eller anden tilladelse, som giver ret til ophold«.

Kriterier, der skal anvendes i forbindelse med udstedelse af opholdstilladelser: Som understreget ovenfor er medlemsstaterne ikke retligt forpligtet til at udstede opholdstilladelser til personer, der ikke kan sendes tilbage, og medlemsstaterne har vide skønsbeføjelser. I den sammenhæng anbefales det, at de vurderingskriterier, der kan anvendes af medlemsstaterne, omfatter både individuelle (sagsrelaterede) og horisontale (politiske) elementer, herunder navnlig:

| — | den samarbejdsvilje eller mangel på samme, som den person, der skal tilbagesendes, udviser |
| --- | --- |

—

den samarbejdsvilje eller mangel på samme, som den person, der skal tilbagesendes, udviser

| — | varigheden af den pågældendes reelle ophold i medlemsstaten |
| --- | --- |

—

varigheden af den pågældendes reelle ophold i medlemsstaten

| — | den pågældendes indsats for at integrere sig |
| --- | --- |

—

den pågældendes indsats for at integrere sig

| — | den pågældendes personlige adfærd |
| --- | --- |

—

den pågældendes personlige adfærd

| — | familiemæssig tilknytning |
| --- | --- |

—

familiemæssig tilknytning

| — | humanitære hensyn |
| --- | --- |

—

humanitære hensyn

| — | sandsynligheden for tilbagesendelse i den nærmeste fremtid |
| --- | --- |

—

sandsynligheden for tilbagesendelse i den nærmeste fremtid

| — | behovet for at undgå at belønne ulovlighed |
| --- | --- |

—

behovet for at undgå at belønne ulovlighed

| — | legaliseringsforanstaltningers indvirkning på migrationsmønstrene for eventuelle (irregulære) migranter |
| --- | --- |

—

legaliseringsforanstaltningers indvirkning på migrationsmønstrene for eventuelle (irregulære) migranter

| — | sandsynligheden for sekundære bevægelser inden for Schengenområdet. |
| --- | --- |

—

sandsynligheden for sekundære bevægelser inden for Schengenområdet.

14.   FRIHEDSBERØVELSE

De proceduremæssige garantier i tilbagesendelsesdirektivets artikel 12 (form og oversættelse) og artikel 13 (effektive retsmidler og gratis retshjælp) er udtryk for den grundlæggende ret til god forvaltning, til at blive hørt, til effektive retsmidler og til en retfærdig rettergang, som alle er en integreret del af EU's retsorden. Disse rettigheder skal dermed også iagttages i forbindelse med afgørelser om frihedsberøvelse.

Ud over disse generelle betingelser fastsætter tilbagesendelsesdirektivets artikel 15 visse betingelser, der specifikt finder anvendelse på afgørelser om frihedsberøvelse.

14.1.   Omstændigheder, der berettiger frihedsberøvelse

Retsgrundlag: tilbagesendelsesdirektivet — artikel 15, stk. 1

Medmindre andre tilstrækkelige og mindre indgribende foranstaltninger kan anvendes effektivt i det konkrete tilfælde, må medlemsstaterne kun frihedsberøve en tredjelandsstatsborger, der er genstand for tilbagesendelsesprocedurer, for at forberede en tilbagesendelse og/eller gennemføre en udsendelse, navnlig når

| a) | der er risiko for, at den pågældende vil forsvinde, eller |
| --- | --- |

a)

der er risiko for, at den pågældende vil forsvinde, eller

| b) | den pågældende tredjelandsborger undviger eller lægger hindringer i vejen for forberedelsen af tilbagesendelses- eller udsendelsesprocessen. |
| --- | --- |

b)

den pågældende tredjelandsborger undviger eller lægger hindringer i vejen for forberedelsen af tilbagesendelses- eller udsendelsesprocessen.

Enhver frihedsberøvelse skal være af så kort varighed som muligt og må kun opretholdes, så længe udsendelsen er under forberedelse og gennemføres med nødvendig omhu.

Frihedsberøvelse med henblik på udsendelse er et alvorligt indgreb i en persons grundlæggende ret til frihed og er derfor underlagt strenge begrænsninger.

Forpligtelse til udelukkende at træffe afgørelse om frihedsberøvelse som en sidste udvej: I henhold til tilbagesendelsesdirektivets artikel 8, stk. 1, skal medlemsstaterne træffe »alle nødvendige foranstaltninger« til at fuldbyrde afgørelsen om tilbagesendelse. Frihedsberøvelse er en af de mulige foranstaltninger, der kan anvendes af medlemsstaterne som sidste udvej. I den sammenhæng har Domstolen i sag C-61/11, El Dridi (præmis 41) udtrykkeligt understreget, at tilbagesendelsesdirektivets bestemmelser indebærer »en graduering af foranstaltninger, som skal træffes med henblik på gennemførelsen af afgørelsen om tilbagesendelse, idet denne graduering går fra den foranstaltning, som giver den pågældende mest frihed, nemlig fastsættelsen af en frist for den pågældendes frivillige udrejse, til foranstaltninger, som mest begrænser denne frihed, nemlig frihedsberøvelse i en særlig facilitet for frihedsberøvede«.

Medlemsstaterne er kun forpligtet til at anvende frihedsberøvelse i situationer, hvor det er klart, at frihedsberøvelse er den eneste måde at sikre, at tilbagesendelsen kan forberedes, og udsendelsesprocessen kan gennemføres (behov for frihedsberøvelse). Enhver frihedsberøvelse skal ske på grundlag af en individuel vurdering, være af så kort varighed som muligt og må kun opretholdes, så længe udsendelsen er under forberedelse og gennemføres med nødvendig omhu (frihedsberøvelsens proportionalitet).

Årsager til frihedsberøvelse: Det eneste legitime formål med frihedsberøvelse i henhold til tilbagesendelsesdirektivet er at forberede en tilbagesendelse og/eller gennemføre en udsendelse, navnlig når der er 1) risiko for, at den pågældende tredjelandsstatsborger vil forsvinde, eller 2) den pågældende tredjelandsstatsborger undviger eller lægger hindringer i vejen for forberedelsen af tilbagesendelses- eller udsendelsesprocessen. Når disse årsager til frihedsberøvelse gør sig gældende, og når der ikke effektivt kan anvendes mindre indgribende foranstaltninger i en konkret sag (sidste udvej), er medlemsstaterne berettiget til og skal anvende frihedsberøvelse i det tidsrum, der er nødvendigt for at sikre, at det kan lykkes at gennemføre tilbagesendelsesproceduren, jf. bestemmelserne i tilbagesendelsesdirektivets artikel 8.

Selv om tilbagesendelsesdirektivet er formuleret som en vejledende liste (»navnlig«), udgør disse to konkrete tilfælde de primære scenarier i praksis, der kan begrunde frihedsberøvelse med henblik på at forberede tilbagesendelsen og/eller gennemføre udsendelsen. Det skal vurderes individuelt i de enkelte sager, om der foreligger en specifik årsag til frihedsberøvelse, og om der er mulighed for at anvende effektive, tilstrækkelige og mindre indgribende foranstaltninger. Der skal tages hensyn til forhold såsom nægtelse af indrejse ved grænsen, at der findes en SIS-indberetning om nægtelse af indrejse, manglende dokumentation, manglende bopæl, manglende samarbejdsvilje og andre relevante indikationer/kriterier, når det vurderes, om der er risiko for, at den pågældende vil forsvinde (afsnit 1.6), og som kan begrunde behovet for frihedsberøvelse.

Ingen frihedsberøvelse af hensyn til den offentlige orden: Muligheden for at opretholde eller forlænge frihedsberøvelsen af hensyn til den offentlige orden er ikke omfattet af direktivets tekst, og medlemsstaterne må ikke bruge frihedsberøvelse i forbindelse med indvandring med henblik på udsendelse som en form for »mild fængsling«. Det primære formål med frihedsberøvelse med henblik på udsendelse er at sikre, at personer, der skal tilbagesendes, ikke undlader at opfylde forpligtelsen til at vende tilbage ved at forsvinde. Artikel 15 har ikke til formål at beskytte samfundet mod personer, der udgør en trussel mod den offentlige orden eller sikkerhed. Det legitime mål om at beskytte samfundet bør snarere opnås ved hjælp af anden lovgivning, navnlig strafferet, strafferetsplejelovgivning og lovgivning om ophør af lovligt ophold af hensyn til den offentlige orden. I denne henseende fastslog Domstolen i sag C-357/09, Kadzoev (74) (præmis 70): »Muligheden for at frihedsberøve en person af hensyn til den offentlige orden og sikkerhed har ingen hjemmel i direktiv 2008/115[/EF]. Der er ingen af de omstændigheder, som den forelæggende ret har henvist til, som i sig selv kan udgøre en begrundelse for frihedsberøvelse i henhold til direktivets bestemmelser (omstændigheder: aggressiv adfærd, ingen midler til underhold, ikke nogen bolig)«. Den adfærd/opførsel, som en person, der udgør en trussel mod den offentlige orden og sikkerhed (f.eks. manglende overholdelse af forvaltningsret på andre områder end migrationslovgivning eller overtrædelser af strafferetten), tidligere har udvist, kan dog tages i betragtning i forbindelse med vurderingen af, om der er risiko for, at den pågældende forsvinder (se afsnit 1.6). Hvis den pågældende persons tidligere adfærd/opførsel giver anledning til at drage den konklusion, at personen sandsynligvis ikke vil overholde loven og vil forsøge at undgå tilbagesendelse, kan det begrunde, at det konkluderes, at der er en risiko for, at den pågældende vil forsvinde.

Forpligtelse til at sikre effektive alternativer til frihedsberøvelse: Artikel 15, stk. 1, skal fortolkes således, at hver medlemsstat i sin nationale lovgivning skal sørge for alternativer til frihedsberøvelse; det er også i overensstemmelse med betingelserne i direktivets betragtning 16 (»[...] hvis mindre indgribende foranstaltninger ikke vil være tilstrækkelige«). Domstolen bekræftede i sin dom i sag C-61/11, El Dridi (præmis 39), at »[...] det følger herved af 16. betragtning til nævnte direktiv samt af ordlyden af direktivets artikel 15, stk. 1, at medlemsstaterne skal gennemføre udsendelsen ved hjælp af de mindst indgribende foranstaltninger. Det er kun, hvis gennemførelsen af tilbagesendelsen i form af udsendelse, henset til en bedømmelse af hvert enkelt tilfælde, risikerer at bringes i fare ved den pågældendes adfærd, at disse medlemsstater kan skride til frihedsberøvelse af sidstnævnte«. Det betyder imidlertid ikke, at en forudsætning for frihedsberøvelse er, at tredjelandsstatsborgeren allerede har været omfattet af mindre indgribende foranstaltninger.

I tilbagesendelsesdirektivets artikel 15, stk. 1, kræves det, at mindre indgribende foranstaltninger skal være »tilstrækkelige«, og at det skal være muligt at anvende dem »effektivt« på den berørte tredjelandsstatsborger. Det indebærer, at medlemsstaterne for at overholde forpligtelsen til at indføre alternativer til frihedsberøvelse i national lovgivning skal fastsætte bestemmelser om alternativer til frihedsberøvelse, hvormed de kan nå samme mål som med frihedsberøvelse (dvs. forhindre, at den pågældende forsvinder, undgå, at tredjelandsstatsborgere undviger eller lægger hindringer i vejen for tilbagesendelse), samtidig med at de anvender midler, der er mindre indgribende i den enkeltes ret til frihed. De nationale myndigheder, der skal træffe afgørelser vedrørende frihedsberøvelse og alternativer til frihedsberøvelse, skal vurdere, om sådanne mindre indgribende foranstaltninger vil være tilstrækkelige og effektive i hvert enkelt tilfælde.

Blandt alternativerne til frihedsberøvelse er bopælsbegrænsninger, åbne centre for familier, støtte fra sagsbehandler, system, hvor den pågældende regelmæssigt melder sig hos myndighederne, indlevering af ID-/rejsedokumenter, kaution og elektronisk overvågning. UNHCR giver nogle praktiske eksempler på god praksis (75) vedrørende alternativer til frihedsberøvelse.

Fordele og risici — alternativer til frihedsberøvelse

Fordelene ved at sørge for alternativer til frihedsberøvelse kan være et højere antal tilbagesendelser (herunder frivillig udrejse), bedre samarbejde med personer, der skal tilbagesendes, om indhentning af den nødvendige dokumentation, økonomiske fordele (færre omkostninger for staten) og færre menneskelige omkostninger (de berørte personer undgår den byrde, der er forbundet med frihedsberøvelse).

Blandt risiciene er en øget sandsynlighed for, at den pågældende vil forsvinde, eventuel skabelse af pullfaktorer (alternative frihedsberøvelsesfaciliteter såsom familiehuse kan opfattes som attraktive for potentielle irregulære indvandrere) og eventuelle sociale spændinger i nærområdet omkring åbne centre.

Anbefaling: Udfordringen er at finde intelligente løsninger med en passende blanding af fordele og afskrækkende foranstaltninger. Hvis der slet ikke træffes afskrækkende foranstaltninger, kan det føre til et utilstrækkeligt antal udsendelser. Samtidig kan et alt for undertrykkende system med systematisk frihedsberøvelse også være ineffektivt, eftersom tredjelandsstatsborgeren i begrænset omfang tilskyndes til at samarbejde i forbindelse med tilbagesendelsesproceduren. Medlemsstaterne skal udvikle og anvende en lang række alternativer for at håndtere situationen med forskellige kategorier af tredjelandsstatsborgere. Tilpasset individuel vejledning, der sætter tredjelandsstatsborgeren i stand til at tage ansvar for sin egen tilbagevenden, tidlig inddragelse af den pågældende og en helhedsorienteret sagsforvaltning med fokus på at løse sagen, har vist sig at give vellykkede resultater. Der skal sigtes mod systematisk generel vejledning af alle personer, der potentielt skal tilbagesendes, herunder rådgivning om mulighederne for lovligt ophold/asyl og for frivillig/tvungen tilbagesendelse på et tidligt tidspunkt (og ikke kun, når der er truffet afgørelse om tvungen udsendelse).

Nærmere præcisering:

| — | At være genstand for tilbagesendelsesprocedurer: Det formelle krav om at være »genstand for tilbagesendelsesprocedurer« i tilbagesendelsesdirektivets artikel 15, stk. 1, er ikke synonymt med at være »genstand for en afgørelse om tilbagesendelse«. Der kan allerede være pålagt frihedsberøvelse — hvis alle betingelserne i artikel 15 er opfyldt — inden der træffes en formel afgørelse om tilbagesendelse, f.eks. mens forberedelserne af afgørelsen om tilbagesendelse er i gang, og der endnu ikke er truffet en afgørelse om tilbagesendelse. |
| --- | --- |

—

At være genstand for tilbagesendelsesprocedurer: Det formelle krav om at være »genstand for tilbagesendelsesprocedurer« i tilbagesendelsesdirektivets artikel 15, stk. 1, er ikke synonymt med at være »genstand for en afgørelse om tilbagesendelse«. Der kan allerede være pålagt frihedsberøvelse — hvis alle betingelserne i artikel 15 er opfyldt — inden der træffes en formel afgørelse om tilbagesendelse, f.eks. mens forberedelserne af afgørelsen om tilbagesendelse er i gang, og der endnu ikke er truffet en afgørelse om tilbagesendelse.

Konkrete eksempler:

| — | En tredjelandsstatsborger med ulovligt ophold kan skjule (undlade at afsløre) sin identitet for at undgå udsendelse. Er det legitimt at opretholde frihedsberøvelsen under sådanne omstændigheder med henblik på at presse tredjelandsstatsborgeren til at samarbejde og dermed gøre det muligt at udsende den pågældende?






  — | Denne form for frihedsberøvelse er omfattet af tilbagesendelsesdirektivets artikel 15, stk. 1, litra b), hvori følgende udtrykkeligt nævnes »undviger eller lægger hindringer i vejen for [...] udsendelsesprocessen som begrundelse for frihedsberøvelse. I artikel 15, stk. 6, litra a), anføres »manglende samarbejde« som et af de to tilfælde, der kan begrunde en forlængelse af den maksimale frihedsberøvelsesperiode i yderligere 12 måneder, og det overordnede og endelige mål med denne form for frihedsberøvelse (»Beugehaft« eller »Durchsetzungshaft«) er udsendelse, ikke straf. En eventuel frihedsberøvelse med henblik på udsendelse skal naturligvis ske under overholdelse af tilbagesendelsesdirektivets artikel 15, stk. 4: »Når der af retlige eller andre grunde ikke længere synes at være rimelig udsigt til udsendelse, eller når betingelserne i stk. 1 ikke længere foreligger, ophører frihedsberøvelsen med at være berettiget, og den pågældende person løslades omgående«. Det indebærer, at i de tilfælde, hvor det bliver klart, at der ikke længere er rimelig udsigt til udsendelse, skal frihedsberøvelsen afsluttes — f.eks. når det bliver klart, at de dokumenter, et tredjeland skal udstede, vil blive modtaget for sent eller slet ikke, selv hvis den frihedsberøvede ville samarbejde. |
| --- | --- | --- |

—

En tredjelandsstatsborger med ulovligt ophold kan skjule (undlade at afsløre) sin identitet for at undgå udsendelse. Er det legitimt at opretholde frihedsberøvelsen under sådanne omstændigheder med henblik på at presse tredjelandsstatsborgeren til at samarbejde og dermed gøre det muligt at udsende den pågældende?

—

Denne form for frihedsberøvelse er omfattet af tilbagesendelsesdirektivets artikel 15, stk. 1, litra b), hvori følgende udtrykkeligt nævnes »undviger eller lægger hindringer i vejen for [...] udsendelsesprocessen som begrundelse for frihedsberøvelse. I artikel 15, stk. 6, litra a), anføres »manglende samarbejde« som et af de to tilfælde, der kan begrunde en forlængelse af den maksimale frihedsberøvelsesperiode i yderligere 12 måneder, og det overordnede og endelige mål med denne form for frihedsberøvelse (»Beugehaft« eller »Durchsetzungshaft«) er udsendelse, ikke straf. En eventuel frihedsberøvelse med henblik på udsendelse skal naturligvis ske under overholdelse af tilbagesendelsesdirektivets artikel 15, stk. 4: »Når der af retlige eller andre grunde ikke længere synes at være rimelig udsigt til udsendelse, eller når betingelserne i stk. 1 ikke længere foreligger, ophører frihedsberøvelsen med at være berettiget, og den pågældende person løslades omgående«. Det indebærer, at i de tilfælde, hvor det bliver klart, at der ikke længere er rimelig udsigt til udsendelse, skal frihedsberøvelsen afsluttes — f.eks. når det bliver klart, at de dokumenter, et tredjeland skal udstede, vil blive modtaget for sent eller slet ikke, selv hvis den frihedsberøvede ville samarbejde.

| — | Kan frihedsberøvelsen opretholdes, hvis en tredjelandsstatsborger, der skal tilbagesendes, indgiver en asylansøgning?






  — | Domstolens besvarede dette spørgsmål i dommen i sag C-534/11, Arslan (76) (præmis 49 og 63): »artikel 2, stk. 1, i [...] direktiv 2008/115[/EF] skal fortolkes således, at dette direktiv ikke finder anvendelse på en tredjelandsstatsborger, der har indgivet en anmodning om international beskyttelse som omhandlet i direktiv 2005/85[/EF], og dette i tidsrummet fra indgivelsen af nævnte anmodning indtil der træffes afgørelse om denne anmodning i første instans eller, i givet fald, indtil udfaldet af den sag, der er blevet anlagt til prøvelse af nævnte afgørelse. »[...] Direktiv 2003/9[/EF] og 2005/85[/EF] [er] ikke [...]til hinder for, at en tredjelandsstatsborger, der har indgivet en anmodning om international beskyttelse som omhandlet i direktiv 2005/85[/EF] efter at være blevet frihedsberøvet i medfør af artikel 15 i direktiv 2008/115[/EF], får opretholdt sin frihedsberøvelse i henhold til en bestemmelse i national ret, når det efter en konkret vurdering af samtlige relevante omstændigheder fremgår, atdenne anmodning er blevet indgivet med det ene formål at forsinke eller umuliggøre gennemførelsen af tilbagesendelsesafgørelsen, og det er objektivt nødvendigt at opretholde frihedsberøvelsen for at forhindre, at den pågældende definitivt unddrager sig sin tilbagesendelse.« NB: Ovenstående henvisning til »national ret« vedrører nationale regler om frihedsberøvelse i asylsager til gennemførelse af — relevante — betingelser for frihedsberøvelse i henhold til EU-retten om asyl. |
| --- | --- | --- |

—

Kan frihedsberøvelsen opretholdes, hvis en tredjelandsstatsborger, der skal tilbagesendes, indgiver en asylansøgning?

—

Domstolens besvarede dette spørgsmål i dommen i sag C-534/11, Arslan (76) (præmis 49 og 63): »artikel 2, stk. 1, i [...] direktiv 2008/115[/EF] skal fortolkes således, at dette direktiv ikke finder anvendelse på en tredjelandsstatsborger, der har indgivet en anmodning om international beskyttelse som omhandlet i direktiv 2005/85[/EF], og dette i tidsrummet fra indgivelsen af nævnte anmodning indtil der træffes afgørelse om denne anmodning i første instans eller, i givet fald, indtil udfaldet af den sag, der er blevet anlagt til prøvelse af nævnte afgørelse. »[...] Direktiv 2003/9[/EF] og 2005/85[/EF] [er] ikke [...]til hinder for, at en tredjelandsstatsborger, der har indgivet en anmodning om international beskyttelse som omhandlet i direktiv 2005/85[/EF] efter at være blevet frihedsberøvet i medfør af artikel 15 i direktiv 2008/115[/EF], får opretholdt sin frihedsberøvelse i henhold til en bestemmelse i national ret, når det efter en konkret vurdering af samtlige relevante omstændigheder fremgår, atdenne anmodning er blevet indgivet med det ene formål at forsinke eller umuliggøre gennemførelsen af tilbagesendelsesafgørelsen, og det er objektivt nødvendigt at opretholde frihedsberøvelsen for at forhindre, at den pågældende definitivt unddrager sig sin tilbagesendelse.« NB: Ovenstående henvisning til »national ret« vedrører nationale regler om frihedsberøvelse i asylsager til gennemførelse af — relevante — betingelser for frihedsberøvelse i henhold til EU-retten om asyl.

14.2.   Form og indledende vurdering af frihedsberøvelse

Retsgrundlag: tilbagesendelsesdirektivet — artikel 15, stk. 2

Afgørelser om frihedsberøvelse træffes af administrative eller retslige myndigheder.

Afgørelser om frihedsberøvelse skal være skriftlige med angivelse af de faktiske og retlige grunde.

Når det er administrative myndigheder, der har truffet afgørelsen om frihedsberøvelse, skal medlemsstaterne

| a) | enten foreskrive hurtig domstolsprøvelse af frihedsberøvelsens lovlighed, som der skal træffes afgørelse om så hurtigt som muligt fra tidspunktet for frihedsberøvelsens start |
| --- | --- |

a)

enten foreskrive hurtig domstolsprøvelse af frihedsberøvelsens lovlighed, som der skal træffes afgørelse om så hurtigt som muligt fra tidspunktet for frihedsberøvelsens start

| b) | eller indrømme den pågældende tredjelandsstatsborger en ret til at indlede procedurer, hvorved der sker hurtig domstolsprøvelse af frihedsberøvelsens lovlighed, som der skal træffes afgørelse om så hurtigt som muligt efter indledningen af de relevante procedurer. I sådanne tilfælde skal medlemsstaterne omgående underrette den pågældende tredjelandsstatsborger om muligheden for at indlede sådanne procedurer. |
| --- | --- |

b)

eller indrømme den pågældende tredjelandsstatsborger en ret til at indlede procedurer, hvorved der sker hurtig domstolsprøvelse af frihedsberøvelsens lovlighed, som der skal træffes afgørelse om så hurtigt som muligt efter indledningen af de relevante procedurer. I sådanne tilfælde skal medlemsstaterne omgående underrette den pågældende tredjelandsstatsborger om muligheden for at indlede sådanne procedurer.

Den pågældende tredjelandsstatsborger skal omgående løslades, hvis frihedsberøvelsen ikke er lovlig.

Retslige myndigheder kan omfatte dommere, men behøver ikke nødvendigvis at gøre det. I overensstemmelse med Menneskerettighedsdomstolens relevante retspraksis skal de være uafhængige, upartiske og sikre retsgarantier for kontradiktoriske procedurer.

Omfang af domstolsprøvelse: I forbindelse med vurderingen skal der tages højde for alle de aspekter, der udtrykkeligt er fastsat i tilbagesendelsesdirektivets artikel 15, idet der tages højde for både retlige spørgsmål (at frihedsberøvelsesproceduren og afgørelsen om frihedsberøvelse er korrekte ud fra et proceduremæssigt/retligt synspunkt) og faktuelle spørgsmål (f.eks. den tilbageholdtes personlige situation, familiemæssige relationer i landet, garantier for afrejse fra området og rimelige udsigter til udsendelse)

Maksimal varighed af »hurtig domstolsprøvelse«: Tilbagesendelsesdirektivets tekst er inspireret af ordlyden i artikel 5, stk. 4, i den europæiske menneskerettighedskonvention, hvori der stilles krav om, at sagen indbringes »for en domstol, for at denne hurtigt kan træffe afgørelse om lovligheden af frihedsberøvelsen«. Menneskerettighedsdomstolens relevante retspraksis præciserer, at en acceptabel maksimal varighed (dvs. et rimeligt tidsrum) ikke kan fastsættes abstrakt. Den skal fastsættes i lyset af omstændighederne i de enkelte sager, idet der tages højde for sagens kompleksitet og myndighedernes og ansøgerens adfærd. Det kan betragtes som god praksis at træffe en afgørelse på under en uge, hvilket er i overensstemmelse med lovkravet om hurtig domstolsprøvelse.

Kravet om en skriftlig afgørelse finder også anvendelse på afgørelser om forlængelse af frihedsberøvelse: Kravet om, at der skal udstedes en begrundet skriftlig afgørelse, gælder også for afgørelser om forlængelse af frihedsberøvelse. Domstolen præciserede dette udtrykkeligt i sin dom i sag C-146/14, Mahdi (præmis 44): »Dette krav om vedtagelse af en skriftlig afgørelse skal forstås således, at det nødvendigvis vedrører enhver afgørelse om forlængelse af en frihedsberøvelse, eftersom frihedsberøvelse og forlængelse heraf for det første er analoge situationer, idet begge indebærer, at den berørte tredjelandsstatsborger berøves sin frihed med henblik på forberedelse af en tilbagesendelse og/eller gennemførelse af en udsendelse af den pågældende, og denne tredjelandsstatsborger for det andet i begge tilfælde skal kunne gøre sig bekendt med begrundelsen for den afgørelse, som er truffet over for den pågældende«.

Alle de garantier, der er forbundet med iagttagelse af retten til at blive hørt, finder anvendelse på afgørelser om frihedsberøvelse og om forlængelse af frihedsberøvelse. Manglede iagttagelse af denne rettighed gør dog kun en afgørelse ugyldig, hvis resultatet af proceduren ville have været et andet, hvis rettigheden var blevet iagttaget — se sag C-383/13, G & R: »[...] EU-retten, navnlig artikel 15, stk. 2 og 6, i direktiv 2008/115[/EF], skal fortolkes således, at den nationale ret, der har ansvar for at vurdere lovligheden af forlængelsesafgørelsen, når der i strid med retten til at blive hørt er truffet afgørelse om forlængelse af en frihedsberøvelse inden for rammerne af en administrativ procedure, kun kan træffe afgørelse om at ophæve frihedsberøvelsen, hvis den ud fra de samlede faktiske omstændigheder og specifikke retsregler i hver enkelt sag finder, at denne tilsidesættelse faktisk har berøvet dem, der påberåber sig den, muligheden for bedre at udøve deres ret til forsvar, således at denne administrative procedure kunne være mundet ud i et andet resultat« (se afsnit 12).

14.3.   Regelmæssig vurdering af frihedsberøvelse

Retsgrundlag: tilbagesendelsesdirektivet — artikel 15, stk. 3

Afgørelser om frihedsberøvelse vurderes i hvert enkelt tilfælde på ny med rimelige mellemrum enten efter ansøgning fra den pågældende tredjelandsstatsborger eller ex officio.

Der stilles ikke krav om en skriftlig afgørelse om fornyet vurdering i artikel 15, stk. 3, første punktum: Dette blev præciseret af Domstolen i sag C-146/14, Mahdi (præmis 47): »bestemmelserne i dette direktivs [direktiv 2008/115/EF] artikel 15 [...] kræver [ikke] vedtagelse af en skriftlig »retsakt om fornyet vurdering [...]. De myndigheder, som gennemfører en fornyet vurdering af frihedsberøvelsen af en tredjelandsstatsborger med rimelige mellemrum i henhold til nævnte direktivs artikel 15, stk. 3, første punktum, er derfor ikke undergivet en forpligtelse til ved hver enkelt fornyede vurdering at vedtage en udtrykkelig retsakt i skriftlig form, der indeholder en fremstilling af de faktiske og retlige forhold, der begrunder denne retsakt«. Medlemsstaterne kan dog frit træffe en skriftlig afgørelse om fornyet vurdering i overensstemmelse med deres nationale lovgivning.

Kombinerede afgørelser om vurdering og forlængelse skal udstedes skriftligt: Domstolen præciserede dette i sin dom i sag C-146/14, Mahdi (præmis 48): »I et sådant tilfælde finder den fornyede vurdering af frihedsberøvelsen og vedtagelsen af afgørelsen om, hvorledes der skal følges op på frihedsberøvelsen, således sted i den samme processuelle fase. Denne afgørelse skal følgelig opfylde de krav, der følger af artikel 15, stk. 2, i direktiv 2008/115[/EF].

I tilfælde af langvarig frihedsberøvelse skal vurderingerne være undergivet en retslig myndigheds tilsyn.«

Betydning af »langvarig frihedsberøvelse«: I henhold til artikel 15, stk. 3, andet punktum, skal der foretages en vurdering ex officio under en retslig myndigheds tilsyn i tilfælde af »langvarig frihedsberøvelse«. Det indebærer, at retslige myndigheder skal gribe ind, også i sager, hvor den pågældende person ikke gør indsigelse mod afgørelsen. Baseret på en sproglig sammenligning af udtrykket »langvarig frihedsberøvelse« (DE: »Bei längerer Haftdauer«, FR: »En cas de périodes de rétention prolongées«, NL: »In het geval van een lange periode van bewaring«, ES: »En caso de periodos de internamiento prolongados«, IT: »Nel caso di periodi di trattenimento prolungati«) fremgår det klart, at udtrykket i det væsentlige henviser til en lang periode med frihedsberøvelse uafhængigt af, hvorvidt der allerede var truffet en formel afgørelse om forlængelse eller ej. Ifølge Kommissionen er et interval på seks måneder til den første domstolsprøvelse ex officio af afgørelsen om frihedsberøvelse uden tvivl for lang tid, mens et interval på tre måneder til domstolsprøvelse er på grænsen for, hvad der er foreneligt med direktivets artikel 15, stk. 3, forudsat at der også er mulighed for om nødvendigt på anmodning at foretage individuelle vurderinger.

Beføjelser for den tilsynsførende retslige myndighed: En prøvelsesmekanisme, der kun undersøger retlige spørgsmål og ikke faktuelle spørgsmål, er ikke tilstrækkelig. Den retslige myndighed skal have beføjelse til at træffe afgørelse om både faktuelle og retlige spørgsmål — Domstolens dom i sag C-146/14, Mahdi (præmis 62) »[...] den kompetente retslige myndighed [skal]være i stand til at erstatte den administrative myndigheds afgørelse eller i givet fald den afgørelse, som blev truffet af den retslige myndighed, som anordnede den oprindelige frihedsberøvelse, med sin egen afgørelse og at træffe afgørelse vedrørende muligheden for at anordne en alternativ foranstaltning eller løsladelse af den berørte tredjelandsstatsborger. Med henblik herpå skal den retslige myndighed, som tager stilling til en anmodning om forlængelse af en frihedsberøvelse, være i stand til at tage hensyn til såvel de faktiske oplysninger og de beviser, som påberåbes af den administrative myndighed, der traf afgørelsen om den oprindelige frihedsberøvelse, som enhver eventuel bemærkning, som fremsættes af den berørte tredjelandsstatsborger. Den skal desuden være i stand til at indhente enhver anden oplysning, som er relevant for dens afgørelse, såfremt den måtte finde det nødvendigt [...]«.

14.4.   Ophør af frihedsberøvelsen

Retsgrundlag: tilbagesendelsesdirektivet — artikel 15, stk. 4-6

| 4. | Når der af retlige eller andre grunde ikke længere synes at være rimelig udsigt til udsendelse, eller når betingelserne i stk. 1 ikke længere foreligger, ophører frihedsberøvelsen med at være berettiget, og den pågældende person løslades omgående. |
| --- | --- |

4.

Når der af retlige eller andre grunde ikke længere synes at være rimelig udsigt til udsendelse, eller når betingelserne i stk. 1 ikke længere foreligger, ophører frihedsberøvelsen med at være berettiget, og den pågældende person løslades omgående.

| 5. | Frihedsberøvelsen opretholdes, så længe betingelserne i stk. 1 er opfyldt, og så længe det er nødvendigt for at sikre velgennemført udsendelse. Hver medlemsstat fastsætter en begrænset periode for frihedsberøvelsen, der ikke må overstige seks måneder. |
| --- | --- |

5.

Frihedsberøvelsen opretholdes, så længe betingelserne i stk. 1 er opfyldt, og så længe det er nødvendigt for at sikre velgennemført udsendelse. Hver medlemsstat fastsætter en begrænset periode for frihedsberøvelsen, der ikke må overstige seks måneder.

| 6. | Medlemsstaterne må ikke forlænge den periode, der er omhandlet i stk. 5, undtagen i en begrænset periode på yderligere 12 måneder i overensstemmelse med national ret, hvis udsendelsesproceduren uanset alle rimelige bestræbelser kan forventes at tage længere tid som følge af








  a) | manglende samarbejde fra den pågældende tredjelandsstatsborgers side eller |
| --- | --- | --- |

6.

Medlemsstaterne må ikke forlænge den periode, der er omhandlet i stk. 5, undtagen i en begrænset periode på yderligere 12 måneder i overensstemmelse med national ret, hvis udsendelsesproceduren uanset alle rimelige bestræbelser kan forventes at tage længere tid som følge af

a)

manglende samarbejde fra den pågældende tredjelandsstatsborgers side eller

| b) | forsinkelser i forbindelse med fremskaffelsen af nødvendige dokumenter fra tredjelande. |
| --- | --- |

b)

forsinkelser i forbindelse med fremskaffelsen af nødvendige dokumenter fra tredjelande.

Frihedsberøvelsen skal bringes til ophør, og en tredjelandsstatsborger, der skal tilbagesendes, løslades i en række forskellige situationer, herunder navnlig hvis:

| — | der ikke længere er rimelig udsigt til udsendelse af retlige eller andre grunde |
| --- | --- |

—

der ikke længere er rimelig udsigt til udsendelse af retlige eller andre grunde

| — | myndighederne ikke i tilstrækkeligt omfang følger op på udsendelsen |
| --- | --- |

—

myndighederne ikke i tilstrækkeligt omfang følger op på udsendelsen

| — | den maksimale periode for frihedsberøvelsen er nået. |
| --- | --- |

—

den maksimale periode for frihedsberøvelsen er nået.

Derudover skal frihedsberøvelsen bringes til ophør fra sag til sag, hvis alternativer til frihedsberøvelse bliver en relevant mulighed.

14.4.1.   Ingen rimelig udsigt til udsendelse

Ingen rimelig udsigt til udsendelse: Domstolen præciserede i sin dom i sag C-357/09, Kadzoev (præmis 67) fortolkningen af »rimelig udsigt«: »Kun en reel udsigt til, at der kan ske velgennemført udsendelse inden for de frister, som er fastsat i artikel 15, stk. 5 og 6, kan sidestilles med en rimelig udsigt til udsendelse, og der er ikke rimelig udsigt til udsendelse, når det forekommer lidet sandsynligt, at den pågældende vil blive modtaget i et tredjeland, henset til de nævnte frister.«

»Ingen rimelig udsigt« er ikke det samme som »manglende mulighed for fuldbyrdelse«: »Manglende mulighed for fuldbyrdelse« er en mere kategorisk påstand og vanskeligere at dokumentere end »ingen rimelig udsigt«, der kun henviser til en vis grad af sandsynlighed.

Perioder med frihedsberøvelse, der skal tages i betragtning, når den »rimelige udsigt til udsendelse« vurderes: Eftersom tilbagesendelsesdirektivets artikel 15 (og betragtning 6) fokuserer på en konkret individuel vurdering i den enkelte sag med henblik på at slå fast, om frihedsberøvelsen står i et rimeligt forhold til målet, skal der altid tages højde for den maksimale varighed af frihedsberøvelsen af den pågældende person i den konkrete sag. Det betyder, at de maksimale perioder, der er fastsat i den pågældende medlemsstats nationale lovgivning, er relevante. Det indebærer også, at en person, der skal tilbagesendes, ikke må tilbageholdes i en medlemsstat, hvis det fra starten forekommer usandsynligt, at den pågældende person vil blive modtaget i et tredjeland inden for den maksimale periode for frihedsberøvelse, der er tilladt i henhold til den pågældende medlemsstats lovgivning (Domstolen henviste i sin dom i sag C-357/09, Kadzoev, til de maksimale perioder, der er fastsat i direktivet, da de er de samme som de maksimale perioder, der finder anvendelse i den pågældende medlemsstats lovgivning).

Kommissionen anbefaler, at der fastsættes bestemmelser om en maksimal indledende frihedsberøvelse på seks måneder, som skal tilpasses i lyset af sagens omstændigheder og revurderes med rimelige mellemrum under en retslig myndigheds tilsyn, og om mulighed for yderligere forlængelse af frihedsberøvelsen i op til 18 måneder i de tilfælde, der er omhandlet i tilbagesendelsesdirektivets artikel 15, stk. 6.

Når den maksimale varighed af frihedsberøvelsen er nået, gælder tilbagesendelsesdirektivets artikel 15, stk. 4, ikke længere, og personen skal under alle omstændigheder straks løslades — se Domstolens dom i sag C-357/09, Kadzoev (præmis 60 og 61): »Det bemærkes, at så snart den maksimale varighed af frihedsberøvelsen, som er fastsat i artikel 15, stk. 6, i direktiv 2008/115[/EF], nås, opstår spørgsmålet om, hvorvidt der ikke længere er« rimelig udsigt til udsendelse »som omhandlet i artikel 15, stk. 4, ikke. I et sådant tilfælde skal den pågældende person under alle omstændigheder straks løslades. Artikel 15, stk. 4, i direktiv 2008/115[/EF] kan således kun finde anvendelse for så vidt som de maksimale frister for tilbageholdelse fastsat i dette direktivs artikel 15, stk. 5 og 6, ikke er udløbet.«

Nærmere præcisering:

| — | Medlemsstaterne skal være opmærksom på den særlige situation for statsløse personer, som måske ikke er i stand til at få konsulær bistand af tredjelande med henblik på at få et gyldigt ID- eller rejsedokument. I lyset af Domstolens dom i sag C-357/09, Kadzoev, skal medlemsstaterne sikre, at der er en rimelig udsigt til udsendelse, som kan begrunde frihedsberøvelse eller forlængelse af frihedsberøvelsen. |
| --- | --- |

—

Medlemsstaterne skal være opmærksom på den særlige situation for statsløse personer, som måske ikke er i stand til at få konsulær bistand af tredjelande med henblik på at få et gyldigt ID- eller rejsedokument. I lyset af Domstolens dom i sag C-357/09, Kadzoev, skal medlemsstaterne sikre, at der er en rimelig udsigt til udsendelse, som kan begrunde frihedsberøvelse eller forlængelse af frihedsberøvelsen.

| — | Er det legitimt at opretholde frihedsberøvelsen, hvis tredjelandsstatsborgeren på nuværende tidspunkt er beskyttet mod udsendelse som følge af princippet om non-refoulement?






  — | Hvis det bliver usandsynligt, at den pågældende kan udsendes (f.eks. på grund af et vedvarende problem med non-refoulement) skal tredjelandsborgeren løslades, jf. tilbagesendelsesdirektivets artikel 15, stk. 4. Hvis problemet med non-refoulement kun er af begrænset og midlertidig karakter (f.eks. hvis det er sandsynligt, at der snart vil blive givet en troværdig diplomatisk forsikring fra det land, den pågældende skal sendes tilbage til, eller hvis tredjelandsstatsborgeren midlertidigt har brug for livsvigtig lægebehandling, der ikke er tilgængelig i det land, den pågældende skal sendes tilbage til), kan frihedsberøvelsen opretholdes, hvis der stadig er rimelig udsigt til udsendelse. |
| --- | --- | --- |

—

Er det legitimt at opretholde frihedsberøvelsen, hvis tredjelandsstatsborgeren på nuværende tidspunkt er beskyttet mod udsendelse som følge af princippet om non-refoulement?

—

Hvis det bliver usandsynligt, at den pågældende kan udsendes (f.eks. på grund af et vedvarende problem med non-refoulement) skal tredjelandsborgeren løslades, jf. tilbagesendelsesdirektivets artikel 15, stk. 4. Hvis problemet med non-refoulement kun er af begrænset og midlertidig karakter (f.eks. hvis det er sandsynligt, at der snart vil blive givet en troværdig diplomatisk forsikring fra det land, den pågældende skal sendes tilbage til, eller hvis tredjelandsstatsborgeren midlertidigt har brug for livsvigtig lægebehandling, der ikke er tilgængelig i det land, den pågældende skal sendes tilbage til), kan frihedsberøvelsen opretholdes, hvis der stadig er rimelig udsigt til udsendelse.

14.4.2.   Udløb af den maksimale varighed af frihedsberøvelsen

I henhold til tilbagesendelsesdirektivets artikel 15, stk. 5 og 6, er medlemsstaterne forpligtede til i henhold til national lovgivning (77) at fastsætte en maksimal varighed af frihedsberøvelsen, der ikke må overstige seks måneder (i almindelige sager) eller 18 måneder (i to nærmere bestemte tilfælde: manglende samarbejde fra den pågældende tredjelandsstatsborgers side eller forsinkelser i forbindelse med fremskaffelsen af de nødvendige dokumenter fra tredjelande).

Den kortere maksimale varighed af frihedsberøvelse i henhold til national lovgivning har forrang for den maksimale varighed på 6/18 måneder, der er fastsat i tilbagesendelsesdirektivet: I forbindelse med behandlingen af konkrete sager gælder den maksimale varighed, der er fastsat i den nationale lovgivning (i overensstemmelse med tilbagesendelsesdirektivet), og ikke den maksimale varighed, der er fastsat i tilbagesendelsesdirektivet. Det indebærer, at en medlemsstat,der har fastsat en national maksimal varighed af frihedsberøvelsen på f.eks. 60 dage for ikkesamarbejdende tredjelandsstatsborgere, der skal tilbagesendes, ikke må opretholde frihedsberøvelsen ud over 60 dage, selv om artikel 15, stk. 6, giver mulighed for frihedsberøvelse i op til 18 måneder.

Der skal fastsættes en maksimal varighed af frihedsberøvelsen i national lovgivning, som gør det muligt for de kompetente nationale myndigheder at træffe alle de nødvendige foranstaltninger for at fuldbyrde afgørelsen om tilbagesendelse og derved afslutte de nødvendige procedurer for, at det lykkes at tilbagesende tredjelandsstatsborgere med ulovligt ophold og sikre tilbagetagelse i det tredjeland, de tilbagesendes til. Kommissionen anbefaler, at medlemsstaterne anvender de marginer, der er fastsat i tilbagesendelsesdirektivets artikel 15, i henhold til hvilken den indledende maksimale varighed af frihedsberøvelsen er seks måneder, og som giver mulighed for at forlænge frihedsberøvelsen i op til 18 måneder i de tilfælde, der er omhandlet i direktivets artikel 15, stk. 6. Det skal erindres, at den reelle varighed af frihedsberøvelsen skal fastsættes fra sag til sag, og at en tredjelandsstatsborger, der skal tilbagesendes, skal løslades, hvis betingelserne for frihedsberøvelse (f.eks. rimelig udsigt til udsendelse) ikke længere er til stede.

Eksempler på årsager, der berettiger til/ikke berettiger til langvarig frihedsberøvelse i henhold til artikel 15, stk. 6:

| — | Manglende identitetsdokumenter er ikke som sådan tilstrækkeligt til at begrunde en forlængelse af frihedsberøvelsen — se Domstolens dom i sag C-146/14, Mahdi (præmis 73): »[...] den omstændighed, at den pågældende tredjelandsstatsborger ikke er i besiddelse af identitetsdokumenter, [kan] ikke i sig selv [...] begrunde en forlængelse af frihedsberøvelsen som omhandlet i artikel 15, stk. 6, i direktiv 2008/115[/EF]«. |
| --- | --- |

—

Manglende identitetsdokumenter er ikke som sådan tilstrækkeligt til at begrunde en forlængelse af frihedsberøvelsen — se Domstolens dom i sag C-146/14, Mahdi (præmis 73): »[...] den omstændighed, at den pågældende tredjelandsstatsborger ikke er i besiddelse af identitetsdokumenter, [kan] ikke i sig selv [...] begrunde en forlængelse af frihedsberøvelsen som omhandlet i artikel 15, stk. 6, i direktiv 2008/115[/EF]«.

| — | Manglende samarbejde med henblik på at indhente identitetsdokumenter kan begrunde en forlængelse af frihedsberøvelsen, hvis der er en årsagssammenhæng mellem det manglende samarbejde og den manglende tilbagesendelse — se Domstolens dom i sag C-146/14, Mahdi (præmis 85): »[...] kun [...] hvis det fremgår af en undersøgelse af denne tredjelandsstatsborgers adfærd under perioden for frihedsberøvelsen, at den pågældende ikke har samarbejdet med de kompetente myndigheder vedrørende gennemførelsen af udsendelsesproceduren, og at denne procedure kan forventes at tage længere tid end påregnet på grund af denne adfærd, [...]«. |
| --- | --- |

—

Manglende samarbejde med henblik på at indhente identitetsdokumenter kan begrunde en forlængelse af frihedsberøvelsen, hvis der er en årsagssammenhæng mellem det manglende samarbejde og den manglende tilbagesendelse — se Domstolens dom i sag C-146/14, Mahdi (præmis 85): »[...] kun [...] hvis det fremgår af en undersøgelse af denne tredjelandsstatsborgers adfærd under perioden for frihedsberøvelsen, at den pågældende ikke har samarbejdet med de kompetente myndigheder vedrørende gennemførelsen af udsendelsesproceduren, og at denne procedure kan forventes at tage længere tid end påregnet på grund af denne adfærd, [...]«.

Nærmere præcisering:

| | Hensyntagen til perioder med frihedsberøvelse som asylansøger: Ved beregningen af perioder med frihedsberøvelse med henblik på udsendelse skal der ikke tages hensyn til perioder med frihedsberøvelse som asylansøger, eftersom frihedsberøvelse med henblik på udsendelse og frihedsberøvelse som asylansøger henhører under forskellige retlige regler og ordninger — se Domstolens dom i sag C-357/09, Kadzoev (præmis 45 og 48): »En frihedsberøvelse med henblik på udsendelse, som er reguleret ved direktiv 2008/115[/EF], og den frihedsberøvelse, som er blevet foretaget over for en asylansøger, navnlig i medfør af direktiv 2003/9[/EF] og 2005/85[/EF] og de anvendelige nationale bestemmelser, henhører således under forskellige regelsæt. [...] derfor [skal] den periode, i løbet af hvilken en person har været anbragt i en facilitet for midlertidig anbringelse på grundlag af en afgørelse truffet i henhold til nationale bestemmelser og fællesskabsbestemmelser om asylansøgere, ikke [...] anses for en frihedsberøvelse med henblik på udsendelse som omhandlet i artikel 15 i direktiv 2008/115[/EF]« . |
| --- | --- |

Hensyntagen til perioder med frihedsberøvelse som asylansøger: Ved beregningen af perioder med frihedsberøvelse med henblik på udsendelse skal der ikke tages hensyn til perioder med frihedsberøvelse som asylansøger, eftersom frihedsberøvelse med henblik på udsendelse og frihedsberøvelse som asylansøger henhører under forskellige retlige regler og ordninger — se Domstolens dom i sag C-357/09, Kadzoev (præmis 45 og 48): »En frihedsberøvelse med henblik på udsendelse, som er reguleret ved direktiv 2008/115[/EF], og den frihedsberøvelse, som er blevet foretaget over for en asylansøger, navnlig i medfør af direktiv 2003/9[/EF] og 2005/85[/EF] og de anvendelige nationale bestemmelser, henhører således under forskellige regelsæt. [...] derfor [skal] den periode, i løbet af hvilken en person har været anbragt i en facilitet for midlertidig anbringelse på grundlag af en afgørelse truffet i henhold til nationale bestemmelser og fællesskabsbestemmelser om asylansøgere, ikke [...] anses for en frihedsberøvelse med henblik på udsendelse som omhandlet i artikel 15 i direktiv 2008/115[/EF]« .

| | I præmis 47 i samme dom tilføjes derefter følgende: »Dersom det måtte vise sig, at der ikke er blevet truffet nogen afgørelse vedrørende anbringelsen af Said Shamilovich Kadzoev i faciliteten for midlertidig anbringelse inden for rammerne af de procedurer, som er indledt efter sidstnævntes ansøgninger om asyl som beskrevet i denne doms præmis 19 ovenfor, og at hans frihedsberøvelse derfor er baseret på de tidligere nationale bestemmelser vedrørende frihedsberøvelse med henblik på udsendelse eller på ordningen i direktiv 2008/115[/EF], skal der ved beregningen af den periode, hvor der er sket frihedsberøvelse med henblik på udsendelse som omhandlet i artikel 15, stk. 5 og 6, i direktiv 2008/115[/EF], tages hensyn til den periode, i løbet af hvilken Said Shamilovich Kadzoev var frihedsberøvet, som svarer til den periode, i løbet af hvilken de nævnte asylprocedurer verserede«. |
| --- | --- |

I præmis 47 i samme dom tilføjes derefter følgende: »Dersom det måtte vise sig, at der ikke er blevet truffet nogen afgørelse vedrørende anbringelsen af Said Shamilovich Kadzoev i faciliteten for midlertidig anbringelse inden for rammerne af de procedurer, som er indledt efter sidstnævntes ansøgninger om asyl som beskrevet i denne doms præmis 19 ovenfor, og at hans frihedsberøvelse derfor er baseret på de tidligere nationale bestemmelser vedrørende frihedsberøvelse med henblik på udsendelse eller på ordningen i direktiv 2008/115[/EF], skal der ved beregningen af den periode, hvor der er sket frihedsberøvelse med henblik på udsendelse som omhandlet i artikel 15, stk. 5 og 6, i direktiv 2008/115[/EF], tages hensyn til den periode, i løbet af hvilken Said Shamilovich Kadzoev var frihedsberøvet, som svarer til den periode, i løbet af hvilken de nævnte asylprocedurer verserede«.

| | Hensyntagen til perioder med frihedsberøvelse under forberedelsen af overførsler inden for rammerne af Dublinforordningen: Der gælder samme logik som fastsat ovenfor i forbindelse med perioder med frihedsberøvelse som asylansøger. |
| --- | --- |

Hensyntagen til perioder med frihedsberøvelse under forberedelsen af overførsler inden for rammerne af Dublinforordningen: Der gælder samme logik som fastsat ovenfor i forbindelse med perioder med frihedsberøvelse som asylansøger.

| | Hensyntagen til perioder med frihedsberøvelse, mens en appelsag med opsættende virkning verserer: Der skal tages hensyn til sådanne perioder — se Domstolens dom i sag C-357/09, Kadzoev (præmis 53-54): »Den periode, hvori den pågældende person har været frihedsberøvet, mens proceduren, hvorunder lovligheden af beslutningen om udsendelse gøres til genstand for en domstolsprøvelse, verserede, skal tages i betragtning ved beregningen af den maksimale varighed af frihedsberøvelsen som fastsat i artikel 15, stk. 5 og 6, i direktiv 2008/115[/EF]. Hvis dette ikke var tilfældet, ville varigheden af frihedsberøvelsen med henblik på udsendelse kunne variere, i givet fald i betydeligt omfang, fra en sag til en anden i den samme medlemsstat eller fra en medlemsstat til en anden på grund af særegenheder i de nationale retslige procedurer, hvilket ville være i strid med formålet med artikel 15, stk. 5 og 6, i direktiv 2008/115[/EF], som er at sikre en maksimal varighed for frihedsberøvelse, som er fælles for medlemsstaterne.« |
| --- | --- |

Hensyntagen til perioder med frihedsberøvelse, mens en appelsag med opsættende virkning verserer: Der skal tages hensyn til sådanne perioder — se Domstolens dom i sag C-357/09, Kadzoev (præmis 53-54): »Den periode, hvori den pågældende person har været frihedsberøvet, mens proceduren, hvorunder lovligheden af beslutningen om udsendelse gøres til genstand for en domstolsprøvelse, verserede, skal tages i betragtning ved beregningen af den maksimale varighed af frihedsberøvelsen som fastsat i artikel 15, stk. 5 og 6, i direktiv 2008/115[/EF]. Hvis dette ikke var tilfældet, ville varigheden af frihedsberøvelsen med henblik på udsendelse kunne variere, i givet fald i betydeligt omfang, fra en sag til en anden i den samme medlemsstat eller fra en medlemsstat til en anden på grund af særegenheder i de nationale retslige procedurer, hvilket ville være i strid med formålet med artikel 15, stk. 5 og 6, i direktiv 2008/115[/EF], som er at sikre en maksimal varighed for frihedsberøvelse, som er fælles for medlemsstaterne.«

| | Hensyntagen til perioder med frihedsberøvelse med henblik på udsendelse tilbragt i (en anden) medlemsstat A, umiddelbart fulgt af frihedsberøvelse forud for udsendelse i medlemsstat B (en sådan situation kan f.eks. opstå i forbindelse med overførslen af en tredjelandsstatsborger fra medlemsstat A til medlemsstat B i henhold til en bilateral tilbagetagelsesaftale, der er omfattet af tilbagesendelsesdirektivets artikel 6, stk. 3): Ifølge Kommissionen må den absolutte grænse på 18 måneder for uafbrudt frihedsberøvelse inden udsendelse ikke overskrides i betragtning af behovet for at respektere den effektive virkning af den maksimale periode, der er fastsat i tilbagesendelsesdirektivets artikel 15, stk. 6. Udvekslingen af oplysninger mellem medlemsstater om perioder med frihedsberøvelse, der allerede har fundet sted i en anden medlemsstat, og muligheden for, at medlemsstat B kan nægte overførsel fra medlemsstat A, hvis medlemsstat A har anmodet herom med stor forsinkelse, skal håndteres i henhold til de relevante bilaterale tilbagetagelsesaftaler. |
| --- | --- |

Hensyntagen til perioder med frihedsberøvelse med henblik på udsendelse tilbragt i (en anden) medlemsstat A, umiddelbart fulgt af frihedsberøvelse forud for udsendelse i medlemsstat B (en sådan situation kan f.eks. opstå i forbindelse med overførslen af en tredjelandsstatsborger fra medlemsstat A til medlemsstat B i henhold til en bilateral tilbagetagelsesaftale, der er omfattet af tilbagesendelsesdirektivets artikel 6, stk. 3): Ifølge Kommissionen må den absolutte grænse på 18 måneder for uafbrudt frihedsberøvelse inden udsendelse ikke overskrides i betragtning af behovet for at respektere den effektive virkning af den maksimale periode, der er fastsat i tilbagesendelsesdirektivets artikel 15, stk. 6. Udvekslingen af oplysninger mellem medlemsstater om perioder med frihedsberøvelse, der allerede har fundet sted i en anden medlemsstat, og muligheden for, at medlemsstat B kan nægte overførsel fra medlemsstat A, hvis medlemsstat A har anmodet herom med stor forsinkelse, skal håndteres i henhold til de relevante bilaterale tilbagetagelsesaftaler.

| | Hensyntagen til perioder med frihedsberøvelse, der blev afsluttet, inden tilbagesendelsesdirektivets bestemmelser trådte i kraft: Der skal tages hensyn til sådanne perioder — se Domstolens dom i sag C-357/09, Kadzoev (præmis 36-38). |
| --- | --- |

Hensyntagen til perioder med frihedsberøvelse, der blev afsluttet, inden tilbagesendelsesdirektivets bestemmelser trådte i kraft: Der skal tages hensyn til sådanne perioder — se Domstolens dom i sag C-357/09, Kadzoev (præmis 36-38).

14.5.   Fornyet frihedsberøvelse af tredjelandsstatsborgere, der skal tilbagesendes

Den maksimale varighed af frihedsberøvelsen i henhold til tilbagesendelsesdirektivet må ikke bringes i fare ved, at en tredjelandsstatsborger, der skal tilbagesendes, frihedsberøves på ny, umiddelbart efter at vedkommende er blevet løsladt.

Fornyet frihedsberøvelse af den samme person på et senere tidspunkt kan kun være lovlig, hvis de relevante omstændigheder har ændret sig væsentligt (f.eks. et tredjelands udstedelse af de nødvendige dokumenter eller en forbedring af situationen i oprindelseslandet, som muliggør en sikker tilbagevenden), og hvis ændringen giver anledning til en »rimelig udsigt til udsendelse«, jf. tilbagesendelsesdirektivets artikel 15, stk. 4, og hvis alle andre betingelser for frihedsberøvelse i henhold til direktivets artikel 15 er opfyldt.

14.6.   Anvendelse af mindre indgribende foranstaltninger efter frihedsberøvelsens ophør

Mindre indgribende foranstaltninger, herunder at den pågældende regelmæssigt melder sig hos myndighederne, stiller en passende økonomisk garanti, indleverer dokumenter eller forpligter sig til at opholde sig et bestemt sted, kan anvendes, så længe de stadig kan betragtes som en »nødvendig foranstaltning« til fuldbyrdelse af tilbagesendelsen. Der er ikke fastsat absolutte maksimale tidsbegrænsninger for anvendelsen af mindre indgribende foranstaltninger, men anvendelsesområdet for og varigheden af sådanne foranstaltninger skal gøres til genstand for en omfattende vurdering af deres proportionalitet.

Hvis arten og intensiteten af en mindre indgribende foranstaltning svarer til frihedsberøvelse (f.eks. pålæg om en ubegrænset forpligtelse til at opholde sig et bestemt sted uden mulighed for at forlade stedet), skal den desuden betragtes som en de facto-forlængelse af frihedsberøvelsen, og de frister, der er fastsat i tilbagesendelsesdirektivets artikel 15, stk. 5 og 6, finder anvendelse.

15.   FORHOLDENE UNDER FRIHEDSBERØVELSEN

Retsgrundlag: tilbagesendelsesdirektivet — artikel 16

| 1. | Frihedsberøvelse skal som hovedregel finde sted i faciliteter for frihedsberøvede. Når en medlemsstat ikke kan indkvartere de frihedsberøvede tredjelandsstatsborgere i særlige faciliteter for frihedsberøvede og er nødt til at anbringe dem i et fængsel, skal de frihedsberøvede tredjelandsstatsborgere holdes adskilt fra almindelige indsatte. |
| --- | --- |

1.

Frihedsberøvelse skal som hovedregel finde sted i faciliteter for frihedsberøvede. Når en medlemsstat ikke kan indkvartere de frihedsberøvede tredjelandsstatsborgere i særlige faciliteter for frihedsberøvede og er nødt til at anbringe dem i et fængsel, skal de frihedsberøvede tredjelandsstatsborgere holdes adskilt fra almindelige indsatte.

| 2. | Frihedsberøvede tredjelandsstatsborgere skal efter anmodning have tilladelse til i tide at sætte sig i forbindelse med retlige repræsentanter, familiemedlemmer og kompetente konsulære myndigheder. |
| --- | --- |

2.

Frihedsberøvede tredjelandsstatsborgere skal efter anmodning have tilladelse til i tide at sætte sig i forbindelse med retlige repræsentanter, familiemedlemmer og kompetente konsulære myndigheder.

| 3. | Der tages særligt hensyn til sårbare personers situation. Der skal sikres akut lægebehandling og absolut nødvendig behandling af sygdom. |
| --- | --- |

3.

Der tages særligt hensyn til sårbare personers situation. Der skal sikres akut lægebehandling og absolut nødvendig behandling af sygdom.

| 4. | Relevante og kompetente nationale, internationale og ikke-statslige organisationer og organer skal have mulighed for at besøge faciliteter for frihedsberøvede som omhandlet i stk. 1, for så vidt de anvendes til frihedsberøvelse af tredjelandsstatsborgere i overensstemmelse med dette kapitel. Det kan kræves, at der indhentes tilladelse til sådanne besøg. |
| --- | --- |

4.

Relevante og kompetente nationale, internationale og ikke-statslige organisationer og organer skal have mulighed for at besøge faciliteter for frihedsberøvede som omhandlet i stk. 1, for så vidt de anvendes til frihedsberøvelse af tredjelandsstatsborgere i overensstemmelse med dette kapitel. Det kan kræves, at der indhentes tilladelse til sådanne besøg.

| 5. | Tredjelandsstatsborgere, der frihedsberøves, skal systematisk have oplysninger, der forklarer de regler, der gælder i faciliteten, og som angiver deres rettigheder og pligter. Sådanne oplysninger omfatter oplysninger om deres ret i henhold til national lovgivning til at kontakte de organisationer og organer, der er omhandlet i stk. 4. |
| --- | --- |

5.

Tredjelandsstatsborgere, der frihedsberøves, skal systematisk have oplysninger, der forklarer de regler, der gælder i faciliteten, og som angiver deres rettigheder og pligter. Sådanne oplysninger omfatter oplysninger om deres ret i henhold til national lovgivning til at kontakte de organisationer og organer, der er omhandlet i stk. 4.

15.1.   Indledende politiforvaring

Indledende politianholdelse (pågribelse) med henblik på identifikation er omfattet af national lovgivning: Det fremgår specifikt af tilbagesendelsesdirektivets betragtning 17: »Med forbehold for de retshåndhævende myndigheders førstepågribelse i henhold til national lovgivning bør frihedsberøvelse som hovedregel finde sted i særlige faciliteter for frihedsberøvede«. Her præciseres det, at den nationale lovgivning fortsat kan finde anvendelse i en første periode. Selv om medlemsstaterne ikke er retligt forpligtet hertil, opfordres de til allerede på dette tidspunkt at sikre, at tredjelandsstatsborgere holdes adskilt fra almindelige indsatte.

Varighed af den indledende anholdelse, hvor mistænkte irregulære migranter kan holdes i politiets varetægt: En kort, men rimelig frist med henblik på at identificere den person, der kontrolleres, og med henblik på at undersøge de oplysninger, som gør det muligt at fastslå, om denne person er en tredjelandsstatsborger med ulovligt ophold — se Domstolens dom i sag C-329/11, Achughbabian (præmis 31): »Det bemærkes i denne henseende, at de kompetente myndigheder skal råde over en frist, som ganske vist skal være kort, men rimelig, med henblik på at identificere den person, der kontrolleres, og med henblik på at undersøge de oplysninger, som gør det muligt at fastslå, om denne person er en tredjelandsstatsborger med ulovligt ophold. Det kan være vanskeligt at fastslå navn og statsborgerskab, når den pågældende ikke samarbejder. Efterprøvelsen af, om der er tale om ulovligt ophold, kan ligeledes være kompliceret, bl.a. når den pågældende påberåber sig status som asylansøger eller flygtning. De kompetente myndigheder er derfor forpligtet til med henblik på at undgå at skade formålet med direktiv 2008/115[/EF], som anført i foregående præmis, at handle med omhu og at træffe afgørelse uden ophold vedrørende den eventuelt ulovlige karakter af den omhandlede persons ophold«. Selv om der ikke er fastsat nogen detaljeret bindende frist, opfordrer Kommissionen medlemsstaterne til at sikre, at overførsel til en særlig facilitet for frihedsberøvede ulovlige migranter normalt finder sted inden for 48 timer efter pågribelsen (undtagelsesvis kan længere perioder tillades, hvis der er tale om et fjerntliggende sted).

15.2.   Brug af særlige faciliteter som hovedregel

Brug af særlige faciliteter er hovedreglen: Tredjelandsstatsborgere, der skal tilbagesendes, er ikke kriminelle og fortjener en anden behandling end almindelige indsatte. Brugen af særlige faciliteter er derfor hovedreglen i henhold til tilbagesendelsesdirektivet. Medlemsstaterne skal tilbageholde tredjelandsstatsborgere med ulovligt ophold, der skal udsendes, i særlige faciliteter for frihedsberøvede og ikke i almindelige fængsler. Det indebærer en forpligtelse for medlemsstaterne til at sikre, at der er tilstrækkelige pladser i særlige faciliteter til frihedsberøvelse, og at kapaciteten i disse svarer til de faktiske behov, samtidig med at de sikrer passende materielle forhold under frihedsberøvelsen.

Undtagelser fra hovedreglen: Undtagelsen i tilbagesendelsesdirektivets artikel 16, stk. 1, som tillader medlemsstaterne undtagelsesvis at anbringe frihedsberøvede tredjelandsstatsborgere i almindelige fængsler inden udsendelsen, skal fortolkes restriktivt. Det blev udtrykkeligt bekræftet i Domstolens dom i forenede sager C-473/13, Bero, og C-514/13, Bouzalmate (78) (præmis 25): »[...] andet punktum [i artikel 16, stk. 1] fastsætter en undtagelse fra dette princip, der som sådan skal fortolkes strengt (jf. i denne retning dom Kamberaj, C-571/10, EU:C:2012:233, præmis 86).« Der skal fuldt ud tages hensyn til de grundlæggende rettigheder, når en sådan undtagelse anvendes, idet der tages behørigt hensyn til faktorer såsom situationer med overbelægning, behovet for at undgå gentagne overførsler og eventuelle skadelige virkninger på tredjelandsstatsborgerens trivsel, navnlig hvis der er tale om sårbare personer.

Uforudsigeligt højt antal frihedsberøvede: Undtagelsen i henhold til tilbagesendelsesdirektivets artikel 16, stk. 1, kan anvendes, når et uforudset højt antal tredjelandsstatsborgere skal frihedsberøves som følge af uforudsigelige kvantitative udsving i forbindelse med fænomenet irregulær migration (som endnu ikke har nået et niveau, hvor det kan betragtes som en »akut situation«, der udtrykkeligt er reguleret i tilbagesendelsesdirektivets artikel 18) giver problemer med at anbringe tredjelandsstatsborgere, der skal frihedsberøves, i særlige faciliteter i medlemsstater, der ellers råder over et passende/tilstrækkeligt antal pladser i særlige faciliteter.

Aggressive frihedsberøvede: I overensstemmelse med Menneskerettighedsdomstolens relevante retspraksis er medlemsstaterne forpligtet til at beskytte frihedsberøvede tredjelandsstatsborgere, der skal tilbagesendes, mod andre frihedsberøvedes aggressive eller utilbørlige adfærd. Medlemsstaterne opfordres til at finde praktiske metoder til at håndtere denne udfordring i de særlige faciliteter uden at bruge indkvartering i fængsler. Mulige løsninger kan være at reservere visse dele/fløje af centre for frihedsberøvede til aggressive personer eller have særlige centre for frihedsberøvede, som er forbeholdt denne kategori af personer.

Mangel på særlige faciliteter til frihedsberøvede i en regional del af en medlemsstat: Mangel på særlige faciliteter til frihedsberøvede i en regional del af en medlemsstat — når der findes sådanne faciliteter i en anden del af samme medlemsstat — kan ikke i sig selv være en begrundelse for ophold i et almindeligt fængsel. Det blev udtrykkeligt bekræftet i Domstolens dom i forenede sager C-473/13, Bero, og C-514/13, Bouzalmate (præmis 32): »artikel 16, stk. 1, i direktiv 2008/115[/EF] skal fortolkes således, at en medlemsstat er forpligtet til som hovedregel at gennemføre frihedsberøvelse med henblik på udsendelse af tredjelandsstatsborgere med ulovligt ophold i en særlig facilitet for frihedsberøvede i denne stat, selv om den nævnte medlemsstat har en føderal struktur, og den delstat, som i henhold til national ret har kompetence til at træffe afgørelse om og gennemføre en sådan frihedsberøvelse, ikke råder over en sådan facilitet for frihedsberøvede.«

Frihedsberøvelse af kort varighed: Det forhold, at frihedsberøvelsen sandsynligvis kun vil vare i kort tid (f.eks. syv dage), udgør ikke en legitim grund til at indkvartere den pågældende i et fængsel.

Frihedsberøvelse i lukkede medicinske/psykiatriske institutioner: Frihedsberøvelse inden udsendelse i lukkede medicinske/psykiatriske institutioner eller sammen med personer, der tilbageholdes af medicinske årsager, er ikke omfattet af tilbagesendelsesdirektivets artikel 16, stk. 1, og ville bringe den effektive virkning heraf i fare, medmindre frihedsberøvelsen i eller overførslen til en særlig facilitet i lyset af den pågældende persons helbredstilstand lader til at være nødvendig for at give ham/hende passende og konstant specialiseret lægelig overvågning, bistand og pleje med henblik på at forhindre en forværring af den pågældendes helbredstilstand.

15.3.   Adskillelse fra almindelige indsatte

Forpligtelsen til at holde personer, der skal tilbagesendes, og indsatte adskilt er et absolut krav: Tilbagesendelsesdirektivet fastsætter en ubetinget forpligtelse for medlemsstaterne til at sikre, at tredjelandsstatsborgere med ulovligt ophold altid holdes adskilt fra almindelige indsatte, når en medlemsstat, undtagelsesvis, ikke kan indkvartere de pågældende tredjelandsstatsborgere i særlige faciliteter for frihedsberøvede.

Tidligere indsatte, der skal tilbagesendes: Når fængselsstraffen er afsonet, og den pågældende person under normale omstændigheder skulle have været løsladt, begynder reglerne om frihedsberøvelse med henblik på udsendelse at finde anvendelse (herunder forpligtelsen i tilbagesendelsesdirektivets artikel 16, stk. 1, om frihedsberøvelse i særlige faciliteter). Hvis forberedelsen af udsendelsen og eventuelt selve udsendelsen foregår i en periode, der fortsat er dækket af fængselsstraffen, kan indkvarteringen i et fængsel opretholdes, fordi den stadig er omfattet af straffen for den tidligere begåede lovovertrædelse. Medlemsstaterne opfordres til at indlede alle nødvendige procedurer med henblik på udsendelse i god tid, mens den pågældende stadig afsoner sin fængselsstraf i et fængsel, for at sikre, at det lykkes at tilbagesende tredjelandsstatsborgeren senest på det tidspunkt, hvor den pågældende løslades fra fængslet.

Aggressive frihedsberøvede: Aggressiv eller utilbørlig opførsel fra tredjelandsstatsborgeres side, som skal tilbagesendes, er ikke en begrundelse for at indkvartere de pågældende sammen med almindelige indsatte, medmindre en voldshandling udgør en lovovertrædelse, og en domstol har idømt den pågældende person en fængselsstraf.

Udtrykket »almindelig indsat« dækker både dømte indsatte og varetægtsfængslede: Det bekræftes i retningslinje 10, afsnit 4, i Europarådets Ministerudvalgs »Tyve retningslinjer om tvangsmæssig tilbagesendelse«, hvori det udtrykkeligt understreges, at personer, der frihedsberøves, mens de venter på at blive udsendt fra området, normalt ikke må indkvarteres sammen med almindelige indsatte, uanset om de er dømte eller varetægtsfængslede. Frihedsberøvede skal derfor også adskilles fra varetægtsfængslede.

Det er ikke muligt at indhente samtykke fra tredjelandsstatsborgere, der skal tilbagesendes, til at blive indkvarteret sammen med indsatte: Domstolen bekræftede udtrykkeligt følgende i sin dom i sag C-474/13, Pham (79) (præmis 21 og 22): »I denne henseende er kravet i dette direktivs artikel 16, stk. 1, andet punktum, om at holde tredjelandsstatsborgere med ulovligt ophold adskilt fra almindelige indsatte mere end blot en specifik gennemførelsesbestemmelse vedrørende frihedsberøvelse af tredjelandsstatsborgere i fængsler og udgør en materiel betingelse for denne frihedsberøvelse, uden hvis opfyldelse frihedsberøvelsen principielt ikke er i overensstemmelse med direktivet. På denne baggrund kan en medlemsstat ikke tage hensyn til den berørte tredjelandsstatsborgers vilje«.

15.4.   Materielle forhold under frihedsberøvelsen

Retsgrundlag: tilbagesendelsesdirektivet — artikel 16, Europarådets retningslinje 10 om tvangsmæssig tilbagesendelse (»forhold under frihedsberøvelse inden udsendelse«), CPT-standarder og -faktablad om frihedsberøvelse af migranter, de europæiske fængselsregler, 2006

Tilbagesendelsesdirektivet fastsætter i sig selv en række konkrete garantier. Medlemsstaterne er forpligtet til at:

| — | sikre akut lægebehandling og absolut nødvendig behandling af sygdom |
| --- | --- |

—

sikre akut lægebehandling og absolut nødvendig behandling af sygdom

| — | være opmærksom på sårbare personers situation, herunder mere overordnet at sikre, at der tages behørigt hensyn til faktorer som de pågældende personers alder, handicap og helbred (herunder deres mentale sundhed) |
| --- | --- |

—

være opmærksom på sårbare personers situation, herunder mere overordnet at sikre, at der tages behørigt hensyn til faktorer som de pågældende personers alder, handicap og helbred (herunder deres mentale sundhed)

| — | give frihedsberøvede oplysninger, der forklarer de regler, der gælder i faciliteten, og som angiver deres rettigheder og pligter; det anbefales, at disse oplysninger gives så hurtigt som muligt og senest 24 timer efter ankomsten |
| --- | --- |

—

give frihedsberøvede oplysninger, der forklarer de regler, der gælder i faciliteten, og som angiver deres rettigheder og pligter; det anbefales, at disse oplysninger gives så hurtigt som muligt og senest 24 timer efter ankomsten

| — | give frihedsberøvede mulighed for at kontakte retlige repræsentanter, familiemedlemmer og kompetente konsulære myndigheder |
| --- | --- |

—

give frihedsberøvede mulighed for at kontakte retlige repræsentanter, familiemedlemmer og kompetente konsulære myndigheder

| — | give relevante og kompetente nationale, internationale og ikkestatslige organisationer og organer mulighed for at besøge faciliteter for frihedsberøvede; denne rettighed skal gives direkte til de pågældende organer uafhængigt af en invitation fra den frihedsberøvede. |
| --- | --- |

—

give relevante og kompetente nationale, internationale og ikkestatslige organisationer og organer mulighed for at besøge faciliteter for frihedsberøvede; denne rettighed skal gives direkte til de pågældende organer uafhængigt af en invitation fra den frihedsberøvede.

For så vidt angår de spørgsmål, der ikke udtrykkeligt er reguleret i tilbagesendelsesdirektivet, skal medlemsstaterne overholde Europarådets relevante standarder, navnlig »CPT-standarderne«: Tilbagesendelsesdirektivet regulerer ikke visse materielle forhold under frihedsberøvelsen såsom værelsernes størrelse, adgang til sanitære faciliteter, adgang til frisk luft, kost osv. I betragtning 17 bekræftes det dog, at frihedsberøvede tredjelandsstatsborgere bør behandles humant og værdigt under iagttagelse af deres grundlæggende rettigheder og under overholdelse af folkeretten. Når medlemsstater pålægger frihedsberøvelse med henblik på udsendelse, skal det ske i henhold til betingelserne i artikel 4 i chartret om grundlæggende rettigheder, der forbyder umenneskelig eller nedværdigende behandling. Denne forpligtelses praktiske betydning for medlemsstaterne er beskrevet nærmere, navnlig i:

| 1) | Europarådets retningslinje 10 om tvangsmæssig tilbagesendelse (»forhold under frihedsberøvelse inden udsendelse«). |
| --- | --- |

1)

Europarådets retningslinje 10 om tvangsmæssig tilbagesendelse (»forhold under frihedsberøvelse inden udsendelse«).

| 2) | De standarder, der er fastsat af Europarådets Komité til Forebyggelse af Tortur (CPT-standarder), dokument CPT/Inf/E (2002) 1 — Rev. 2013, faktablad om frihedsberøvelse af migranter fra Komitéen til Forebyggelse af Tortur, dokument CPT/Inf(2017)3), som navnlig vedrører de særlige behov hos frihedsberøvede irregulære migranter og deres særlige status. |
| --- | --- |

2)

De standarder, der er fastsat af Europarådets Komité til Forebyggelse af Tortur (CPT-standarder), dokument CPT/Inf/E (2002) 1 — Rev. 2013, faktablad om frihedsberøvelse af migranter fra Komitéen til Forebyggelse af Tortur, dokument CPT/Inf(2017)3), som navnlig vedrører de særlige behov hos frihedsberøvede irregulære migranter og deres særlige status.

| 3) | De europæiske fængselsregler fra 2006 (anbefaling Rec(2006)2 fra Europarådets Ministerkomité til medlemsstaterne) som grundlæggende minimumsstandarder vedrørende alle spørgsmål, der ikke er behandlet i førnævnte standarder. |
| --- | --- |

3)

De europæiske fængselsregler fra 2006 (anbefaling Rec(2006)2 fra Europarådets Ministerkomité til medlemsstaterne) som grundlæggende minimumsstandarder vedrørende alle spørgsmål, der ikke er behandlet i førnævnte standarder.

| 4) | FN's minimumsstandardregler for behandling af fanger (godkendt af FN's Økonomiske og Sociale Råd i resolution 663 C (XXIV) af 31.7.1957 og 2076 (LXII) af 13.5.1977). |
| --- | --- |

4)

FN's minimumsstandardregler for behandling af fanger (godkendt af FN's Økonomiske og Sociale Råd i resolution 663 C (XXIV) af 31.7.1957 og 2076 (LXII) af 13.5.1977).

Disse standarder udgør en almindeligt anerkendt beskrivelse af de forpligtelser i forbindelse med frihedsberøvelse, som medlemsstaterne skal overholde i forbindelse med enhver frihedsberøvelse som et absolut minimum for at sikre iagttagelse af forpligtelserne i henhold til den europæiske menneskerettighedskonvention og forpligtelserne i henhold til chartret om grundlæggende rettigheder, når EU-retten anvendes.

Europarådets retningslinje nr. 10 — Forhold under frihedsberøvelse inden udsendelse

| 1. | Personer, der frihedsberøves, mens de afventer udsendelse, skal normalt indkvarteres i så kort tid som muligt i særlige faciliteter til formålet under materielle forhold og en ordning, der er tilpasset deres juridiske situation, og med tilstrækkeligt kvalificeret personale. |
| --- | --- |

1.

Personer, der frihedsberøves, mens de afventer udsendelse, skal normalt indkvarteres i så kort tid som muligt i særlige faciliteter til formålet under materielle forhold og en ordning, der er tilpasset deres juridiske situation, og med tilstrækkeligt kvalificeret personale.

| 2. | Sådanne faciliteter skal indeholde boliger, der er tilstrækkeligt møblerede, rene og i god vedligeholdelsestilstand og med tilstrækkelig plads til det antal personer, der skal bo der. Derudover skal det i forbindelse med indretningen af lokalerne så vidt muligt undgås, at man får indtryk af at være i et »fængsel«. Organiserede aktiviteter skal omfatte udendørs idræt, adgang til en opholdsstue og til radio/tv og aviser/magasiner og andre passende fritidsaktiviteter. |
| --- | --- |

2.

Sådanne faciliteter skal indeholde boliger, der er tilstrækkeligt møblerede, rene og i god vedligeholdelsestilstand og med tilstrækkelig plads til det antal personer, der skal bo der. Derudover skal det i forbindelse med indretningen af lokalerne så vidt muligt undgås, at man får indtryk af at være i et »fængsel«. Organiserede aktiviteter skal omfatte udendørs idræt, adgang til en opholdsstue og til radio/tv og aviser/magasiner og andre passende fritidsaktiviteter.

| 3. | Personalet i sådanne faciliteter skal være nøje udvalgt og modtage passende uddannelse. Medlemsstaterne opfordres til så vidt muligt at give de relevante medarbejdere uddannelse, der ikke blot giver dem færdigheder inden for personlig kommunikation, men også giver dem kendskab til de frihedsberøvedes forskellige kulturer. Det foretrækkes, at en del af personalet har relevante sprogfærdigheder og er i stand til at genkende mulige symptomer på stressreaktioner hos de frihedsberøvede og træffe hensigtsmæssige foranstaltninger. Personalet skal også om nødvendigt kunne trække på støtte udefra, navnlig medicinsk og social støtte. |
| --- | --- |

3.

Personalet i sådanne faciliteter skal være nøje udvalgt og modtage passende uddannelse. Medlemsstaterne opfordres til så vidt muligt at give de relevante medarbejdere uddannelse, der ikke blot giver dem færdigheder inden for personlig kommunikation, men også giver dem kendskab til de frihedsberøvedes forskellige kulturer. Det foretrækkes, at en del af personalet har relevante sprogfærdigheder og er i stand til at genkende mulige symptomer på stressreaktioner hos de frihedsberøvede og træffe hensigtsmæssige foranstaltninger. Personalet skal også om nødvendigt kunne trække på støtte udefra, navnlig medicinsk og social støtte.

| 4. | Personer, der frihedsberøves, mens de venter på at blive udsendt fra området, må normalt ikke indkvarteres sammen med almindelige indsatte, uanset om det drejer sig om dømte eller varetægtsfængslede. Mænd og kvinder skal holdes adskilt fra det modsatte køn, hvis de ønsker det; princippet om familiens enhed skal dog respekteres, og familier skal derfor indkvarteres i overensstemmelse hermed. |
| --- | --- |

4.

Personer, der frihedsberøves, mens de venter på at blive udsendt fra området, må normalt ikke indkvarteres sammen med almindelige indsatte, uanset om det drejer sig om dømte eller varetægtsfængslede. Mænd og kvinder skal holdes adskilt fra det modsatte køn, hvis de ønsker det; princippet om familiens enhed skal dog respekteres, og familier skal derfor indkvarteres i overensstemmelse hermed.

| 5. | De nationale myndigheder skal sikre, at de personer, der frihedsberøves i de pågældende faciliteter, har adgang til advokater, læger, ikkestatslige organisationer, familiemedlemmer og UNHCR, og at de er i stand til at kommunikere med verden udenfor i overensstemmelse med relevante nationale regler. Der skal desuden regelmæssigt føres tilsyn med, hvordan disse faciliteter fungerer, herunder af anerkendte uafhængige tilsynsførende. |
| --- | --- |

5.

De nationale myndigheder skal sikre, at de personer, der frihedsberøves i de pågældende faciliteter, har adgang til advokater, læger, ikkestatslige organisationer, familiemedlemmer og UNHCR, og at de er i stand til at kommunikere med verden udenfor i overensstemmelse med relevante nationale regler. Der skal desuden regelmæssigt føres tilsyn med, hvordan disse faciliteter fungerer, herunder af anerkendte uafhængige tilsynsførende.

| 6. | Frihedsberøvede har ret til at indgive klager over påståede tilfælde af dårlig behandling eller undladelse af at beskytte dem mod vold fra andre frihedsberøvedes side. Klagere og vidner beskyttes mod eventuel dårlig behandling eller intimidering som følge af deres klage eller beviser til støtte herfor. |
| --- | --- |

6.

Frihedsberøvede har ret til at indgive klager over påståede tilfælde af dårlig behandling eller undladelse af at beskytte dem mod vold fra andre frihedsberøvedes side. Klagere og vidner beskyttes mod eventuel dårlig behandling eller intimidering som følge af deres klage eller beviser til støtte herfor.

| 7. | Frihedsberøvede skal systematisk have oplysninger, som forklarer de regler, der gælder i faciliteten, og den procedure, der finder anvendelse, og beskriver deres rettigheder og forpligtelser. Disse oplysninger skal være tilgængelige på de sprog, der oftest anvendes af de berørte personer, og der skal om nødvendigt bruges en tolk. Frihedsberøvede skal underrettes om, at de har ret til at henvende sig til en advokat efter eget valg, deres lands kompetente diplomatiske repræsentation, internationale organisationer såsom UNHCR og Den Internationale Organisation for Migration (IOM) og ikkestatslige organisationer. Der skal ydes bistand i denne henseende. |
| --- | --- |

7.

Frihedsberøvede skal systematisk have oplysninger, som forklarer de regler, der gælder i faciliteten, og den procedure, der finder anvendelse, og beskriver deres rettigheder og forpligtelser. Disse oplysninger skal være tilgængelige på de sprog, der oftest anvendes af de berørte personer, og der skal om nødvendigt bruges en tolk. Frihedsberøvede skal underrettes om, at de har ret til at henvende sig til en advokat efter eget valg, deres lands kompetente diplomatiske repræsentation, internationale organisationer såsom UNHCR og Den Internationale Organisation for Migration (IOM) og ikkestatslige organisationer. Der skal ydes bistand i denne henseende.

CPT-standarder for frihedsberøvelse i forbindelse med indvandring — uddrag

| 29. | (faciliteter for frihedsberøvede) [...] Sådanne faciliteter skal naturligvis indeholde boliger, der er tilstrækkeligt møblerede, rene og i god vedligeholdelsestilstand og med tilstrækkelig plads til det antal personer, der skal bo der. Derudover skal det i forbindelse med indretningen af lokalerne så vidt muligt undgås, at man får indtryk af at være i et »fængsel«. For så vidt angår organiserede aktiviteter, skal de omfatte udendørs idræt, adgang til en opholdsstue og til radio/tv og aviser/magasiner og andre passende fritidsaktiviteter (f.eks. brætspil, bordtennis). Jo længere tid personerne er frihedsberøvede, jo flere aktiviteter skal de tilbydes.


  Personalet i centre for frihedsberøvede migranter har en særlig vanskelig opgave. For det første vil der uundgåeligt være kommunikationsvanskeligheder forårsaget af sprogbarrierer. For det andet vil mange frihedsberøvede personer finde det vanskeligt at acceptere, at de er blevet frihedsberøvet, når de ikke er mistænkt for en lovovertrædelse. For det tredje er der en risiko for spændinger mellem frihedsberøvede af forskellige nationaliteter eller etniske grupper. Derfor lægger CPT vægt på, at tilsynspersonalet i sådanne centre udvælges nøje og modtager passende uddannelse. Ud over at være i besiddelse af omfattende kvalifikationer inden for personlig kommunikation skal medarbejderne have kendskab til de frihedsberøvedes forskellige kulturer, og mindst visse af dem skal have relevante sprogfærdigheder. Derudover skal de lære, hvordan man genkender mulige symptomer på stressreaktioner hos de frihedsberøvede (hvad enten det drejer sig om posttraumatiske lidelser eller stress forårsaget af sociale og kulturelle ændringer) og træffer hensigtsmæssige foranstaltninger. |
| --- | --- |

29.

(faciliteter for frihedsberøvede) [...] Sådanne faciliteter skal naturligvis indeholde boliger, der er tilstrækkeligt møblerede, rene og i god vedligeholdelsestilstand og med tilstrækkelig plads til det antal personer, der skal bo der. Derudover skal det i forbindelse med indretningen af lokalerne så vidt muligt undgås, at man får indtryk af at være i et »fængsel«. For så vidt angår organiserede aktiviteter, skal de omfatte udendørs idræt, adgang til en opholdsstue og til radio/tv og aviser/magasiner og andre passende fritidsaktiviteter (f.eks. brætspil, bordtennis). Jo længere tid personerne er frihedsberøvede, jo flere aktiviteter skal de tilbydes.

Personalet i centre for frihedsberøvede migranter har en særlig vanskelig opgave. For det første vil der uundgåeligt være kommunikationsvanskeligheder forårsaget af sprogbarrierer. For det andet vil mange frihedsberøvede personer finde det vanskeligt at acceptere, at de er blevet frihedsberøvet, når de ikke er mistænkt for en lovovertrædelse. For det tredje er der en risiko for spændinger mellem frihedsberøvede af forskellige nationaliteter eller etniske grupper. Derfor lægger CPT vægt på, at tilsynspersonalet i sådanne centre udvælges nøje og modtager passende uddannelse. Ud over at være i besiddelse af omfattende kvalifikationer inden for personlig kommunikation skal medarbejderne have kendskab til de frihedsberøvedes forskellige kulturer, og mindst visse af dem skal have relevante sprogfærdigheder. Derudover skal de lære, hvordan man genkender mulige symptomer på stressreaktioner hos de frihedsberøvede (hvad enten det drejer sig om posttraumatiske lidelser eller stress forårsaget af sociale og kulturelle ændringer) og træffer hensigtsmæssige foranstaltninger.

| 79. | Forholdene under frihedsberøvelse for irregulære migranter skal afspejle arten af deres frihedsberøvelse med begrænsede restriktioner og mange forskellige aktiviteter. Tilbageholdte irregulære migranter skal f.eks. have alle muligheder for at opretholde en meningsfuld kontakt med verden udenfor (herunder hyppige muligheder for telefonopkald og besøg) og bør begrænses så lidt som muligt i deres bevægelsesfrihed inden for faciliteten for frihedsberøvede. Selv når forholdene under frihedsberøvelse i fængsler opfylder disse krav — hvilket langt fra altid er tilfældet — mener CPT, at frihedsberøvelse af irregulære migranter i et fængselsmiljø er grundlæggende forkert af ovennævnte årsager. |
| --- | --- |

79.

Forholdene under frihedsberøvelse for irregulære migranter skal afspejle arten af deres frihedsberøvelse med begrænsede restriktioner og mange forskellige aktiviteter. Tilbageholdte irregulære migranter skal f.eks. have alle muligheder for at opretholde en meningsfuld kontakt med verden udenfor (herunder hyppige muligheder for telefonopkald og besøg) og bør begrænses så lidt som muligt i deres bevægelsesfrihed inden for faciliteten for frihedsberøvede. Selv når forholdene under frihedsberøvelse i fængsler opfylder disse krav — hvilket langt fra altid er tilfældet — mener CPT, at frihedsberøvelse af irregulære migranter i et fængselsmiljø er grundlæggende forkert af ovennævnte årsager.

| 82. | Retten til adgang til advokatbistand skal omfatte retten til at tale fortroligt med en advokat og til at modtage advokatbistand i forbindelse med spørgsmål om bopæl, frihedsberøvelse og udvisning. Det indebærer, at når irregulære migranter ikke selv er i stand til at udpege og betale en advokat, skal de have adgang til retshjælp.


  Derudover skal alle nyankomne frihedsberøvede straks undersøges af en læge eller af en fuldt kvalificeret sygeplejerske, der refererer til en læge. Retten til adgang til en læge skal omfatte retten til — hvis en irregulær migrant ønsker det — at blive undersøgt af en læge efter eget valg; den frihedsberøvede forventes dog eventuelt at afholde udgifterne til en sådan undersøgelse.


  Muligheden for, at den irregulære migrant kan underrette en pårørende eller en tredjepart om frihedsberøvelsen, fremmes i høj grad, hvis den pågældende får lov til at beholde sin mobiltelefon under frihedsberøvelsen eller i det mindste have adgang til den. |
| --- | --- |

82.

Retten til adgang til advokatbistand skal omfatte retten til at tale fortroligt med en advokat og til at modtage advokatbistand i forbindelse med spørgsmål om bopæl, frihedsberøvelse og udvisning. Det indebærer, at når irregulære migranter ikke selv er i stand til at udpege og betale en advokat, skal de have adgang til retshjælp.

Derudover skal alle nyankomne frihedsberøvede straks undersøges af en læge eller af en fuldt kvalificeret sygeplejerske, der refererer til en læge. Retten til adgang til en læge skal omfatte retten til — hvis en irregulær migrant ønsker det — at blive undersøgt af en læge efter eget valg; den frihedsberøvede forventes dog eventuelt at afholde udgifterne til en sådan undersøgelse.

Muligheden for, at den irregulære migrant kan underrette en pårørende eller en tredjepart om frihedsberøvelsen, fremmes i høj grad, hvis den pågældende får lov til at beholde sin mobiltelefon under frihedsberøvelsen eller i det mindste have adgang til den.

| 90. | Vurderingen af irregulære migranters helbredstilstand under frihedsberøvelsen er et vigtigt ansvarsområde i forhold til hver enkelt frihedsberøvet person og i forhold til en gruppe af ulovlige migranter som helhed. Irregulære migranters mentale og fysiske helbred kan være negativt påvirket af tidligere traumatiske oplevelser. Det forhold, at personen har forladt sine vante personlige og kulturelle omgivelser, og usikkerhed omkring fremtiden kan desuden forværre den mentale tilstand, herunder forværre på forhånd eksisterende symptomer på depression, angst og posttraumatisk lidelse. |
| --- | --- |

90.

Vurderingen af irregulære migranters helbredstilstand under frihedsberøvelsen er et vigtigt ansvarsområde i forhold til hver enkelt frihedsberøvet person og i forhold til en gruppe af ulovlige migranter som helhed. Irregulære migranters mentale og fysiske helbred kan være negativt påvirket af tidligere traumatiske oplevelser. Det forhold, at personen har forladt sine vante personlige og kulturelle omgivelser, og usikkerhed omkring fremtiden kan desuden forværre den mentale tilstand, herunder forværre på forhånd eksisterende symptomer på depression, angst og posttraumatisk lidelse.

| 91. | Som minimum skal der dagligt være adgang til en person med anerkendte kvalifikationer inden for sygepleje i alle centre for frihedsberøvede irregulære migranter. Denne person skal navnlig gennemføre den indledende lægeundersøgelse af nyankomne (navnlig med hensyn til overførbare sygdomme, herunder tuberkulose), modtage anmodninger om at komme til at se en læge, sikre tilvejebringelse og uddeling af ordinerede lægemidler, føre den medicinske dokumentation og føre tilsyn med de almindelige hygiejneforhold. |
| --- | --- |

91.

Som minimum skal der dagligt være adgang til en person med anerkendte kvalifikationer inden for sygepleje i alle centre for frihedsberøvede irregulære migranter. Denne person skal navnlig gennemføre den indledende lægeundersøgelse af nyankomne (navnlig med hensyn til overførbare sygdomme, herunder tuberkulose), modtage anmodninger om at komme til at se en læge, sikre tilvejebringelse og uddeling af ordinerede lægemidler, føre den medicinske dokumentation og føre tilsyn med de almindelige hygiejneforhold.

De europæiske fængselsregler fra 2006 — uddrag

Indkvartering

| 18.1 | Ved indkvartering af de indsatte, og i særdeleshed ved indkvartering i soverum skal den menneskelige værdighed og så vidt muligt privatlivets fred respekteres, og alle sundheds- og hygiejnemæssige krav skal opfyldes, idet der skal tages behørigt hensyn til de klimatiske forhold og i særdeleshed gulvarealet, rumindholdet af luft, belysning, opvarmning og udluftning. |
| --- | --- |

18.1

| 18.2 | I alle bygninger, hvor indsatte skal bo, arbejde eller have fællesskab, gælder det, at:








  a) | vinduerne skal være store nok til, at de indsatte under normale forhold kan læse eller arbejde ved dagslys, samt give mulighed for at lukke frisk luft ind, undtagen hvor der er et tilstrækkeligt klimaanlæg, |
| --- | --- | --- |

18.2

a)

vinduerne skal være store nok til, at de indsatte under normale forhold kan læse eller arbejde ved dagslys, samt give mulighed for at lukke frisk luft ind, undtagen hvor der er et tilstrækkeligt klimaanlæg,

| b) | den kunstige belysning skal opfylde anerkendte tekniske standarder, og |
| --- | --- |

b)

den kunstige belysning skal opfylde anerkendte tekniske standarder, og

| c) | der skal være et alarmsystem, der gør det muligt for de indsatte umiddelbart at tilkalde personalet. |
| --- | --- |

c)

der skal være et alarmsystem, der gør det muligt for de indsatte umiddelbart at tilkalde personalet.

Hygiejne

| 19.1 | Alle områder af ethvert fængsel skal til enhver tid vedligeholdes ordentligt og holdes rene. |
| --- | --- |

19.1

| 19.2 | Når de indsatte indsættes i fængslet, skal de tildelte celler eller andre opholdsrum være rene. |
| --- | --- |

19.2

| 19.3 | De indsatte skal have nem adgang til sanitære faciliteter, som er hygiejniske og yder respekt for privatlivets fred. |
| --- | --- |

19.3

| 19.4 | Af hensyn til den generelle hygiejne skal der forefindes tilstrækkelige faciliteter til, at alle indsatte kan få et bad eller brusebad ved en passende temperatur i forhold til klimaet, så vidt muligt hver dag, men mindst to gange om ugen (eller hyppigere, hvis det er nødvendigt). |
| --- | --- |

19.4

| 19.5 | De indsatte skal have en god personlig hygiejne og holde deres tøj og soverum rent og ordentligt. |
| --- | --- |

19.5

| 19.6 | Fængselsmyndighederne skal forsyne dem med midlerne dertil, herunder toiletartikler og almindelige rengøringsredskaber og -artikler. |
| --- | --- |

19.6

| 19.7 | Der skal tages særligt hensyn til kvinders sanitære behov. |
| --- | --- |

19.7

Tøj og sengetøj

| 20.1 | Indsatte, som ikke selv har egnet tøj, skal forsynes med tøj, der passer til klimaet. |
| --- | --- |

20.1

| 20.2 | Dette tøj må ikke være nedværdigende eller ydmygende. |
| --- | --- |

20.2

| 20.3 | Alt tøj skal holdes i ordentlig stand og skal udskiftes, når det er nødvendigt. |
| --- | --- |

20.3

| 20.4 | Indsatte, som får tilladelse til at færdes uden for fængslet, må ikke være tvunget til at bære tøj, der identificerer dem som indsatte. |
| --- | --- |

20.4

| 21. | Alle indsatte skal have egen seng og eget hensigtsmæssigt sengetøj, som skal holdes i god stand, og som skal skiftes tit nok til at sikre, at det er rent. |
| --- | --- |

21.

Ernæring

| 22.1 | De indsatte skal have en nærende kost, som tager hensyn til deres alder, helbred, fysiske tilstand, religion, kultur og arten af deres arbejde. |
| --- | --- |

22.1

| 22.2 | Kravene til en nærende kost, herunder mindsteindholdet af energi og proteiner, skal fastsættes i den nationale lovgivning. |
| --- | --- |

22.2

| 22.3 | Maden skal tilberedes og serveres på en hygiejnisk måde. |
| --- | --- |

22.3

| 22.4 | Der skal være tre måltider om dagen med rimelige indbyrdes intervaller. |
| --- | --- |

22.4

| 22.5 | De indsatte skal til enhver tid have adgang til rent drikkevand. |
| --- | --- |

22.5

| 22.6 | Hvis det er nødvendigt af lægelige årsager, kan lægen eller en sygeplejerske ordinere ændringer i kosten til bestemte indsatte. |
| --- | --- |

22.6

Opholdsvilkår i fængslet

| 25.1 | Alle indsatte skal tilbydes et alsidigt aktivitetsprogram. |
| --- | --- |

25.1

| 25.2 | Alle indsatte skal have mulighed for at tilbringe så mange timer dagligt uden for deres celler, som det er nødvendigt for at få et passende omfang af menneskeligt og socialt samvær. |
| --- | --- |

25.2

| 25.3 | De indsattes forsorgsmæssige behov skal ligeledes imødekommes. |
| --- | --- |

25.3

| 25.4 | Der skal tages særligt hensyn til behovene hos indsatte, der har været udsat for fysisk, psykisk eller seksuelt misbrug. |
| --- | --- |

25.4

Motion og rekreative aktiviteter

| 27.1 | Alle indsatte skal, hvis vejret tillader det, have mulighed for mindst en times udendørs motion hver dag. |
| --- | --- |

27.1

| 27.2 | Når vejret er dårligt, skal der træffes alternative foranstaltninger for at give de indsatte mulighed for at motionere. |
| --- | --- |

27.2

| 27.3 | Opholdsvilkårene skal som en integreret del omfatte passende organiserede aktiviteter til at fremme de indsattes fysiske form og give dem mulighed for passende motion og rekreative aktiviteter. |
| --- | --- |

27.3

| 27.4 | Fængselsmyndighederne skal fremme sådanne aktiviteter ved at sørge for passende faciliteter og udstyr. |
| --- | --- |

27.4

| 27.5 | Fængselsmyndighederne skal sørge for at organisere særlige aktiviteter for indsatte med behov herfor. |
| --- | --- |

27.5

| 27.6 | Der skal være mulighed for rekreative aktiviteter i form af sport, spil, kulturaktiviteter, hobby- og andre fritidsaktiviteter, og de indsatte skal så vidt muligt have lov til selv at organisere dem. |
| --- | --- |

27.6

| 27.7 | De indsatte skal have ret til at have fællesskab med hinanden i forbindelse med motion og med henblik på at tage del i rekreative aktiviteter. |
| --- | --- |

27.7

Ret til at tænke frit og til samvittigheds- og religionsfrihed

| 29.1 | De indsattes ret til at tænke frit og til samvittigheds- og religionsfrihed skal respekteres. |
| --- | --- |

29.1

| 29.2 | Opholdsvilkårene skal så vidt muligt organiseres således, at de indsatte kan praktisere deres religion og følge deres tro, deltage i gudstjenester eller møder, der ledes af godkendte repræsentanter for den pågældende religion eller tro, modtage ukontrollerede besøg af disse repræsentanter for deres religion eller tro samt have bøger eller litteratur vedrørende deres religion eller tro i deres besiddelse. |
| --- | --- |

29.2

| 29.3 | De indsatte må ikke tvinges til at praktisere en religion eller en tro, deltage i gudstjenester eller religiøse møder, deltage i religiøse skikke eller modtage besøg af en repræsentant for en religion eller en tro. |
| --- | --- |

29.3

Etniske eller sproglige minoriteter

| 38.1 | Der skal træffes særlige foranstaltninger for at imødekomme behovene hos indsatte, som tilhører etniske eller sproglige minoriteter. |
| --- | --- |

38.1

| 38.2 | Så vidt som det er praktisk muligt, skal det være tilladt for forskellige grupper at fortsætte deres kulturelle skikke i fængslet. |
| --- | --- |

38.2

| 38.3 | Sproglige behov skal imødekommes ved at anvende kompetente tolke og ved at sørge for skriftligt materiale på en række af de sprog, der tales i det enkelte fængsel. |
| --- | --- |

38.3

Sundhedsmæssig bistand

| 40.3 | De indsatte skal uden diskrimination på grund af deres retlige status have adgang til de sundhedsydelser, der er tilgængelige i landet. |
| --- | --- |

40.3

| 40.4 | Fængslets lægelige betjening skal forsøge at konstatere og behandle eventuelle fysiske eller psykiske lidelser eller mangler hos de indsatte. |
| --- | --- |

40.4

| 40.5 | Til dette formål skal alle nødvendige medicinske, kirurgiske og psykiatriske behandlingsformer, herunder de behandlingsformer, der er til rådighed i samfundet udenfor, være til rådighed for de indsatte. |
| --- | --- |

40.5

Lægeligt og sundhedsfagligt personale

| 41.1 | I alle fængsler skal der være mulighed for at konsultere mindst én læge. |
| --- | --- |

41.1

| 41.2 | Der skal træffes foranstaltninger til at sikre, at der til enhver tid er mulighed for omgående at konsultere en læge i nødstilfælde. |
| --- | --- |

41.2

| 41.3 | Hvis et fængsel ikke har en læge ansat på fuld tid, skal en deltidsansat læge regelmæssigt komme på besøg. |
| --- | --- |

41.3

| 41.4 | Alle fængsler skal have personale med en passende sundhedsfaglig uddannelse. |
| --- | --- |

41.4

| 41.5 | Alle indsatte skal have adgang til kvalificeret tandlæge- og optikerhjælp. |
| --- | --- |

41.5

Lægens pligter

| 42.1 | Lægen eller en sygeplejerske, der refererer til lægen, skal tilse alle indsatte snarest muligt efter indsættelsen og skal undersøge dem, medmindre dette er åbenbart unødvendigt. |
| --- | --- |

42.1

| 42.2 | Lægen eller en sygeplejerske, der refererer til lægen, skal på anmodning undersøge den indsatte ved løsladelsen og skal i øvrigt undersøge de indsatte, når det er nødvendigt. |
| --- | --- |

42.2

| 42.3 | Ved undersøgelsen af en indsat skal lægen eller en sygeplejerske, der refererer til lægen, være særligt opmærksom på:








  a) | at overholde de normale regler om lægelig tavshedspligt, |
| --- | --- | --- |

42.3

a)

at overholde de normale regler om lægelig tavshedspligt,

| b) | at diagnosticere fysiske eller psykiske lidelser og at træffe alle nødvendige forholdsregler til behandling samt fortsættelse af igangværende lægelig behandling, |
| --- | --- |

b)

at diagnosticere fysiske eller psykiske lidelser og at træffe alle nødvendige forholdsregler til behandling samt fortsættelse af igangværende lægelig behandling,

| c) | at notere og rapportere ethvert tegn på eller antydning af, at en indsat kan have været udsat for vold, til de relevante myndigheder, |
| --- | --- |

c)

at notere og rapportere ethvert tegn på eller antydning af, at en indsat kan have været udsat for vold, til de relevante myndigheder,

| d) | at behandle abstinenssymptomer som følge af brug af stoffer, medicin eller alkohol, |
| --- | --- |

d)

at behandle abstinenssymptomer som følge af brug af stoffer, medicin eller alkohol,

| e) | at identificere psykisk eller anden stress forårsaget af frihedsberøvelsen, |
| --- | --- |

e)

at identificere psykisk eller anden stress forårsaget af frihedsberøvelsen,

| f) | at isolere indsatte, der mistænkes for at lide af smitsomme sygdomme, i infektionsperioden og give dem tilstrækkelig behandling, |
| --- | --- |

f)

at isolere indsatte, der mistænkes for at lide af smitsomme sygdomme, i infektionsperioden og give dem tilstrækkelig behandling,

| g) | at sikre, at indsatte, der er smittet med HIV, ikke isoleres alene af den grund, |
| --- | --- |

g)

at sikre, at indsatte, der er smittet med HIV, ikke isoleres alene af den grund,

| h) | at konstatere fysiske eller psykiske mangler, som kan vanskeliggøre den indsattes resocialisering efter løsladelsen, |
| --- | --- |

h)

at konstatere fysiske eller psykiske mangler, som kan vanskeliggøre den indsattes resocialisering efter løsladelsen,

| i) | at vurdere den indsattes egnethed til arbejde og motion, og |
| --- | --- |

i)

at vurdere den indsattes egnethed til arbejde og motion, og

| j) | at træffe foranstaltninger sammen med behandlingssteder i samfundet vedrørende fortsættelsen af nødvendig lægelig eller psykiatrisk behandling efter løsladelsen, hvis de indsatte giver deres samtykke hertil. |
| --- | --- |

j)

at træffe foranstaltninger sammen med behandlingssteder i samfundet vedrørende fortsættelsen af nødvendig lægelig eller psykiatrisk behandling efter løsladelsen, hvis de indsatte giver deres samtykke hertil.

Sundhedsydelser

| 46.1 | Syge indsatte med behov for specialistbehandling skal overflyttes til specialinstitutioner eller almindelige hospitaler, hvis behandlingen ikke er tilgængelig i fængslet. |
| --- | --- |

46.1

| 46.2 | Hvis et fængsel råder over egne hospitalsfaciliteter, skal de være tilstrækkeligt bemandet og udstyret til at kunne give de indsatte, der henvises dertil, passende pleje og behandling. |
| --- | --- |

46.2

16.   FRIHEDSBERØVELSE AF MINDREÅRIGE OG FAMILIER

Retsgrundlag: tilbagesendelsesdirektivet — artikel 17

| 1. | Uledsagede mindreårige og familier med mindreårige børn må kun frihedsberøves som en sidste udvej og i det kortest mulige passende tidsrum. |
| --- | --- |

1.

Uledsagede mindreårige og familier med mindreårige børn må kun frihedsberøves som en sidste udvej og i det kortest mulige passende tidsrum.

| 2. | Familier, der frihedsberøves, mens de venter på at blive udsendt, skal have separat bolig, der i tilstrækkelig grad sikrer privatlivets fred. |
| --- | --- |

2.

Familier, der frihedsberøves, mens de venter på at blive udsendt, skal have separat bolig, der i tilstrækkelig grad sikrer privatlivets fred.

| 3. | Frihedsberøvede mindreårige skal have mulighed for at deltage i fritidsaktiviteter, herunder leg og rekreative aktiviteter, der passer til deres alder, og skal afhængig af varigheden af deres ophold have adgang til undervisning. |
| --- | --- |

3.

Frihedsberøvede mindreårige skal have mulighed for at deltage i fritidsaktiviteter, herunder leg og rekreative aktiviteter, der passer til deres alder, og skal afhængig af varigheden af deres ophold have adgang til undervisning.

| 4. | Uledsagede mindreårige skal så vidt muligt have bolig i institutioner med personale og faciliteter, der tager hensyn til de behov, som personer i deres aldersgruppe har. |
| --- | --- |

4.

Uledsagede mindreårige skal så vidt muligt have bolig i institutioner med personale og faciliteter, der tager hensyn til de behov, som personer i deres aldersgruppe har.

| 5. | Barnets tarv er et væsentligt hensyn i forbindelse med frihedsberøvelse af mindreårige, der venter på at blive udsendt. |
| --- | --- |

5.

Barnets tarv er et væsentligt hensyn i forbindelse med frihedsberøvelse af mindreårige, der venter på at blive udsendt.

Tilbagesendelsesdirektivet tillader frihedsberøvelse af uledsagede mindreårige og familier med mindreårige med henblik på udsendelse som en sidste udvej og i det kortest mulige passende tidsrum, forudsat at en række særlige garantier overholdes.

Ud over de garantier, der er fastsat i tilbagesendelsesdirektivets artikel 17, skal principperne i samme direktivs artikel 15, som finder anvendelse på de almindelige regler for frihedsberøvelse, overholdes, navnlig at frihedsberøvelse kun må anvendes som sidste udvej, at der skal findes en række levedygtige alternativer til frihedsberøvelse, og at der skal foretages en individuel vurdering i hvert tilfælde (se afsnit 14). Det skal altid være barnets tarv, der kommer i første række i forbindelse med frihedsberøvelse af mindreårige og familier; medlemsstaterne opfordres til at involvere organer for beskyttelse af børn i alle sager vedrørende frihedsberøvelse, og når der er grund til at anvende frihedsberøvelse, skal der gøres alt for at sikre, at der findes og er adgang til en række levedygtige og effektive alternativer til frihedsberøvelse af mindreårige (både uledsagede mindreårige og mindreårige med deres familie).

UNHCR (80) og FRA (81) giver nogle eksempler på god praksis, hvad angår alternativer til frihedsberøvelse af uledsagede mindreårige og familier med børn.

Kommissionen anbefaler, at muligheden for at frihedsberøve mindreårige ikke udelukkes i national lovgivning, når dette er strengt nødvendigt for at sikre fuldbyrdelsen af en endelig afgørelse om tilbagesendelse, og for så vidt som mindre indgribende foranstaltninger ikke kan anvendes effektivt i den konkrete sag.

Ordlyden i tilbagesendelsesdirektivets artikel 17 ligger meget tæt op af ordlyden i Europarådets retningslinje 11 »Børn og familier«. Yderligere konkret vejledning kan findes i bemærkningerne til denne retningslinje:

Europarådets retningslinje 11 — Børn og familier

Bemærkninger

| 1. | Afsnit 1, 3 og 5 i denne retningslinje er inspireret af de relevante bestemmelser i konventionen om barnets rettigheder, som blev vedtaget og åbnet for undertegnelse, ratificering og tiltrædelse af FN's Generalforsamling ved resolution 44/25 af 20. november 1989 og ratificeret af alle Europarådets medlemsstater. For så vidt angår afsnit 2, skal det bemærkes, at retten til respekt for familieliv i henhold til artikel 8 i den europæiske menneskerettighedskonvention også gælder i forbindelse med frihedsberøvelse. |
| --- | --- |

1.

| 2. | For så vidt angår frihedsberøvelse af børn, fastsættes det navnlig i artikel 37 i konventionen om barnets rettigheder, at »anholdelse, tilbageholdelse eller fængsling af et barn skal følge lovens forskrifter og må kun bruges som en sidste udvej og for det kortest mulige passende tidsrum« (artikel 37, litra b)). I henhold til artikel 20, stk. 1, i denne konvention gælder det, at »et barn, der midlertidigt eller konstant er afskåret fra sine familiemæssige omgivelser eller som af hensyn til sit eget bedste ikke kan tillades at forblive i disse omgivelser, har ret til særlig beskyttelse og bistand fra statens side«. |
| --- | --- |

2.

| 3. | Inspirationen blev også hentet i punkt 38 i FN-reglerne om beskyttelse af frihedsberøvede mindreårige, som blev vedtaget af FN's Generalforsamling ved resolution 45/113 af 14. december 1990, og som finder anvendelse på enhver frihedsberøvelse, dvs. enhver form for frihedsberøvelse eller fængsling eller anbringelse af en person i et offentligt eller privat forvaringssted, som den pågældende ikke har tilladelse til frit at forlade, ved en retskendelse eller afgørelse fra en administrativ eller anden offentlig myndighed (punkt 11, litra b)). I henhold til punkt 38: har enhver mindreårig i den skolepligtige alder ret til undervisning, der er tilpasset hans/hendes behov og evner, og som skal forberede ham/hende på at vende tilbage til samfundet. En sådan undervisning skal tilvejebringes uden for faciliteten for frihedsberøvede i samfundets skoler, når det er muligt, og under alle omstændigheder af kvalificerede undervisere via programmer, der er integreret i landets uddannelsessystem, således at mindreårige efter løsladelse uden problemer kan fortsætte deres skolegang. Faciliteternes administration skal være særlig opmærksom på undervisning af udenlandske mindreårige eller mindreårige med særlige kulturelle eller etniske behov. Mindreårige, der er analfabeter eller har kognitive vanskeligheder eller indlæringsvanskeligheder, skal have ret til særlig undervisning. |
| --- | --- |

3.

| 4. | Det sidste punkt afspejler det overordnede princip i konventionen om barnets rettigheder, som i artikel 3, stk. 1, fastsætter følgende: »I alle foranstaltninger vedrørende børn, hvad enten disse udøves af offentlige eller private institutioner for social velfærd, domstole, forvaltningsmyndigheder eller lovgivende organer, skal barnets tarv komme i første række«. Det gælder naturligvis også afgørelser om frihedsberøvelse af børn, der venter på at blive udsendt fra området. |
| --- | --- |

4.

For så vidt angår frihedsberøvelse af mindreårige, fastsætter CPT-standarderne følgende regler, der skal respekteres af medlemsstaterne, når de — undtagelsesvis og som sidste udvej — anvender frihedsberøvelse:

CPT-standarder vedrørende frihedsberøvelse af mindreårige — uddrag

| 97. | Ifølge CPT skal det så vidt muligt undgås at anvende frihedsberøvelse i forhold til mindreårige irregulære migranter. I henhold til princippet om »barnets tarv«, jf. artikel 3 i FN's konvention om barnets rettigheder, er frihedsberøvelse af børn, herunder uledsagede børn og børn, der er blevet adskilt fra deres familie, sjældent berettiget og må ifølge komitéen under alle omstændigheder ikke udelukkende ske på grund af manglende bopæl i landet. Når et barn, undtagelsesvis, frihedsberøves, skal frihedsberøvelsens varighed være så kort som mulig, og man bør gøre alt for at sikre, at uledsagede børn og børn, der er blevet adskilt fra deres familie, løslades fra en facilitet for frihedsberøvede og anbringes under mere hensigtsmæssig pleje. Som følge af et barns sårbare karakter skal der desuden gælde yderligere garantier, når et barn frihedsberøves, særlig i de tilfælde, hvor barnet er adskilt fra sine forældre eller andre omsorgspersoner eller er uledsaget uden forældre, omsorgspersoner eller pårørende. |
| --- | --- |

97.

| 98. | Så hurtigt som muligt, efter at myndighederne får kendskab til tilstedeværelsen af et barn, skal en fagperson gennemføre en indledende samtale på et sprog, som barnet forstår. Der skal foretages en vurdering af barnets særlige sårbarhedsmomenter, herunder i forhold til alder, helbred, psykosociale faktorer og andre beskyttelsesbehov, herunder som følge af vold, menneskehandel eller traumer. Uledsagede børn eller børn, der er blevet adskilt fra deres familie, skal gives hurtig og gratis adgang til juridisk og anden passende bistand, herunder udpegelse af en værge eller juridisk repræsentant. Der skal desuden indføres mekanismer for vurdering af værgemålets fortsatte kvalitet. |
| --- | --- |

98.

| 99. | Der skal træffes foranstaltninger for at sikre regelmæssig tilstedeværelse af og individuelle samtaler med en socialrådgiver og en psykolog i faciliteter med frihedsberøvede børn. Medarbejdere af begge køn er endnu en garanti mod dårlig behandling; tilstedeværelsen af både mandlige og kvindelige medarbejdere kan have gavnlige virkninger, for så vidt angår frihedsberøvelsens etiske grundlag, og fremme en grad af normalitet i et center for frihedsberøvede. Børn, der berøves deres frihed, skal også tilbydes en række konstruktive aktiviteter (med særlig fokus på at sætte barnet i stand til at fortsætte sin uddannelse). |
| --- | --- |

99.

| 100. | Med henblik på at begrænse risikoen for udnyttelse skal der træffes særlige foranstaltninger for at sikre beboelse, der er egnet til børn, f.eks. ved at adskille dem fra voksne, medmindre det af hensyn til barnets tarv betragtes som bedst ikke at gøre det. Det ville f.eks. være tilfældet, når børn er i selskab med deres forældre eller andre nære pårørende. I givet fald bør man gøre alt for at undgå at opdele familien. |
| --- | --- |

100.

| 131. | Effektive klage- og kontrolprocedurer er grundlæggende garantier mod dårlig behandling i alle centre for frihedsberøvede, herunder centre for frihedsberøvede mindreårige. Mindreårige (og deres forældre eller juridiske repræsentanter) skal have muligheder for at klage i faciliteternes administrative system og skal have ret til at indsende klager — som skal behandles fortroligt — til en uafhængig myndighed. Klageprocedurerne skal være enkle, effektive og børnevenlige, navnlig for så vidt angår det anvendte sprog. Mindreårige (og deres forældre eller juridiske repræsentanter) skal have ret til at søge juridisk rådgivning om klager og til gratis retshjælp, når det kræves i retfærdighedens interesse. |
| --- | --- |

131.

| 132. | CPT tillægger det også særlig betydning, at alle centre for frihedsberøvede mindreårige regelmæssigt besøges af et uafhængigt organ, såsom en besøgskomité, en dommer, børneombudsmanden eller den nationale forebyggelsesmekanisme (oprettet ved den valgfrie protokol til FN's konvention om tortur — OPCAT) med bemyndigelse til at modtage — og om nødvendigt handle på — mindreåriges klager eller klager indgivet af deres forældre eller juridiske repræsentanter, for at inspicere beboelsen og faciliteterne og vurdere, om de pågældende centre drives i overensstemmelse med national lovgivning og relevante internationale standarder. Medlemmer af tilsynsorganet skal være proaktive og henvende sig direkte til mindreårige, herunder ved at tale med frihedsberøvede under fire øjne. |
| --- | --- |

132.

17.   NØDSITUATIONER

Retsgrundlag: tilbagesendelsesdirektivet — artikel 18

| 1. | I tilfælde af, at et usædvanligt stort antal tredjelandsstatsborgere, der skal tilbagesendes, medfører en uforudset stor byrde for kapaciteten af en medlemsstats faciliteter for frihedsberøvede eller for dens administrative personale eller retspersonale, kan denne medlemsstat, så længe den usædvanlige situation varer, beslutte at tillade længere perioder til domstolsprøvelser end de i artikel 15, stk. 2, tredje afsnit fastsatte og at træffe hasteforanstaltninger med hensyn til forholdene under frihedsberøvelse, som afviger fra de i artikel 16, stk. 1, og artikel 17, stk. 2, fastsatte. |
| --- | --- |

1.

I tilfælde af, at et usædvanligt stort antal tredjelandsstatsborgere, der skal tilbagesendes, medfører en uforudset stor byrde for kapaciteten af en medlemsstats faciliteter for frihedsberøvede eller for dens administrative personale eller retspersonale, kan denne medlemsstat, så længe den usædvanlige situation varer, beslutte at tillade længere perioder til domstolsprøvelser end de i artikel 15, stk. 2, tredje afsnit fastsatte og at træffe hasteforanstaltninger med hensyn til forholdene under frihedsberøvelse, som afviger fra de i artikel 16, stk. 1, og artikel 17, stk. 2, fastsatte.

| 2. | Når der tages sådanne ekstraordinære foranstaltninger i brug, underretter den pågældende medlemsstat Kommissionen. Den underretter også Kommissionen, så snart årsagerne til anvendelsen af disse ekstraordinære foranstaltninger ikke længere foreligger. |
| --- | --- |

2.

Når der tages sådanne ekstraordinære foranstaltninger i brug, underretter den pågældende medlemsstat Kommissionen. Den underretter også Kommissionen, så snart årsagerne til anvendelsen af disse ekstraordinære foranstaltninger ikke længere foreligger.

| 3. | Intet i denne artikel må fortolkes som en tilladelse til medlemsstaterne til at fravige deres generelle forpligtelse til at træffe enhver hensigtsmæssig foranstaltning af generel eller særlig karakter for at sikre, at deres forpligtelser i henhold til dette direktiv opfyldes. |
| --- | --- |

3.

Intet i denne artikel må fortolkes som en tilladelse til medlemsstaterne til at fravige deres generelle forpligtelse til at træffe enhver hensigtsmæssig foranstaltning af generel eller særlig karakter for at sikre, at deres forpligtelser i henhold til dette direktiv opfyldes.

Mulige undtagelser begrænser sig til tre bestemmelser: Artikel 18 giver medlemsstaterne mulighed for at undlade at anvende tre bestemmelser om frihedsberøvelse i direktivet — i) pligt til at sikre en hurtig domstolsprøvelse af frihedsberøvelsens lovlighed, ii) pligt til kun at indkvartere frihedsberøvede i særlige faciliteter og iii) pligt til at give familier en separat bolig, der i tilstrækkelig grad sikrer privatlivets fred — i akutte situationer, hvor der pludselig ankommer et stort antal irregulære migranter. Det er ikke muligt at undlade at anvende andre regler i tilbagesendelsesdirektivet.

Gennemførelse i national lovgivning er en forudsætning for eventuel anvendelse af bestemmelsen om akutte situationer: Artikel 18 beskriver og begrænser de omfattede situationer og mulige undtagelser og forpligtelser til at underrette Kommissionen. Hvis en medlemsstat ønsker at have mulighed for at anvende denne beskyttelsesklausul i tilfælde af akutte situationer, skal den først have gennemført den korrekt (82) — som en mulighed og i overensstemmelse med kriterierne i artikel 18 — i sin nationale lovgivning. NB: i modsætning til beskyttelsesklausuler i forordningerne (f.eks. bestemmelserne i Schengengrænsekodeksen om genindførelse af kontrol ved de indre grænser) skal beskyttelsesklausuler i direktiver gennemføres i den nationale lovgivning, før de kan anvendes.

Medlemsstaterne skal underrette Kommissionen, når de anvender disse foranstaltninger, og når disse foranstaltninger ophører med at finde anvendelse: Disse oplysninger skal sendes ved brug af de sædvanlige officielle kanaler, dvs. via den faste repræsentation til Europa-Kommissionens Generalsekretariat.

18.   GENNEMFØRELSE, FORTOLKNING OG OVERGANGSBESTEMMELSER

Tilbagesendelsesdirektivets direkte virkning i tilfælde af utilstrækkelig eller forsinket gennemførelse: I henhold til Domstolens doktrin finder bestemmelser i et direktiv, der giver enkeltpersoner rettigheder, og som er tilstrækkeligt klare og ubetingede, direkte anvendelse fra og med fristen for gennemførelse af direktivet. Mange af bestemmelserne i tilbagesendelsesdirektivet opfylder disse betingelser og skal anvendes direkte af de nationale administrative og retslige myndigheder i de tilfælde, hvor medlemsstaterne ikke har gennemført visse bestemmelser i direktivet (eller ikke har gennemført dem i tilstrækkelig grad). Det gælder navnlig bestemmelserne vedrørende:

| — | iagttagelse af princippet om non-refoulement (tilbagesendelsesdirektivets artikel 5 og 9) |
| --- | --- |

—

iagttagelse af princippet om non-refoulement (tilbagesendelsesdirektivets artikel 5 og 9)

| — | kravet om, at personer, der skal tilbagesendes, normalt skal tilbydes en passende frist for frivillig udrejse på 7-30 dage (tilbagesendelsesdirektivets artikel 7) |
| --- | --- |

—

kravet om, at personer, der skal tilbagesendes, normalt skal tilbydes en passende frist for frivillig udrejse på 7-30 dage (tilbagesendelsesdirektivets artikel 7)

| — | begrænsning af anvendelsen af tvangsforanstaltninger i forbindelse med tvangsmæssig tilbagesendelse (tilbagesendelsesdirektivets artikel 8) |
| --- | --- |

—

begrænsning af anvendelsen af tvangsforanstaltninger i forbindelse med tvangsmæssig tilbagesendelse (tilbagesendelsesdirektivets artikel 8)

| — | uledsagede mindreårige, der er genstand for tilbagesendelsesprocedurer, har ret til at modtage bistand fra andre relevante organer end de myndigheder, der er ansvarlige for den tvangsmæssige tilbagesendelse, og medlemsstaterne er forpligtet til at sikre, at uledsagede mindreårige sendes tilbage til et familiemedlem, til en udpeget værge eller til passende modtagelsesfaciliteter i tilbagesendelseslandet (tilbagesendelsesdirektivets artikel 10) |
| --- | --- |

—

uledsagede mindreårige, der er genstand for tilbagesendelsesprocedurer, har ret til at modtage bistand fra andre relevante organer end de myndigheder, der er ansvarlige for den tvangsmæssige tilbagesendelse, og medlemsstaterne er forpligtet til at sikre, at uledsagede mindreårige sendes tilbage til et familiemedlem, til en udpeget værge eller til passende modtagelsesfaciliteter i tilbagesendelseslandet (tilbagesendelsesdirektivets artikel 10)

| — | begrænsning af varigheden af indrejseforbud og behov for individuel undersøgelse i de enkelte sager (tilbagesendelsesdirektivets artikel 11) — udtrykkeligt bekræftet i Domstolens dom i sag C-297/12, Filev and Osmani (præmis 55) |
| --- | --- |

—

begrænsning af varigheden af indrejseforbud og behov for individuel undersøgelse i de enkelte sager (tilbagesendelsesdirektivets artikel 11) — udtrykkeligt bekræftet i Domstolens dom i sag C-297/12, Filev and Osmani (præmis 55)

| — | proceduremæssige garantier, herunder retten til en skriftlig, begrundet afgørelse om tilbagesendelse, og retten til effektive retsmidler og juridisk rådgivning og sproglig bistand (tilbagesendelsesdirektivets artikel 12 og 13) |
| --- | --- |

—

proceduremæssige garantier, herunder retten til en skriftlig, begrundet afgørelse om tilbagesendelse, og retten til effektive retsmidler og juridisk rådgivning og sproglig bistand (tilbagesendelsesdirektivets artikel 12 og 13)

| — | begrænsning af brugen af frihedsberøvelse og den maksimale varighed af frihedsberøvelsen (tilbagesendelsesdirektivets artikel 15) og ret til menneskelige og værdige forhold under frihedsberøvelse (tilbagesendelsesdirektivets artikel 16) — udtrykkeligt bekræftet i Domstolens dom i sag C-61/11, El Dridi (præmis 46 og 47) |
| --- | --- |

—

begrænsning af brugen af frihedsberøvelse og den maksimale varighed af frihedsberøvelsen (tilbagesendelsesdirektivets artikel 15) og ret til menneskelige og værdige forhold under frihedsberøvelse (tilbagesendelsesdirektivets artikel 16) — udtrykkeligt bekræftet i Domstolens dom i sag C-61/11, El Dridi (præmis 46 og 47)

| — | begrænsninger og særlige garantier i forbindelse med frihedsberøvelse af mindreårige og familier (tilbagesendelsesdirektivets artikel 17). |
| --- | --- |

—

begrænsninger og særlige garantier i forbindelse med frihedsberøvelse af mindreårige og familier (tilbagesendelsesdirektivets artikel 17).

Anmodninger om præjudicielle afgørelser fra Domstolen: Artikel 267 i TEUF giver domstolen kompetence til at træffe præjudicielle afgørelser vedrørende fortolkningen og gyldigheden af tilbagesendelsesdirektivet. Såfremt et sådant spørgsmål rejses ved en ret i en af medlemsstaterne, kan denne ret, hvis den skønner, at en afgørelse af dette spørgsmål er nødvendig, før den afsiger sin dom, anmode Domstolen om at afgøre spørgsmålet. Såfremt et sådant spørgsmål rejses under en retssag ved en national ret, hvis afgørelser ifølge de nationale retsregler ikke kan ankes, skal retten indbringe sagen for Domstolen. Hvis et sådant spørgsmål rejses under en retssag ved en national ret vedrørende en frihedsberøvet person, anvender Domstolen en hasteprocedure. Anmodninger om præjudicielle afgørelser har allerede spillet en vigtig rolle ved at sikre en harmoniseret fortolkning af flere centrale bestemmelser i tilbagesendelsesdirektivet.

Medlemmer af domstole i medlemsstaterne opfordres til fortsat at gøre brug af anmodninger om præjudicielle afgørelser og anmode Domstolen om en retsgyldig fortolkning, når det viser sig nødvendigt.

Overgangsbestemmelser for sager/procedurer vedrørende perioder før den 24. december 2010: Medlemsstaterne skal sikre, at alle personer, der er omfattet af direktivets anvendelsesområde, nyder godt af de omfattende garantier og rettigheder i henhold til direktivet pr. 24. december 2010 (i tilfælde af nye medlemsstater: pr. tiltrædelsesdatoen). Det kan være legitimt at fortsætte nationale tilbagesendelsesprocedurer indledt i overensstemmelse med den nationale lovgivning inden gennemførelsen, men det må ikke i det væsentlige bringe rettighederne i henhold til direktivet i fare (herunder begrænsning af frihedsberøvelse og brug af tvangsforanstaltninger, proceduremæssige garantier, herunder retten til en skriftlig afgørelse og til at gøre indsigelse mod afgørelsen, prioritering af frivillig udrejse): Hvis der er tale om en tilbagesendelse, der ikke allerede har fundet sted inden den 24. december 2010, skal der træffes en afgørelse om tilbagesendelse i overensstemmelse med betingelserne i direktivets artikel 12, og der skal sikres effektive retsmidler mod afgørelsen, jf. direktivets artikel 13.

»Historiske« indrejseforbud udstedt før den 24. december 2010 skal tilpasses til kravene i tilbagesendelsesdirektivet (se afsnit 11.9). Perioder med frihedsberøvelse, der er afsluttet, inden reglerne i tilbagesendelsesdirektivet trådte i kraft, skal tages i betragtning i forbindelse med beregningen af den samlede maksimale periode i henhold til tilbagesendelsesdirektivet (se afsnit 14.4.2).

Indførelse af en undtagelse fra anvendelsesområdet på et senere tidspunkt (efter 2010): Medlemsstaterne kan beslutte at anvende undtagelsen i artikel 2 (grænsesager og straffesager) på et senere tidspunkt. En ændring af den nationale lovgivning må dog ikke have negative konsekvenser for personer, der allerede kunne påberåbe sig virkningerne af tilbagesendelsesdirektivet (se afsnit 2).

19.   KILDER OG REFERENCEDOKUMENTER

Denne håndbog er baseret på følgende kilder:

| 1. | Referater fra møder i kontaktudvalget om tilbagesendelsesdirektivet. |
| --- | --- |

1.

Referater fra møder i kontaktudvalget om tilbagesendelsesdirektivet.

| 2. | Uddrag af relevante sager ved Domstolen (nøgleord og den berørte medlemsstat i parentes):






  — | dom af 30. november 2009, Kadzoev (C-357/09 PPU), ECLI:EU:C:2009:741 (frihedsberøvelse, årsager til forlængelse, forbindelse til frihedsberøvelse i asylsager — BG) |
| --- | --- | --- |

2.

Uddrag af relevante sager ved Domstolen (nøgleord og den berørte medlemsstat i parentes):

—

dom af 30. november 2009, Kadzoev (C-357/09 PPU), ECLI:EU:C:2009:741 (frihedsberøvelse, årsager til forlængelse, forbindelse til frihedsberøvelse i asylsager — BG)

| — | dom af 28. april 2011, El Dridi (C-61/11 PPU), ECLI:EU:C:2011:268 (kriminalisering, fængsling som straf for ulovligt ophold — IT) |
| --- | --- |

—

dom af 28. april 2011, El Dridi (C-61/11 PPU), ECLI:EU:C:2011:268 (kriminalisering, fængsling som straf for ulovligt ophold — IT)

| — | dom af 6. december 2011, Achughbabian (C-329/11), ECLI:EU:C:2011:807 (kriminalisering, fængsling som straf for ulovligt ophold — FR) |
| --- | --- |

—

dom af 6. december 2011, Achughbabian (C-329/11), ECLI:EU:C:2011:807 (kriminalisering, fængsling som straf for ulovligt ophold — FR)

| — | dom af 6. december 2012, Sagor (C-430/11), ECLI:EU:C:2012:777 (kriminalisering, bøde som straf for ulovligt ophold, udvisningsforanstaltning, husarrest — IT) |
| --- | --- |

—

dom af 6. december 2012, Sagor (C-430/11), ECLI:EU:C:2012:777 (kriminalisering, bøde som straf for ulovligt ophold, udvisningsforanstaltning, husarrest — IT)

| — | dom af 21. marts 2013, Mbaye (C-522/11), ECLI:EU:C:2013:190 (kriminalisering af ulovligt ophold — IT) |
| --- | --- |

—

dom af 21. marts 2013, Mbaye (C-522/11), ECLI:EU:C:2013:190 (kriminalisering af ulovligt ophold — IT)

| — | dom af 30. maj 2013, Arslan (C-534/11), ECLI:EU:C:2013:343 (frihedsberøvelse i forbindelse med henholdsvis tilbagesendelse og asylsager — CZ) |
| --- | --- |

—

dom af 30. maj 2013, Arslan (C-534/11), ECLI:EU:C:2013:343 (frihedsberøvelse i forbindelse med henholdsvis tilbagesendelse og asylsager — CZ)

| — | dom af 10. september 2013, G. og R. (C-383/13 PPU), ECLI:EU:C:2013:533 (retten til at blive hørt inden forlængelse af frihedsberøvelsen — NL) |
| --- | --- |

—

dom af 10. september 2013, G. og R. (C-383/13 PPU), ECLI:EU:C:2013:533 (retten til at blive hørt inden forlængelse af frihedsberøvelsen — NL)

| — | dom af 19. september 2013, Filev og Osmani (C-297/12), ECLI:EU:C:2013:569 (indrejseforbud, behov for fastsættelse af varigheden ex officio, historiske indrejseforbud — DE) |
| --- | --- |

—

dom af 19. september 2013, Filev og Osmani (C-297/12), ECLI:EU:C:2013:569 (indrejseforbud, behov for fastsættelse af varigheden ex officio, historiske indrejseforbud — DE)

| — | dom af 5. juni 2014, Mahdi (C-146/14 PPU), ECLI:EU:C:2014:1320 (frihedsberøvelse, årsager til forlængelse og retsligt tilsyn — BG) |
| --- | --- |

—

dom af 5. juni 2014, Mahdi (C-146/14 PPU), ECLI:EU:C:2014:1320 (frihedsberøvelse, årsager til forlængelse og retsligt tilsyn — BG)

| — | dom af 3. juli 2014, Da Silva (C-189/13), ECLI:EU:C:2014:2043 (kriminalisering, ulovlig indrejse — FR) |
| --- | --- |

—

dom af 3. juli 2014, Da Silva (C-189/13), ECLI:EU:C:2014:2043 (kriminalisering, ulovlig indrejse — FR)

| — | dom af 17. juli 2014, Bero (C-473/13), og Bouzalmate (C-514/13), ECLI:EU:C:2014:2095 (forhold under frihedsberøvelse, forpligtelse til at sørge for særlige faciliteter — DE) |
| --- | --- |

—

dom af 17. juli 2014, Bero (C-473/13), og Bouzalmate (C-514/13), ECLI:EU:C:2014:2095 (forhold under frihedsberøvelse, forpligtelse til at sørge for særlige faciliteter — DE)

| — | dom af 17. juli 2014, Pham (C-474/13), ECLI:EU:C:2014:2096 (forhold under frihedsberøvelse, ikke til rådighed for frihedsberøvet — DE) |
| --- | --- |

—

dom af 17. juli 2014, Pham (C-474/13), ECLI:EU:C:2014:2096 (forhold under frihedsberøvelse, ikke til rådighed for frihedsberøvet — DE)

| — | dom af 6. november 2014, Mukarubega (C-166/13), ECLI:EU:C:2014:2336 (retten til at blive hørt, inden der træffes en afgørelse om tilbagesendelse — FR) |
| --- | --- |

—

dom af 6. november 2014, Mukarubega (C-166/13), ECLI:EU:C:2014:2336 (retten til at blive hørt, inden der træffes en afgørelse om tilbagesendelse — FR)

| — | dom af 11. december 2014, Boudjlida (C-249/13), ECLI:EU:C:2014:2431 (retten til at blive hørt, inden der træffes en afgørelse om tilbagesendelse — FR) |
| --- | --- |

—

dom af 11. december 2014, Boudjlida (C-249/13), ECLI:EU:C:2014:2431 (retten til at blive hørt, inden der træffes en afgørelse om tilbagesendelse — FR)

| — | dom af 18. december 2014, Abdida (C-562/13), ECLI:EU:C:2014:2453 (rettigheder ved udsat tilbagesendelse — BE) |
| --- | --- |

—

dom af 18. december 2014, Abdida (C-562/13), ECLI:EU:C:2014:2453 (rettigheder ved udsat tilbagesendelse — BE)

| — | dom af 23. april 2015, Zaizoune (C-38/14), ECLI:EU:C:2015:260 (forpligtelse til at træffe afgørelse om tilbagesendelse — ES) |
| --- | --- |

—

dom af 23. april 2015, Zaizoune (C-38/14), ECLI:EU:C:2015:260 (forpligtelse til at træffe afgørelse om tilbagesendelse — ES)

| — | dom af 11. juni 2015, Zh. og O. (C-554/13), ECLI:EU:C:2015:377 (kriterier for fastsættelse af frist for frivillig udrejse — NL) |
| --- | --- |

—

dom af 11. juni 2015, Zh. og O. (C-554/13), ECLI:EU:C:2015:377 (kriterier for fastsættelse af frist for frivillig udrejse — NL)

| — | dom af 1. oktober 2015, Skerdjan Celaj (C-290/14), ECLI:EU:C:2015:640 (kriminalisering af manglende overholdelse af et indrejseforbud — IT) |
| --- | --- |

—

dom af 1. oktober 2015, Skerdjan Celaj (C-290/14), ECLI:EU:C:2015:640 (kriminalisering af manglende overholdelse af et indrejseforbud — IT)

| — | dom af 15. februar 2016, J.N. (C-601/15 PPU), ECLI:EU:C:2016:84 (fuldbyrdelse af en afgørelse om tilbagesendelse efter afslag på en ansøgning om international beskyttelse — NL) |
| --- | --- |

—

dom af 15. februar 2016, J.N. (C-601/15 PPU), ECLI:EU:C:2016:84 (fuldbyrdelse af en afgørelse om tilbagesendelse efter afslag på en ansøgning om international beskyttelse — NL)

| — | dom af 7. juni 2016, Affum (C-47/15), ECLI:EU:C:2016:408 (definition af ulovligt ophold, kriminalisering, ulovlig indrejse — FR) |
| --- | --- |

—

dom af 7. juni 2016, Affum (C-47/15), ECLI:EU:C:2016:408 (definition af ulovligt ophold, kriminalisering, ulovlig indrejse — FR)

| — | dom af 15. marts 2017, Al Chodor m.fl. (C-528/15), ECLI:EU:C:2017:213 (definition af risikoen for at en person forsvinder under Dublinprocedurerne — CZ) |
| --- | --- |

—

dom af 15. marts 2017, Al Chodor m.fl. (C-528/15), ECLI:EU:C:2017:213 (definition af risikoen for at en person forsvinder under Dublinprocedurerne — CZ)

| — | dom af 26. juli 2017, Ouhrami (C-225/16), ECLI:EU:C:2017:590 (begyndelsestidspunktet for perioden for indrejseforbuddet — NL) |
| --- | --- |

—

dom af 26. juli 2017, Ouhrami (C-225/16), ECLI:EU:C:2017:590 (begyndelsestidspunktet for perioden for indrejseforbuddet — NL)

| 3. | EU-retten om tilbagesendelse:






  — | Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/115/EF af 16. december 2008 om fælles standarder og procedurer i medlemsstaterne for tilbagesendelse af tredjelandsstatsborgere med ulovligt ophold |
| --- | --- | --- |

3.

EU-retten om tilbagesendelse:

—

Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/115/EF af 16. december 2008 om fælles standarder og procedurer i medlemsstaterne for tilbagesendelse af tredjelandsstatsborgere med ulovligt ophold

| — | Rådets direktiv 2001/40/EF af 28. maj 2001 om gensidig anerkendelse af afgørelser om udsendelse af tredjelandsstatsborgere |
| --- | --- |

—

Rådets direktiv 2001/40/EF af 28. maj 2001 om gensidig anerkendelse af afgørelser om udsendelse af tredjelandsstatsborgere

| — | Rådets direktiv 2003/110/EF af 25. november 2003 om bistand ved gennemrejse i forbindelse med udsendelse med fly |
| --- | --- |

—

Rådets direktiv 2003/110/EF af 25. november 2003 om bistand ved gennemrejse i forbindelse med udsendelse med fly

| — | Rådets beslutning 2004/191/EF af 23. februar 2004 om fastsættelse af kriterier og nærmere bestemmelser for udligning af de finansielle ubalancer, som følger af anvendelsen af direktiv 2001/40/EF |
| --- | --- |

—

Rådets beslutning 2004/191/EF af 23. februar 2004 om fastsættelse af kriterier og nærmere bestemmelser for udligning af de finansielle ubalancer, som følger af anvendelsen af direktiv 2001/40/EF

| — | Rådets beslutning 2004/573/EF af 29. april 2004 om tilrettelæggelse af samlet udsendelse med fly fra to eller flere medlemsstaters område af tredjelandsstatsborgere, der er omfattet af individuelle afgørelser om udsendelse |
| --- | --- |

—

Rådets beslutning 2004/573/EF af 29. april 2004 om tilrettelæggelse af samlet udsendelse med fly fra to eller flere medlemsstaters område af tredjelandsstatsborgere, der er omfattet af individuelle afgørelser om udsendelse

| — | Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2016/1624 af 14. september 2016 om den europæiske grænse- og kystvagt og om ændring af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2016/399 og om ophævelse af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 863/2007 Rådets forordning (EF) nr. 2007/2004, og Rådets beslutning 2005/267/EF |
| --- | --- |

—

Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2016/1624 af 14. september 2016 om den europæiske grænse- og kystvagt og om ændring af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2016/399 og om ophævelse af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 863/2007 Rådets forordning (EF) nr. 2007/2004, og Rådets beslutning 2005/267/EF

| — | Kommissionens henstilling af 7. marts 2017 om at gøre tilbagesendelse mere effektiv ved gennemførelse af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/115/EF (C(2017) 1600) |
| --- | --- |

—

Kommissionens henstilling af 7. marts 2017 om at gøre tilbagesendelse mere effektiv ved gennemførelse af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/115/EF (C(2017) 1600)

| — | Meddelelse af 12. april 2017 fra Kommissionen til Europa-Parlamentet og Rådet, »Beskyttelse af migrantbørn« (COM(2017) 211 final) |
| --- | --- |

—

Meddelelse af 12. april 2017 fra Kommissionen til Europa-Parlamentet og Rådet, »Beskyttelse af migrantbørn« (COM(2017) 211 final)

| 4. | Relevante dokumenter fra Europarådet:






  — | »Tyve retningslinjer om tvangsmæssig tilbagesendelse«, vedtaget af Europarådets Ministerudvalg den 4. maj 2005 med bemærkninger (september 2005, ISBN 92-871-5809-6) |
| --- | --- | --- |

4.

Relevante dokumenter fra Europarådet:

—

»Tyve retningslinjer om tvangsmæssig tilbagesendelse«, vedtaget af Europarådets Ministerudvalg den 4. maj 2005 med bemærkninger (september 2005, ISBN 92-871-5809-6)

| — | CPT-standarder (dokument CPT/Inf/E (2002) 1 — Rev. 2013) |
| --- | --- |

—

CPT-standarder (dokument CPT/Inf/E (2002) 1 — Rev. 2013)

| — | CPT-faktablad om frihedsberøvelse af migranter (dokument CPT/Inf(2017) af 3. marts 2017)), |
| --- | --- |

—

CPT-faktablad om frihedsberøvelse af migranter (dokument CPT/Inf(2017) af 3. marts 2017)),

| — | Ministerkomitéens anbefaling (Rec(2006)2) til medlemsstaterne om de europæiske fængselsregler (vedtaget af Ministerkomitéen den 11. januar 2006 på det 952. møde mellem ministerrepræsentanterne) |
| --- | --- |

—

Ministerkomitéens anbefaling (Rec(2006)2) til medlemsstaterne om de europæiske fængselsregler (vedtaget af Ministerkomitéen den 11. januar 2006 på det 952. møde mellem ministerrepræsentanterne)

| 5. | Relevante dokumenter fra Den Europæiske Unions Agentur for Grundlæggende Rettigheder (FRA):






  — | Guidance document on the fundamental rights considerations of apprehending migrants in an irregular situation (oktober 2012) |
| --- | --- | --- |

5.

Relevante dokumenter fra Den Europæiske Unions Agentur for Grundlæggende Rettigheder (FRA):

—

Guidance document on the fundamental rights considerations of apprehending migrants in an irregular situation (oktober 2012)

| — | Handbook on European law relating to asylum, borders and immigration (udarbejdet af FRA og Den Europæiske Menneskerettighedsdomstol) (2014) |
| --- | --- |

—

Handbook on European law relating to asylum, borders and immigration (udarbejdet af FRA og Den Europæiske Menneskerettighedsdomstol) (2014)

| — | Alternatives to detention for asylum seekers and people in return procedures, (oktober 2015) |
| --- | --- |

—

Alternatives to detention for asylum seekers and people in return procedures, (oktober 2015)

| — | Note — Fundamental rights of migrants in an irregular situation who are not removed, findes på http://fra.europa.eu/en/Non-removed-migrants-rights |
| --- | --- |

—

Note — Fundamental rights of migrants in an irregular situation who are not removed, findes på http://fra.europa.eu/en/Non-removed-migrants-rights

| — | European legal and policy framework on immigration detention of children, June 2017, findes på: http://fra.europa.eu/en/publication/2017/child-migrant-detention |
| --- | --- |

—

European legal and policy framework on immigration detention of children, June 2017, findes på: http://fra.europa.eu/en/publication/2017/child-migrant-detention

| 6. | Rapporter om Schengenevalueringer på området tilbagesendelse |
| --- | --- |

6.

Rapporter om Schengenevalueringer på området tilbagesendelse

20.   FORKORTELSER

| | CPT: Komitéen til Forebyggelse af Tortur |
| --- | --- |

CPT: Komitéen til Forebyggelse af Tortur

| | Domstolen: Den Europæiske Unions Domstol |
| --- | --- |

Domstolen: Den Europæiske Unions Domstol

| | EØS: Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde |
| --- | --- |

EØS: Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde

| | FRA: Den Europæiske Unions Agentur for Grundlæggende Rettigheder |
| --- | --- |

FRA: Den Europæiske Unions Agentur for Grundlæggende Rettigheder

| | Medlemsstaterne: De medlemsstater, der er bundet af tilbagesendelsesdirektivet (alle EU-medlemsstater undtagen Det Forenede Kongerige og Irland), samt Schweiz, Norge, Island og Liechtenstein. |
| --- | --- |

Medlemsstaterne: De medlemsstater, der er bundet af tilbagesendelsesdirektivet (alle EU-medlemsstater undtagen Det Forenede Kongerige og Irland), samt Schweiz, Norge, Island og Liechtenstein.

| | Schengenkonventionen: konventionen om gennemførelse af Schengenaftalen |
| --- | --- |

Schengenkonventionen: konventionen om gennemførelse af Schengenaftalen

| | SIS: Schengeninformationssystemet |
| --- | --- |

SIS: Schengeninformationssystemet

| | TEU: Traktaten om Den Europæiske Union |
| --- | --- |

TEU: Traktaten om Den Europæiske Union

| | TEUF: Traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde |
| --- | --- |

TEUF: Traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde

---

(1)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/115/EF af 16. december 2008 om fælles standarder og procedurer i medlemsstaterne for tilbagesendelse af tredjelandsstatsborgere med ulovligt ophold (EUT L 348 af 24.12.2008, s. 98).

(2)  C(2015) 6250.

(3)  C(2017) 1600 final

(4)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2016/399 af 9. marts 2016 om en EU-kodeks for personers grænsepassage (Schengengrænsekodeks) (EUT L 77 af 23.3.2016, s. 1).

(5)  I henhold til en særlig bestemmelse i Det Forenede Kongeriges tiltrædelsestraktat er kun de britiske statsborgere, der er »statsborgere i Det Forenede Kongerige i EU-henseende«, også unionsborgere.

(6)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/38/EF af 29. april 2004 om unionsborgeres og deres familiemedlemmers ret til at færdes og opholde sig frit på medlemsstaternes område, om ændring af forordning (EØF) nr. 1612/68 og om ophævelse af direktiv 64/221/EØF, 68/360/EØF, 72/194/EØF, 73/148/EØF, 75/34/EØF, 75/35/EØF, 90/364/EØF, 90/365/EØF og 93/96/EØF (EUT L 158 af 30.4.2004, s. 77).

(7)  I henhold til artikel 1, stk. 1, i konventionen af 1954 om statsløse personers retsstilling er en statsløs person »en person, som ingen stat i medfør af sin lovgivning anser som sin statsborger«.

(8)  Domstolens dom af 7.6.2016, Affum, C-47/15, ECLI:EU:C:2016:408.

(9)  Domstolens dom af 6.12.2011, Achughbabian, C-329/11, ECLI:EU:C:2011:807.

(10)  Domstolens dom af 6.12.2012, Sagor, sag C-430/11, ECLI:EU:C:2012:777.

(11)  Domstolens dom af 15.3.2017, Al Chodor m.fl., C-528/15, ECLI:EU:C:2017:213.

(12)  Artikel 2, litra n), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 604/2013 af 26. juni 2013 om fastsættelse af kriterier og procedurer til afgørelse af, hvilken medlemsstat der er ansvarlig for behandlingen af en ansøgning om international beskyttelse, der er indgivet af en tredjelandsstatsborger eller en statsløs i en af medlemsstaterne (omarbejdning) (EUT L 180 af 29.6.2013, s. 31): »
  »risiko for, at den pågældende forsvinder«: tilstedeværelse i den enkelte sag af grunde, der er baseret på objektive, lovfæstede kriterier, til at tro, at en ansøger eller en tredjelandsstatsborger eller statsløs, der er genstand for en tilbagesendelsesprocedure, vil forsvinde«.

(13)  Disse oplysninger kan indhentes via det europæiske informationssystem vedrørende strafferegistre, der blev oprettet ved Rådets rammeafgørelse 2009/315/RIA af 26. februar 2009 om tilrettelæggelsen og indholdet af udvekslinger af oplysninger fra strafferegistre mellem medlemsstaterne (EUT L 93 af 7.4.2009, s. 23) og Rådets afgørelse 2009/316/RIA af 6. april 2009 om indførelse af det europæiske informationssystem vedrørende strafferegistre (ECRIS) i henhold til artikel 11 i rammeafgørelse 2009/315/RIA (EUT L 93 af 7.4.2009, s. 33). Den 19.1.2016 fremsatte Kommissionen et forslag (COM(2016) 7 final) med henblik på at lette udvekslingen af oplysninger om tredjelandsstatsborgere i EU.

(14)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2013/33/EU af 26. juni 2013 om fastlæggelse af standarder for modtagelse af ansøgere om international beskyttelse (EUT L 180 af 29.6.2013, s. 96).

(15)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2011/95/EU af 13. december 2011 om fastsættelse af standarder for anerkendelse af tredjelandsstatsborgere eller statsløse som personer med international beskyttelse, for en ensartet status for flygtninge eller for personer, der er berettiget til subsidiær beskyttelse, og for indholdet af en sådan beskyttelse (EUT L 337 af 20.12.2011, s. 9).

(16)  I modsætning til EU-medlemsstaterne er Schweiz, Norge, Island og Liechtenstein først bundet af EU-direktiverne, jf. artikel 288 i TEUF, når de har ratificeret dem, og i henhold til almindelige folkeretlige principper. I modsætning til EU-medlemsstaterne er Schweiz, Norge, Island og Liechtenstein således ikke bundet af Domstolens praksis vedrørende gennemførelse af direktiverne i national lovgivning og kan frit vælge, hvordan de gennemfører forpligtelsen i tilbagesendelsesdirektivet (f.eks. ved direkte henvisning til direktivets ordlyd), i overensstemmelse med landets internationale forpligtelser.

(17)  Domstolens dom af 19.9.2013, Filev og Osmani, C-297/12, ECLI:EU:C:2013:569.

(18)  Efter kodifikationen af Schengengrænsekodeksen i 2016 skal en henvisning til kodeksens artikel 13 læses som en henvisning til artikel 14 i forordning (EU) 2016/399.

(19)  Europarådet, den europæiske konvention om udlevering, 1957.

(20)  Domstolens dom af 28.4.2011, El Dridi, C-61/11 PPU, ECLI:EU:C:2011:268.

(21)  Domstolens dom af 23.4.2015, Zaizoune, C-38/14, ECLI:EU:C:2015:260.

(22)  FN, konventionen om flygtninges retsstilling, 1951.

(23)  Artikel 31, stk. 1, i konventionen om flygtninges retsstilling: »
  1. Flygtninge, som kommer direkte fra et område, hvor deres liv eller frihed truedes i den i artikel 1 anførte betydning, og uden tilladelse indrejser til eller befinder sig inden for de kontraherende staters område, skal ikke i disse stater kunne straffes for ulovlig indrejse eller ophold, forudsat at de uopholdeligt henvender sig til myndighederne og godtgør, at de har haft rimelig grund til deres ulovlige indrejse eller tilstedeværelse.
  «

(24)  Domstolens dom af 1.10.2015, Skerdjan Celaj, C-290/14, ECLI:EU:C:2015:640.

(25)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/52/EF af 18. juni 2009 om minimumsstandarder for sanktioner og foranstaltninger over for arbejdsgivere, der beskæftiger tredjelandsstatsborgere med ulovligt ophold (EUT L 168 af 30.6.2009, s. 24). Danmark, Schweiz, Norge, Island og Liechtenstein er ikke bundet af dette direktiv.

(26)  Rådets direktiv 2003/81/EF af 29. april 2004 om udstedelse af opholdstilladelser til tredjelandsstatsborgere, der har været ofre for menneskehandel, eller som er indrejst som led i ulovlig indvandring, og som samarbejder med de kompetente myndigheder (EUT L 261 af 6.8.2004, s. 19).

(27)  Rådets direktiv 2001/40/EF af 28. maj 2001 om gensidig anerkendelse af afgørelser om udsendelse af tredjelandsstatsborgere (EFT L 149 af 2.6.2001, s. 34).

(28)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 604/2013 af 26. juni 2013 om fastsættelse af kriterier og procedurer til afgørelse af, hvilken medlemsstat der er ansvarlig for behandlingen af en ansøgning om international beskyttelse, der er indgivet af en tredjelandsstatsborger eller en statsløs i en af medlemsstaterne (EUT L 180 af 29.6.2013, s. 31).

(29)  Eksemplerne er forenklede af hensyn til overskueligheden. I praksis skal hvert tilfælde vurderes på grundlag af de individuelle omstændigheder.

(30)  Konvention om gennemførelse af Schengenaftalen af 14. juni 1985 mellem regeringerne for staterne i Den Økonomiske Union Benelux, Forbundsrepublikken Tyskland og Den Franske Republik om gradvis ophævelse af kontrollen ved de fælles grænser (EFT L 239 af 22.9.2000, s. 19).

(31)  Kommissionens henstilling K(2006) 5186 af 6.11.2006 om en fælles »Praktisk vejledning for grænsevagter (Schengenvejledning)« til brug for medlemsstaternes kompetente myndigheder ved udøvelse af grænsekontrol af personer og efterfølgende ændringer heraf.

(32)  Udtrykket er en bred opsamlingsbestemmelse, der også dækker de tilfælde, der udtrykkeligt er udelukket fra definitionen af »opholdstilladelse« i henhold til Schengengrænsekodeksens artikel 2, stk. 16, litra b, nr. i) og ii).

(33)  Kommissionens afgørelse K(2010) 1620 af 19.3.2010 om en håndbog om behandling af visumansøgninger og ændring af udstedte visa og efterfølgende ændringer heraf.

(34)  Domstolens dom af 15.2.2016, J.N., C-601/15 PPU, ECLI:EU:C:2016:84.

(35)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2014/66/EU af 15. maj 2014 om indrejse- og opholdsbetingelser for virksomhedsinternt udstationerede tredjelandsstatsborgere (EUT L 157 af 27.5.2014, s. 1).

(36)  Rådets direktiv 2003/109/EF af 25. november 2003 om tredjelandsstatsborgeres status som fastboende udlænding (EUT L 16 af 23.1.2004, s. 44).

(37)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2011/51/EU af 11. maj 2011 om ændring af Rådets direktiv 2003/109/EF for at udvide dets anvendelsesområde til at omfatte personer med international beskyttelse (EUT L 132 af 19.5.2011, s. 1).

(38)  Rådets direktiv 2009/50/EF af 25. maj 2009 om indrejse- og opholdsbetingelser for tredjelandsstatsborgere med henblik på højt kvalificeret beskæftigelse (EUT L 155 af 18.6.2009, s. 17).

(39)  Rådets dokument 8829/16.

(40)  Rådets dokument 9979/16.

(41)  Domstolens dom af 11. juni 2015, Z. Zh og I.O., C-554/13, ECLI:EU:C:2015:377.

(42)  Rådets beslutning 2004/191/EF af 23. februar 2004 om fastsættelse af kriterier og nærmere bestemmelser for udligning af de finansielle ubalancer, som følger af anvendelsen af direktiv 2001/40/EF om gensidig anerkendelse af afgørelser om udsendelse af tredjelandsstatsborgere (EUT L 60, 27.2.2004, s. 55).

(43)  Rådets direktiv 2003/110/EF af 25. november 2003 om bistand ved gennemrejse i forbindelse med udsendelse med fly (EUT L 321 af 6.12.2003, s. 26)

(44)  
  NB: Denne fortolkning indebærer ikke, at uledsaget udsendelse er synonymt med frivillig udrejse. Udtrykket uledsaget udsendelse kan også omfatte tilfælde af tvangsmæssig tilbagesendelse (udsendelse) uden politieskorte.

(45)

COM(2016) 881 final.

(46)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2016/1953 af 26. oktober 2016 om indførelse af et europæisk rejsedokument til brug ved tilbagesendelse af tredjelandsstatsborgere med ulovligt ophold og om ophævelse af Rådets henstilling af 30. november 1994, EUT L 311 af 17.11.2016, s. 13.

(47)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2013/32/EU af 26. juni 2013 om fælles procedurer for tildeling og fratagelse af international beskyttelse (omarbejdning) (EUT L 180 af 29.6.2013, s. 60).

(48)  Rådets beslutning 2004/573/EF af 29. april 2004 om tilrettelæggelse af samlet udsendelse med fly fra to eller flere medlemsstaters område af tredjelandsstatsborgere, der er omfattet af individuelle afgørelser om udsendelse (EUT L 261 af 6.8.2004, s. 28)

(49)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2016/1624 af 14. september 2016 om den europæiske grænse- og kystvagt og om ændring af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2016/399 og om ophævelse af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 863/2007, Rådets forordning (EF) nr. 2007/2004 og Rådets beslutning 2005/267/EF (EUT L 251 af 16.9.2016, s. 1).

(50)  FN's konvention om barnets rettigheder, 1989.

(51)  UNHCR-UNICEF, Safe and Sound, 2014, findes på: http://www.refworld.org/docid/5423da264.html.

(52)  FN, General comment No. 14 (2013) on the right of the child to have his or her best interests taken as a primary consideration (artikel 3, stk. 1)*, 2013, findes på: http://www2.ohchr.org/English/bodies/crc/docs//CRC_C_GC_14_ENG.pdf.

(53)  UNHCR, Guidelines on Determining the Best Interests of the Child, 2008, http://www.unhcr.org/4566b16b2.pdf.

(54)  UNHCR, Field Handbook for the Implementation of UNHCR BID Guidelines, 2011, findes på: http://www.refworld.org/pdfid/4e4a57d02.pdf.

(55)  Europarådet, Twenty Guidelines on Forced Return, 2005.

(56)  Det Europæiske Asylstøttekontor, Age assessment practice in Europe, 2014, findes på: https://www.easo.europa.eu/sites/default/files/public/EASO-Age-assessment-practice-in-Europe.pdf. Der er ved at blive udarbejdet en ny vejledning.

(57)  FN, Guidelines for the alternative care of children, 2010, findes på: http://www.refworld.org//4c3acd162.html.

(58)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1987/2006 af 20. december 2006 om oprettelse, drift og brug af anden generation af Schengeninformationssystemet (SIS II) (EUT L 381 af 28.12.2006, s. 4).

(59)  COM(2009) 313 final.

(60)  Domstolens dom af 17.11.2011, Gaydarov, C-430/10, ECLI:EU:C:2011:749.

(61)  Domstolens dom af 26.7.2017, Ouhrami, C-225/16, ECLI:EU:C:2017:590.

(62)  Domstolens dom af 10.9.2013, G & R, C-383/13 PPU, ECLI:EU:C:2013:533.

(63)  Domstolens dom af 11.12.2014, Boudjlida, C-249/13, ECLI:EU:C:2014:2431.

(64)  Domstolens dom af 6.11.2014, Mukarubega, C-166/13, ECLI:EU:C:2014:2336.

(65)  FN, General Comment No. 12 (2009): The right of the child to be heard, 2009, findes på: http://www.refworld.org/docid/4ae562c52.html.

(66)  COM(2015) 285 final.

(67)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 810/2009 af 13. juli 2009 om indførelse af en fællesskabskodeks for personers grænsepassage visumkodeks (EUT L 243 af 15.9.2009, s. 1)

(68)  Domstolens dom af 18.12.2014, Abdida, C-562/13, ECLI:EU:C:2014:2453.

(69)  Rådets direktiv 2005/85/EF af 1. december 2005 om minimumsstandarder for procedurer for tildeling og fratagelse af flygtningestatus i medlemsstaterne (EUT L 326 af 13.12.2005, s. 13) ophævet ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2013/32/EU.

(70)  Menneskerettighedsdomstolens dom af 5.2.2002, Čonka mod Belgien, begæring nr. 51564/99.

(71)  Rådets direktiv 2003/9/EF af 27. januar 2003 om fastlæggelse af minimumsstandarder for modtagelse af asylansøgere i medlemsstaterne (EUT L 31 af 6.2.2003, s. 18).

(72)  FN, General Comment No. 6 (2005): Treatment of Unaccompanied and Separated Children Outside their Country of Origin, 2005, findes på: http://www.refworld.org/docid/42dd174b4.html.

(73)  Domstolens dom af 5.6.2014, Mahdi., C-146/14 PPU, ECLI:EU:C:2014:1320.

(74)  Domstolens dom af 30.11.2009, Kadzoev, C-357/09 PPU, ECLI:EU:C:2009:741.

(75)  UNHCR, Options paper 2: Options for governments on open reception and alternatives to detention, 2015, findes på: http://www.unhcr.org/protection/detention/5538e53d9/unhcr-options-paper-2-options-governments-open-reception-alternatives-detention.html.

(76)  Domstolens dom af 30.5.2013, Arslan, C-534/11, ECLI:EU:C:2013:343.

(77)  En oversigt over de forskellige frister, der er gældende i henhold til national lovgivning, kan findes på: http://ec.europa.eu/smart-regulation/evaluation/search/download.do?documentId=10737855 (s. 44-50). Oversigten afspejler situationen pr. december 2013, og visse nationale regler er blevet ændret i mellemtiden.

(78)  Domstolens dom af 17.7.2014, Bero og Bouzalmate, forenedes sager, C-473/13 og C-514/13, ECLI:EU:C:2014:2095.

(79)  Domstolens dom af 17.7.2014, Pham, sag C-474/13, ECLI:EU:C:2014:2096.

(80)  UNHCR, Options paper 1: Options for governments on care arrangements and alternatives to detention, 2015, findes på: http://www.unhcr.org/553f58509.pdf.

(81)  Den Europæiske Unions Agentur for Grundlæggende Rettigheder, European legal and policy framework on immigration detention of children, 2017, findes på: http://fra.europa.eu/sites/default/files/fra_uploads/fra-2017-immigration-detention-children_en.pdf.

(82)  For så vidt angår den specifikke situation for Schweiz, Norge, Island og Liechtenstein: se fodnote herom i afsnit 2 ovenfor.

---