# Den Europæiske Unions C 220/9. j

| | ISSN 1977-0871 |
| --- | --- |
| Den Europæiske Unions
  Tidende | C 220 |
| | |
| Dansk udgave | Meddelelser og oplysninger | 64. årgang9. juni 2021 |

ISSN 1977-0871

Den Europæiske Unions

Tidende

C 220

Dansk udgave

Meddelelser og oplysninger

64. årgang9. juni 2021

---

| Indhold | Side |
| --- | --- |
| | I   Beslutninger og resolutioner, henstillinger og udtalelser |
| | UDTALELSER |
| | Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg |
| | 559. plenarforsamling i Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg – INTERACTIO, 24.3.2021-25.3.2021 |
| 2021/C 220/01 | Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om udfordringer forbundet med hjemmearbejde: tilrettelæggelse af arbejdstid, balance mellem arbejde og privatliv og retten til at være offline (sonderende udtalelse på anmodning af det portugisiske rådsformandskab) | 1 |
| 2021/C 220/02 | Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om Hjemmearbejde og ligestilling mellem kønnene — betingelser, der sikrer, at hjemmearbejde ikke forværrer den ulige fordeling af ubetalt omsorgsarbejde og husligt arbejde mellem mænd og kvinder og i stedet bliver en drivkraft for fremme af ligestilling mellem kønnene(Sonderende udtalelse på anmodning af det portugisiske rådsformandskab) | 13 |
| 2021/C 220/03 | Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om det fælles europæiske jernbaneområde(Sonderende udtalelse efter anmodning fra det portugisiske formandskab) | 26 |

Indhold

Side

I   Beslutninger og resolutioner, henstillinger og udtalelser

UDTALELSER

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg

559. plenarforsamling i Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg – INTERACTIO, 24.3.2021-25.3.2021

2021/C 220/01

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om udfordringer forbundet med hjemmearbejde: tilrettelæggelse af arbejdstid, balance mellem arbejde og privatliv og retten til at være offline (sonderende udtalelse på anmodning af det portugisiske rådsformandskab)

1

2021/C 220/02

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om Hjemmearbejde og ligestilling mellem kønnene — betingelser, der sikrer, at hjemmearbejde ikke forværrer den ulige fordeling af ubetalt omsorgsarbejde og husligt arbejde mellem mænd og kvinder og i stedet bliver en drivkraft for fremme af ligestilling mellem kønnene(Sonderende udtalelse på anmodning af det portugisiske rådsformandskab)

(Sonderende udtalelse på anmodning af det portugisiske rådsformandskab)

13

2021/C 220/03

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om det fælles europæiske jernbaneområde(Sonderende udtalelse efter anmodning fra det portugisiske formandskab)

(Sonderende udtalelse efter anmodning fra det portugisiske formandskab)

26

---

| | III   Forberedende retsakter |
| --- | --- |
| | Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg |
| | 559. plenarforsamling i Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg – INTERACTIO, 24.3.2021-25.3.2021 |
| 2021/C 220/04 | Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om rapport fra Kommissionen til Europa-Parlamentet, Rådet, Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget — 2020-rapport om status over energiunionen i henhold til forordning (EU) 2018/1999 om forvaltning af energiunionen og klimaindsatsen(COM(2020) 950 final) og om meddelelse fra Kommissionen til Europa-Parlamentet, Rådet, Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget — Vurdering af de nationale energi- og klimaplaner i hele EU — Fremme af den grønne omstilling og økonomisk genopretning gennem integreret energi- og klimaplanlægning(COM(2020) 564 final) | 38 |
| 2021/C 220/05 | Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om meddelelse fra Kommissionen til Europa-Parlamentet, Rådet, Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget om en EU-strategi for reduktion af metanemissioner(COM(2020) 663 final) | 47 |
| 2021/C 220/06 | Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om forslag til Europa-Parlamentets og Rådets forordning om retningslinjer for den transeuropæiske energiinfrastruktur og om ophævelse af forordning (EU) nr. 347/2013 (COM(2020) 824 final — 2020/0360 (COD)) | 51 |
| 2021/C 220/07 | Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om meddelelse fra Kommissionen til Europa-Parlamentet, Rådet og Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg — Handlingsplan for at bringe toldunionen til det næste niveau(COM(2020) 581 final) | 56 |
| 2021/C 220/08 | Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om forslag til Europa-Parlamentets og Rådets forordning om oprettelse af Den Europæiske Unions kvikskrankemiljø på toldområdet og om ændring af forordning (EU) nr. 952/2013(COM(2020) 673 final — 2020/306 (COD)) | 62 |
| 2021/C 220/09 | Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om meddelelse fra Kommissionen til Europa-Parlamentet og Rådet — Strategisk fremsynsrapport — 2020 Strategisk fremsynethed — Med kurs mod et mere modstandsdygtigt Europa (COM(2020) 493 final) | 67 |
| 2021/C 220/10 | Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om meddelelse fra Kommissionen til Europa-Parlamentet, Rådet, Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget om en detailbetalingsstrategi for EU (COM(2020) 592 final) | 72 |
| 2021/C 220/11 | Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om meddelelse fra Kommissionen til Europa-Parlamentet, Rådet, Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget — Et nyt EFR for forskning og innovation (COM(2020) 628 final) | 79 |
| 2021/C 220/12 | Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om forslag til Europa-Parlamentets og Rådets forordning om forlængelse af EF-sortsbeskyttelse for arterne asparges og artsgrupperne blomsterløg, buske med små frugter og prydbuske (COM(2020) 36 final — 2021/0019 (COD)) | 86 |
| 2021/C 220/13 | Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om forslag til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv om ændring af direktiv (EU) 2017/2397 for så vidt angår overgangsforanstaltninger for anerkendelse af tredjelandscertifikater (COM(2021) 71 final — 2021/0039 (COD)) | 87 |
| 2021/C 220/14 | Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om meddelelse fra Kommissionen til Europa-Parlamentet, Rådet, Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget — Styrkelse af tiltrædelsesprocessen — Et troværdigt EU-perspektiv for landene på Vestbalkan (COM(2020) 57 final) — om meddelelse fra Kommissionen til Europa-Parlamentet, Rådet, Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget — En økonomisk plan og investeringsplan for Vestbalkan (COM(2020) 641 final) — og om meddelelse fra Kommissionen til Europa-Parlamentet, Rådet, Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget — Meddelelse om EU's udvidelsespolitik 2020 (COM(2020) 660 final) | 88 |
| 2021/C 220/15 | Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om meddelelse fra Kommissionen til Europa-Parlamentet, Det Europæiske Råd, Rådet og Den Europæiske Centralbank — Håndtering af misligholdte lån efter covid-19-pandemien (COM(2020) 822 final) | 98 |
| 2021/C 220/16 | Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om forslag til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv om passende mindstelønninger i Den Europæiske Union (COM(2020) 682 final — 2020/0310 (COD)) | 106 |
| 2021/C 220/17 | Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om meddelelse fra Kommissionen til Europa-Parlamentet, Det Europæiske Råd, Rådet, Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget — Modstandsdygtighed i forhold til råstoffer af kritisk betydning: En kurs mod større sikkerhed og bæredygtighed (COM(2020) 474 final) | 118 |
| 2021/C 220/18 | Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om Bæredygtighedskrav til batterier i EU(COM(2020) 798 final — 2020/353 (COD) | 128 |

III   Forberedende retsakter

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg

559. plenarforsamling i Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg – INTERACTIO, 24.3.2021-25.3.2021

2021/C 220/04

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om rapport fra Kommissionen til Europa-Parlamentet, Rådet, Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget — 2020-rapport om status over energiunionen i henhold til forordning (EU) 2018/1999 om forvaltning af energiunionen og klimaindsatsen(COM(2020) 950 final) og om meddelelse fra Kommissionen til Europa-Parlamentet, Rådet, Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget — Vurdering af de nationale energi- og klimaplaner i hele EU — Fremme af den grønne omstilling og økonomisk genopretning gennem integreret energi- og klimaplanlægning(COM(2020) 564 final)

(COM(2020) 950 final)

(COM(2020) 564 final)

38

2021/C 220/05

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om meddelelse fra Kommissionen til Europa-Parlamentet, Rådet, Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget om en EU-strategi for reduktion af metanemissioner(COM(2020) 663 final)

(COM(2020) 663 final)

47

2021/C 220/06

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om forslag til Europa-Parlamentets og Rådets forordning om retningslinjer for den transeuropæiske energiinfrastruktur og om ophævelse af forordning (EU) nr. 347/2013 (COM(2020) 824 final — 2020/0360 (COD))

(COM(2020) 824 final — 2020/0360 (COD))

51

2021/C 220/07

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om meddelelse fra Kommissionen til Europa-Parlamentet, Rådet og Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg — Handlingsplan for at bringe toldunionen til det næste niveau(COM(2020) 581 final)

(COM(2020) 581 final)

56

2021/C 220/08

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om forslag til Europa-Parlamentets og Rådets forordning om oprettelse af Den Europæiske Unions kvikskrankemiljø på toldområdet og om ændring af forordning (EU) nr. 952/2013(COM(2020) 673 final — 2020/306 (COD))

(COM(2020) 673 final — 2020/306 (COD))

62

2021/C 220/09

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om meddelelse fra Kommissionen til Europa-Parlamentet og Rådet — Strategisk fremsynsrapport — 2020 Strategisk fremsynethed — Med kurs mod et mere modstandsdygtigt Europa (COM(2020) 493 final)

(COM(2020) 493 final)

67

2021/C 220/10

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om meddelelse fra Kommissionen til Europa-Parlamentet, Rådet, Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget om en detailbetalingsstrategi for EU (COM(2020) 592 final)

(COM(2020) 592 final)

72

2021/C 220/11

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om meddelelse fra Kommissionen til Europa-Parlamentet, Rådet, Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget — Et nyt EFR for forskning og innovation (COM(2020) 628 final)

(COM(2020) 628 final)

79

2021/C 220/12

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om forslag til Europa-Parlamentets og Rådets forordning om forlængelse af EF-sortsbeskyttelse for arterne asparges og artsgrupperne blomsterløg, buske med små frugter og prydbuske (COM(2020) 36 final — 2021/0019 (COD))

(COM(2020) 36 final — 2021/0019 (COD))

86

2021/C 220/13

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om forslag til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv om ændring af direktiv (EU) 2017/2397 for så vidt angår overgangsforanstaltninger for anerkendelse af tredjelandscertifikater (COM(2021) 71 final — 2021/0039 (COD))

(COM(2021) 71 final — 2021/0039 (COD))

87

2021/C 220/14

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om meddelelse fra Kommissionen til Europa-Parlamentet, Rådet, Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget — Styrkelse af tiltrædelsesprocessen — Et troværdigt EU-perspektiv for landene på Vestbalkan (COM(2020) 57 final) — om meddelelse fra Kommissionen til Europa-Parlamentet, Rådet, Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget — En økonomisk plan og investeringsplan for Vestbalkan (COM(2020) 641 final) — og om meddelelse fra Kommissionen til Europa-Parlamentet, Rådet, Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget — Meddelelse om EU's udvidelsespolitik 2020 (COM(2020) 660 final)

(COM(2020) 57 final)

(COM(2020) 641 final)

(COM(2020) 660 final)

88

2021/C 220/15

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om meddelelse fra Kommissionen til Europa-Parlamentet, Det Europæiske Råd, Rådet og Den Europæiske Centralbank — Håndtering af misligholdte lån efter covid-19-pandemien (COM(2020) 822 final)

(COM(2020) 822 final)

98

2021/C 220/16

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om forslag til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv om passende mindstelønninger i Den Europæiske Union (COM(2020) 682 final — 2020/0310 (COD))

(COM(2020) 682 final — 2020/0310 (COD))

106

2021/C 220/17

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om meddelelse fra Kommissionen til Europa-Parlamentet, Det Europæiske Råd, Rådet, Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget — Modstandsdygtighed i forhold til råstoffer af kritisk betydning: En kurs mod større sikkerhed og bæredygtighed (COM(2020) 474 final)

(COM(2020) 474 final)

118

2021/C 220/18

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om Bæredygtighedskrav til batterier i EU(COM(2020) 798 final — 2020/353 (COD)

(COM(2020) 798 final — 2020/353 (COD)

128

---

| DA | |
| --- | --- |

DA

---

I Beslutninger og resolutioner, henstillinger og udtalelser

UDTALELSER

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg

559. plenarforsamling i Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg – INTERACTIO, 24.3.2021-25.3.2021

| 9.6.2021 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 220/1 |
| --- | --- | --- | --- |

9.6.2021

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 220/1

---

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om udfordringer forbundet med hjemmearbejde: tilrettelæggelse af arbejdstid, balance mellem arbejde og privatliv og retten til at være offline

(sonderende udtalelse på anmodning af det portugisiske rådsformandskab)

(2021/C 220/01)

| Ordfører: | Carlos Manuel TRINDADE |
| --- | --- |

Ordfører:

Carlos Manuel TRINDADE

| Anmodning fra det portugisiske rådsformandskab | 26.10.2020 |
| --- | --- |
| Retsgrundlag | Artikel 304 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde |
| Kompetence | Sektionen for Beskæftigelse, Sociale Spørgsmål og Unionsborgerskab |
| Vedtaget i sektionen | 11.3.2021 |
| Vedtaget på plenarforsamlingen | 24.3.2021 |
| Plenarforsamling nr. | 559 |
| Resultat af afstemningen
  (for/imod/hverken for eller imod) | 221/15/20 |

Anmodning fra det portugisiske rådsformandskab

26.10.2020

Retsgrundlag

Artikel 304 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde

Kompetence

Sektionen for Beskæftigelse, Sociale Spørgsmål og Unionsborgerskab

Vedtaget i sektionen

11.3.2021

Vedtaget på plenarforsamlingen

24.3.2021

Plenarforsamling nr.

559

Resultat af afstemningen

(for/imod/hverken for eller imod)

221/15/20

1.   Konklusioner og anbefalinger

| 1.1. | EØSU er bevidst om, at hjemmearbejde under covid-19-pandemien har bidraget til at sikre, at økonomien fortsat fungerer, og til at redde arbejdspladser i medlemsstaterne ved at begrænse nedgangen i den økonomiske aktivitet. I Europa er flere millioner arbejdstagere begyndt at arbejde hjemmefra — ifølge Eurofounds skøn er der tale om ca. 40 % af arbejdstagerne. |
| --- | --- |

1.1.

| 1.2. | Når man se på situationen i Europa før pandemien, kan man konstatere, at hjemmearbejde var langt mindre udbredt end i USA og Japan (under halvdelen af andelen af arbejdstagere, der arbejder hjemmefra, i disse lande). Samtidig har pandemien fremskyndet overgangen til hjemmearbejde, som er blevet en afgørende faktor i bekæmpelsen af sundhedskrisen. Som følge heraf står virksomhederne, arbejdstagerne og samfundet som helhed over for enorme udfordringer. Der vil naturligvis kunne drages mange konklusioner af denne pandemi, hvilket vil øge de muligheder og fjerne de risici, der er forbundet med hjemmearbejde. |
| --- | --- |

1.2.

| 1.3. | I den sammenhæng anerkender EØSU den fremsynethed, som de europæiske arbejdsmarkedsparter har udvist i forbindelse med aftalen om telearbejde fra 2002. Udvalget opfordrer arbejdsmarkedets parter i medlemsstaterne til at fortsætte den sociale dialog og de kollektive overenskomstforhandlinger og til at fastlægge regler og processer, der er tilpasset de enkelte medlemsstater og situationen i hver enkelt sektor. |
| --- | --- |

1.3.

| 1.4. | EØSU mener, at der bør findes løsninger, som tager højde for den økonomiske omstilling i retning af digitalisering, en mere bæredygtig udvikling og bekæmpelse af uligheder. |
| --- | --- |

1.4.

| 1.5. | EØSU opfordrer Kommissionen og medlemsstaterne til at overvåge gennemførelsen af aftalen om telearbejde fra 2002 og aftalen om digitalisering fra 2020. I lyset af erfaringerne fra pandemien kunne den eksisterende lovgivning i EU og medlemsstaterne tilpasses, og der kunne indføres ny lovgivning med henblik på at fremme de positive aspekter af hjemmearbejde og beskytte arbejdstagernes grundlæggende rettigheder. EØSU bemærker, at man skal være særlig opmærksom på tilrettelæggelsen af arbejdstiden, sundheds- og sikkerhedsrisiciene på arbejdspladsen, balancen mellem arbejdsliv og privatliv, retten til at være offline og arbejdstagernes udøvelse af deres rettigheder i forbindelse med hjemmearbejde. Det går stærkt med den teknologiske udvikling og udviklingen af nye arbejdsformer, hvilket gør det nødvendigt at overvåge, at lovgivning og praksis tilpasses de nye forhold, der vil være fremherskende i fremtiden. |
| --- | --- |

1.5.

| 1.6. | EØSU gør opmærksom på, at medlemsstaterne i samarbejde med arbejdsmarkedets parter skal sikre, at der findes passende nationale rammer for hjemmearbejde, der fastlægger spillereglerne for de berørte virksomheder og arbejdstagere. |
| --- | --- |

1.6.

| 1.7. | EØSU opfordrer medlemsstaterne til at omsætte og gennemføre direktivet om balance mellem arbejdsliv og privatliv korrekt. |
| --- | --- |

1.7.

| 1.8. | EØSU understreger, at aftalerne mellem de europæiske arbejdsmarkedsparter fra 2002 og 2020 indeholder de vigtigste principper, der gør det muligt at udnytte de positive virkninger af hjemmearbejde og begrænse de negative virkninger til et minimum. |
| --- | --- |

1.8.

| 1.9. | EØSU mener, at de vigtigste lovgivningsmæssige udfordringer består i at sikre, at hjemmearbejde er frivilligt og kan bringes til ophør, og at arbejdstagere, der arbejder hjemmefra, har samme individuelle og kollektive rettigheder som tilsvarende arbejdstagere i samme virksomhed, bl.a. hvad angår tilrettelæggelsen af arbejdstiden, således at det sikres, at arbejdsbyrden er den samme. Reglerne for hjemmearbejde bør nedfældes skriftligt, og der bør, om nødvendigt, træffes særlige foranstaltninger for at sikre, at arbejdstagere, der arbejder hjemmefra, kan udøve deres rettigheder, og at de behandles på samme måde som andre arbejdstagere, navnlig hvad angår sundhed og sikkerhed på arbejdspladsen. |
| --- | --- |

1.9.

| 1.10. | EØSU er bevidst om, at det er nødvendigt at afklare alle spørgsmål vedrørende udstyr, ansvar og omkostninger, inden der indføres hjemmearbejde. Udvalget mener, at arbejdsgiverne som hovedregel er ansvarlige for at stille det udstyr, der er nødvendigt for hjemmearbejde, til rådighed og installere og vedligeholde det. Arbejdsgiveren bør direkte dække de omkostninger, der opstår som følge af hjemmearbejde, navnlig kommunikationsrelaterede omkostninger (forbrugsgoder, mobiltelefoni og internet). |
| --- | --- |

1.10.

| 1.11. | EØSU foreslår, at virksomhederne i forbindelse med hjemmearbejde bør anvende passende mekanismer til registrering af almindelig arbejdstid og overarbejde i overensstemmelse med EU-lovgivning og national lovgivning samt kollektive overenskomstaftaler på nationalt plan, regionalt plan, sektorplan eller virksomhedsplan. |
| --- | --- |

1.11.

| 1.12. | Udvalget mener, at de anvendte metoder til kontrol og registrering af arbejdstid udelukkende bør anvendes til dette formål, bør være kendt af arbejdstagerne, ikke må krænke privatlivets fred og skal være i overensstemmelse med principperne om databeskyttelse. |
| --- | --- |

1.12.

| 1.13. | EØSU understreger, at arbejdstagere, der arbejder hjemmefra, ikke må stilles ringere i deres arbejdsliv, navnlig hvad angår deres karriereforløb, videreuddannelse, adgang til interne oplysninger i virksomheden, fagforeningsdeltagelse og -repræsentation, specifikke arbejdstagerrettigheder (arbejdsmedicin, forsikringer osv.) og andre særlige rettigheder i virksomheden. |
| --- | --- |

1.13.

| 1.14. | EØSU mener, at Kommissionen, ILO og OECD bør indlede en fælles proces på grundlag af undersøgelser om konsekvenserne af hjemmearbejde med henblik på at udarbejde en ILO-konvention om hjemmearbejde. EØSU mener endvidere, at vilkårene for hjemmearbejde bør indgå i ILO's dagsorden for anstændigt arbejde og de dermed forbundne nationale programmer. |
| --- | --- |

1.14.

2.   Begrebsmæssige aspekter af og baggrund for hjemmearbejde

| 2.1. | I denne udtalelse besvares det portugisiske rådsformandskabs spørgsmål vedrørende de udfordringer, der er forbundet med hjemmearbejde, hvad angår tilrettelæggelse af arbejdstiden, balance mellem arbejdsliv og privatliv og retten til at være offline, med det formål at fremme den europæiske sociale model. Disse spørgsmål omfatter et kønsperspektiv, som er beskrevet i en særskilt udtalelse (SOC/662) — der også er en sonderende udtalelse ligesom denne udtalelse. |
| --- | --- |

2.1.

| 2.2. | EØSU værdsætter det arbejde, som Den Internationale Arbejdsorganisation (ILO) og Eurofound har udført om metoder til hjemmearbejde og tilhørende begreber, og som gør det muligt at sammenligne data på europæisk og internationalt plan (1). |
| --- | --- |

2.2.

| 2.3. | EØSU anvender udtrykket »hjemmearbejde« som betegnelse for arbejde, som lønmodtagere udfører hjemmefra uden for virksomhedens lokaler og ved hjælp af informations- og kommunikationsteknologi. Det sted, hvor arbejdet udføres, samt anvendelsen af informations- og kommunikationsteknologi er således to afgørende aspekter af hjemmearbejde. EØSU anerkender, at der findes forskellige former for hjemmearbejde, som afhænger af de forskellige landes gældende lovgivning og praksis. Nærværende udtalelse vedrører hjemmearbejde, der udføres af lønmodtagere. Den beskæftiger sig ikke med selvstændige erhvervsdrivendes problemstillinger, der vil blive behandlet på et senere tidspunkt i en særskilt udtalelse. |
| --- | --- |

2.3.

| 2.4. | Hjemmearbejde har været genstand for regulering. Selvom der ikke findes nogen specifikke europæiske og internationale direktiver eller regler for hjemmearbejde, findes der EU-lovgivning på området, bl.a. Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/88/EF (2) om tilrettelæggelse af arbejdstiden, Rådets direktiv 89/391/EØF (3) om sikkerhed og sundhed under arbejdet, Europa-Parlamentets og Rådets direktiv (EU) 2019/1152 (4) om gennemsigtige og forudsigelige arbejdsvilkår i Den Europæiske Union og Europa-Parlamentets og Rådets direktiv (EU) 2019/1158 (5) om balance mellem arbejdsliv og privatliv. EØSU opfordrer medlemsstaterne til at omsætte disse direktiver i deres lovgivning. |
| --- | --- |

2.4.

| 2.5. | Også de europæiske arbejdsmarkedsparter har haft særligt fokus på dette spørgsmål. Rammeaftalen om telearbejde (en selvstændig aftale) blev undertegnet i 2002, men dens gennemførelse har været uensartet i hele Europa. Blandt de mange aspekter, der fremhæves i rammeaftalen, kan nævnes følgende: hjemmearbejde skal være frivilligt; der skal være ligebehandling i forhold til tilsvarende arbejdstagere i virksomheden, særligt med hensyn til arbejdsbyrde samt adgang til uddannelse og kollektive rettigheder; mulighed for at bringe hjemmearbejde til ophør; overgangen til hjemmearbejde må ikke ændre på arbejdstagerens status; arbejdstagerens privatliv skal respekteres; personlige data skal beskyttes; standarder for sundhed og sikkerhed på arbejdspladsen skal respekteres. For at kontrollere, at sundheds- og sikkerhedsstandarder anvendes korrekt, skal arbejdsgiveren, arbejdstagerens fagforening/repræsentanter og andre kompetente myndigheder have adgang til arbejdspladsen i overensstemmelse med national lovgivning og kollektive overenskomstaftaler. Hvis arbejdstageren arbejder hjemmefra, skal denne adgang anmeldes og godkendes på forhånd. Arbejdstagere, der arbejder hjemmefra, har ret til at anmode om kontrolbesøg. |
| --- | --- |

2.5.

| 2.6. | I juni 2020 indgik de europæiske arbejdsmarkedsparter en selvstændig rammeaftale om digitalisering, som omfatter fire specifikke områder, nemlig digitale færdigheder og ansættelsessikkerhed; betingelserne for at være online og offline; kunstig intelligens og bevarelse af menneskelig kontrol; respekt for den menneskelige værdighed og overvågning. EØSU anser det for nødvendigt at foretage en vurdering af resultaterne af gennemførelsen af de bestemmelser, der er fastsat i aftalen, så hurtigt som muligt. Udvalget opfordrer Kommissionen, medlemsstaterne og arbejdsmarkedets parter til at fremme en hurtig og korrekt gennemførelse af aftalen. Et EU-lovgivningsinitiativ kunne eventuelt lanceres i overensstemmelse med bestemmelserne i TEUF om social- og arbejdsmarkedspolitikken (artikel 151 ff.) og/eller på medlemsstatsniveau med henblik på at beskytte og gennemføre arbejdstagernes ret til at være offline. |
| --- | --- |

2.6.

| 2.7. | De europæiske arbejdsmarkedsparter har ligeledes gjort og vil fortsætte med at gøre et stort stykke arbejde inden for en lang række sektorer. Listen over indgåede aftaler om hjemmearbejde og digitalisering fremgår af bilaget til denne udtalelse. Listen er ganske vist ikke udtømmende, men vidner om den sociale dialog, der er blevet ført på området. |
| --- | --- |

2.7.

| 2.8. | I medlemsstaterne regulerer arbejdsretten visse aspekter af relevans for hjemmearbejde, såsom arbejdstidens længde og tilrettelæggelse, arbejdsforhold samt sundhed og sikkerhed på arbejdspladsen, i form af specifikke bestemmelser, herunder kravet om skriftlige ansættelseskontrakter. Rammeaftalen om telearbejde har påvirket indholdet af de regler, som vedtages. |
| --- | --- |

2.8.

| 2.9. | Hjemmearbejde har været og vil fortsætte med at være genstand for kollektive forhandlinger og overenskomster (undertiden trepartsforhandlinger og -overenskomster) på nationalt plan, sektorplan eller virksomhedsplan, hvis indhold ligeledes er blevet påvirket af den europæiske aftale fra 2002. Eftersom forhandlingerne ofte har fundet sted på virksomhedsniveau, er der begrænset kendskab til aftalernes indhold (6). |
| --- | --- |

2.9.

| 2.10. | De østeuropæiske EU-medlemsstater er en undtagelse herfra. EØSU opfordrer arbejdsmarkedets parter i disse lande til at forhandle overenskomster om hjemmearbejde eller om nødvendigt at ajourføre dem. |
| --- | --- |

2.10.

| 2.11. | Ifølge data fra den europæiske undersøgelse af arbejdsvilkårene fra 2015 var andelen af arbejdstagere, som arbejder hjemmefra, høj i de to nordiske lande — Danmark (37 %) og Sverige (33 %) — og i Nederlandene (30 %), mellemhøj i lande som Luxembourg (26 %), Frankrig (25 %), Estland (24 %), Belgien (24 %) og Finland (24 %) og lav i halvdelen af EU-medlemsstaterne, fra 12-13 % (Tyskland, Spanien, Bulgarien, Litauen og Rumænien) og helt ned til 7-11 % (Italien, Tjekkiet, Polen, Slovakiet, Portugal og Ungarn). Det skal bemærkes, at »lejlighedsvis hjemmearbejde« generelt vedrører halvdelen af de arbejdstagere, der arbejder hjemmefra, og at »regelmæssig hjemmearbejde« vedrører lidt under en fjerdedel af dem (7). |
| --- | --- |

2.11.

| 2.12. | Blandt eksemplerne på nye forskningsresultater kan nævnes (8): |
| --- | --- |

2.12.

| 2.12.1. | I 2019 arbejdede kun 5,4 % af lønmodtagerne i EU-27 normalt hjemmefra — en andel, som stort set ikke har ændret sig i det seneste årti. Derimod steg andelen af arbejdstagere, der lejlighedsvis arbejdede hjemmefra, fra 5,2 % i 2009 til 9 % i 2019. Ifølge ILO's undersøgelser tegner hjemmearbejde (herunder »mobilt« hjemmearbejde) sig for 8 % af den samlede arbejdsstyrke i EU mod 20 % i USA og 16 % i Japan (9). |
| --- | --- |

2.12.1.

| 2.12.2. | Udbredelsen af hjemmearbejde varierer betydeligt mellem de enkelte sektorer og erhverv og er særligt stor i informations- og teknologisektorerne, i videnintensive sektorer og blandt højt kvalificerede arbejdstagere. Forskellene mellem medlemsstaterne, hvad angår andelen af arbejdstagere, der arbejder hjemmefra, skyldes blandt andet den industrielle struktur, fordelingen af beskæftigelsen efter virksomhedernes størrelse, andelen af selvstændige erhvervsdrivende og arbejdstagernes digitale færdigheder i medlemsstaterne. |
| --- | --- |

2.12.2.

| 2.12.3. | Forskelle i adgangen til hjemmearbejde og beskyttelse af arbejdstagerne risikerer at øge ulighederne mellem arbejdstagerne, herunder med hensyn til kønsaspektet, der behandles i udtalelse SOC/662, og der skal derfor findes en løsning på dette problem. |
| --- | --- |

2.12.3.

| 2.12.4. | Udvikling af arbejdstagernes digitale færdigheder er afgørende for at løfte de udfordringer, der er forbundet med den teknologiske udvikling og de nye arbejdsformer — i 2019 uddannede i gennemsnit under 25 % af EU's virksomheder sine ansatte i digitale færdigheder, lige fra 6 % i Rumænien til 37 % i Finland. |
| --- | --- |

2.12.4.

| 2.13. | Som følge af covid-19-pandemien er flere millioner arbejdstagere i Europa begyndt at arbejde hjemmefra. Eurofound anslår, at ca. 40 % af arbejdstagerne er begyndt at arbejde hjemmefra på fuld tid på grund af pandemien. I de fleste tilfælde er hjemmearbejde obligatorisk som følge af afgørelser truffet af offentlige myndigheder af hensyn til sundhedskontrollen. |
| --- | --- |

2.13.

| 2.14. | EØSU gentager sin holdning som udtrykt i forskellige udtalelser (10) om fremtidens arbejde, digitalisering, tilrettelæggelse af arbejdstid og balance mellem arbejdsliv og privatliv. |
| --- | --- |

2.14.

3.   Muligheder og risici i forbindelse med hjemmearbejde

| 3.1. | For virksomhederne kan hjemmearbejde øge produktiviteten, men også give problemer med hensyn til virksomhedskulturen og tilrettelæggelsen af arbejdet. Set ud fra virksomhedernes synspunkt har anvendelsen af hjemmearbejde flere mål, bl.a. (11):






  i) | en resultatbaseret tilrettelæggelse af arbejdet, hvor arbejdstagerne får større autonomi og større ansvar for resultaterne |
| --- | --- | --- |

3.1.

i)

en resultatbaseret tilrettelæggelse af arbejdet, hvor arbejdstagerne får større autonomi og større ansvar for resultaterne

| ii) | øget produktivitet og effektivitet (færre afbrydelser) |
| --- | --- |

ii)

øget produktivitet og effektivitet (færre afbrydelser)

| iii) | pladsbesparelser i virksomhedernes lokaler og/eller kontorer og deraf følgende økonomiske besparelser |
| --- | --- |

iii)

pladsbesparelser i virksomhedernes lokaler og/eller kontorer og deraf følgende økonomiske besparelser

| iv) | bedre mulighed for at ansætte visse kategorier af arbejdstagere (personer med omsorgsansvar eller nedsat funktionsevne). |
| --- | --- |

iv)

bedre mulighed for at ansætte visse kategorier af arbejdstagere (personer med omsorgsansvar eller nedsat funktionsevne).

| 3.2. | For arbejdstagerne kan hjemmearbejde gøre det nemmere at forene arbejdsliv og privatliv og mindske de omkostninger, der er forbundet med transport mellem hjemmet og arbejdspladsen. Generelt kan hjemmearbejde øge autonomien, forbedre koncentrationsevnen og øge produktiviteten (12). Autonomi opvejer dog ikke altid de negative konsekvenser for sundheden og trivslen og kan endda øge arbejdsintensiteten, når hjemmearbejde er forbundet med en for stor arbejdsbelastning og en konkurrencepræget virksomhedskultur, som kræver en høj indsats med en ekstra (ulønnet) arbejdsbyrde og utilstrækkelig fritid til følge (13). |
| --- | --- |

3.2.

| 3.3. | EØSU understreger, at hjemmearbejde bidrager positivt til bæredygtig udvikling og dekarbonisering af økonomien og til at fremme mobiliteten i byerne. |
| --- | --- |

3.3.

| 3.4. | EØSU konstaterer, at covid-19-pandemiens negative konsekvenser er blevet væsentligt begrænset takket være hjemmearbejde. Den betydelige vækst i hjemmearbejde har gjort det muligt for mange brancher at overleve. |
| --- | --- |

3.4.

| 3.5. | EØSU bemærker, at udviskningen af grænsen mellem arbejdstid og fritid risikerer at øge den reelle arbejdstid og arbejdsintensiteten og gøre det sværere at koble af fra arbejdet, hvilket kan gå ud over familielivet. Måling og overvågning af arbejdstid er en stor udfordring for medlemsstaternes arbejdstilsynsmyndigheder, som skal håndteres på passende vis. |
| --- | --- |

3.5.

| 3.6. | Forskning viser, at der er visse risici for arbejdstagerne: det drejer sig ikke blot om stress, depression og angst, der forbindes med forskellige former for isolation, men også om lidelser i bevægeapparatet, hovedpine, udbrændthed, søvnforstyrrelser og nye digitale fænomener som »virtuel tilstedeværelse«. Fænomenet »fremmøde trods sygdom« og dets indvirkning på arbejdslivet varierer. Ifølge Eurofound har nogle arbejdstagere negative erfaringer hermed, mens andre sætter pris på at kunne arbejde hjemmefra i stedet for at tage ind til deres arbejdsgivers lokaler, når de føler sig syge. Dette bør dog ikke gribe ind i retten til sygeorlov. Hjemmearbejde er også forbundet med store vanskeligheder med hensyn til tilrettelæggelse af og deltagelse i fagforeningsaktiviteter, manglende synlighed, krænkelse af privatlivets fred og spredning af telearbejdere. |
| --- | --- |

3.6.

| 3.7. | EØSU bemærker, at der også er andre risici forbundet med hjemmearbejde såsom dem, der vedrører cybersikkerhed. Disse bør håndteres på passende vis for at beskytte virksomhederne og de hjemmearbejdende arbejdstageres privatliv. En anden risiko forbundet med hjemmearbejde er dets potentielt negative indvirkning på eksisterende organisationskulturer, i enheder, der producerer varer eller tjenesteydelser, eller i foreningsstrukturer og/eller i forbindelse med frivilligt arbejde. |
| --- | --- |

3.7.

| 3.8. | Hjemmearbejde kræver færdigheder i informations- og kommunikationsteknologi og adgang til udstyr og tjenester samt boligforhold og andre forhold, der er forenelige med hjemmearbejde, hvilket rejser spørgsmålet om økonomiske og sociale uligheder. |
| --- | --- |

3.8.

| 3.9. | EØSU er bevidst om, at hjemmearbejde kan fremme integrationen på arbejdsmarkedet af visse grupper, der forskelsbehandles, navnlig personer med handicap, gravide kvinder og eneforsørgere, som ofte er nødt til at overvinde strukturelle hindringer for at få adgang til beskæftigelse. |
| --- | --- |

3.9.

| 3.10. | EØSU mener, at de vigtigste lovgivningsmæssige udfordringer består i at sikre, at hjemmearbejde er frivilligt og kan bringes til ophør — bortset fra undtagelsestilfælde som pandemien, hvor hjemmearbejde er pålagt af offentlige myndigheder — og at de arbejdstagere, der arbejder hjemmefra, har samme individuelle og kollektive rettigheder som tilsvarende arbejdstagere i samme virksomhed, at reglerne for hjemmearbejde er nedfældet skriftligt, og at der om nødvendigt træffes særlige foranstaltninger for at sikre, at arbejdstagerne kan udøve deres rettigheder, og at de behandles på samme måde som andre arbejdstagere. |
| --- | --- |

3.10.

| 3.11. | EØSU mener, at en regulering af hjemmearbejde vil kunne sikre anstændige arbejdsvilkår og bidrage til at mindske uligheder og fattigdom på arbejdspladsen (14). |
| --- | --- |

3.11.

| 3.12. | EØSU mener, at arbejdsgiverne er ansvarlige for at uddanne deres ansatte og for at stille det udstyr, der er nødvendigt for hjemmearbejde, til rådighed og installere og vedligeholde det. Arbejdsgiveren bør direkte dække de omkostninger, der opstår som følge af hjemmearbejde, navnlig kommunikationsrelaterede omkostninger (forbrugsgoder, mobiltelefoni og internet). |
| --- | --- |

3.12.

| 3.13. | Der bør træffes alle nødvendige foranstaltninger for at beskytte data vedrørende hjemmearbejde, navnlig de hjemmearbejdende arbejdstageres personoplysninger. |
| --- | --- |

3.13.

| 3.14. | EØSU bemærker, at der i langt de fleste virksomheder har været en stærk vækst i systemer til overvågning af, kontrol med og tilsyn med de hjemmearbejdende arbejdstageres aktiviteter. Udvalget anbefaler, at anvendelsen af disse kontrolredskaber sker i tråd med principperne om databeskyttelse og, om nødvendigt, reguleres i fremtidig EU-lovgivning og/eller kollektive forhandlinger på nationalt plan, regionalt plan, sektorplan og virksomhedsplan mellem arbejdsmarkedets parter i medlemsstaterne. |
| --- | --- |

3.14.

4.   Udfordringer forbundet med hjemmearbejde

4.1.   Tilrettelæggelse af arbejdstid

| 4.1.1. | EØSU konstaterer, at forskningen er entydig med hensyn til virkningerne af hjemmearbejde på arbejdstiden — lang arbejdstid angives som værende den største ulempe ved denne arbejdsform (15). Hjemmearbejde gør det muligt for arbejdstageren at tilrettelægge sin arbejdsdag og undgå transport mellem sit hjem og sin arbejdsplads, men forlænger derimod arbejdstiden med aften- og weekendarbejde. |
| --- | --- |

4.1.1.

| 4.1.2. | EØSU bemærker med tilfredshed, at de europæiske arbejdsmarkedsparter for nylig er blevet enige om, at regelmæssige meningsudvekslinger mellem ledere og arbejdstagere og/eller deres repræsentanter om arbejdsbyrden og arbejdsprocesserne (16) er en af de foranstaltninger, der bør overvejes som led i den fælles partnerskabsproces, som danner grundlag for aftalen. |
| --- | --- |

4.1.2.

| 4.1.3. | En Eurofoundundersøgelse (17) viser følgende: |
| --- | --- |

4.1.3.

| 4.1.3.1. | Omkring 30 % af de arbejdstagere, der normalt arbejder hjemmefra, arbejder hver dag eller flere gange om ugen i deres fritid. Omkring 50 % af dem afbrydes i deres arbejde for at tage sig af uforudsete opgaver, og omkring 20 % arbejder over 48 timer om ugen (denne procentdel ligger på omkring 30 % for »mobile« hjemmearbejdende arbejdstagere og 10 % for de arbejdstagere, der lejlighedsvis arbejder hjemmefra). |
| --- | --- |

4.1.3.1.

| 4.1.3.2. | Omkring 40 % af de arbejdstagere, der normalt arbejder hjemmefra, har under 11 timers hviletid mellem arbejdsdagene (25 % af de arbejdstagere, der lejlighedsvis arbejder hjemmefra, og omkring 60 % af de »mobile« hjemmearbejdende arbejdstagere). |
| --- | --- |

4.1.3.2.

| 4.1.4. | Eurofounds undersøgelser viser, at arbejdsintensiteten er et problem, som er fælles for de europæiske lande (37 % af arbejdstagerne erklærer f.eks., at de er underlagt stramme tidsfrister), og at problemet er mere hyppigt blandt hjemmearbejdende arbejdstagere, især de mobile (18). |
| --- | --- |

4.1.4.

| 4.1.5. | Der bør foretages en evaluering af konsekvenserne for sundheden og trivslen af en intensiv anvendelse af informations- og kommunikationsteknologier, f.eks. arbejde foran en skærm eller via smartphones. De negative konsekvenser, som kan forstærkes af hjemmearbejde, er psykisk pres (stress), øjentræthed, angst, hovedpine, udbrændthed, søvnforstyrrelser og lidelser i bevægeapparatet (19). |
| --- | --- |

4.1.5.

| 4.1.6. | Selvom der ganske vist findes EU-standarder for hjemmearbejde, bør det undersøges, om direktivet om arbejdstid og de øvrige direktiver, der omtales i punkt 2.4, aftalen om telearbejde (fra 2002) og aftalen om digitalisering (fra 2020) er tilstrækkelige til at beskytte arbejdstagerne (20). I den henseende fremhæver EØSU betydningen af den europæiske retspraksis, ifølge hvilken medlemsstaterne »skal [...] pålægge arbejdsgiverne en forpligtelse til at indføre et objektivt, pålideligt og tilgængeligt system, der gør det muligt at måle længden af hver enkelt arbejdstagers daglige arbejdstid« (21). EØSU bemærker, at det er op til medlemsstaterne at beslutte, hvordan et sådant system specifikt skal implementeres bl.a. under hensyntagen til de forskelle, der måtte være mellem forskellige sektorer og aktiviteter (22). |
| --- | --- |

4.1.6.

| 4.1.7. | I den henseende foreslår EØSU, at virksomhederne i forbindelse med hjemmearbejde pålægges at anvende passende mekanismer til registrering af almindelig arbejdstid og overarbejde i overensstemmelse med EU-lovgivning og national lovgivning samt kollektive overenskomstaftaler på regionalt plan, sektorplan eller virksomhedsplan. |
| --- | --- |

4.1.7.

| 4.1.8. | EØSU mener, at ligebehandling i forhold til tilsvarende arbejdstagere i samme virksomhed også skal gælde sundhed og sikkerhed på arbejdspladsen, tilrettelæggelse af arbejdet med henblik på at sikre samme arbejdsbyrde og fagforeningers/arbejdstagerrepræsentanters ret til at få adgang til hjemmearbejdspladsen i overensstemmelse med national lovgivning og kollektive overenskomster. |
| --- | --- |

4.1.8.

| 4.1.9. | Arbejdstagere, der arbejder hjemmefra, må ikke stilles ringere i deres arbejdsliv, navnlig hvad angår deres karriereforløb, videreuddannelse, adgang til interne oplysninger i virksomheden, fagforeningsdeltagelse og -repræsentation, specifikke arbejdstagerrettigheder (arbejdsmedicin, forsikringer osv.) og andre særlige rettigheder i virksomheden. |
| --- | --- |

4.1.9.

4.2.   Balance mellem arbejdsliv og privatliv

| 4.2.1. | En af drivkræfterne bag udviklingen inden for hjemmearbejde er, at denne arbejdsform ser ud til at give en bedre balance mellem arbejdsliv og privatliv, øge produktiviteten og loyaliteten blandt personalet og mindske personaleudskiftning. Det er dog vanskeligt at drage endelige konklusioner om virkningerne af hjemmearbejde for arbejdslivet på basis af den aktuelle forskning på området, og virkeligheden kan derfor være langt mere kompleks og tvetydig end, og måske endda i modstrid med, disse potentielle gensidige fordele for arbejdstagere og arbejdsgivere (23). |
| --- | --- |

4.2.1.

| 4.2.2. | EØSU bemærker, at der er et modsætningsforhold mellem de stadig mere fleksible arbejdstider og målet om anstændigt arbejde, som ILO er fortaler for. |
| --- | --- |

4.2.2.

| 4.2.3. | Med hensyn til balancen mellem arbejdsliv og privatliv mener EØSU, at de negative virkninger forstærkes for arbejdstagere, der arbejder hjemmefra, og også varierer afhængigt af arbejdstagernes individuelle egenskaber, virksomhedskulturen og arbejdets tilrettelæggelse (24). EØSU mener, at den faktiske omsætning af direktivet om balance mellem arbejdsliv og privatliv uden tvivl vil kunne bidrage til at forbedre arbejdsvilkårene for arbejdstagere, der arbejder hjemmefra (25). EØSU opfordrer medlemsstaterne til at omsætte og gennemføre dette direktiv korrekt. |
| --- | --- |

4.2.3.

| 4.2.4. | EØSU konstaterer, at virkningerne af hjemmearbejde på balancen mellem arbejdsliv og privatliv bestemt ikke er entydige, og opfordrer til mere dybtgående undersøgelser af balancen mellem arbejdsliv og privatliv (26). |
| --- | --- |

4.2.4.

| 4.2.5. | EØSU gør opmærksom på behovet for passende uddannelse af arbejdstagere og linjechefer i bedste praksis for håndtering af hjemmearbejde og overholdelse af de lovgivnings- og kontraktmæssige bestemmelser, navnlig hvad angår fremme af balancen mellem arbejdsliv og privatliv. |
| --- | --- |

4.2.5.

| 4.2.6. | EØSU opfordrer medlemsstaterne til at foretage passende investeringer i tilvejebringelse og/eller udvikling af almindeligt tilgængelige sociale tjenester af høj kvalitet for ældre og børn, som kan bidrage til at skabe balance mellem arbejdsliv og privatliv. |
| --- | --- |

4.2.6.

4.3.   Retten til at være offline

| 4.3.1. | EØSU er bevidst om, at en »altid online«-kultur og de hjemmearbejdende arbejdstageres mangel på fritid sættes i forbindelse med alvorlige fysiske og psykosociale risici (27). At være online betyder, at det bliver vanskeligt at respektere grænserne mellem lønnet arbejde og privatliv. |
| --- | --- |

4.3.1.

| 4.3.2. | For så vidt angår retten til at være offline, blev der for nylig iværksat politikker i medlemsstaterne — omend de følger forskellige tilgange — og/eller tiltag fra arbejdsmarkedsparternes og virksomhedernes side, der skal begrænse disse negative virkninger og beskytte arbejdstagerne i deres fritid. |
| --- | --- |

4.3.2.

| 4.3.3. | At være online konstant har negative konsekvenser. Det er kvinderne, der rammes hårdest, da det typisk er dem, som tager sig af ulønnet husligt arbejde og pasning af børn, ældre og sengeliggende syge (28). |
| --- | --- |

4.3.3.

| 4.3.4. | Lovgivningen omfatter de fleste aspekter af hjemmearbejde, hvilket gør det så meget desto vigtigere at gennemføre den effektivt. Rammeaftalen om digitalisering, der blev undertegnet på europæisk plan i juni 2020, vedrører bl.a. retten til at være offline, overholdelse af lovgivningens og kollektive overenskomsters bestemmelser om arbejdstid samt andre kontraktmæssige bestemmelser, og den skal sikre, at arbejdstageren ikke er forpligtet til at stå til rådighed for sin arbejdsgiver uden for arbejdstiden. EØSU bemærker, at aftalen er ved at blive gennemført af arbejdsmarkedets parter i medlemsstaterne. Et lovgivningsinitiativ i overensstemmelse med bestemmelserne i TEUF om social- og arbejdsmarkedspolitikken (artikel 151 ff.) med henblik på at beskytte og gennemføre arbejdstagernes ret til at være offline og samtidig forhindre, at deres arbejdsvilkår forringes, er imidlertid stadig en mulighed. |
| --- | --- |

4.3.4.

| 4.3.5. | Medlemsstaterne har forskellige holdninger til indførelsen af en ret til at være offline (29). Fire lande (Belgien, Spanien, Frankrig og Italien) har vedtaget specifik lovgivning herom. I Portugal har man behandlet et lovforslag, og i Nederlandene er der indledt en høringsprocedure, men ingen af de to lande har vedtaget specifik lovgivning. I de øvrige medlemsstater anvendes der forskellige tilgange: i visse lande opfordrer fagforeningerne til, at der indføres specifikke regler, da den gældende lovgivning ikke anses for at være tilstrækkelig. I nogle lande vurderes det, at kollektive overenskomster er den bedste måde at regulere på, mens fagforeningerne i andre lande mener, at lovgivningen om arbejdstid er tilstrækkelig. |
| --- | --- |

4.3.5.

| 4.3.6. | På den baggrund bifalder EØSU den beslutning, som Europa-Parlamentet vedtog den 21. januar 2021, og som Kommissionen tog hensyn til i handlingsplanen for den europæiske søjle for sociale rettigheder af 4. marts i afsnittet om hjemmearbejde og retten til at være offline (30). Inden for disse rammer mener EØSU, at der bør tages passende hånd om retten til at være offline i handlingsplanen for den europæiske søjle for sociale rettigheder. |
| --- | --- |

4.3.6.

| 4.3.7. | Med hensyn til retten til at være offline understreger EØSU, at overarbejde ikke i sig selv er et problem, forudsat at det er i overensstemmelse med de gældende regler, navnlig hvad angår det maksimalt tilladte antal arbejdstimer, og at det sikres, at al arbejdstid aflønnes i overensstemmelse med de retlige rammer i de enkelte medlemsstater. |
| --- | --- |

4.3.7.

5.   Foranstaltninger truffet af Kommissionen, medlemsstaterne og arbejdsmarkedets parter

| 5.1. | EØSU fremhæver, at der er behov for flere og bedre statistiske oplysninger og for mere forskning i hjemmearbejde med henblik på at identificere bedste praksis og undersøge virkningerne af hjemmearbejde på arbejdstagernes liv, virksomhederne og samfundet. EØSU opfordrer Kommissionen til at forbedre forskningen i hjemmearbejde og dens virkninger, fremme udveksling af bedste praksis mellem medlemsstaterne med hensyn til tilrettelæggelse af arbejdstid, balance mellem arbejdsliv og privatliv og retten til at være offline samt at støtte den nødvendige kompetenceomstilling, samtidig med at den sociale dialog og de kollektive forhandlinger mellem arbejdsmarkedets parter på forskellige niveauer respekteres. |
| --- | --- |

5.1.

| 5.2. | EØSU understreger, at aftalerne fra 2002 og 2020 indeholder de vigtigste principper, der gør det muligt at udnytte de positive virkninger af hjemmearbejde og så vidt muligt begrænse de negative virkninger. |
| --- | --- |

5.2.

| 5.3. | EØSU opfordrer Kommissionen og medlemsstaterne til at overvåge gennemførelsen af aftalerne fra hhv. 2002 og 2020 og til om nødvendigt at tilpasse den eksisterende lovgivning på grundlag af erfaringerne fra pandemien og indføre ny lovgivning med henblik på at fremme de positive aspekter af hjemmearbejde og beskytte arbejdstagernes grundlæggende rettigheder. Det går stærkt med den teknologiske udvikling og udviklingen af nye arbejdsformer, hvilket kan gøre det nødvendigt at overvåge, at lovgivning og praksis tilpasses de nye forhold, der vil være fremherskende i fremtiden. |
| --- | --- |

5.3.

| 5.4. | EØSU gør opmærksom på, at medlemsstaterne i samarbejde med arbejdsmarkedets parter skal sikre, at der findes passende nationale rammer for hjemmearbejde, der fastlægger spillereglerne for de berørte virksomheder og arbejdstagere, idet der tages hensyn til førnævnte aftaler. |
| --- | --- |

5.4.

| 5.5. | Man skal være særlig opmærksom på tilrettelæggelsen af arbejdstiden, sundheds- og sikkerhedsrisiciene på arbejdspladsen, balancen mellem arbejdsliv og privatliv, retten til at være offline og arbejdstagernes udøvelse af deres rettigheder i forbindelse med hjemmearbejde. |
| --- | --- |

5.5.

| 5.6. | EØSU er af den opfattelse, at de problemer, der er forbundet med hjemmearbejde, bør tages op i tråd med principperne under den europæiske søjle for sociale rettigheder og FN's mål for bæredygtig udvikling. |
| --- | --- |

5.6.

| 5.7. | Udvalget mener, at arbejdsmarkedsparternes deltagelse og bistand på alle niveauer, bl.a. i forbindelse med kollektive forhandlinger, er afgørende for at finde afbalancerede, anstændige og retfærdige løsninger. |
| --- | --- |

5.7.

| 5.8. | EØSU mener, at Kommissionen, ILO og OECD bør indlede en fælles proces på grundlag af undersøgelser om konsekvenserne af hjemmearbejde med henblik på at udarbejde en ILO-konvention om hjemmearbejde. EØSU mener endvidere, at vilkårene for hjemmearbejde bør indgå i ILO's dagsorden for anstændigt arbejde og de dermed forbundne nationale programmer. |
| --- | --- |

5.8.

Bruxelles, den 24. marts 2021.

Christa SCHWENG

Formand for Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg

---

(1)  Alex Soojung-Kim Pang (2017) Rest — Why you get more done when you work less (Penguin Life, 2018).

1

Rest — Why you get more done when you work less

(2)  EUT L 299 af 18.11.2003, s. 9 . .

2

(3)  EFT L 183 af 29.6.1989, s. 1.

3

(4)  EUT L 186 af 11.7.2019, s. 105.

4

(5)  EUT L 188 af 12.7.2019, s. 79.

5

(6)  Eurofound og ILO, Working anytime, anywhere: The effects on the world of work, 2017, s. 51-54 (dette dokument benævnes i det følgende »Eurofound og ILO (2017)«).

6

Working anytime, anywhere: The effects on the world of work

(7)  Kommissionen (2020), Telework in the EU before and after the COVID-19: where we were, where we head to, Science for Policy Briefs.

7

Telework in the EU before and after the COVID-19: where we were, where we head to, Science for Policy Briefs

(8)  Idem.

8

(9)  ILO (2019), Telework in the 21st century, s. 294.

9

Telework in the 21st century

(10)  EUT C 129 af 11.4.2018, s. 44, EUT C 197 af 8.6.2018, s. 45, EUT C 237 af 6.7.2018, s. 8, EUT C 367 af 10.10.2018, s. 15, EUT C 440 af 6.12.2018, s. 37, EUT C 232 af 14.7.2020, s. 18.

10

(11)  Eurofound og ILO (2017), s. 51.

11

(12)  Eurofound (2020), Telework and ICT-based mobile work: Flexible working in the digital age, s. 53 (dette dokument benævnes i det følgende »Eurofound (2020)«).

12

Telework and ICT-based mobile work: Flexible working in the digital age

(13)  Eurofound og ILO (2017), s. 40.

13

(14)  Se Europa-Parlamentets nyligt vedtagne beslutning.

14

(15)  Telework in the 21st century, ILO (2019), s. 298.

15

Telework in the 21st century, ILO (2019), s. 298

(16)  Rammeaftale mellem de europæiske arbejdsmarkedsparter om digitalisering, juni 2020, s. 10.

16

(17)  Further exploring the working conditions of ICT-based mobile workers and home-based teleworkers, arbejdsdokument (2020), s. 23-33.

17

Further exploring the working conditions of ICT-based mobile workers and home-based teleworkers

(18)  Eurofound (2016) 6th European Working Conditions Survey, Overview report, s. 47-51. Se også foregående fodnote.

18

6th European Working Conditions Survey, Overview report

(19)  For yderligere oplysninger om konsekvenserne af hjemmearbejde for sundheden og trivslen se: Eurofound (2020), s. 27-35.

19

(20)  Eurofound (2020), s. 54.

20

(21)  EU-Domstolens dom, sag C-55/18, ECLI:EU:C:2019:402, præmis 60. For så vidt angår hjemmearbejde, henvises der til den øvrige retspraksis: C-518/15, C-344/19, C-580/19, C-214/20 og C-84/94.

21

(22)  Idem, EU-Domstolens dom, sag C-55/18, ECLI:EU:C:2019:402, præmis 63.

22

(23)  Telework in the 21st century, ILO (2019) s. 302.

23

Telework in the 21st century

(24)  Primær kilde: Eurofound (2020), s. 13-26.

24

(25)  Eurofound (2020), s. 54.

25

(26)  Eurofound and ILO (2017), s. 33 og 40.

26

(27)  Eurofound og ILO (2017), s. 37.

27

(28)  Se EØSU's udtalelse SOC/662 (se side 13 i denne EUT).

28

(29)  Primær kilde: Eurofound (2020), s. 13-26.

29

(30)  Se Europa-Parlamentets nyligt vedtagne beslutning.

30

---

BILAG I

EUROPEAN SECTORAL SOCIAL DIALOGUE JOINT TEXTS ON TELEWORK AND DIGITALISATION (1)

Telework

Eurocommerce and UNI, Europa, European agreement on guidelines on Telework and ICT-mobile work in commerce, 25 May 2018 (commerce)

EACB, EBF-FBE, ESBG and UNI Global Union, Declaration on Telework in the European Banking Sector, 17 November 2017 (banking)

ETNO and UNI Europa, Joint Declaration on ICT-based mobile work, 2 February 2017 (telecommunications)

ETNO and UNI Europa, Joint declaration on telework, 9 June 2016 (telecommunications)

ACME, BIPAR, CEA and UNI-Europa, Joint declaration on telework by the European social partners in the insurance sector, 10 February 2015 (insurance)

CEMR-CCRE and EPSU, CEMR-EP/EPSU joint statement on telework, 13 January 2004 (local and regional government)

Eurelectric and EPSU, EMCEF, Joint declaration on telework, 13 November 2002 (electricity)

Eurocommerce and UNI Europa, European Agreement on Guidelines on Telework in Commerce, 26 April 2001 (Commerce)

ETNO and UNI Europa, Guidelines for Telework in Europe, 7 February 2001 (telecommunications)

Joint Committee, Opinion on telework, 23 November 1998 (telecommunications)

Digitalisation

ETNO and UNI-Europa, Joint Declaration on Artificial Intelligence, 30 November 2020 (telecommunications)

CEEMET and IndustriAll, Joint opinion on the impact of digitalisation on the world of work in the met industries, 9 November 2020 (metal industry)

EFIC and EFBWW, European Social Partners joint statement on Digital Transformation in workplaces of the European Furniture Industry, 6 July 2020 (Furniture)

Federation of European Social Employers and EPSU, Joint Position Paper on Digitalisation in the Social Services Sector — Assessment of Opportunities and Challenges, 6 June 2020 (social services)

Eurelectric and EPSU, IndustriAll, Digitalisation at the heart of social partners' commitment to keep the lights on, 9 April 2020 (electricity)

Eurelectric and EPSU, IndustriAll, A Social Partners' Framework of Actions — Challenges and opportunities of the digitalisation for the workforce in the European Electricity Sector, 9 April 2020 (electricity)

PostEurop and UNI Europa, Joint Declaration on Training in the Digital Era, 6 December 2019 (postal services)

ECEG and IndustriAll, Joint recommendations on digital transformations in the workplace for the European chemicals, pharmaceuticals, rubber and plastics sectors, 8 November 2019 (chemical industry)

EFCI/FENI and UNI Europa, Joint Statement on the Impact of Digitalization on Employment in the Cleaning and Facility Services Industry, 29 October 2019 (industrial cleaning)

INTERGRAF and UNI-Europa, Print is vital for the future of reading — INTERGRAF and UNI Europa Graphical & Packaging joint statement, 21 October 2021 (graphical industry)

FEPORT, ESPO and ETF, Joint statement »Market based and technological developments in the shipping sector and technological innovation represent major challenges for the port sector«, 24 June 2019 (ports)

AMICE, BIPAR, Insurance Europe and UNI Europa, Follow-up statement on the social effects of digitalization, 15 February 2019 (insurance)

IRU and ETF, Joint statement from Social partners for better regulation and digital enforcement, 7 December 2018 (road transport)

EBF-FBE and UNI Europa, Joint Declaration on the Impact of Digitalisation on Employment, 30 November 2018 (banking)

CEPI and IndustriAll, A social partner resolution addressing the ongoing digitalisation in the European pulp and paper sector and its potential impact on industry and employment, 6 July 2018 (paper industry)

CEEMET and IndustriAll, The impact of digitalisation on the world of work in the metal, engineering and technology-based industries, 8 December 2016 (metal industry)

AMICE, BIPAR, Insurance Europe and UNI Europa, Joint declaration on the social effects of digitalisation by the European social partners in the insurance sector, 12 October 2016 (Insurance)

EPSU and CEMR, Joint Declaration on the opportunities and challenges of digitalisation in local and regional administration, 11 December 2015 (local and regional administration)

---

(1)  Based on the European Commission EU social dialogue texts database, the European Trade Union Institute (ETUI) EU Social Dialogue texts database (not yet publicly available) and own research.

---

BILAG II

Følgende ændringsforslag blev forkastet under afstemningen, men opnåede mindst en fjerdedel af de afgivne stemmer (forretningsordenens art. 43, stk. 2):

Punkt 1.14 (hænger sammen med punkt 5.8)

Ændres som følger:

| | 1.14. | »EØSU mener, at det på grundlag af undersøgelser af konsekvenserne af hjemmearbejde er vigtigt, at ordentlige betingelser for hjemmearbejde bliver en del af den generelle dagsorden for anstændigt arbejde og navnlig af landeprogrammerne for anstændigt arbejde. Kommissionen, ILO og OECD bør indlede en fælles proces på grundlag af undersøgelser om konsekvenserne af hjemmearbejde med henblik på at undersøge, om der er behov for
  at udarbejde en ILO-konvention om hjemmearbejde.« |
| --- | --- | --- |

1.14.

Resultat af afstemningen:

| For: | 109 |
| --- | --- |
| Imod: | 130 |
| Hverken for eller imod: | 14 |

For:

109

Imod:

130

Hverken for eller imod:

14

Punkt 4.1.1

Ændres som følger:

| | 4.1.1. | »EØSU konstaterer, at det er vanskeligt på baggrund af den aktuelle forskning at drage endelige konklusioner vedrørende hjemmearbejdes indvirkning på arbejdslivet
  en er entydig med hensyn til virkningerne af hjemmearbejde på arbejdstiden — lang arbejdstid angives som værende den største ulempe ved denne arbejdsform (15). Hjemmearbejde gør det muligt for arbejdstageren at tilrettelægge sin arbejdsdag og undgå transport mellem sit hjem og sin arbejdsplads, men forlænger derimod arbejdstiden med aften- og weekendarbejde.« |
| --- | --- | --- |

4.1.1.

Resultat af afstemningen:

| For: | 111 |
| --- | --- |
| Imod: | 120 |
| Hverken for eller imod: | 18 |

For:

111

Imod:

120

Hverken for eller imod:

18

Punkt 5.8 (hænger sammen med punkt 1.14)

Ændres som følger:

| | 5.8. | »EØSU mener, at det på grundlag af undersøgelser af konsekvenserne af hjemmearbejde er vigtigt, at ordentlige betingelser for hjemmearbejde bliver en del af den generelle dagsorden for anstændigt arbejde og navnlig af landeprogrammerne for anstændigt arbejde. Kommissionen, ILO og OECD bør indlede en fælles proces på grundlag af undersøgelser om konsekvenserne af hjemmearbejde med henblik på at undersøge, om der er behov for
  at udarbejde en ILO-konvention om hjemmearbejde.« |
| --- | --- | --- |

5.8.

Resultat af afstemningen:

| For: | 109 |
| --- | --- |
| Imod: | 130 |
| Hverken for eller imod: | 14 |

For:

109

Imod:

130

Hverken for eller imod:

14

---

(15)  
  Telework in the 21st century, ILO (2019), s. 298
  .

---

| 9.6.2021 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 220/13 |
| --- | --- | --- | --- |

9.6.2021

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 220/13

---

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om »Hjemmearbejde og ligestilling mellem kønnene — betingelser, der sikrer, at hjemmearbejde ikke forværrer den ulige fordeling af ubetalt omsorgsarbejde og husligt arbejde mellem mænd og kvinder og i stedet bliver en drivkraft for fremme af ligestilling mellem kønnene«

(Sonderende udtalelse på anmodning af det portugisiske rådsformandskab)

(2021/C 220/02)

| Ordfører: | Milena ANGELOVA |
| --- | --- |
| Medordfører: | Erika KOLLER |

Ordfører:

Milena ANGELOVA

Medordfører:

Erika KOLLER

| Anmodning fra det portugisiske
  rådsformandskab | Brev af 26.10.2020 |
| --- | --- |
| Retsgrundlag | Artikel 304 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde |
| Kompetence | Sektionen for Beskæftigelse, Sociale Spørgsmål og Unionsborgerskab |
| Vedtaget i sektionen | 11.3.2021 |
| Vedtaget på plenarforsamlingen | 24.3.2021 |
| Plenarforsamling nr. | 559 |
| Resultat af afstemningen
  (for/imod/hverken for eller imod) | 219/10/18 |

Anmodning fra det portugisiske

rådsformandskab

Brev af 26.10.2020

Retsgrundlag

Artikel 304 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde

Kompetence

Sektionen for Beskæftigelse, Sociale Spørgsmål og Unionsborgerskab

Vedtaget i sektionen

11.3.2021

Vedtaget på plenarforsamlingen

24.3.2021

Plenarforsamling nr.

559

Resultat af afstemningen

(for/imod/hverken for eller imod)

219/10/18

1.   Konklusioner og anbefalinger

| 1.1. | Hjemmearbejde er en velkendt arbejdsform, men det blev markant udbredt som følge af covid-19-pandemien med den konsekvens, at mere end en tredjedel af alle arbejdstagere arbejdede hjemmefra med en større andel af kvinder end mænd (1). Da kvinder normalt udfører hovedparten af omsorgsarbejdet og det huslige arbejde, så de hjemmearbejde som den eneste mulighed for at kombinere dette ulønnede arbejde med aflønnet beskæftigelse. Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg (EØSU) ønsker at gøre opmærksom på risikoen for, at hjemmearbejde resulterer i, at kvinder påtager sig en dobbelt byrde i form af såvel lønnet som ulønnet arbejde. Derfor glæder EØSU sig over Kommissionens kampagne for bekæmpelse af kønsbetingede stereotyper (2), gentager behovet for en kulturændring og fjernelse af strukturelle hindringer med henblik på at opnå en mere lige fordeling af ubetalt husligt arbejde og opfordrer kraftigt medlemsstaterne til straks og effektivt at gennemføre direktivet om balance mellem arbejdsliv og privatliv. |
| --- | --- |

1.1.

| 1.2. | Da pandemien har skabt en ekstraordinær situation, er det nødvendigt at vurdere forbindelsen mellem hjemmearbejde og ligestilling mellem kønnene ved at anlægge et mere generelt og langsigtet perspektiv. Under pandemien har hjemmearbejde så vidt muligt været obligatorisk som en sundhedsbeskyttende foranstaltning og været ledsaget af mange ekstraordinære og restriktive elementer. Under normale forhold er hjemmearbejde som regel frivilligt i den hensigt at tilrettelægge arbejdet på en måde, der bedst tilgodeser virksomhedernes og organisationernes overordnede mål og behov, og imødekomme både arbejdsgivernes og arbejdstagernes behov med respekt for EU's og medlemsstaternes retlige og normative rammer (3) samt resultaterne af den sociale dialog, idet alle de praktiske forhold fastsættes som en del af arbejdsaftaler og kollektive overenskomster. |
| --- | --- |

1.2.

| 1.3. | Hjemmearbejde rummer mange muligheder for at bidrage til ligestillingen mellem kønnene som f.eks. øget deltagelse på arbejdsmarkedet; øget fleksibilitet med hensyn til at tilrettelægge arbejdstid og kombinere ubetalt omsorgsarbejde med aflønnet beskæftigelse, hvilket kan øge deltagelsen på arbejdsmarkedet; produktivitetsstigninger gennem bedre præstationer; bedre geografisk sammenfald mellem efterspørgsel og udbud af arbejdskraft uden behov for at bevæge sig et andet sted hen; tids- og omkostningsbesparelser på grund af eliminering eller mindskelse af behovet for at pendle osv. Omvendt knytter der sig nogle risici til hjemmearbejde, hvilket især kan henføres til udfordringer forbundet med, at arbejdstageren bliver usynlig i arbejdsfællesskabet; går glip af formelle og uformelle støtteordninger, personlig kontakt med kollegaer og adgang til information, forfremmelse og uddannelsesmuligheder; mulig forværring af ulighederne mellem kønnene samt øget risiko for vold og chikane. For kvinder kan dette gøre eksisterende uligheder mellem kønnene endnu større. For reelt at mindske disse risici skal der foretages en egentlig kønsanalyse, da selv politikker, som på papiret ser kønsneutrale ud, kan være kønsblinde i praksis og have negative virkninger for kvinder. Der må derfor gøres alt for at sikre, at virkningen bliver positiv. |
| --- | --- |

1.3.

| 1.4. | EØSU noterer sig de eksisterende retlige og øvrige rammer af relevans for hjemmearbejde. De omfatter arbejdstidsdirektivet, direktivet om sikkerhed og sundhed på arbejdspladsen, direktivet om balance mellem arbejdsliv og privatliv, de europæiske arbejdsmarkedsparters selvstændige rammeaftaler om telearbejde fra 2002 og om digitalisering fra 2020. Det noterer sig endvidere, at der ikke findes en konsolideret europæisk ramme for hjemmearbejde. Europa-Parlamentet har tilkendegiet, at »en lovgivningsmæssig ramme med henblik på at regulere vilkår for distancearbejde i hele EU er nødvendig for at sikre anstændige arbejds- og ansættelsesforhold i den digitale økonomi og derved bidrage til at mindske uligheder og løse problemet med fattigdom blandt personer i arbejde«. EØSU anbefaler derfor en vurdering af de eksisterende regler for at afgøre, hvor effektive de er i lyset af den hurtige udbredelse af hjemmearbejde, bevidstheden om nye risici og de indhøstede erfaringer. Det opfordrer navnlig arbejdsmarkedets parter til at revidere rammeaftalen om telearbejde fra 2020 og puste nyt liv i den. |
| --- | --- |

1.4.

| 1.5. | Arbejdsmarkedets parter kan spille en væsentlig rolle med hensyn til at fremme hjemmearbejde på en måde, som bidrager til ligestilling mellem kønnene, fremmer trivsel på arbejdspladsen og produktivitet, f.eks. gennem kollektive overenskomster. Da arbejdspladser er meget forskellige, opnås de bedste resultater gennem skræddersyede tiltag på virksomheds- og arbejdspladsniveau. Selv om det er op til arbejdsgiverne at træffe beslutninger om arbejdets tilrettelæggelse, er den sociale dialog på arbejdspladserne et afgørende vigtigt instrument til at løse spørgsmål som lønninger, arbejdstid, online- og offlinetid, sundhed og sikkerhed samt efteruddannelse og kompetenceudvikling i forbindelse med hjemmearbejde. |
| --- | --- |

1.5.

| 1.6. | Nogle af de grundlæggende forudsætninger for kønsneutralt hjemmearbejde er, at de nødvendige teknologier, faciliteter og færdigheder er tilgængelige. EØSU gentager sin opfordring til at investere i digitale infrastrukturer og konnektivitet for alle, herunder lokale delearbejdspladser, der gør det nemmere at arbejde på afstand uden for hjemmet, samt til at styrke digitale færdigheder med særlig fokus på kvinder, så de kan deltage fuldt ud på arbejdsmarkederne og håndtere enhver form for digital kløft (4). |
| --- | --- |

1.6.

| 1.7. | Adgang til pasnings- og plejeinfrastrukturer og -tilbud for børn, personer med særlige behov og ældre til overkommelige priser er en anden afgørende forudsætning for ligestilling mellem kønnene i forhold til hjemmearbejde og arbejde i almindelighed. EØSU opfordrer til en »plejepagt for Europa«, der sikrer tjenester af højere kvalitet for alle gennem hele livet. EØSU opfordrer kraftigt medlemsstaterne til at sikre og investere i tilgængelige og mangeartede pasnings- og plejetilbud af høj kvalitet og til en overkommelig pris for at dække forskellige behov og situationer. |
| --- | --- |

1.7.

| 1.8. | Hjemmearbejde indebærer en risiko for, at arbejdstageren bliver usynlig i arbejdsfællesskabet, må undvære formelle og uformelle støttestrukturer, mister den personlige kontakt med kollegerne og ikke har adgang til information. Dette kan resultere i, at de ikke kommer i betragtning til forfremmelse og uddannelsesmuligheder, og at de ikke får vigtig information om løn og gældende arbejdstagerrettigheder. For kvinder er der en risiko for, at dette forøger de eksisterende uligheder mellem kønnene, f.eks. lønforskellene mellem mænd og kvinder. Forslaget til direktiv om løngennemsigtighed, som Kommissionen offentliggjorde den 4. marts, kan blive et vigtigt redskab til at afhjælpe den mangel på information, der følger af manglende synlighed. |
| --- | --- |

1.8.

| 1.9. | Det er vigtigt, at EU skaber gunstige vilkår for iværksætteri og erhvervsvirksomhed og fremmer digitaliseringen, således at den private sektor, og især mikrovirksomheder og SMV'er, får mulighed for og tilskyndes til at innovere og investere i nye metoder og skabe nye job med henblik på inklusiv beskæftigelse. Den offentlige sektor er ligeledes en stor arbejdsgiver, og der er behov for passende investeringer for at sikre anstændige arbejdsvilkår og modernisering af infrastrukturer, således at målene for den digitale omstilling opfyldes. Der er også behov for et tæt og gnidningsløst samarbejde mellem den offentlige og den private sektor på det praktiske plan inden for digital infrastruktur, uddannelse, sundhed og sociale ydelser, forskning og innovation. |
| --- | --- |

1.9.

| 1.10. | EØSU efterlyser forskning i de kønsbestemte følgevirkninger af og forudsætninger for hjemmearbejde under forhold, der ikke er bestemt af pandemien, og hvor der tages hensyn til den langsigtede udvikling i de forskellige sektorer af økonomien og samfundet, og eksisterende god praksis indsamles og formidles i hele EU. Det ville skabe grundlag for en kønssensitiv tilgang til opnåelse af den nødvendige teknologiske og sociale innovation med henblik på at sikre, at hjemmearbejde bidrager til ligestilling mellem kønnene (5). |
| --- | --- |

1.10.

| 1.11. | Da samfundsmæssige traditioner og den enkeltes indstilling er bestemmende for, hvordan hjemmearbejde indvirker på ligestillingen mellem kønnene, efterlyser EØSU målrettede tiltag og kampagner for at begrænse og nedbryde stereotype opfattelser. EØSU opfordrer arbejdsmarkedets parter og civilsamfundsorganisationerne på EU-plan og på nationalt plan til at indtage en aktiv rolle med hensyn til at fremme ikkestereotype familieroller og valg af studie, erhverv og job. |
| --- | --- |

1.11.

| 1.12. | EØSU opfordrer beslutningstagerne i EU og i medlemsstaterne til i dialog og samarbejde med arbejdsmarkedets parter at gøre alt for at bekæmpe enhver form for vold mod kvinder, herunder på arbejdet, i hjemmet og online, og opfordrer medlemsstaterne til hurtigt at ratificere Den Internationale Arbejdsorganisations (ILO's) 2019-konvention om vold og chikane (nr. 190) og Istanbulkonventionen. |
| --- | --- |

1.12.

2.   Generelle bemærkninger

| 2.1. | EØSU glæder sig over, at det portugisiske rådsformandskab har taget initiativ til at anmode om to sonderende udtalelser, der vil supplere hinanden, og hvis sigte er en mere dybtgående analyse af hjemmearbejde, idet der gøres status over erfaringerne under pandemien. Dette vil også kunne være en hjælp ved gennemførelsen af direktivet om balance mellem arbejdsliv og privatliv og fremme bedste praksis ved udbredelsen af hjemmearbejde. Udtalelserne vil kunne udgøre input til udkastene til fremtidige rådskonklusioner i første halvår af 2021. |
| --- | --- |

2.1.

| 2.2. | Den hastige digitalisering af økonomien og samfundet, som er blevet stærkt fremskyndet af covid-19-pandemien, har ført til en markant udbredelse af hjemmearbejde og betød, at 34 % af arbejdstagerne udelukkende og 14 % delvist arbejdede hjemmefra i juli 2020 (6). Pandemien muliggør et indblik i den store udbredelse af hjemmearbejde, men fokus bør være på de normale arbejdsvilkår for hjemmearbejde, som ikke er bestemt af pandemien. |
| --- | --- |

2.2.

| 2.3. | Ligestilling mellem kønnene afhænger af mange faktorer, og hjemmearbejde har forskellige andre økonomiske og sociale følgevirkninger end dem, der vedrører ligestilling mellem kønnene, men emnet for denne sonderende udtalelse er sammenhængen mellem hjemmearbejde og ligestilling mellem kønnene, jf. det portugisiske rådsformandskabs anmodning. Målet er at undersøge, hvordan hjemmearbejde kan gøres til en af drivkræfterne for fremme af ligestilling mellem kønnene og forhindre, at det forværrer den ulige fordeling af ubetalt omsorgsarbejde og husligt arbejde mellem kvinder og mænd, da hjemmearbejde både kan påvirke ligestillingen mellem kønnene i positiv retning, men også er forbundet med risici, der trækker i den modsatte retning. EØSU understreger behovet for integration af ligestillingsaspektet i den politiske beslutningstagning med henblik på at bidrage til at modvirke risici og udnytte muligheder. |
| --- | --- |

2.3.

| 2.4. | Hvis mulighederne i hjemmearbejde udnyttes, og de dermed forbundne risici samtidig begrænses, kan det medvirke til at bevare de globale fremskridt inden for ligestilling mellem kønnene (7). Selv om der er flere mænd end kvinder, der har mobilt arbejde uden for arbejdsgiverens lokaler, er det oftere kvinder, der fast arbejder hjemmefra. Dette kan til en vis grad forklares ved specifikke lande- og kulturbetingede kønsroller og arbejdsmodeller og familieliv (8). Kvinder står som regel for hovedparten af ubetalt omsorgsarbejde i familien (9), og selv om dette er en afgørende vigtig del af det socioøkonomiske liv, anerkendes det ikke som sådan. Hjemmearbejde kan bidrage til en bedre balance mellem arbejdsliv og familieliv, men indebærer også en risiko for, at byrden på kvinder øges, ved at de påtager sig en større andel af det ubetalte huslige arbejde, samtidig med at de er udsat for andre risici såsom vold i hjemmet og online eller at gå glip af karrieremuligheder. |
| --- | --- |

2.4.

| 2.5. | Både samfundet som helhed og erhvervslivet skal gøre deres yderste for at aflive disse kønsbetingede stereotyper og anerkende kvinder som fuldgyldige arbejdstagere ud over deres mange andre roller og kvaliteter. De økonomiske og sociale omkostninger ved disse fordomme er meget store for samfundet. Arbejdsmarkedets parter og civilsamfundsorganisationer inden for alle sektorer bør kunne optræde som spydspidser på dette område, der ikke kun er vigtigt af hensyn til menneskerettighederne og kvinders rettigheder, men også for den europæiske økonomi (10). |
| --- | --- |

2.5.

| 2.6. | Ved evalueringen af effekten af hjemmearbejde er det vigtigt at holde sig for øje, at følgevirkningerne under pandemien kan afvige betydeligt fra følgevirkningerne under normale forhold. Det er sandsynligt, at fordelene og ulemperne ved hjemmearbejde er mere udtalte under pandemien, hvor hjemmearbejde har været obligatorisk, og hvor folks liv på mange måder har været underlagt restriktioner, og hjemmet eksempelvis er blevet til et fælles arbejds-/studie-/leverum for alle familiemedlemmer. Det er således nødvendigt ikke kun at anlægge et kortsigtet syn, men frem for alt et langtidsperspektiv ved vurderingen af hjemmearbejdets følgevirkninger for ligestillingen mellem kønnene og arbejdsmarkedet og i den forbindelse også sikre normale arbejdsvilkår i forbindelse med hjemmearbejde. I normale tider bør hjemmearbejde være frivilligt efter gensidig aftale, og alle de praktiske forhold fastlægges som en del af en kontraktlig aftale og/eller via kollektive overenskomster. |
| --- | --- |

2.6.

| 2.7. | EØSU benytter også lejligheden til at sætte nogle elementer i udtalelsen i sammenhæng med indsatsen for at opfylde FN's verdensmål i 2030-dagsordenen for bæredygtig udvikling, især verdensmål 5 (ligestilling mellem kønnene) og 8 (anstændigt arbejde og økonomisk vækst). Sigtet med verdensmål 5 er afskaffelse af alle former for forskelsbehandling og udryddelse af alle former for vold mod kvinder og piger, anerkendelse og værdsættelse af ubetalt omsorgsarbejde og husligt arbejde ved at tilvejebringe offentlige tjenester, infrastrukturer og politikker for social sikring samt fremme af delt ansvar i hjemmet og familien. Et andet mål er at forbedre anvendelsen af støtteteknologier, navnlig IKT, for at skabe flere muligheder for kvinder. Verdensmål 8 sigter mod vedvarende, inklusiv og bæredygtig økonomisk vækst, fuld og produktiv beskæftigelse og et anstændigt arbejde for alle og rummer en målsætning om opnåelse af højere produktivitet gennem bl.a. teknologiske forbedringer og innovation. |
| --- | --- |

2.7.

3.   Erfaringer fra perioden med pandemi: kønsperspektivet

| 3.1. | Perioden under pandemien har givet os nogle erfaringer, der kan bruges i overvejelserne om de kønsbestemte aspekter af hjemmearbejde. Pandemien understreger betydningen af kvinders rolle i økonomien — som vigtige plejere, der ofte arbejder »i frontlinjen« (11). Undersøgelser viser (12), at mange eksisterende strukturelle uligheder mellem kønnene på arbejdsmarkedet og i samfundet er blevet forværret af pandemien med uforholdsmæssigt store virkninger for kvinder. Dette afsnit er koncentreret om nogle af de vigtigste konklusioner vedrørende arbejde på afstand (først og fremmest hjemmefra) under pandemien, da medtagelse af kønsaspektet kan bruges med henblik på at fremme ligestillingen. |
| --- | --- |

3.1.

| 3.2. | Selv om hjemmearbejde så vidt muligt blev gjort obligatorisk i kampen mod pandemien, var det ikke en mulighed for alle arbejdstagere. Hjemmearbejde var mere almindeligt i byer end i landdistrikter og blandt personer med en videregående uddannelse. Der er også forskelle fra sektor til sektor med en højere forekomst af hjemmearbejde inden for uddannelse, finansielle tjenester og offentlig forvaltning og en lavere forekomst inden for sundhedspleje, transport, landbrug, handel samt hotel- og restaurationsbranchen (13). Det fremgår af den seneste forskning, hvilke erhverv der egner sig for hjemmearbejde, men der er behov for yderligere analyse (14). Det er også klart, at visse job ikke kan udføres på afstand og andre kun i meget begrænset omfang (15). |
| --- | --- |

3.2.

| 3.3. | Flere kvinder end mænd har arbejdet hjemmefra under pandemien. Mens den ugentlige arbejdstid er blevet reduceret mere for mænd end for kvinder i perioden, forlod flere kvinder midlertidigt arbejdsmarkedet (orlov). En sandsynlig forklaring er, at arbejdende kvinder og mødre har båret hovedparten af omsorgs- og plejeforpligtelserne i hjemmet under covid-19 som følge af lukning af arbejdssteder, skoler og børnepasningsinstitutioner. I familier, hvor både manden og kvinden arbejder, og hvor der var et valg, har kvinder været mere tilbøjelige til at udnytte orlovsmulighederne end mænd (16). I mange medlemsstater blev forældres situation, og især kvinders og mødres situation, forværret af et begrænset udbud af børnepasningsmuligheder og andre pasningsordninger og manglende fleksibilitet i børnepasningsinstitutionerne og andre typer af plejeinstitutioner under pandemien. |
| --- | --- |

3.3.

| 3.4. | En fjerdedel af dem, der arbejdede hjemme, var forældre til børn under 12 år, og af disse havde 22 % langt sværere end andre grupper ved at koncentrere sig om arbejdet og finde en passende balance mellem arbejdsliv og privatliv (17). Især for kvinder med omsorgs- og plejeforpligtelser blev hjemmearbejdet undergravet af flere faktorer, f.eks. manglen på et sted med ro, hvor arbejdet kunne udføres uden forstyrrelser, men også mangel på tid til arbejdet kombineret med en tendens til at arbejde længere og være online døgnet rundt og manglende respekt for online- og offlinetid. Dette viser, at der er behov for en bedre håndhævelse af den relevante gældende lovgivning og en tættere overvågning fra arbejdstilsynets side og en vurdering af, om den eksisterende ramme er velegnet. Enlige forældre, hvoraf 85 % er kvinder i EU, var særligt sårbare, idet pandemien forværrede deres i forvejen skrøbelige balance mellem arbejdsliv og privatliv (18). |
| --- | --- |

3.4.

| 3.5. | Der er ligeledes tegn på, at kvinder, der arbejder i krævende og konkurrenceprægede højkompetencesektorer, f.eks. akademikere, blev hårdere ramt end deres mandlige kollegaer (19), fordi ubetalt omsorgsarbejde og husligt arbejde gjorde det sværere for dem at være produktive, hvilket har undergravet deres karriereudsigter yderligere. På samme vis oplevede kvindelige iværksættere med små og mellemstore virksomheder alvorlige tidsmæssige begrænsninger oven i alvorlige økonomiske problemer i deres bestræbelser for at holde deres virksomhed kørende under nedlukningerne (20). |
| --- | --- |

3.5.

| 3.6. | Perioden under pandemien har også medført en foruroligende stigning i vold mod kvinder, både fysisk og online, hvor ofrene for sidstnævnte er betydeligt mere afskåret fra potentielle ressourcer og muligheder for hjælp (21). Vold i hjemmet er steget med en tredjedel under pandemien, hvor folk så vidt muligt blev bedt om at holde sig hjemme og arbejde hjemmefra for dermed at begrænse udbredelsen af pandemien (22). Der er desuden belæg for, at hjemmearbejdet har medført, at seksuel chikane på arbejdspladsen er blevet mere udbredt online. |
| --- | --- |

3.6.

4.   Muligheder, risici og forudsætninger i forbindelse med hjemmearbejde

| 4.1. | For at få det bedste ud af hjemmearbejde med hensyn til at fremme ligestilling mellem kønnene og fremme balancen mellem arbejdsliv og privatliv er det nødvendigt med et samlet billede af hjemmearbejdets potentielle fordele og risici for kvinder og mænd. Uden en egentlig kønsanalyse kan politikker, der fremstår »kønsneutrale«, i virkeligheden være »kønsblinde« og påvirke kvinder negativt. |
| --- | --- |

4.1.

| 4.2. | Mulighederne i forbindelse med hjemmearbejde inkluderer:






  — | øget fleksibilitet til at tilrettelægge arbejdstiden generelt og til en vis grad ved at give den enkelte bedre muligheder for at tilrettelægge deres tid med henblik på at opnå det forventede output |
| --- | --- | --- |

4.2.

—

øget fleksibilitet til at tilrettelægge arbejdstiden generelt og til en vis grad ved at give den enkelte bedre muligheder for at tilrettelægge deres tid med henblik på at opnå det forventede output

| — | øget fleksibilitet med hensyn til at kombinere ubetalte omsorgsforpligtelser med betalt beskæftigelse, hvilket kan forbedre arbejdsmarkedsdeltagelsen |
| --- | --- |

—

øget fleksibilitet med hensyn til at kombinere ubetalte omsorgsforpligtelser med betalt beskæftigelse, hvilket kan forbedre arbejdsmarkedsdeltagelsen

| — | mulighed for at dele børnepasningen eller plejen af omsorgskrævende familiemedlemmer mere lige, når begge forældre arbejder hjemme |
| --- | --- |

—

mulighed for at dele børnepasningen eller plejen af omsorgskrævende familiemedlemmer mere lige, når begge forældre arbejder hjemme

| — | bedre integrering på arbejdsmarkedet af dem, der er hæmmet af barrierer i samfundet eller på arbejdspladsen, f.eks. personer, der oplever begrænsninger som følge af handicap |
| --- | --- |

—

bedre integrering på arbejdsmarkedet af dem, der er hæmmet af barrierer i samfundet eller på arbejdspladsen, f.eks. personer, der oplever begrænsninger som følge af handicap

| — | produktivitetsgevinster som følge af bedre præstationer |
| --- | --- |

—

produktivitetsgevinster som følge af bedre præstationer

| — | bedre geografisk sammenfald mellem efterspørgsel og udbud af arbejdskraft uden behovet for at bevæge sig et andet sted hen, hvilket kan udmønte sig i, at den regionale fordeling af arbejdspladser mellem byer og landdistrikter vendes om (23) |
| --- | --- |

—

bedre geografisk sammenfald mellem efterspørgsel og udbud af arbejdskraft uden behovet for at bevæge sig et andet sted hen, hvilket kan udmønte sig i, at den regionale fordeling af arbejdspladser mellem byer og landdistrikter vendes om (23)

| — | tids- og omkostningsbesparelser på grund af eliminering eller mindskelse af behovet for at pendle. |
| --- | --- |

—

tids- og omkostningsbesparelser på grund af eliminering eller mindskelse af behovet for at pendle.

| 4.3. | Omvendt knytter der sig følgende risici til hjemmearbejde, hvilket især kan henføres til udfordringer forbundet med:






  — | indretning af hjemmearbejdspladsen og koncentration om arbejdet, navnlig når andre familiemedlemmer arbejder eller studerer hjemmefra, og når der er for lidt plads i hjemmet til, at der kan indrettes en separat arbejdsplads |
| --- | --- | --- |

4.3.

—

indretning af hjemmearbejdspladsen og koncentration om arbejdet, navnlig når andre familiemedlemmer arbejder eller studerer hjemmefra, og når der er for lidt plads i hjemmet til, at der kan indrettes en separat arbejdsplads

| — | adgang til egnede kontorfaciliteter, herunder ergonomiske møbler og specialiseret eller tilpasset udstyr og programmer samt uddannelse |
| --- | --- |

—

adgang til egnede kontorfaciliteter, herunder ergonomiske møbler og specialiseret eller tilpasset udstyr og programmer samt uddannelse

| — | mangel på personlig kontakt og fornemmelse af samarbejde mellem kolleger og risiko for at blive »usynlig« i arbejdsfællesskabet |
| --- | --- |

—

mangel på personlig kontakt og fornemmelse af samarbejde mellem kolleger og risiko for at blive »usynlig« i arbejdsfællesskabet

| — | en forstærkning af den ulige fordeling af omsorgsarbejdet og det huslige arbejde baseret på stereotype arbejds- og familieroller |
| --- | --- |

—

en forstærkning af den ulige fordeling af omsorgsarbejdet og det huslige arbejde baseret på stereotype arbejds- og familieroller

| — | en stigning i kønsbaseret vold og chikane, herunder onlinechikane, mangel på social støtte i isolation |
| --- | --- |

—

en stigning i kønsbaseret vold og chikane, herunder onlinechikane, mangel på social støtte i isolation

| — | mangel på motion og pauser i den daglige rutine og de daglige vaner samt pres med hensyn til at skulle kombinere arbejdet med huslige pligter og undgå at udviske grænserne mellem arbejdsliv og privatliv, hvad der kan medføre mentale og fysiske sundhedsproblemer, herunder flere tilfælde af udbrændthed |
| --- | --- |

—

mangel på motion og pauser i den daglige rutine og de daglige vaner samt pres med hensyn til at skulle kombinere arbejdet med huslige pligter og undgå at udviske grænserne mellem arbejdsliv og privatliv, hvad der kan medføre mentale og fysiske sundhedsproblemer, herunder flere tilfælde af udbrændthed

| — | misbrug af de nye muligheder for overvågning og af personoplysninger |
| --- | --- |

—

misbrug af de nye muligheder for overvågning og af personoplysninger

| — | udfordringer i forbindelse med overvågning af arbejdsvilkårene ved hjemmearbejde — både for arbejdsgivere og fagforeninger |
| --- | --- |

—

udfordringer i forbindelse med overvågning af arbejdsvilkårene ved hjemmearbejde — både for arbejdsgivere og fagforeninger

| — | problemer i forhold til cybersikkerhed og beskyttelse af persondata |
| --- | --- |

—

problemer i forhold til cybersikkerhed og beskyttelse af persondata

| — | øget social kontrol |
| --- | --- |

—

øget social kontrol

| — | risiko for længere arbejdstid og for for korte hvileperioder, som skyldes manglende respekt for online- og offlinetid |
| --- | --- |

—

risiko for længere arbejdstid og for for korte hvileperioder, som skyldes manglende respekt for online- og offlinetid

| — | fagforeningers manglende mulighed for eller vanskeligheder med at beskytte arbejdstagernes rettigheder |
| --- | --- |

—

fagforeningers manglende mulighed for eller vanskeligheder med at beskytte arbejdstagernes rettigheder

| — | uvished med hensyn til arbejdsgiverens ansvar for at sikre sundheden og sikkerheden på arbejdspladsen, arbejdsvilkårene og håndhævelsen af kollektive overenskomster. |
| --- | --- |

—

uvished med hensyn til arbejdsgiverens ansvar for at sikre sundheden og sikkerheden på arbejdspladsen, arbejdsvilkårene og håndhævelsen af kollektive overenskomster.

| 4.4. | De mest konkrete forudsætninger for hjemmearbejde er adgang til de nødvendige infrastrukturer og teknologier. Den øgede konnektivitet når ikke ud til alle — visse grupper af kvinder (f.eks. ældre, fra dårligt stillede socioøkonomiske grupper, lavtuddannede) har ikke samme adgang til konnektivitet og digitale teknologier, hvilket bidrager til den digitale kløft (24). Der er derfor behov for robuste offentlige politikker, der understøtter adgangen til netværk og lokale fællesområder med henblik på fremme af arbejde på afstand uden for hjemmet. EØSU understreger behovet for at undgå situationer, hvor arbejdstagere, som arbejder hjemmefra, som fastsat i arbejdsmarkedsparternes rammeaftale (EU SP) om telearbejde og relevant national lovgivning, skal bære udgiften til udstyr, der er nødvendigt for udførelsen af arbejde på afstand, navnlig IKT-udstyr, ergonomiske møbler, foranstaltninger vedrørende sikkerhed og sundhed samt øgede udgifter i det rum, hvor arbejdet udføres. |
| --- | --- |

4.4.

| 4.5. | Digitale færdigheder og digital uddannelse er en anden vigtig forudsætning for hjemmearbejde. Her står mænd oftest stærkere end kvinder — kun i seks medlemsstater opnåede kvinder en højere score end mænd inden for internetfærdigheder (Finland, Slovenien, Litauen, Letland, Cypern og Bulgarien) (25). Kønskløften inden for digitale færdigheder udvides med alderen. Også disse forskelle skal indgå i evalueringen af de kønsbestemte aspekter af hjemmearbejde. |
| --- | --- |

4.5.

| 4.6. | Udover digitale færdigheder kræver hjemmearbejde færdigheder i at tilpasse sig til nye ledelsesteknikker og arbejdsformer og indebærer dermed udfordringer for såvel arbejdstagere som arbejdsgivere, ikke mindst for SMV'er. Virksomheds- og personaleledelse på afstand kræver særlige ledelsesfærdigheder, fleksibilitet, robusthed og innovative metoder at tilrettelægge arbejdet på, da hjemmearbejde kræver resultatorienteret frem for procesbaseret ledelse. Ledere/tilsynsførende bør tilbydes særlige kurser i effektiv ledelse af arbejdstagere på afstand. |
| --- | --- |

4.6.

| 4.7. | For arbejdstagere kræver mere fleksibilitet og frihed til at tilrettelægge arbejdet også øget ansvarlighed og engagement samt færdigheder i selvledelse og et tillidsforhold mellem arbejdstagerne og deres ledelse. En række studier har påvist, at hjemmearbejde i visse sektorer kan være en kilde til produktivitetsgevinster, og forståelsen heraf kunne fremmes med særlige kurser for ledere. Hjemmearbejde kan øge de krav, som arbejdstagerne selv stiller til deres eget arbejde, og forbedre præstationen. |
| --- | --- |

4.7.

| 4.8. | Arbejdstagere, som arbejder hjemmefra, bør have lige adgang til uddannelse og løbende faglig udvikling samt de samme muligheder for forfremmelse og karriereudvikling. Dette er især vigtigt for kvinder, der arbejder hjemmefra, som kan have mindre tid til og færre muligheder for at deltage i karriereudviklende aktiviteter uden for arbejdstiden. |
| --- | --- |

4.8.

| 4.9. | Forudsat at alle har de nødvendige faciliteter og færdigheder, er hjemmearbejde en arbejdsform, der er til rådighed og tilgængelig for både mænd og kvinder. Adgang til offentlige omsorgs- og plejetjenester af høj kvalitet og til en overkommelig pris er således afgørende for at få det bedste ud af hjemmearbejde. Nogle medlemsstater har indført økonomisk støtte og særlige skatteincitamenter til fremme af børnepasning, herunder i hjemmet, ved uddannede fagfolk — et initiativ, der er værd at benchmarke. |
| --- | --- |

4.9.

| 4.10. | Hjemmearbejde kan øge efterspørgslen efter visse tjenester, men kan også skabe dårligere forhold for nogle SMV'er, som overvejende drives af kvinder, og hvis kunder først og fremmest er kvinder på vej til/hjem fra arbejde. Dette gælder f.eks. for små fødevarebutikker og andre mindre forretninger, markeder og servicecentre. Hvis denne risiko skal begrænses, skal der være et brud med stereotype valg af erhverv. Det samme gælder en udligning af forskellene i mulighederne for hjemmearbejde for mænd og kvinder, der skyldes sektorbestemt segregation og de forskellige sektorers egnethed til hjemmearbejde. |
| --- | --- |

4.10.

5.   Veje til integration af ligestilling mellem kønnene

| 5.1. | Selv om det er arbejdsgiverne, der træffer beslutningerne om arbejdets tilrettelæggelse, kan arbejdsmarkedets parter, f.eks. via kollektive overenskomster, spille en væsentlig rolle med hensyn til at fremme hjemmearbejde på en måde, der bidrager til ligestilling mellem kønnene og øget produktivitet og trivsel på arbejdspladsen. Rammeaftalen om telearbejde, der blev indgået af arbejdsmarkedsparterne i EU i 2002 og gennemført af alle medlemsstater i 2008 (26), indeholder de generelle rammebestemmelser for hjemmearbejde på en måde, hvor der er balance mellem arbejdsgiverens og arbejdstagerens behov. Den sociale dialog er et vigtigt instrument til håndtering af spørgsmål som lønninger, arbejdstider, vilkår for konnektivitet, sundhed og sikkerhed samt udvikling af færdigheder i forbindelse med hjemmearbejde. EØSU opfordrer endvidere til formidling af bedste praksis for, hvordan kvinder og mænd kan kombinere arbejdsliv og familieliv på lige vilkår, og for fremme og finansiering af fælles tiltag fra arbejdsmarkedets parters side. |
| --- | --- |

5.1.

| 5.2. | Da hjemmearbejde forudsætter teknologisk infrastruktur og forbindelser, understreger EØSU, at det er af største betydning, at der investeres i egnet digital infrastruktur, og at der er adgang til stabile digitale forbindelser og egnet hardware og software, så alle samfundsgrupper har mulighed for at kunne arbejde effektivt hjemmefra, og således at man undgår problemer inden for andre aspekter af digitaliseringen af økonomien og af samfundet. |
| --- | --- |

5.2.

| 5.3. | EØSU gentager sin opfordring til at styrke de digitale færdigheder for alle for at sætte folk i stand til at følge med og forme den digitale udvikling og til fulde udnytte mulighederne ved e-læring. Dette er et spørgsmål om formel, uformel og ikkeformel uddannelse og valideringen af denne, herunder grunduddannelse, opkvalificering og omskoling i overensstemmelse med idéen om kontinuerlig og livslang læring. Der skal være særlig fokus på kvinders færdigheder, så de både kan deltage fuldt ud på arbejdsmarkedet samt håndtere praktiske digitale anliggender i dagligdagen. |
| --- | --- |

5.3.

| 5.4. | EØSU understreger behovet for en »plejepagt for Europa«, idet investeringer i plejesektoren vil sikre tjenester af højere kvalitet til alle gennem hele livet og anerkende mænd og kvinder som værende lige både med hensyn til indtjening og karriere. Udvalget opfordrer medlemsstaterne til at investere i alle typer plejeinfrastrukturer. De nationale genopretnings- og resiliensplaner under NextGenerationEU giver mulighed for at målrette investeringer mod plejesektoren. EØSU opfordrer endvidere til formidling af bedste praksis for, hvordan kvinder og mænd kan kombinere arbejdsliv og familieliv på lige vilkår, og for fremme og finansiering af fælles tiltag fra arbejdsmarkedets parters side. EØSU opfordrer Kommissionen og medlemsstaterne til at revidere Barcelonamålene (27) for at sikre adgang til fleksibel og forskelligartet børnepasning af høj kvalitet og til en overkommelig pris (28). EØSU understreger endvidere vigtigheden af en omstilling fra institutionel pasning til fællesskabsbaserede og personcentrerede tjenester for sårbare børn og voksne med særlige behov, således som det er nedfældet i de fælles europæiske retningslinjer, som Kommissionen har offentliggjort (29). |
| --- | --- |

5.4.

| 5.5. | EØSU opfordrer medlemsstaterne til at gennemføre direktivet om balance mellem arbejdsliv og privatliv effektivt og rettidigt, så familier kan træffe de rette valg, der sikrer mere lige vilkår, samtidig med at der tages hensyn til virksomhedernes og navnlig SMV'ernes behov. Mindre virksomheder, hvis aktiviteter pr. definition er baseret på arbejde i et mindre team, har endnu mere end andre brug for kontinuitet og stabilitet i tilrettelæggelsen af deres produktion. Baseret på de hidtidige erfaringer kunne man overveje at indføre fleksible ordninger, hvor arbejde med fysisk fremmøde kombineres med hjemmearbejde. |
| --- | --- |

5.5.

| 5.6. | Der bør tages et særligt hensyn til forholdene for sårbare grupper af kvinder, f.eks. kvinder med handicap, eneforældre, ældre, migranter og romakvinder. Kvindeorganisationer og organisationer, der repræsenterer familier, skal støttes, herunder gennem målrettede foranstaltninger, der finansieres med EU-midler og nationale midler. |
| --- | --- |

5.6.

| 5.7. | Hele spektret af støttetjenester bør tages i anvendelse i tilfælde af voldelige situationer (da vold i hjemmet er øget betragteligt som følge af nedlukningsforanstaltningerne under pandemien (30)), ligesom overholdelse af lovgivningen mod vold skal håndhæves. EØSU opfordrer kraftigt medlemsstaterne til at udvikle og gennemføre foranstaltninger til hindring af enhver form for vold mod kvinder, såvel fysisk som online. Der er behov for at skride skrappere ind i forhold til vold og sexchikane på arbejdspladsen, herunder ved hjemmearbejde. Hvis der ikke er en »sikker« arbejdsplads (f.eks. på grund af hjemmearbejde), har personer, der har været udsat for vold i hjemmet, ingen social kontrol og kun begrænset eller ingen adgang til relevant information og hjælp (31). Arbejdsmarkedets parter bør tilskyndes til og støttes i at udvikle politikker for forebyggelse af vold i hjemmet, herunder i form af særlige fælles tiltag og tilbud om passende overvågnings- og indberetningssystemer, også — og især — når der er tale om distancearbejde (32). EØSU bifalder Kommissionens forslag til Rådets afgørelse om bemyndigelse af medlemsstaterne til i Den Europæiske Unions interesse at ratificere ILO's 2019-konvention om vold og chikane (nr. 190). Det opfordrer medlemsstaterne til hurtigt at ratificere konventionen (33) og opfordrer EU til at tilskynde lande uden for EU til at gøre det samme. EØSU bemærker, at Rådet har opfordret de medlemsstater, som endnu ikke har ratificeret Istanbulkonventionen, til at gøre dette, og bifalder Kommissionens intentioner om — som beskrevet i den europæiske søjle for sociale rettigheder, at fremlægge lovgivning for at bekæmpe kønsbestemt vold mod kvinder, herunder chikane på arbejdspladsen på grund af køn. |
| --- | --- |

5.7.

| 5.8. | Selv om hjemmearbejde ikke er en ny arbejdsform, er der fortsat mange ukendte følgevirkninger, der bør undersøges nærmere. Det ville f.eks. være nyttigt at undersøge følgevirkningerne af og forudsætningerne for hjemmearbejde under forhold, der ikke er bestemt af pandemien og under hensyntagen til den langsigtede udvikling i forskellige erhvervs- og samfundssektorer. Da universelt udformede teknologiske og sociale innovationer er nøglen til at gøre bedst brug af hjemmearbejde og samtidig løse problemerne med ligestilling mellem kønnene, opfordrer EØSU til, at disse spørgsmål integreres i politikkerne for forskning, udvikling og innovation både på nationalt plan og på EU-plan. Der bør også indsamles og deles gode eksempler på eksisterende praksis i hele EU for at sætte skub i avancerede løsninger. |
| --- | --- |

5.8.

| 5.9. | Da investeringer i universelt udformet teknisk, social og innovativ infrastrukturer er centrale bestanddele af de statslige budgetter, kan den rette allokering af økonomiske midler spille en afgørende rolle med hensyn til at fremme ligestilling mellem kønnene, når det gælder hjemmearbejde. EU's fonde, herunder strukturfondene og genopretnings- og resiliensfaciliteten, bør også anvendes til at fremme dette mål. |
| --- | --- |

5.9.

| 5.10. | Konnektivitet er et samfundsfænomen. På arbejdspladserne er der behov for at udvikle praksis for f.eks. anvendelse af værktøjer såsom arbejdsmarkedsparternes aftale om digitalisering. Hertil kommer, at EU-OSHA i øjeblikket er i færd med at forberede en EU-kampagne for et sikkert og sundt arbejdsmiljø i forbindelse med digitalisering med start i 2023. |
| --- | --- |

5.10.

| 5.11. | EØSU henviser også til AFAD (34) og opfordrer Kommissionen til at yde særlig økonomisk støtte til fælles målrettede tiltag fra arbejdsmarkedets parters side samt støtte civilsamfundsorganisationer, der bidrager til balancen mellem arbejdsliv og privatliv. AFAD omhandler metoder til håndtering af spørgsmål om online- og offlinetid i digitaliserede arbejdsmiljøer, herunder de underliggende årsager til uforholdsmæssigt meget tid online og lange arbejdstider, og der kan forventes fremlagt en lang række nationale eksempler på, hvordan AFAD kan implementeres, herunder sektor- eller virksomhedsaftaler og -vejledninger. |
| --- | --- |

5.11.

| 5.12. | Hvad angår nationale tilgange til online- og offlinetid, har Frankrig, Belgien, Italien og Spanien indført lovgivning om retten til at være offline for at afklare spørgsmål om rettigheder, øge bevidstheden om behovet for at ændre arbejdstidsmønstre eller sågar fremme en kulturændring i retning af en sundere arbejdstilrettelæggelse. I Nederlandene og i Portugal er der fremsat lovforslag. I Tyskland, Finland, Irland, Luxembourg, Litauen, Malta, Sverige og Slovenien pågår der en debat, mens diskussionen herom endnu ikke er startet i de resterende 13 medlemsstater. Europa-Parlamentet vedtog for nylig en beslutning om retten til at være offline, hvori Kommissionen opfordres til at foreslå lovgivning, der sikrer dem, der arbejder digitalt, retten til at være offline uden for arbejdstiden, og fastsætter mindstekrav til hjemmearbejde og præcisering af arbejdsvilkår, arbejdstid og hvileperioder (35). Der er forskellige syn på, om der er behov for lovgivning, eller om de eksisterende regler er tilstrækkelige, og om man alene bør henholde sig til kollektive overenskomster. Uanset de forskellige holdninger er der en relativt bred konsensus blandt arbejdsmarkedets parter om, at der skal fastlægges og aftales nærmere bestemmelser om online- og offlinetid via den sociale dialog på virksomheds- (og/eller sektor-)niveau for at sikre, at de er afpasset efter sektorernes, virksomhedernes og andre organisationers særlige behov, idet der også skal tages hensyn til arbejdstagernes behov, især deres sundhed og sikkerhed. |
| --- | --- |

5.12.

| 5.13. | Hertil kommer, at der er behov for, at arbejdsmarkedets parter høres af de politiske beslutningstagere, når der udformes arbejds- og beskæftigelsesrelaterede politikker, herunder politikker, der berører hjemmearbejde og de kønsbetingede følgevirkninger heraf. EØSU understreger, at kønsaspektet bør integreres i alle politikområder. Da hjemmearbejde også vedrører borgernes dagligdag samt miljø- og klimapolitikker, bør de relevante civilsamfundsorganisationer, der beskæftiger sig med kvinde-, familie-, forbruger- og miljøanliggender, også høres i forbindelse med udformningen af politikkerne. |
| --- | --- |

5.13.

| 5.14. | Det er vigtigt, at EU skaber gunstige vilkår for iværksætteri og erhvervsvirksomhed, således at den private sektor får mulighed for og tilskyndes til at innovere og investere i nye metoder og skabe nye job på en måde, der fremmer betingelserne for ligestilling mellem kønnene, når det gælder hjemmearbejde. En vellykket styring af hjemmearbejde kræver også et tæt og gnidningsløst samarbejde mellem den offentlige og den private sektor på det praktiske plan. Dette er f.eks. relevant inden for digital infrastruktur, uddannelse, sundhed og sociale ydelser, forskning og innovation. |
| --- | --- |

5.14.

| 5.15. | Der er endvidere nødvendigt med et nyt tankesæt hos den enkelte og i familierne. Hvis stereotype opfattelser skal begrænses og nedbrydes, kræver det øget bevidsthed og engagement. En organisationskultur, der sikrer kønsbevidsthed, f.eks. ligelønsprincipper, og garanterer, at alle forbliver »synlige« mv., skal også fremmes aktivt sammen med støtte til ledelsen til udvikling og indførelse af hjemmearbejdsvenlig praksis. Dette bør f.eks. i forbindelse med gennemførelsen af direktivet om balance mellem arbejdsliv og privatliv styrkes gennem bevidstgørelseskampagner. EØSU opfordrer arbejdsmarkedets parter og civilsamfundsorganisationerne til i denne sammenhæng at indtage en aktiv rolle med hensyn til at slå til lyd for ikkestereotype familieroller og valg af studie, erhverv og job. Ligestilling mellem kønnene skal også integreres i uddannelsessystemet, fra børnehaver og grundskoler til erhvervsfaglige uddannelser og universiteter. |
| --- | --- |

5.15.

Bruxelles, den 24. marts 2021.

Christa SCHWENG

Formand for Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg

---

(1)  Eurofoundrapport »Living, working and COVID-19«. I sammenligning med 2018, hvor under 5 % af arbejdstagerne regelmæssigt arbejdede hjemmefra og under 10 % lejlighedsvis, som rapporteret af Kommissionen i 2020.

1

(2)  https://ec.europa.eu/commission/presscorner/detail/da/qanda_20_357

2

(3)  EU's rammeaftale mellem arbejdsmarkedets parter om digitalisering fra 2020 og om distancearbejde fra 2002 og Kommissionens rapport om gennemførelsen af de europæiske arbejdsmarkedsparters rammeaftale om distancearbejde, KOM(2008) 412 — http://erc-online.eu/european-social-dialogue/database-european-social-dialogue-texts/.

3

(4)  EUT C 237 af 6.7.2018, s. 8.

4

(5)  http://erc-online.eu/european-social-dialogue/database-european-social-dialogue-texts/ og http://resourcecentre.etuc.org/.

5

(6)  Eurofoundrapport »Living, working and COVID-19«.

6

(7)  EPRS: Gender equality: a review in progress — FN advarer nu om, at covid-19-pandemien kan vende de globale fremskridt inden for ligestilling mellem kønnene, netop som det internationale samfund står til at sætte fornyet skub i udviklingen på dette område.

7

(8)  Ligestillingsindeks 2020: Digitalisation and the future of work, EIGE.

8

(9)  Ligestillingsindeks 2020: Digitalisation and the future of work, EIGE.

9

(10)  UNAPL-, FEPIME Catalunya- og AFAEMME-dokumenter.

10

(11)  https://data.unwomen.org/features/covid-19-and-gender-what-do-we-know-what-do-we-need-know

11

(12)  Europa-Parlamentets Forskningstjeneste »Achieving gender equality in the face of the pandemic and existing challenges«: https://www.europarl.europa.eu/RegData/etudes/ATAG/2021/659440/EPRS_ATA(2021)659440_EN.pdf; https://eige.europa.eu/topics/health/covid-19-and-gender-equality.

12

(13)  Eurofound, 2020. Living, working and COVID-19.

13

(14)  E-undersøgelse, COVID-gruppen, lønstrukturundersøgelsen. Eurofound (2020) Teleworkability and the COVID-19 crisis: a new digital divide?

14

(15)  Generelt skønnes ca. 37 % af jobs i EU at egne sig for hjemmearbejde (jf. data fra Eurofound).

15

(16)  Eurofound (2021), COVID-19: Some implications for employment and working life, Publications Office of the EU, Luxembourg — forthcoming.

16

(17)  Eurofound, 2020. »Living, Working and COVID-19«.

17

(18)  Ligestillingsindeks 2020: Digitalisation and the future of work, EIGE.

18

(19)  https://www.nature.com/articles/d41586-020-01294-9

19

(20)  UNAPL-, FEPIME Catalunya- og AFAEMME-dokumenter.

20

(21)  https://www.opendemocracy.net/en/5050/covid19-sexual-harassment-work-online/

21

(22)  https://www.europarl.europa.eu/news/en/press-room/20200406IPR76610/covid-19-stopping-the-rise-in-domestic-violence-during-lockdown

22

(23)  https://ec.europa.eu/commission/commissioners/2019-2024/suica/announcements/speech-vice-president-suica-demographic-change-eu-epc_en, https://horizon-magazine.eu/article/teleworking-here-stay-here-s-what-it-means-future-work.html

23

(24)  https://www.oecd.org/going-digital/bridging-the-digital-gender-divide-key-messages.pdf

24

(25)  Gender Equality Index 2020: Digitalisation and Future of Work, EIGE.

25

(26)  http://erc-online.eu/european-social-dialogue/database-european-social-dialogue-texts/

26

(27)  I overensstemmelse med den nye »EU-strategi for ligestilling mellem kønnene 2020-2025«.

27

(28)  De europæiske arbejdsmarkedsparters fælles erklæring om børnepasningsmuligheder i EU, 24. november 2020.

28

(29)  https://deinstitutionalisationdotcom.files.wordpress.com/2017/07/guidelines-final-english.pdf/

29

(30)  https://unric.org/en/who-warns-of-surge-of-domestic-violence-as-covid-19-cases-decrease-in-europe/, https://www.europarl.europa.eu/news/en/press-room/20200406IPR76610/covid-19-stopping-the-rise-in-domestic-violence-during-lockdown

30

(31)  I udgivelsen »Brief no 3 — Domestic violence and its impact on the world of work« af marts 2020, fremlagde ILO de høje omkostninger for nationaløkonomier i forbindelse med vold i hjemmet https://www.ilo.org/wcmsp5/groups/public/---dgreports/---gender/documents/briefingnote/wcms_738117.pdf).

31

(32)  Et eksempel på bedste praksis er: Vodafone Toolkit on domestic violence and abuse at work: Recognise, respond and refer https://www.vodafone.com/content/dam/vodcom/files/vodafone_domestic_violence_toolkit_2020.pdf.

32

(33)  https://ec.europa.eu/transparency/regdoc/rep/1/2020/EN/COM-2020-24-F1-EN-MAIN-PART-1.PDF

33

(34)  https://www.ceep.eu/wp-content/uploads/2020/06/Final-22-06-20_Agreement-on-Digitalisation-2020.pdf

34

(35)  https://www.europarl.europa.eu/news/da/press-room/20210114IPR95618/retten-til-at-vaere-offline-bor-vaere-en-grundlaeggende-rettighed-i-eu, 472 stemmer for, 126 imod og 83 hverken for eller imod.

35

---

BILAG

Følgende ændringsforslag opnåede mindst en fjerdedel af stemmerne, men blev forkastet under debatten (forretningsordenens artikel 59, stk. 4):

Punkt 4.3. — 13. led

Leddet slettes

| | 4.3. | Omvendt knytter der sig følgende risici til hjemmearbejde, hvilket især kan henføres til udfordringer forbundet med:

  [...]






  — | uvished med hensyn til arbejdsgiverens ansvar for at sikre sundheden og sikkerheden på arbejdspladsen, arbejdsvilkårene og håndhævelsen af kollektive overenskomster. |
| --- | --- | --- | --- |

4.3.

[...]

—

uvished med hensyn til arbejdsgiverens ansvar for at sikre sundheden og sikkerheden på arbejdspladsen, arbejdsvilkårene og håndhævelsen af kollektive overenskomster.

Begrundelse

EU-retten indeholder detaljerede og omfattende bestemmelser, der garanterer sundheden og sikkerheden på arbejdspladsen ved hjemmearbejde, herunder udtrykkelige rettigheder og forpligtelser. Under udarbejdelsen af udtalelsen blev der ikke fundet noget belæg for eller endda antydninger af denne uvished.

Resultat af afstemningen:

| For: | 103 |
| --- | --- |
| Imod: | 112 |
| Hverken for eller imod: | 25 |

For:

103

Imod:

112

Hverken for eller imod:

25

Punkt 1.4.

Ændres som følger:

| | 1.4. | EØSU noterer sig
  finder de eksisterende retlige og øvrige rammer for hjemmearbejde relevante og tilstrækkelige
  af relevans for hjemmearbejde. De omfatter arbejdstidsdirektivet, direktivet om sikkerhed og sundhed på arbejdspladsen, direktivet om balance mellem arbejdsliv og privatliv, de europæiske arbejdsmarkedsparters selvstændige rammeaftaler om telearbejde fra 2002, som er implementeret i medlemsstaterne ved hjælp af forskellige instrumenter, og om digitalisering fra 2020. EØSU opfordrer til, at de implementeres hurtigt og effektivt og bliver tilført ny dynamik, herunder ved at fremme kollektive overenskomstforhandlinger på nationalt plan, målrettet mod at skabe en positiv virkning for ligestillingen mellem kønnene.
  Det noterer sig endvidere, at der ikke findes en konsolideret europæisk ramme for hjemmearbejde. Europa-Parlamentet har tilkendegiet, at »en lovgivningsmæssig ramme med henblik på at regulere vilkår for distancearbejde i hele EU er nødvendig for at sikre anstændige arbejds- og ansættelsesforhold i den digitale økonomi og derved bidrage til at mindske uligheder og løse problemet med fattigdom blandt personer i arbejde«. EØSU anbefaler derfor en vurdering af de eksisterende regler for at afgøre, hvor effektive de er i lyset af den hurtige udbredelse af hjemmearbejde, bevidstheden om nye risici og de indhøstede erfaringer. Det opfordrer navnlig arbejdsmarkedets parter til at revidere rammeaftalen om telearbejde fra 2020 og puste nyt liv i den. |
| --- | --- | --- |

1.4.

Begrundelse

Ændringsforslaget gør ordlyden mere præcis og klarere og bringer den i overensstemmelse med udtalelsens emne.

Resultat af afstemningen:

| For: | 109 |
| --- | --- |
| Imod: | 112 |
| Hverken for eller imod: | 18 |

For:

109

Imod:

112

Hverken for eller imod:

18

Punkt 1.8.

Punktet udgår:

Hjemmearbejde indebærer en risiko for, at arbejdstageren bliver usynlig i arbejdsfællesskabet, må undvære formelle og uformelle støttestrukturer, mister den personlige kontakt med kollegerne og ikke har adgang til information. Dette kan resultere i, at de ikke kommer i betragtning til forfremmelse og uddannelsesmuligheder, og at de ikke får vigtig information om løn og gældende arbejdstagerrettigheder. For kvinder er der en risiko for, at dette forøger de eksisterende uligheder mellem kønnene, f.eks. lønforskellene mellem mænd og kvinder. Forslaget til direktiv om løngennemsigtighed, som Kommissionen offentliggjorde den 4. marts, kan blive et vigtigt redskab til at afhjælpe den mangel på information, der følger af manglende synlighed.

Begrundelse

Ændringsforslaget gør ordlyden mere præcis og klarere, da elementer i punkter allerede er inkluderet i både Konklusioner og anbefalinger og i selve teksten i udtalelsen.

Resultat af afstemningen:

| For: | 113 |
| --- | --- |
| Imod: | 125 |
| Hverken for eller imod: | 13 |

For:

113

Imod:

125

Hverken for eller imod:

13

Følgende punkter i sektionens udtalelse blev ændret for at afspejle de ændringsforslag, der blev vedtaget på plenarforsamlingen, selvom over en fjerdedel af medlemmerne stemte for at bibeholde den oprindelige ordlyd (forretningsordenens artikel 59, stk. 4):

Punkt 3.4.

Ændres som følger:

| | 3.4. | En fjerdedel af dem, der arbejdede hjemme, var forældre til børn under 12 år, og af disse havde 22 % langt sværere end andre grupper ved at koncentrere sig om arbejdet og finde en passende balance mellem arbejdsliv og privatliv (17). Især for kvinder med omsorgs- og plejeforpligtelser blev hjemmearbejdet undergravet af flere faktorer, f.eks. manglen på et sted med ro, hvor arbejdet kunne udføres uden forstyrrelser, men også mangel på tid til arbejdet kombineret med en tendens til at arbejde længere og være online døgnet rundt og manglende respekt for online- og offlinetid, hvilket viser, at der er behov for en bedre håndhævelse af den relevante gældende lovgivning og en tættere overvågning fra arbejdstilsynets side. Enlige forældre, hvoraf 85 % er kvinder i EU, var særligt sårbare, idet pandemien forværrede deres i forvejen skrøbelige balance mellem arbejdsliv og privatliv (18). |
| --- | --- | --- |

3.4.

Resultat af afstemningen:

| For: | 120 |
| --- | --- |
| Imod: | 111 |
| Hverken for eller imod: | 15 |

For:

120

Imod:

111

Hverken for eller imod:

15

Punkt 4.3. — 12. led

Ændres som følger:

| | 4.3. | Omvendt knytter der sig følgende risici til hjemmearbejde, hvilket især kan henføres til udfordringer forbundet med:

  [...]






  — | hindringer for at komme i kontakt med fagforeningsrepræsentanter |
| --- | --- | --- | --- |

4.3.

[...]

—

hindringer for at komme i kontakt med fagforeningsrepræsentanter

[...].

Resultat af afstemningen:

| For: | 124 |
| --- | --- |
| Imod: | 113 |
| Hverken for eller imod: | 11 |

For:

124

Imod:

113

Hverken for eller imod:

11

---

(17)  Eurofound, 2020. »Living, Working and COVID-19«.

(18)  Ligestillingsindeks 2020: Digitalisation and the future of work, EIGE.

---

| 9.6.2021 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 220/26 |
| --- | --- | --- | --- |

9.6.2021

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 220/26

---

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om »det fælles europæiske jernbaneområde«

(Sonderende udtalelse efter anmodning fra det portugisiske formandskab)

(2021/C 220/03)

| Ordfører: | Stefan BACK |
| --- | --- |

Ordfører:

Stefan BACK

| Anmodning om udtalelse | Det portugisiske formandskab for EU-Rådet, 26.10.2020 |
| --- | --- |
| Retsgrundlag | Artikel 304 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde |
| Kompetence | Sektionen for Transport, Energi, Infrastruktur og Informationssamfundet |
| Vedtaget i sektionen | 9.3.2021 |
| Vedtaget på plenarforsamlingen | 24.3.2021 |
| Plenarforsamling nr. | 559 |
| Resultat af afstemningen
  (for/imod/hverken for eller imod) | 149/68/10 |

Anmodning om udtalelse

Det portugisiske formandskab for EU-Rådet, 26.10.2020

Retsgrundlag

Artikel 304 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde

Kompetence

Sektionen for Transport, Energi, Infrastruktur og Informationssamfundet

Vedtaget i sektionen

9.3.2021

Vedtaget på plenarforsamlingen

24.3.2021

Plenarforsamling nr.

559

Resultat af afstemningen

(for/imod/hverken for eller imod)

149/68/10

1.   Konklusioner og anbefalinger

Vedrørende de spørgsmål, som det portugisiske formandskab har stillet

| 1.1. | EØSU mener, at selv om meget er sket med hensyn til åbning af markeder og teknisk harmonisering i løbet af 30 års liberalisering, er der stadig meget, der skal gøres på lovgivningsmæssigt og kulturelt plan. I forbindelse med foranstaltningerne skal der i højere grad lægges vægt på udvikling, tilpasning og effektiv gennemførelse af social lovgivning. De skal sigte mod at opnå en øget markedsandel, som det fremgår af Kommissionens strategi for bæredygtig og intelligent mobilitet og forbedre den miljømæssige og sociale bæredygtighed. |
| --- | --- |

1.1.

| 1.2. | Der er brug for foranstaltninger til at lette grænseoverskridende operationer ved at mindske behovet for grænsekontrol og fjerne administrative problemer og forsinkelser ved grænseovergange. |
| --- | --- |

1.2.

| 1.3. | Trafikplanlægningsprioriteter, kapacitetsplanlægning og information skal forbedres for at skabe såvel større fleksibilitet som optimeret kapacitetsplanlægning, både med hensyn til jernbaneinfrastruktur og f.eks. terminaler, med henblik på at optimere den multimodale trafik. |
| --- | --- |

1.3.

| 1.4. | Der er brug for investeringer i infrastruktur, men også i digitalisering og modernisering af rullende materiel, f.eks. digitalisering gennem indførelse af ERTMS og automatiske koblinger, herunder investeringer til støtte for retfærdig omstilling og i udvikling af færdigheder, med henblik på at opnå en mere glidende trafik og optimere ressourceanvendelsen samt sikre beskæftigelse. |
| --- | --- |

1.4.

| 1.5. | For at forbedre jernbanegodstransporten anbefaler EØSU indførelse af yderligere foranstaltninger, f.eks. samarbejde mellem virksomheder og transportformer for bedre at opnå miljømæssig og social bæredygtighed og effektivitet, relancering af et fælles europæisk vognladningssystem, tilknytning af strategisk infrastruktur (f.eks. havne) til jernbaneløsninger, investeringer i industrielle skinneanlæg, inddragelse af store logistikvirksomheder i en modal omlægning af deres transportstrømme og sikring af eksemplariske miljømæssige og sociale resultater inden for alle transportformer. |
| --- | --- |

1.5.

| 1.6. | Med hensyn til offentlig gæld anbefaler EØSU en undtagelse fra Maastrichtkriterierne for offentlige investeringer i transportinfrastruktur, også efter covid-19-krisen. Bestræbelser på at tilskynde til investeringer i jernbanesektoren bør fremmes med henblik på at promovere socialt og miljømæssigt bæredygtig transport. |
| --- | --- |

1.6.

| 1.7. | Udvikling af infrastruktur, herunder rettidig gennemførelse af korridorerne i TEN-T-hovednettet og godstogskorridorerne, er afgørende og bør med hensyn til finansiering og planlægning have høj prioritet. I lyset af udviklingen af EU's jernbanenet efter 2030 er det særlig vigtigt at fortsætte udviklingen af et højhastighedsnet, der forbinder alle EU's hovedstæder og større byer. |
| --- | --- |

1.7.

| 1.8. | EØSU understreger, at kvalificerede og motiverede arbejdstagere og gode arbejdsforhold er af afgørende betydning for en vellykket udvikling af jernbanetransporten. Derfor er det vigtigt, at der findes passende social lovgivning, også med hensyn til udstationering af jernbanepersonale. EØSU understreger i denne forbindelse betydningen af en velfungerende social dialog. |
| --- | --- |

1.8.

| 1.9. | Erfaringerne fra covid-19-krisen bør føre til udvikling af et mere robust og effektivt jernbanesystem. Resiliensplanlægning skal vedtages i tæt samråd med arbejdsmarkedets parter. |
| --- | --- |

1.9.

| 1.10. | Infrastrukturforvalterens oprindelige status har uden tvivl bidraget til at sikre tildeling af infrastrukturkapacitet på en uafhængig, retfærdig og ikkediskriminerende måde og har øget operatørernes tillid til, at de får en retfærdig behandling. Efterfølgende ændringer af bestemmelserne i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2012/34/EU (1) har imidlertid givet et bredere udvalg af organisationsmodeller og rettet fokus mod infrastrukturforvalterens uafhængighed i de såkaldte væsentlige funktioner (slottildeling, opkrævning af afgifter) og den gennemsigtighed, som særskilte regnskaber medfører. De nuværende bestemmelser er fuldt ud tilstrækkelige til at sikre den uafhængighed og gennemsigtighed, der er nødvendig for et velfungerende indre marked. |
| --- | --- |

1.10.

| 1.11. | EØSU understreger, at integrerede jernbanesystemer lige så vel som ikkeintegrerede systemer kan sikre en retfærdig fordeling. EØSU påpeger, at mange af de store og succesrige jernbanelande i Europa har valgt at benytte integrerede jernbanevirksomheder for at sikre synergier, bedre koordinering, fleksibilitet og et indre arbejdsmarked med henblik på beskyttelse af beskæftigelsen. |
| --- | --- |

1.11.

| 1.12. | Mekanismen til koordinering mellem infrastrukturforvaltere og operatører og Det europæiske netværk af infrastrukturforvaltere er afgørende elementer for opnåelsen af optimeret effektivitet. |
| --- | --- |

1.12.

Yderligere konklusioner

| 1.13. | Det er nødvendigt, at infrastrukturforvaltere fokuserer mere på flaskehalse, byområder, grænseoverskridende forbindelser og trafikstrømme over grænserne og samarbejde. |
| --- | --- |

1.13.

| 1.14. | Muligheden for at koordinere trafik- og ressourcestyringen på korridorniveau eller på EU-plan er interessant og bør undersøges som led i f.eks. gennemførelsen af godstogskorridorerne eller som et element af korridorerne i TEN-T-hovednettet. |
| --- | --- |

1.14.

| 1.15. | EØSU rejser spørgsmålet om, hvorvidt der — hvad togtrafikken angår — er brug for en ændret kultur og en tilgang, der har meget mere fokus på kundernes behov, både med hensyn til passagertransport og godstransport. Det europæiske år for jernbanetransport 2021 bør betragtes som en anledning til at fremme en sådan adfærdsændring og udvikle et mere gnidningsløst samarbejde mellem operatører og kunder og i videst muligt omfang udnytte de muligheder, som digitaliseringen giver. |
| --- | --- |

1.15.

| 1.16. | EØSU bemærker, at covid-19 har forsinket og blokeret projekter. Det er nu vigtigt at genvinde den tabte tid. |
| --- | --- |

1.16.

| 1.17. | Det synes klart, at de aktuelle behov for politiske foranstaltninger og forbedringer af jernbanesystemet bør tages i betragtning, for at opnå målene for modal-splittet, og så systemet kan udfylde sin rolle i et bæredygtigt multimodalt europæisk transportsystem. Statsstøtte og statslige indgreb er fortsat afgørende for at sikre væsentlige tjenester, også efter covid-19-krisen. |
| --- | --- |

1.17.

| 1.18. | Virkningen af covid-19 er skadelig for alle former for jernbanepassagertransport og navnlig for internationale ruter. Under hensyntagen til de særlige forhold i jernbanesektoren, dens indtægtstab i 2020, som beløb sig til 26 mia. euro, tabene i 2021 og den forventede langsomme genopretning, er der brug for tilstrækkelig og fleksibel finansiel støtte til jernbanevirksomheder og infrastrukturforvaltere. En sådan støtte skal udrulles effektivt for at støtte udviklingen af jernbanemarkedet og sektorens konkurrenceevne i forhold til andre transportformer. |
| --- | --- |

1.18.

| 1.19. | Kontrakter om offentlig trafikbetjening er afgørende for at sikre tilgængelige, økonomisk overkommelige og inklusive passagertransporttjenester for alle. EØSU ser direkte tildeling af kontrakter om offentlig trafikbetjening som en af de mest effektive foranstaltninger til at fremme passagertransport med jernbane. |
| --- | --- |

1.19.

| 1.20. | Det europæiske år for jernbanetransport 2021 er en glimrende lejlighed til at gøre status over udviklingen indtil nu og opstille mål for fremtiden. Derfor efterlyser EØSU en objektiv analyse af EU's jernbanepolitik og dens resultater i overensstemmelse med de rammer, der er beskrevet i punkt 7.2, og med de mål for transportpolitikken, der er fastsat i TEUF's artikel 90 og 91, under behørig hensyntagen til retten til passende tjenesteydelser af almen interesse i tilfælde af markedssvigt som anført i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1370/2007 (2), artikel 14, protokol nr. 26 i TEUF og artikel 36 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder. |
| --- | --- |

1.20.

2.   Generelle bemærkninger/Det portugisiske formandskabs spørgsmål

| 2.1. | Formandskabet har anmodet om, at udtalelsen fokuserer på de tre følgende spørgsmål: |
| --- | --- |

2.1.

| 2.2. | Hvilke erfaringer kan der drages af tre årtiers indsats for at liberalisere jernbanesektoren i EU-landene (og Det Forenede Kongerige)? |
| --- | --- |

2.2.

| 2.3. | Har den organisatoriske adskillelse af jernbanesystemet som helhed forbedret eller skadet dets funktion? |
| --- | --- |

2.3.

| 2.4. | Bør adskillelsen af infrastrukturforvalterne fra jernbaneoperatørerne følge en standardmodel, eller bør man fremme en mangfoldighed af modeller? |
| --- | --- |

2.4.

3.   Det fælles europæiske jernbaneområde

| 3.1. | Det fælles europæiske jernbaneområde blev skitseret i hvidbogen »En strategi for et effektivt og moderne jernbanesystem i EU« fra 1996. Det er blevet gennemført ved hjælp af fire lovgivningspakker fra 2001, 2004, 2007 og 2016. Jernbanernes godstransportandel (af landtransporten) lå i 2001 på 17,5 %, i 2006 på 17,0 % og i 2018 på 17,9 %. Jernbanernes passagertransportandel (af alle former for passagertransport) har udviklet sig således: 6,6 % i 2007, 6,6 % i 2010 og 6,9 % i 2018. Med hensyn til landtransport alene: 6,9 % i 2007, 7,0 % i 2011 og 7,9 % i 2018 (3). Udviklingen i de forskellige medlemsstater har på trods af de samme lovgivningsmæssige rammer været forskellig. |
| --- | --- |

3.1.

| 3.2. | Kort sagt har pakkerne åbnet markederne for national og international passager- og godstransport, teknisk harmonisering, som omfatter krav vedrørende infrastruktur og rullende materiel, herunder det fælles ERTM-system (European Rail Traffic Management System), der primært skal bruges i TEN-T-nettet. |
| --- | --- |

3.2.

| 3.3. | Lovrammen sikrer infrastrukturforvalteres uafhængighed med hensyn til centrale funktioner såsom tildeling af slots og indeholder bestemmelser om særskilte regnskaber for infrastrukturforvaltere. |
| --- | --- |

3.3.

| 3.4. | Lovgivningsrammen omfatter også Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2007/59/EF (4) om certificering af lokomotivføreres kompetencer og sundhedsmæssige egnethed, herunder sprogkundskaber i forbindelse med international transport og Rådets direktiv 2005/47/EF (5) om betingelserne for anvendelse af mobile arbejdstagere, der udfører interoperable grænseoverskridende tjenester, som begge bygger på aftaler med de europæiske arbejdsmarkedsparter, i overensstemmelse med artikel 155 i TEUF. |
| --- | --- |

3.4.

| 3.5. | Rammen indeholder også bestemmelser om en national koordineringsmekanisme mellem infrastrukturforvaltere og operatører om vedligeholdelse af infrastruktur og kapacitetsmål, intermodalitet og interoperabilitet, adgang til og anvendelse af infrastruktur samt intramodalitet og servicekvalitet. Et europæisk netværk af infrastrukturforvaltere sikrer samarbejde og udveksling af synspunkter. |
| --- | --- |

3.5.

| 3.6. | Reglerne om passagertransport indeholder bestemmelser vedrørende kontrakter om offentlig trafikbetjening og offentlige udbud samt en mulighed for at bekendtgøre generelle regler om prissætning og serviceniveauer. Offentlig personbefordring reguleres af forordning (EF) nr. 1370/2007 om offentlig personbefordring (som ændret ved forordning (EU) 2016/2338), som pålægger de kompetente myndigheder at tildele kontrakter om offentlig trafikbetjening i henhold til de regler, der fastlægges i forordningen. De omfatter de kompetente myndigheders og medlemsstaternes beføjelser til at indføre sociale kriterier og sociale standarder og overføre personale i tilfælde af ændring af operatør. |
| --- | --- |

3.6.

4.   Status for gennemførelsen — resterende problemer efter 30 år

| 4.1. | Næsten tre årtier med bestræbelser på at åbne EU's internationale og nationale markeder for gods- og passagertog og harmonisere forskellige tekniske og sikkerhedsmæssige regler og dermed skabe et fælles europæisk jernbaneområde har samlet set endnu ikke givet de ønskede resultater. |
| --- | --- |

4.1.

| 4.2. | Det bør også erindres, at for så vidt angår internationale jernbanepassagerruter og udvikling af kapaciteten i dette markedssegment sigter EU-strategien for bæredygtig og intelligent mobilitet mod senest i 2050 at opnå et fuldt operationelt, multimodalt transeuropæisk transportnet (TEN-T) for bæredygtig og intelligent transport med højhastighedsforbindelser. Denne form for konnektivitet bør kunne forbinde EU's større byer med bæredygtige jernbanetjenester, der gradvist og i det mindste delvist kan erstatte intrakontinentale flyforbindelser. |
| --- | --- |

4.2.

| 4.3. | Trods den fulde åbning af markedet, foranstaltninger til at sikre fri og ikkediskriminerende adgang til infrastruktur, harmoniserede tekniske regler og administrativ forenkling mangler jernbanerne stadig meget med hensyn til systemets evne til at øge sit modal-split af såvel passager- som godstransport. Der er udpeget en række fortolkningsmomenter i arbejdsdokumentet fra Kommissionens tjenestegrene, der ledsager Kommissionens meddelelse om en strategi for bæredygtig og intelligent mobilitet (»arbejdsdokument«), sammen med en række forslag (6). Med hensyn til godstransport optræder de samme synspunkter i Den Europæiske Revisionsrets særberetning »Jernbanegodstransport i EU: Stadig ikke på rette spor« fra 2016. |
| --- | --- |

4.3.

| 4.4. | Efter EØSU's opfattelse er en analyse, som alene vedrører gennemførelsen af EU's retlige rammer, og en måling af graden af markedsåbning ikke tilstrækkeligt til at sikre en fuld analyse og forståelse af det fælles europæiske jernbaneområdes mangler. EØSU efterlyser derfor en bred og omfattende analyse af succesfaktorer og problemer med en vurdering af de aktuelle rammer, herunder deres indvirkning på arbejdsvilkårene, idet der tages hensyn til forpligtelsen i TEUF’s artikel 90 og 91 til at etablere et indre marked med harmoniserede regler for international transport og fastlægge betingelserne for udøvelse af cabotage samt artikel 14 i TEUF om tjenesteydelser af almen økonomisk interesse, under behørig hensyntagen til principperne for det indre marked og konkurrencelovgivningen vedrørende jernbanetransport i henhold til forordning (EF) nr. 1370/2007, under hensyntagen til medlemsstaternes rolle i denne henseende i henhold til protokol 26 i TEUF og artikel 36 i EU’s charter om grundlæggende rettigheder. |
| --- | --- |

4.4.

| 4.5. | Der er tale om en blandet succes med markedsåbning. Der er dog en række succeshistorier. F.eks. har Østrig, Tyskland og Sverige opnået forbedrede resultater for modal-split og godsvolumen, der fragtes med jernbane, på trods af den generelle nedgang i hele EU (7). |
| --- | --- |

4.5.

| 4.6. | Det statsejede østrigske jernbaneselskab ÖBB har med succes udviklet et netværk af internationale nattogsforbindelser til passagertransport, mens selskabets indenlandske markedsandel i 2018 faldt fra 88,4 % til 86,5 %. Af den samlede omsætning i 2019 på 2,2 mia. EUR, som vedrører passagertransport, ser omkring 1,4 mia. EUR ud til at være knyttet til offentlige serviceforpligtelser (8). |
| --- | --- |

4.6.

| 4.7. | Offentlige serviceforpligtelser er afgørende for at sikre borgerne tilgængelige, økonomisk overkommelige og inklusive passagertransporttjenester. Markedsadgangen er åben for kommerciel persontransport, ofte langdistancetjenester. Fjerntrafikken og den regionale trafik kan dog ikke ses særskilt. Ethvert langdistancetog udfører regionale opgaver for passagererne, navnlig når de standser i forstadsområder. Regionale strækninger sikrer det nødvendige antal passagerer og forsyner hovedstrækningerne. De letter også infrastrukturen for de største strækninger og sikrer fordelingen i området.
  Medlemsstaterne tager yderligere initiativer til at etablere vigtige forbindelser med nye togtjenester, herunder nattog, og de pågældende jernbaneoperatører står i spidsen for denne udvikling. Konkret er der allerede meldt ud om sådanne planer fra Tysklands (TEE 2.0), Nederlandenes og Sveriges side. EØSU mener, at disse initiativer viser jernbanesystemets kompleksitet, og at den frie markedsadgang — som har været gældende siden 2010 for international personbefordring — ikke er det rette instrument til at fremme udviklingen af (international) langdistancepassagertransport. Det er nødvendigt med politisk vilje og politiske beslutninger om at prioritere miljøvenlige og inklusive løsninger ledsaget af de nødvendige investeringer og god forvaltning. |
| --- | --- |

4.7.

Medlemsstaterne tager yderligere initiativer til at etablere vigtige forbindelser med nye togtjenester, herunder nattog, og de pågældende jernbaneoperatører står i spidsen for denne udvikling. Konkret er der allerede meldt ud om sådanne planer fra Tysklands (TEE 2.0), Nederlandenes og Sveriges side. EØSU mener, at disse initiativer viser jernbanesystemets kompleksitet, og at den frie markedsadgang — som har været gældende siden 2010 for international personbefordring — ikke er det rette instrument til at fremme udviklingen af (international) langdistancepassagertransport. Det er nødvendigt med politisk vilje og politiske beslutninger om at prioritere miljøvenlige og inklusive løsninger ledsaget af de nødvendige investeringer og god forvaltning.

| 4.8. | EØSU ser direkte tildeling af kontrakter om offentlig trafikbetjening som en af de mest effektive foranstaltninger til at fremme passagertransport med jernbane. Det udgør rygraden i jernbanesystemerne i f.eks. Østrig og Schweiz, som er de førende lande med hensyn til markedsandele. EØSU bemærker endvidere, at der ikke er nogen sammenhæng mellem graden af markedsåbning og kundernes tilfredshed eller billetprisen. |
| --- | --- |

4.8.

| 4.9. | Ifølge ovennævnte arbejdsdokument fra Kommissionen er der imidlertid fortsat en række problemer med hensyn til åbning af markedsadgang og etableringen af attraktive jernbaneforbindelser. Væsentlige elementer, der omtales, er: |
| --- | --- |

4.9.

| 4.9.1. | Adgang til hensigtsmæssig information, der gør det muligt for operatører at afgive passende tilbud i udbudsprocedurer — til trods for de ændringer, der blev indført med den fjerde jernbanepakke i 2016 med det formål at sikre tilgængeligheden af passende information for tilbudsgivere. |
| --- | --- |

4.9.1.

| 4.9.2. | Adgang til rullende materiel er fortsat et stort problem for nye markedsdeltagere. Adgangen til sådant rullende materiel med certificering, der er gyldig i hele EU, er stadig forholdsvis sparsom for rullende materiel til både passager- og godstransport. |
| --- | --- |

4.9.2.

| 4.9.3. | Hvad angår tilgængeligheden af rullende materiel møntet på den offentlige serviceforpligtelse inden for personbefordring, giver bestemmelserne i forordning (EF) nr. 1370/2007 om offentlig personbefordring med jernbane og ad vej de kompetente myndigheder mulighed for, hvis det betragtes som nødvendigt, at iværksætte foranstaltninger til at fremme en sådan tilgængelighed. |
| --- | --- |

4.9.3.

| 4.9.4. | Gennemgående eller kombinerede billetter til togrejser er fortsat problematiske, navnlig med hensyn til opdateret information om takster, reservationer og trafik. |
| --- | --- |

4.9.4.

| 4.10. | På trods af bestemmelserne i den fjerde jernbanepakke, som giver operatører mulighed for at få et EU-sikkerhedscertifikat fra det europæiske jernbaneagentur til at operere overalt i EU, er en række regler endnu ikke harmoniseret, hvilket indebærer større kompleksitet og øgede omkostninger forbundet med grænseoverskridende operationer og navnlig giver anledning til forsinkelser ved grænseovergange. Harmonisering af disse regler kan derfor være en væsentlig opgave fremover og en forudsætning for fremtidige fælles digitaliserings- og automatiseringsløsninger. |
| --- | --- |

4.10.

| 4.11. | EØSU understreger, at teknisk harmonisering og modernisering af infrastrukturen er en nøglefaktor for opnåelsen af et velfungerende fælles europæisk jernbaneområde. Investeringer i moderniseringen af infrastruktur og rullende materiel er meget omkostningsfulde. Faktisk er innovation på jernbaneområdet, såsom højhastighedsjernbaner, udviklet af statsejede operatører med offentlige støtte. Der findes særlige statsstøtteregler for forskning og innovation. |
| --- | --- |

4.11.

| 4.12. | EØSU noterer sig, at Kommissionen samarbejder med jernbanesektoren og medlemsstaterne om at lette grænsepassagen langs godstogskorridorerne. Det er efter EØSU's mening vigtigt, at Kommissionen udarbejder en bred fortegnelse over eksisterende hindringer, herunder forskellige problemer med hensyn til indstillingen, og foreslår løsninger. I den forbindelse opfordrer EØSU til, at arbejdsmarkedets parter inddrages i Kommissionens forberedende arbejde. |
| --- | --- |

4.12.

| 4.13. | Med hensyn til godstransport viser der sig en række specifikke problemer. De har givet anledning til følgende observationer og forslag i arbejdsdokumentet. |
| --- | --- |

4.13.

| 4.13.1. | Markedet for godstransport har ændret karakter. En større andel af gods, der kræver både fleksibilitet og en højere grad af pålidelighed i komplekse forsyningskæder af høj værdi, stiller ofte jernbanen konkurrencemæssigt ringere på grund af dens manglende punktlighed, pålidelighed, forudsigelighed og fleksibilitet. F.eks. var mere end 50 % af togene i godstogskorridoren gennem Alperne i første kvartal 2018 forsinket med over tre timer. |
| --- | --- |

4.13.1.

| 4.13.2. | Trafikinformationen er sparsom, f.eks. med hensyn til togenes placering og forventede ankomsttider. Desuden koordineres kapacitets- og trafikstyring generelt ikke mellem jernbaneinfrastruktur og -faciliteter såsom terminaler. Dette forhindrer optimering af ressourcestyringen. |
| --- | --- |

4.13.2.

| 4.13.3. | Manglen på moderne automatiske koblingssystemer inden for EU — systemer, der er vidt udbredt i resten af verden — hæmmer udnyttelsen af de enkelte togvogne. |
| --- | --- |

4.13.3.

| 4.13.4. | Godstransport prioriteres lavt i forbindelse med kapacitetsplanlægning, med hensyn til grænseoverskridende transport og på nationalt plan. |
| --- | --- |

4.13.4.

| 4.13.5. | Langsigtet planlægning af kapacitet og køreplaner står i vejen for markedsdrevne forretningsmodeller og gør det umuligt for jernbanevirksomhederne at reagere på kunders forespørgsler med kort tidshorisont. Markedssegmenter, der er tildelt indenlandsk trafik, og manglende koordinering af planlægning på tværs af grænserne skaber yderligere problemer for grænseoverskridende godstransport. |
| --- | --- |

4.13.5.

| 4.13.6. | Lav rentabilitet begrænser investeringerne, og investeringerne i infrastruktur koordineres ikke tilstrækkeligt på tværs af grænserne og ikke engang langs hovedkorridorerne. |
| --- | --- |

4.13.6.

| 4.13.7. | Forhåbentlig kan i det mindste en del af koordinerings- og planlægningsproblemerne med hensyn til godstransport over grænserne blive løst under den igangværende evaluering af den forordning, der indeholder bestemmelserne om de europæiske godstogskorridorer (9). |
| --- | --- |

4.13.7.

| 4.14. | Det ser generelt ud til, at det er nødvendigt med en reform af forvaltningsprocessen for jernbanekapacitet for at gøre det muligt for operatører at levere en service, der imødekommer deres kunders behov, med tilstrækkelig pålidelighed, punktlighed og fleksibilitet. Dette kræver bl.a. et samlet perspektiv for kapacitetsforvaltning, som omfatter både passager- og godstransport, hvilket vil fremme en optimeret kapacitetsanvendelse. |
| --- | --- |

4.14.

| 4.15. | Med hensyn til godstransport har Den Europæiske Revisionsret i sin Særberetning om jernbanegodstransport, som er omtalt ovenfor, gjort observationer svarende til de observationer, som Kommissionen har fremsat i arbejdsdokumentet.
  Særberetningen indeholder en række anbefalinger til forbedring af godstransportmarkedets funktion, herunder bedre tilsyn for at bekæmpe konkurrenceforvridende adfærd fra nuværende operatørers og infrastrukturforvalteres side, forbedret trafikstyring i godstogskorridorer, performanceovervågning og bedre målretning af infrastrukturbehovene. |
| --- | --- |

4.15.

Særberetningen indeholder en række anbefalinger til forbedring af godstransportmarkedets funktion, herunder bedre tilsyn for at bekæmpe konkurrenceforvridende adfærd fra nuværende operatørers og infrastrukturforvalteres side, forbedret trafikstyring i godstogskorridorer, performanceovervågning og bedre målretning af infrastrukturbehovene.

| 4.16. | Den Europæiske Revisionsrets særberetning rejser også spørgsmålet om lokomotivførere, bl.a. med hensyn til bestemmelserne om sprogordningen, jf. direktiv 2007/59 om certificering af lokomotivførere, og foreslår, at sprogkravene, der er fastlagt i Bilag VI, punkt 8, bør erstattes af krav om kendskab til et enkelt sprog, der kan anvendes i forbindelse med international jernbanetransport. |
| --- | --- |

4.16.

| 4.17. | Det konkluderes i særberetningen, at de udpegede strategiske og lovgivningsmæssige udfordringer er af en sådan art, at problemerne — hvis der ikke sættes ind over for dem — ikke kan løses gennem yderligere finansiering. |
| --- | --- |

4.17.

| 4.18. | Der bør også være fokus på ministererklæringen om godstogskorridorer af 21. september 2020, som fremhæver vigtigheden af digitalisering og rettidig gennemførelse af korridorerne i TEN-T-hovednettet og udrulningen af ERTMS. |
| --- | --- |

4.18.

| 4.19. | Der synes at være generel enighed om vigtigheden af uddannet jernbanepersonale med gode arbejdsforhold. Det kræver en indsat for at forhindre den sociale dumping i jernbanesektoren, som udvikler sig i takt med den igangværende markedsåbning ligesom i EU's øvrige transportsektorer. De eksisterende bestemmelser — såsom direktivet om udstationering af arbejdstagere — behandler ikke altid jernbanearbejdernes situation på passende vis, da de ikke tager højde for de særlige krav til meget mobile arbejdstagere i eksempelvis jernbanesektoren. Det gør det også vanskeligt at foretage overvågning. Derfor mener EØSU, at der i lighed med vejtransport kan være behov for særlige regler for arbejdstagere inden for jernbanetransport. |
| --- | --- |

4.19.

| 4.20. | EØSU noterer sig i denne forbindelse også manglerne med hensyn til sociale bestemmelser og regler i jernbanesektoren og gennemførelsen og håndhævelsen deraf som rapporteret af arbejdsmarkedets parter i jernbanesektoren. Det gælder bl.a. gennemførelsen af de sociale bestemmelser i public service-forordningen og gennemførelsen, overvågningen og håndhævelsen af direktiv 2005/47/EF om betingelserne for anvendelse af mobile arbejdstagere, der udfører interoperable grænseoverskridende tjenester. |
| --- | --- |

4.20.

| 4.21. | EØSU tilslutter sig fuldt ud den fælles forståelse af betydningen af et kvalificeret jernbanepersonale med gode arbejdsvilkår og noterer sig aftalen fra 2004 om køre- og hviletider for mobile arbejdstagere, der beskæftiger sig med interoperable grænseoverskridende tjenester, der blev indgået mellem arbejdsmarkedets parter i januar 2004 inden for rammerne af den sociale dialog og gennemført ved direktiv 2005/47/EF. |
| --- | --- |

4.21.

| 4.22. | EØSU noterer sig, at arbejdsmarkedets parter er blevet enige om at fortsætte arbejdet inden for rammerne af den sociale dialog for at forbedre overvågningen af aftalens gennemførelse. Gennem en fælles erklæring har de forpligtet sig til at fremme grænseoverskridende aktiviteter, undgå konkurrence, der udelukkende er baseret på forskelle i arbejdsvilkår, og opretholde lige vilkår for virksomheder, der udfører grænseoverskridende aktiviteter (10).
  Med hensyn til direktiv 2005/47/EF har arbejdsmarkedets parter fremhævet, at et af projektresultaterne er, at en tilstrækkelig overvågning og håndhævelse af aftalen på medlemsstatsniveau hindres af manglende klarhed om de nationale kompetente myndigheder. Selv i situationer, hvor en myndighed er klart udpeget — sædvanligvis det nationale arbejdsmarkedstilsyn — synes den at mangle de nødvendige ressourcer, den nødvendige kapacitet og/eller det nødvendige kendskab til aftalen og det direktiv, der gennemfører den, til at kunne udføre sine opgaver effektivt. EØSU mener, at der er behov for handling fra EU's side. |
| --- | --- |

4.22.

Med hensyn til direktiv 2005/47/EF har arbejdsmarkedets parter fremhævet, at et af projektresultaterne er, at en tilstrækkelig overvågning og håndhævelse af aftalen på medlemsstatsniveau hindres af manglende klarhed om de nationale kompetente myndigheder. Selv i situationer, hvor en myndighed er klart udpeget — sædvanligvis det nationale arbejdsmarkedstilsyn — synes den at mangle de nødvendige ressourcer, den nødvendige kapacitet og/eller det nødvendige kendskab til aftalen og det direktiv, der gennemfører den, til at kunne udføre sine opgaver effektivt. EØSU mener, at der er behov for handling fra EU's side.

| 4.23. | EØSU noterer sig en erklæring fra arbejdsmarkedets parter vedrørende public service-forordningen (EF) nr. 1370/2007 om, at konsekvenserne af konkurrence ikke bør påvirke personalets arbejdsvilkår med hensyn til arbejdsvilkårene for ansatte, der leverer tjenester, ved at kræve bindende sociale standarder på nationalt, regionalt eller lokalt niveau og/eller obligatorisk personaleoverførsel i tilfælde af ændring af operatør (11). Dette er ikke tilstrækkeligt gennemført og sikret i praksis, og der er behov for en indsats fra EU's side. EØSU anmoder Kommissionen om at overvåge gennemførelsen af disse bestemmelser nøje og træffe de nødvendige foranstaltninger. |
| --- | --- |

4.23.

| 4.24. | Der synes at være generel enighed blandt operatørerne om, at sektoren nu har brug for tid til at fordøje og tilpasse sig den fjerde jernbanepakke. |
| --- | --- |

4.24.

5.   Covid-19-pandemikrisen — en modstandsdygtighedstest

| 5.1. | Covid-19-krisen har været en prøvelse og en udfordring for jernbanetransporten såvel som for alle andre transportsektorer samt for alle transportarbejdere. Jernbanernes pålidelighed, sikkerhed og centrale rolle i forbindelse med transport af mennesker og gods er et positivt faktum, som er blevet fremhævet af covid-19-pandemien, bl.a. på grund af jernbanepersonalets indsats under meget vanskelige omstændigheder. Statsstøtte har hjulpet mange jernbaneselskaber gennem en vanskelig periode med faldende trafikmængde. |
| --- | --- |

5.1.

| 5.2. | Ifølge data indsamlet af Den Europæiske Jernbanesammenslutning er virkningen af covid-19 skadelig for alle former for jernbanepassagertrafik og navnlig for de internationale ruter. Indtægtstabene beløb sig til 26 mia. euro i 2020 og fortsætter i de første måneder af 2021. Det forventes desuden, at genopretningen vil ske langsomt. |
| --- | --- |

5.2.

| 5.3. | Covid-19-krisen har dog også skabt forståelse for nødvendigheden af at udvikle resiliensforanstaltninger og forbedre sammenhængen og koordineringen af nettet for at prioritere udviklingen af grænseoverskridende infrastruktur højere (12). Pandemien har imidlertid også vist, at byerne spiller den vigtigste rolle med hensyn til at løse trafikproblemer — de bør ikke efterlades alene, og EU bør være yderst opmærksom på dem. |
| --- | --- |

5.3.

| 5.4. | Under pandemien var statsligt ejede operatører forpligtet til at fortsætte passager- og godstransport og samtidig sørge for sikker drift. Statsstøtte og statslige indgreb har mange gange sikret, at jernbanesystemet ikke brød sammen, hvilket var nødvendigt for at garantere væsentlige tjenester. |
| --- | --- |

5.4.

6.   Formandskabets uafhængige spørgsmål

| 6.1. | De to uafhængige spørgsmål, som formandskabet har rejst, synes at være godt besvaret af bestemmelserne i kapitel II, Afdeling I og II, i direktiv 2012/34/EU, som ændret, der sigter mod at sikre jernbanevirksomheders og infrastrukturforvalteres forvaltningsmæssige uafhængighed (Afdeling I) samt adskillelse af infrastrukturforvaltning og transportvirksomhed og forskellige former for transportvirksomhed (Afdeling II). |
| --- | --- |

6.1.

| 6.2. | Disse bestemmelser giver en lang række muligheder vedrørende organisationsform under forudsætning af, at uafhængigheden af den virksomhed, som står for infrastrukturforvaltningen, sikres med hensyn til kanaltildeling og afgiftsopkrævning. Det samme synes at være tilfældet med hensyn til forpligtelsen til at føre særskilte regnskaber mellem infrastrukturforvaltning og driftsaktiviteter og mellem passager- og godstransport, og til gennemsigtighed omkring de offentlige midler, der betales til offentlige serviceopgaver. |
| --- | --- |

6.2.

| 6.3. | Garantien med hensyn til neutralitet vedrørende kanaltildeling og afgiftsopkrævning samt den gennemsigtighed, hvorom der er krav i bestemmelserne om regnskabsføring, bør anses for at være fordelagtige, eftersom disse elementer sikrer lige konkurrencevilkår og gennemsigtighed. |
| --- | --- |

6.3.

| 6.4. | Det bør bemærkes, at store jernbanelande som Tyskland, Polen, Italien og Østrig har fastholdt en integreret jernbanevirksomhed, mens infrastrukturforvalterens uafhængighed sikres med hensyn til de vigtige funktioner vedrørende slottildeling og opkrævning af afgifter. Frankrig har for eksempel reintegreret infrastrukturforvaltningen og driftsaktiviteterne. Disse lande ser det som en fordel for jernbanesystemet med henblik på at udnytte synergier og sikre tættere samarbejde, større fleksibilitet osv. Det bør også tages i betragtning, at et stort indre arbejdsmarked er til gavn for jernbanepersonalet og navnlig for sikkerhedsrelevant personale med psykiske og fysiske helbredskrav. |
| --- | --- |

6.4.

| 6.5. | Friheden til at vælge organisationsform bør imidlertid betragtes som en fordel, og medlemsstaterne bør derfor ikke pålægges krav om organisatorisk adskillelse. |
| --- | --- |

6.5.

7.   Afsluttende bemærkninger

| 7.1. | Det fremgår af ovenstående, at det europæiske jernbaneområde på ingen måde er fuldkomment. Der er behov for en mere indgående analyse af succesfaktorerne og af indvirkningen på arbejdsvilkårene. Tilgængelige analyser har vurderet problemerne med hensyn til gennemførelsen af den eksisterende lovgivning, heriblandt markedsadgangen, interoperabiliteten og den tekniske harmonisering, herunder ufuldstændig harmonisering af de operationelle og tekniske regler. Men de har også udpeget problemer vedrørende omkostninger, manglende punktlighed, mangel på rullende materiel, der er i stand til at bevæge sig inden for hele EU, og generelle problemer med at tilpasse sig et åbent marked. Der er ikke foretaget nogen analyse af markedsåbningens mulige virkninger på arbejdsvilkårene. Mange ting kan og bør forbedres, så systemet kan fungere bedre, blive mere konkurrencedygtigt og øge sin markedsandel i EU som helhed og derved fuldt ud blive en spiller i et effektivt bæredygtigt multimodalt transport- og mobilitetssystem, der er til gavn for kunderne og miljøet. |
| --- | --- |

7.1.

| 7.2. | EØSU mener, at tiden er inde til en generel statusopgørelse over EU's jernbanesystem. EØSU efterlyser derfor en bred og omfattende analyse af succesfaktorer og problemer med en vurdering af de aktuelle rammer, herunder deres indvirkning på arbejdsvilkårene. EØSU anmoder om en objektiv vurdering, idet der tages hensyn til forpligtelsen i TEUF’s artikel 90 og 91 til at etablere et indre marked med harmoniserede regler for international transport og fastlægge betingelserne for udøvelse af cabotage under behørig hensyntagen til bestemmelserne om tjenesteydelser af almen økonomisk interesse i henhold til TEUF’s artikel 14 og protokol nr. 26 samt artikel 36 i EU’s charter om grundlæggende rettigheder. Analysen bør tage hensyn til miljøaspekterne og målene i den europæiske grønne pagt, jernbanetransportens rolle som tjenesteydelse af almen interesse og den sociale og økonomiske samhørighed, jernbanernes konkurrenceevne og deres funktion i et multimodalt grænseoverskridende transportsystem, som er baseret på samarbejde, ressourceeffektiviteten, serviceniveauerne og kunde-/forbrugertilfredsheden, og alt sammen med særlig opmærksomhed på indvirkningerne på de ansattes arbejdsvilkår. Det europæiske år for jernbanetransport 2021 er en glimrende lejlighed til at gøre status over udviklingen indtil nu og opstille mål for fremtiden. |
| --- | --- |

7.2.

Bruxelles, den 24. marts 2021.

Christa SCHWENG

Formand for Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg

---

(1)  EUT L 343 af 14.12.2012, s. 32.

1

(2)  EUT L 315 af 3.12.2007, s. 1.

2

(3)  Fra forskellige brochurer med EU-statistik.

3

(4)  EUT L 315 af 3.12.2007, s. 51.

4

(5)  EUT L 195 af 27.7.2005, s. 15.

5

(6)  SWD(2020) 331 final.

6

(7)  Den Europæiske Revisionsrets særberetning nr. 8/2016 »Jernbanegodstransport i EU: Stadig ikke på rette spor«, punkt 23-27.

7

(8)  OBB Holding Geschäftsbericht 2019, s. 61 og 65-66.

8

(9)  EUT L 276 af 20.10.2010, s. 22.

9

(10)  Vurdering af gennemførelsen og anvendelsen af aftalen om visse aspekter af arbejdsvilkårene for mobile arbejdstagere, der udfører interoperable grænseoverskridende tjenester i jernbanesektoren. »Rail mobile workers«-projektet — fælles konklusioner fra European Rail Social Partners CER og ETF.

10

(11)  https://www.etf-europe.org/resource/joint-cer-etf-opinion-protection-of-staff-september-2013/

11

(12)  Se f.eks. Bundesministerium für Verkehr und digitale Infrastruktur »Folgerungen für die zukünftige Verkehrspolitik nach den Erfahrungen und dem Umgang mit der COVID-19 Pandemie«; Wissenschaftlicher Beirat beim Bundesminister für Verkehr und digitale Infrastruktur Nr 2/Jahr 2020.

12

---

BILAG

Følgende ændringsforslag blev forkastet på plenarforsamlingen, men opnåede dog mindst en fjerdedel af de afgivne stemmer:

Punkt 1.17

Ændres som følger:

| | Det synes klart, at de aktuelle behov for politiske foranstaltninger og forbedringer af jernbanesystemet bør tages i betragtning, for at opnå målene for modal-splittet, og så systemet kan udfylde sin rolle i et konkurrencedygtigt og bæredygtigt multimodalt europæisk transportsystem. Statsstøtte og statslige indgreb er
  Sektoren vil også få brug for statsstøtte under genopretningen efter covid–19-krisen, og statsstøtte til finansiering af offentlige serviceforpligtelser vil fortsat være afgørende for at sikre væsentlige tjenester, også efter covid-19-krisen. |
| --- | --- |

Det synes klart, at de aktuelle behov for politiske foranstaltninger og forbedringer af jernbanesystemet bør tages i betragtning, for at opnå målene for modal-splittet, og så systemet kan udfylde sin rolle i et konkurrencedygtigt og bæredygtigt multimodalt europæisk transportsystem. Statsstøtte og statslige indgreb er
  Sektoren vil også få brug for statsstøtte under genopretningen efter covid–19-krisen, og statsstøtte til finansiering af offentlige serviceforpligtelser vil fortsat være afgørende for at sikre væsentlige tjenester, også efter covid-19-krisen.

Resultat af afstemningen om ændringsforslaget:

| Stemmer for: | 94 |
| --- | --- |
| Stemmer imod: | 119 |
| Hverken for eller imod: | 7 |

Stemmer for:

94

Stemmer imod:

119

Hverken for eller imod:

7

Punkt 1.18

Ændres som følger:

| | Kontrakter om offentlig trafikbetjening er afgørende for at sikre tilgængelige, økonomisk overkommelige og inklusive passagertransporttjenester for alle. EØSU ser direkte tildeling af kontrakter om offentlig trafikbetjening som en af de mest effektive foranstaltninger til at fremme passagertransport med jernbane.
  EØSU noterer sig, at der i øjeblikket overvejende anvendes direkte tildeling, og at de lovgivningsmæssige rammer udvikles i retning af konkurrencebaserede udbudsprocedurer. EØSU forventer, at Kommissionen fremlægger en analyse af resultaterne af dette ændrede fokus med hensyn til økonomisk overkommelighed og serviceniveau, som fastsat i artikel 11 i forordning (EF) 1370/2007, som ændret. |
| --- | --- |

Kontrakter om offentlig trafikbetjening er afgørende for at sikre tilgængelige, økonomisk overkommelige og inklusive passagertransporttjenester for alle. EØSU ser direkte tildeling af kontrakter om offentlig trafikbetjening som en af de mest effektive foranstaltninger til at fremme passagertransport med jernbane.
  EØSU noterer sig, at der i øjeblikket overvejende anvendes direkte tildeling, og at de lovgivningsmæssige rammer udvikles i retning af konkurrencebaserede udbudsprocedurer. EØSU forventer, at Kommissionen fremlægger en analyse af resultaterne af dette ændrede fokus med hensyn til økonomisk overkommelighed og serviceniveau, som fastsat i artikel 11 i forordning (EF) 1370/2007, som ændret.

Resultat af afstemningen om ændringsforslaget:

| Stemmer for: | 97 |
| --- | --- |
| Stemmer imod: | 114 |
| Hverken for eller imod: | 12 |

Stemmer for:

97

Stemmer imod:

114

Hverken for eller imod:

12

Punkt 4.6

Ændres som følger:

| | Der er en generel tendens til, at offentlige serviceforpligtelser med trafikenerettigheder reelt bruges på underskudsgivende linjer, i de fleste tilfælde regionale linjer, hvorimod der er åben markedsadgang på langdistancelinjer. EØSU understreger de offentlige serviceforpligtelsers vigtige rolle med hensyn til at sørge for adgang til tjenesteydelser til overkommelige priser og sikre overordnet sammenhæng i jernbanesystemet for passagertransport med henblik på at sikre tilgængelighed.
  Offentlige serviceforpligtelser er afgørende for at sikre borgerne tilgængelige, økonomisk overkommelige og inklusive passagertransporttjenester. Markedsadgangen er åben for kommerciel persontransport, ofte langdistancetjenester. Fjerntrafikken og den regionale trafik kan dog ikke ses særskilt. Ethvert langdistancetog udfører regionale opgaver for passagererne, navnlig når de standser i forstadsområder. Regionale strækninger sikrer det nødvendige antal passagerer og forsyner hovedstrækningerne. De letter også infrastrukturen for de største strækninger og sikrer fordelingen i området.


  Medlemsstaterne tager yderligere initiativer til at etablere vigtige forbindelser med nye togtjenester, herunder nattog, og de pågældende jernbaneoperatører står i spidsen for denne udvikling. Konkret er der allerede meldt ud om sådanne planer fra Tysklands (TEE 2.0), Nederlandenes og Sveriges side. Konkurrerende operatører på det italienske højhastighedsnet har resulteret i forbedret servicekvalitet, billigere billetter og højere forbindelseshyppighed, hvilket har resulteret i et mærkbart skift fra fly til jernbane. Der er planer om lignende initiativer i Spanien. EØSU mener, at disse initiativer viser både mulighederne for at skabe attraktive og miljøvenlige transportalternativer under de gældende rammer og behovet for tiltag til at lette etableringen af grænseoverskridende forbindelser.
  EØSU mener, at disse initiativer viser jernbanesystemets kompleksitet, og at den frie markedsadgang — som har været gældende siden 2010 for international personbefordring — ikke er det rette instrument til at fremme udviklingen af (international) langdistancepassagertransport. Det er nødvendigt med politisk vilje og politiske beslutninger om at prioritere miljøvenlige og inklusive løsninger ledsaget af de nødvendige investeringer og god forvaltning. |
| --- | --- |

Der er en generel tendens til, at offentlige serviceforpligtelser med trafikenerettigheder reelt bruges på underskudsgivende linjer, i de fleste tilfælde regionale linjer, hvorimod der er åben markedsadgang på langdistancelinjer. EØSU understreger de offentlige serviceforpligtelsers vigtige rolle med hensyn til at sørge for adgang til tjenesteydelser til overkommelige priser og sikre overordnet sammenhæng i jernbanesystemet for passagertransport med henblik på at sikre tilgængelighed.
  Offentlige serviceforpligtelser er afgørende for at sikre borgerne tilgængelige, økonomisk overkommelige og inklusive passagertransporttjenester. Markedsadgangen er åben for kommerciel persontransport, ofte langdistancetjenester. Fjerntrafikken og den regionale trafik kan dog ikke ses særskilt. Ethvert langdistancetog udfører regionale opgaver for passagererne, navnlig når de standser i forstadsområder. Regionale strækninger sikrer det nødvendige antal passagerer og forsyner hovedstrækningerne. De letter også infrastrukturen for de største strækninger og sikrer fordelingen i området.

Medlemsstaterne tager yderligere initiativer til at etablere vigtige forbindelser med nye togtjenester, herunder nattog, og de pågældende jernbaneoperatører står i spidsen for denne udvikling. Konkret er der allerede meldt ud om sådanne planer fra Tysklands (TEE 2.0), Nederlandenes og Sveriges side. Konkurrerende operatører på det italienske højhastighedsnet har resulteret i forbedret servicekvalitet, billigere billetter og højere forbindelseshyppighed, hvilket har resulteret i et mærkbart skift fra fly til jernbane. Der er planer om lignende initiativer i Spanien. EØSU mener, at disse initiativer viser både mulighederne for at skabe attraktive og miljøvenlige transportalternativer under de gældende rammer og behovet for tiltag til at lette etableringen af grænseoverskridende forbindelser.
  EØSU mener, at disse initiativer viser jernbanesystemets kompleksitet, og at den frie markedsadgang — som har været gældende siden 2010 for international personbefordring — ikke er det rette instrument til at fremme udviklingen af (international) langdistancepassagertransport. Det er nødvendigt med politisk vilje og politiske beslutninger om at prioritere miljøvenlige og inklusive løsninger ledsaget af de nødvendige investeringer og god forvaltning.

Resultat af afstemningen om ændringsforslaget:

| Stemmer for: | 104 |
| --- | --- |
| Stemmer imod: | 112 |
| Hverken for eller imod: | 15 |

Stemmer for:

104

Stemmer imod:

112

Hverken for eller imod:

15

Punkt 4.7

Ændres som følger:

| | EØSU noterer sig, at der i øjeblikket overvejende anvendes direkte tildeling af offentlige kontrakter, og at de lovgivningsmæssige rammer udvikles i retning af konkurrencebaserede udbudsprocedurer. EØSU forventer, at Kommissionen fremlægger en objektiv analyse af resultaterne af dette ændrede fokus med hensyn til økonomisk overkommelighed og serviceniveau, som fastsat i artikel 11 i forordning (EF) 1370/2007, som ændret, og at denne analyse også vil omfatte anbefalinger til et tildelingssystem, som sikrer brugerne de bedste resultater med hensyn til omkostninger/fordele.
  EØSU ser direkte tildeling af kontrakter om offentlig trafikbetjening som en af de mest effektive foranstaltninger til at fremme passagertransport med jernbane. Det udgør rygraden i jernbanesystemerne i f.eks. Østrig og Schweiz, som er de førende lande med hensyn til markedsandele. EØSU bemærker endvidere, at der ikke er nogen sammenhæng mellem graden af markedsåbning og kundernes tilfredshed eller billetprisen. |
| --- | --- |

EØSU noterer sig, at der i øjeblikket overvejende anvendes direkte tildeling af offentlige kontrakter, og at de lovgivningsmæssige rammer udvikles i retning af konkurrencebaserede udbudsprocedurer. EØSU forventer, at Kommissionen fremlægger en objektiv analyse af resultaterne af dette ændrede fokus med hensyn til økonomisk overkommelighed og serviceniveau, som fastsat i artikel 11 i forordning (EF) 1370/2007, som ændret, og at denne analyse også vil omfatte anbefalinger til et tildelingssystem, som sikrer brugerne de bedste resultater med hensyn til omkostninger/fordele.
  EØSU ser direkte tildeling af kontrakter om offentlig trafikbetjening som en af de mest effektive foranstaltninger til at fremme passagertransport med jernbane. Det udgør rygraden i jernbanesystemerne i f.eks. Østrig og Schweiz, som er de førende lande med hensyn til markedsandele. EØSU bemærker endvidere, at der ikke er nogen sammenhæng mellem graden af markedsåbning og kundernes tilfredshed eller billetprisen.

Resultat af afstemningen om ændringsforslaget:

| Stemmer for: | 97 |
| --- | --- |
| Stemmer imod: | 114 |
| Hverken for eller imod: | 12 |

Stemmer for:

97

Stemmer imod:

114

Hverken for eller imod:

12

Punkt 5.3

Ændres som følger:

| | Under pandemien havde
  var statsligt ejede operatører forpligtet til
  mulighed for at fortsætte sikker passager- og godstransport og samtidig sørge for sikker drift
  , men oplevede samtidig væsentlige tab som følge af faldende fragt og passagertal. Statsstøtte og Kommissionens og medlemsstaterne tiltag til at støtte jernbanerne økonomisk og navnlig til at lette den fortsatte levering af væsentlige tjenester, herunder grænseoverskridende tjenester, har gjort det muligt at fortsætte den nødvendige passagertransport og opretholde forsyningskæderne
  statslige indgreb har mange gange sikret, at jernbanesystemet ikke brød sammen, hvilket var nødvendigt for at garantere væsentlige tjenester. |
| --- | --- |

Under pandemien havde
  var statsligt ejede operatører forpligtet til
  mulighed for at fortsætte sikker passager- og godstransport og samtidig sørge for sikker drift
  , men oplevede samtidig væsentlige tab som følge af faldende fragt og passagertal. Statsstøtte og Kommissionens og medlemsstaterne tiltag til at støtte jernbanerne økonomisk og navnlig til at lette den fortsatte levering af væsentlige tjenester, herunder grænseoverskridende tjenester, har gjort det muligt at fortsætte den nødvendige passagertransport og opretholde forsyningskæderne
  statslige indgreb har mange gange sikret, at jernbanesystemet ikke brød sammen, hvilket var nødvendigt for at garantere væsentlige tjenester.

Resultat af afstemningen om ændringsforslaget:

| Stemmer for: | 94 |
| --- | --- |
| Stemmer imod: | 119 |
| Hverken for eller imod: | 7 |

Stemmer for:

94

Stemmer imod:

119

Hverken for eller imod:

7

Punkt 6.5

Ændres som følger:

| | EØSU mener derfor, at
  F
  friheden til at vælge organisationsform bør imidlertid betragtes som
  er en fordel, og medlemsstaterne bør derfor ikke pålægges krav om organisatorisk adskillelse. EØSU mener ligeledes, at den åbne dialog mellem infrastrukturforvaltere og operatører, som blev indført med den fjerde jernbanepakke, skaber merværdi, da den muliggør udveksling af relevant information med henblik på at forbedre jernbanedriften og intermodaliteten. |
| --- | --- |

EØSU mener derfor, at
  F
  friheden til at vælge organisationsform bør imidlertid betragtes som
  er en fordel, og medlemsstaterne bør derfor ikke pålægges krav om organisatorisk adskillelse. EØSU mener ligeledes, at den åbne dialog mellem infrastrukturforvaltere og operatører, som blev indført med den fjerde jernbanepakke, skaber merværdi, da den muliggør udveksling af relevant information med henblik på at forbedre jernbanedriften og intermodaliteten.

Resultat af afstemningen om ændringsforslaget:

| Stemmer for: | 95 |
| --- | --- |
| Stemmer imod: | 118 |
| Hverken for eller imod: | 12 |

Stemmer for:

95

Stemmer imod:

118

Hverken for eller imod:

12

---

III Forberedende retsakter

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg

559. plenarforsamling i Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg – INTERACTIO, 24.3.2021-25.3.2021

| 9.6.2021 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 220/38 |
| --- | --- | --- | --- |

9.6.2021

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 220/38

---

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om »rapport fra Kommissionen til Europa-Parlamentet, Rådet, Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget — 2020-rapport om status over energiunionen i henhold til forordning (EU) 2018/1999 om forvaltning af energiunionen og klimaindsatsen«

(COM(2020) 950 final)

og om »meddelelse fra Kommissionen til Europa-Parlamentet, Rådet, Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget — Vurdering af de nationale energi- og klimaplaner i hele EU — Fremme af den grønne omstilling og økonomisk genopretning gennem integreret energi- og klimaplanlægning«

(COM(2020) 564 final)

(2021/C 220/04)

Ordfører:TBL

| Anmodning om udtalelse | Kommissionen, 11.11.2020 og 27.11.2020 |
| --- | --- |
| Retsgrundlag | Artikel 304 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde |
| Kompetence | Sektionen for Transport, Energi, Infrastruktur og Informationssamfundet |
| Vedtaget i sektionen | 9.3.2021 |
| Vedtaget på plenarforsamlingen | 24.3.2021 |
| Plenarforsamling nr. | 559 |
| Resultat af afstemningen
  (for/imod/hverken for eller imod) | 236/4/6 |

Anmodning om udtalelse

Kommissionen, 11.11.2020 og 27.11.2020

Retsgrundlag

Artikel 304 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde

Kompetence

Sektionen for Transport, Energi, Infrastruktur og Informationssamfundet

Vedtaget i sektionen

9.3.2021

Vedtaget på plenarforsamlingen

24.3.2021

Plenarforsamling nr.

559

Resultat af afstemningen

(for/imod/hverken for eller imod)

236/4/6

1.   Konklusioner og anbefalinger

| 1.1. | Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg (EØSU) er imponeret over den omhu og præcision, som Kommissionen har lagt i dokumentationen og evalueringen af energiunionens udvikling. Den måde, som de nationale energi- og klimaplaner er blevet udarbejdet og vurderet på, viser, at forvaltningen af energiunionen fungerer. |
| --- | --- |

1.1.

| 1.2. | EØSU noterer med lettelse, at energi- og klimamålene for 2020 i det store og hele er nået, selv om nogle medlemsstater klart halter bagefter. Dette må dog ikke føre til, at man stiller sig tilfreds med tingenes tilstand. Målene for de næste 30 år, begyndende med 2020'erne, er betydeligt mere ambitiøse. Omstillingstempoet skal øges betydeligt, uden at den sociale og økonomiske situation i de enkelte medlemsstater tabes af syne. Ellers vil den sociale accept af investeringer og reformer, der tager sigte på at fremskynde energiomstillingen, være i fare. Energiomstillingen bringes også i fare, hvis politikerne giver tilsagn om at inddrage store dele af samfundet, men i realiteten ikke tager dette løfte alvorligt og ikke lever op til det! |
| --- | --- |

1.2.

| 1.3. | Så meget desto vigtigere er det ikke kun at se på de overordnede (klima-)mål, men også de specifikke mål, som Kommissionen satte for sig selv med rammestrategien for en modstandsdygtig energiunion og pakken om ren energi for alle europæere. Og her falder resultatet langt mere negativt ud. |
| --- | --- |

1.3.

| 1.4. | I rammestrategien talte Kommissionen om, at det vigtigste mål er, at borgerne skal stå i centrum for energiunionen. I sin meddelelse om status over energiunionen nævner Kommissionen ikke med et ord, hvordan det går med at nå dette mål, og hvilke strategier man vil forfølge i fremtiden for at nå målet. Dette er helt uacceptabelt for EØSU. |
| --- | --- |

1.4.

| 1.5. | I vurderingen af de nationale energi- og klimaplaner anfører Kommissionen, at udviklingen af borgerproduceret energi ikke får tilstrækkelig opmærksomhed i medlemsstaternes nationale energi- og klimaplaner. Dette er bekymrende. Det er skuffende, at Kommissionen ikke drager andre konklusioner af dette end at rette en meget generel appel til medlemsstaterne. Hvis ambitiøse mål som dem, der er formuleret i pakken om ren energi for alle europæere og i rammestrategien for energiunionen, ikke bliver forfulgt seriøst, er det ikke kun skadeligt for energiunionen. Det er også EU-politikkens troværdighed som helhed, der er på spil. |
| --- | --- |

1.5.

| 1.6. | Derfor anser EØSU det for nødvendigt, at Kommissionen i kommende rapporter i højere grad undersøger graden og kvaliteten af gennemførelsen, overholdelsen og håndhævelsen af den tredje energipakke i medlemsstaterne, navnlig med hensyn til, hvordan de vil sætte »borgerne i centrum«. Tidligere har gennemførelsen af bestemmelser på energiområdet trukket ud, og det har ofte ikke været til gavn for borgerne. |
| --- | --- |

1.6.

| 1.7. | Det er også på sin plads med et mere kritisk blik på tre andre mål i energiunionen, nemlig reduktion af energiafhængigheden gennem reduktion af energiimport, fjernelse af subsidier til klima- og miljøskadelige energikilder og indtagelse af en førende rolle inden for vedvarende energi, energieffektivitet og elektromobilitet. Som det fremgår af Kommissionens meddelelser, er ingen af disse tre mål nået. Man er imidlertid tavs med hensyn til årsagerne. Ligeledes søger man forgæves efter udsagn om, hvad man har lært af fejlene, og hvad dette betyder for de fremtidige foranstaltninger, f.eks. i forbindelse med Genopretningsfonden. |
| --- | --- |

1.7.

| 1.8. | EØSU mener, at medlemsstaternes nationale energi- og klimaplaner viser, at der mangler sammenhæng i EU's energipolitik. EØSU mener også, at de fleste nationale energi- og klimaplaner er for upræcise, navnlig med hensyn til de vigtige spørgsmål om energisikkerhed og retfærdig omstilling (just transition). |
| --- | --- |

1.8.

| 1.9. | EØSU opfordrer derfor Kommissionen til, at den ved vurderingen af de nationale energi- og klimaplaner er mere opmærksom på, om strategierne egner sig til at opfylde målet om retfærdig omstilling. Den bør navnlig evaluere opfyldelsen af følgende mål:






  — | lettelse af jobskift |
| --- | --- | --- |

1.9.

—

lettelse af jobskift

| — | støtte til arbejdstagere, som mister deres arbejdsplads på grund af dekarboniseringen (en tabt arbejdsplads bør som minimum erstattes af en anden, ligeværdig arbejdsplads) |
| --- | --- |

—

støtte til arbejdstagere, som mister deres arbejdsplads på grund af dekarboniseringen (en tabt arbejdsplads bør som minimum erstattes af en anden, ligeværdig arbejdsplads)

| — | bekæmpelse af energifattigdom samt udligning af degressive fordelingsvirkninger og |
| --- | --- |

—

bekæmpelse af energifattigdom samt udligning af degressive fordelingsvirkninger og

| — | udnyttelse af det regionale økonomiske potentiale, som bygger på vedvarende energikilder og nye former for deltagelse i elektricitetsproduktionen. |
| --- | --- |

—

udnyttelse af det regionale økonomiske potentiale, som bygger på vedvarende energikilder og nye former for deltagelse i elektricitetsproduktionen.

2.   Generelle bemærkninger til Kommissionens dokumenter

| 2.1. | Den 25. februar 2015 fremlagde Kommissionen sin meddelelse om en rammestrategi for en modstandsdygtig energiunion med en fremadskuende klimapolitik (1). Strategien kom ind på følgende mål:






  — | energisikkerhed, bl.a. gennem reduktion af afhængigheden af energiimport |
| --- | --- | --- |

2.1.

—

energisikkerhed, bl.a. gennem reduktion af afhængigheden af energiimport

| — | et fuldt integreret europæisk energimarked |
| --- | --- |

—

et fuldt integreret europæisk energimarked

| — | en bæredygtig og klimavenlig lavemissionsøkonomi |
| --- | --- |

—

en bæredygtig og klimavenlig lavemissionsøkonomi

| — | forskning, innovation og konkurrenceevne, så Europa kan indtage en global førerrolle inden for vedvarende energi |
| --- | --- |

—

forskning, innovation og konkurrenceevne, så Europa kan indtage en global førerrolle inden for vedvarende energi

| — | uddannelse af de europæiske arbejdstagere, så de kan indgå i fremtidens energisystem |
| --- | --- |

—

uddannelse af de europæiske arbejdstagere, så de kan indgå i fremtidens energisystem

| — | opbygning af investorernes tillid via prissignaler, som afspejler behovene på lang sigt og politiske målsætninger. |
| --- | --- |

—

opbygning af investorernes tillid via prissignaler, som afspejler behovene på lang sigt og politiske målsætninger.

| 2.2. | Kommissionen anførte på daværende tidspunkt, at vigtigst af alt er visionen om en energiunion, »hvor borgerne er i centrum, og hvor de tager ejerskab af energiomstillingen, drager fordel af nye teknologier, der gør deres regninger mindre, og deltager aktivt på markedet, alt imens de sårbare forbrugere beskyttes«. Desuden fremhævede Kommissionen inddragelse af interessenterne i udformningen af energiunionen som en prioritet og en socialt retfærdig overgang som et grundlæggende princip for energiomstillingen. |
| --- | --- |

2.2.

| 2.3. | Kommissionen fremhævede også behovet for integreret forvaltning og overvågning af energiunionen. Med Europa-Parlamentets og Rådets forordningen (EU) 2018/1999 (2) fik EU et retsgrundlag for forvaltningen af energiunionen. På grundlag af denne forordning er medlemsstaterne forpligtet til regelmæssigt at fremlægge nationale energi- og klimaplaner, hvor de også skal beskrive deres bidrag til at opfylde målene for energiunionen. |
| --- | --- |

2.3.

| 2.4. | I sin 2020-rapport om status over energiunionen henviser Kommissionen nu til fremskridtene og samler dem under fem overskrifter:






  — | Dekarbonisering (herunder udbygning af vedvarende energi) |
| --- | --- | --- |

2.4.

—

Dekarbonisering (herunder udbygning af vedvarende energi)

| — | Energieffektivitet med særlig vægt på princippet om »energieffektivitet først« |
| --- | --- |

—

Energieffektivitet med særlig vægt på princippet om »energieffektivitet først«

| — | Energisikkerhed (herunder reduktion af energiimporten i EU, øget fleksibilitet og større resiliens i de nationale energisystemer) |
| --- | --- |

—

Energisikkerhed (herunder reduktion af energiimporten i EU, øget fleksibilitet og større resiliens i de nationale energisystemer)

| — | Det indre marked for energi |
| --- | --- |

—

Det indre marked for energi

| — | Forskning og innovation samt konkurrenceevne |
| --- | --- |

—

Forskning og innovation samt konkurrenceevne

Den kommer desuden ind på emnet »Energiunionen i et bredere grøn pagt-perspektiv«.

| 2.5. | På den baggrund fremsætter fremlægger Kommissionen ideer under overskriften »Stræben efter grøn genopretning og en bæredygtig økonomi« og undersøger som det første de eksisterende strategier for integration af energisystemet og udviklingen af brint i Europa. |
| --- | --- |

2.5.

| 2.6. | Kommissionen begrunder desuden nødvendigheden af at hæve reduktionsmålet for CO2-emissioner til mindst 55 % i forhold til 1990 og annoncerer en strategi for reduktion af metanemissioner samt en »vision for offshore-energi«. I den forbindelse kritiserer den, at de strategier, som medlemsstaterne har fremlagt i forbindelse med deres nationale energi- og klimaplaner, ofte er uklare og ikke konkrete nok. |
| --- | --- |

2.6.

| 2.7. | Samlet set betegner Kommissionen situationen som endnu ikke tilfredsstillende, selv om det fastholdes, at man i hele EU er godt på vej til at nå 2020-målene for vedvarende energi. Nogle medlemsstater er nødt til »at gøre større fremskridt«. |
| --- | --- |

2.7.

| 2.8. | Den tilskynder til, at der gøres en større indsats på området for energieffektivitet, og især inden for bygningsrenovering konstateres der store mangler. |
| --- | --- |

2.8.

| 2.9. | Rapporten er for første gang ledsaget af en udførlig analyse af energisubsidier (3), hvori det entydigt konstateres, at der a) stadig er behov for bedre data om energisubsidier (4), og b) er et »tydeligt behov for at styrke indsatsen« for at reducere subsidier til fossile brændstoffer. De retlige instrumenter, der i dag findes på EU-niveau, betegnes som utilstrækkelige. |
| --- | --- |

2.9.

| 2.10. | Det betegnes desuden som »ikke opmuntrende«, at der i de seneste år er blevet investeret stadig færre FoU-midler i denne sektor i EU-27, og at Europa i forhold til andre økonomiske regioner er kommet alvorligt bagud på dette felt. Kommissionen annoncerer tiltag, f.eks. inden for batterier og brint, for at sætte skub i forskning og innovation og modvirke de faldende investeringer, der er konstateret på nationalt plan. |
| --- | --- |

2.10.

| 2.11. | Det konstateres, at udgifterne til energiimport i de seneste år igen er steget (til over 330 mia. EUR årligt), og at den tidligere nedadgående tendens dermed er vendt. |
| --- | --- |

2.11.

| 2.12. | Kommissionen afslutter sin rapport med at bekræfte, at Europa i forbindelse med genopretningen efter covid-19 står over for en enestående mulighed for at foretage investeringer, der kan støtte genopretningen af EU's økonomi og samtidig fremskynde den grønne og digitale omstilling. |
| --- | --- |

2.12.

| 2.13. | I sin meddelelse om vurdering af de nationale energi- og klimaplaner i hele EU når Kommissionen til en positiv konklusion, eftersom fremskridtene inden for reduktion af drivhusgasser og vedvarende energi gjorde det muligt at hæve 2030-målene på disse områder markant allerede i 2021. På den anden side anerkender Kommissionen, at der er behov for massive forbedringer inden for energieffektivitet, investeringer i forskning samt innovationer. For at afhjælpe manglerne på disse områder er det nødvendigt, at medlemsstaterne tager højde for de nye finansieringsmuligheder i forbindelse med den flerårige finansielle ramme og genopretnings- og resiliensfaciliteten. |
| --- | --- |

2.13.

3.   Generelle bemærkninger fra EØSU

| 3.1. | Indledningsvis skal Kommissionen have stor ros: Den omhu, den lægger i forvaltningen af energiunionen, og som kommer til udtryk i de omfangsrige dokumenter (inklusive bilag), vidner om stor seriøsitet. Dette er også ubetinget på sin plads, da de hidtidige mål for klimabeskyttelsen, som skal skærpes, kun lige netop er nået — hvis overhovedet. Målet om at gøre EU klimaneutralt senest i 2050 er af epokegørende betydning og kræver en historisk enestående strategisk planlægning og koordinering af meget forskellige politikker, som skal være langt mere vidtrækkende end det, der hidtil er blevet besluttet. |
| --- | --- |

3.1.

| 3.2. | På den baggrund er EØSU helt enig med Kommissionen i, at det er nødvendigt, at medlemsstaterne udvikler tydeligere strategier og gennemfører disse hurtigst muligt. I den forbindelse skal der i højere grad tages hensyn til de sociale, beskæftigelsesmæssige og kvalifikationsmæssige konsekvenser og andre fordelingsrelaterede virkninger af energiomstillingen, og det skal fremgå, hvordan disse udfordringer skal tackles. |
| --- | --- |

3.2.

| 3.3. | Langt størstedelen af Kommissionens konklusioner er logiske og bør støttes. Dette gælder navnlig for konstateringen af, at fremskridtene med hensyn til at nå målene for reduktion af drivhusgasemissionerne, øget energieffektivitet og udbygning af vedvarende energiformer udgør et springbræt for endnu højere mål. |
| --- | --- |

3.3.

| 3.4. | EØSU er også enig med Kommissionen i, at der er behov for ny fremdrift. Det ville dog være hensigtsmæssigt, hvis Kommissionen konkretiserer, hvori denne nye fremdrift skal bestå. |
| --- | --- |

3.4.

| 3.5. | Det forekommer endvidere logisk, at Kommissionen knytter udviklingen af energiunionen sammen med den europæiske grønne pagt og genopretningspolitikken efter pandemien, idet begge dele er tiltag, som ikke kunne forudses, da den strategiske ramme for energiunionen og forvaltningsforordningen blev udviklet. EØSU understreger, at den europæiske energiunion udgør et ideelt handlingsgrundlag for den grønne pagt. Det ville derfor have været så meget desto vigtigere, at man i den nuværende vurdering mere præcist havde peget på de konstaterede mangler og udviklet modstrategier. Dette er ikke sket i mindst tre tilfælde, som behandles nærmere i det følgende. |
| --- | --- |

3.5.

Manglende gennemførelse af målsætningen om »borgerne i centrum for energiunionen«

| 3.6. | Som citeret i punkt 2.2 betegnede Kommissionen i den strategiske ramme for energiunionen en politik, hvor borgerne er i centrum, og hvor de tager et medansvar for energiomstillingen, som det vigtigste mål (!). Derfor bør dette mål også få en særlig plads i rapporten om status over energiunionen, navnlig gennem konkrete forslag til, hvordan borgerne, arbejdsmarkedets parter og interessenter kan inddrages på gennemsigtig og aktiv vis i beslutningsprocesserne, f.eks. de nationale energi- og klimaplaner, og aktivt tage et medansvar for og deltage i aktiviteter på markedet. Aspektet inddragelse bliver imidlertid slet ikke nævnt i rapporten, og der mangler også en vurdering af, om de foreslåede foranstaltninger eksplicit tjener dette mål. |
| --- | --- |

3.6.

| 3.7. | I øjeblikket viser problemet sig også i bl.a. Kommissionens strategi for integration af energisystemet, hvor borgerne kun optræder som forbrugere, og ikke som aktive markedsaktører. Også i forbindelse med de centrale prioriteter, som Kommissionen (5) beskriver, nemlig brintstrategien samt den annoncerede »vision for offshore-energi«, er det vanskeligt at forestille sig, at borgernes deltagelse overhovedet er mulig eller tiltænkt. Derfor er det yderst kritisabelt, at Kommissionen i meddelelsen om vurdering af de nationale energi- og klimaplaner skriver, at den især vil anvende EU-finansieringsmekanismen for vedvarende energi til at fremme offshoreteknologier. |
| --- | --- |

3.7.

| 3.8. | Kommissionen ignorerer dermed gældende EU-ret, eftersom det i betragtning 43 til Europa-Parlamentets og Rådets direktivet om det indre marked for elektricitet (EU) 2019/944 (6) anføres, at »energifællesskaber [er] blevet et virkningsfuldt og omkostningseffektivt middel til at opfylde borgernes behov og forventninger [...]. [...] Ved direkte at inddrage forbrugerne viser energifællesskabsinitiativer deres potentiale for at fremme brugen af ny teknologi og nye forbrugsmønstre, herunder intelligente net og fleksibelt elforbrug, på en integreret måde. Energifællesskaber kan også fremme energieffektiviteten på husstandsniveau og bidrage til at bekæmpe energifattigdom ved at reducere forbruget og sikre lavere energitariffer. [...] Vellykkede initiativer af denne art har skabt økonomiske, sociale og miljømæssige fordele for lokalsamfundet.« Energifællesskaber kan altså efter EU-lovgivernes opfattelse afhjælpe adskillige af de misforhold, som Kommissionen beklager i dokumenterne. Desto mere uforståeligt er det, at Kommissionen ikke fremhæver dette i sine egne dokumenter. Der er et eklatant misforhold mellem ambition og virkelighed, og EØSU kan stadig ikke se nogen klar strategi fra Kommissionens side, når det handler om at gøre borgerne til aktive partnere. |
| --- | --- |

3.8.

| 3.9. | Denne kritik kan imidlertid også rettes mod de fleste medlemsstater. Medlemsstaterne skal på grundlag af artikel 20 i forvaltningsforordningen, (EU) 2018/1999, behandle energifællesskaber i deres nationale energi- og klimaplaner. Kommissionen fremhæver i sin vurdering, at medlemsstaterne ikke eller kun i utilstrækkeligt omfang lever op til dette krav. EØSU opfordrer Kommissionen til at foreslå mere konkrete regler til fremme af energifællesskaber i forbindelse med den forestående revision af direktivet om vedvarende energi. |
| --- | --- |

3.9.

Manglende gennemførelse af målene om forsyningssikkerhed og reduceret energiimport

| 3.10. | Det er et strategisk mål for energiunionen at øge energiforsyningssikkerheden, bl.a. ved at reducere importen af energi. Kommissionen konstaterer nærmest i forbifarten, at der ikke kan konstateres fremskridt — tværtimod er udgifterne til energiimport steget igen. Brintens voksende betydning kan sågar bidrage til, at importen stiger yderligere i fremtiden, da Kommissionen bevidst satser på import i forbindelse med sin brintstrategi! EØSU forventer, at Kommissionen kommer med klare udmeldinger på dette område. |
| --- | --- |

3.10.

| 3.11. | EØSU opfordrer også til, at idéen om europæisk solidaritet lægges til grund for sikringen af den energiimport, der ikke findes alternativer til. National enegang såsom Nord Stream 2-gasledningsprojektet kan bringe ikke blot klimabeskyttelsen, men også forsyningssikkerheden i fare. Sådanne aktioner, der underminerer den europæiske solidaritet, bringer borgernes tillid til EU og EU's anseelse i tredjelande i fare. |
| --- | --- |

3.11.

Manglende gennemførelse af målet om innovation og globalt lederskab

| 3.12. | Også med hensyn til innovation er billedet negativt. Energiunionens store ambition om at indtage en global førerrolle modsiges af det billede af investeringer i forskning og innovation samt patentanmeldelser, der tegnes i rapporten om status over energiunionen. I lyset af denne bekymrende konstatering er det nødvendigt at foretage en nøjagtig og tilbundsgående analyse af fejlene, således at årsagen til den uheldige udvikling kan kortlægges og bestemmes på en minutiøs måde. Konkrete modforanstaltninger bør herefter udvikles på dette grundlag. |
| --- | --- |

3.12.

| 3.13. | På baggrund af den situation, der er beskrevet i punkt 3.6-3.11, må det siges helt klart, at det ikke er tilstrækkeligt at gentage de samme paroler igen og igen, hvis de ikke følges op af konkrete tiltag. Ellers bliver EU-politikkens troværdighed draget i tvivl. I ingen af de foreliggende dokumenter fra Kommissionen, herunder strategien for integration af energisystemet og om brint, nævnes der konkrete foranstaltninger, som kunne bidrage til at nå de ovenfor nævnte mål. |
| --- | --- |

3.13.

Energiunionens social- og regionalpolitiske relevans

| 3.14. | Kommissionen kommer i kapitel 2.6 og 3.3 i sin rapport om status over energiunionen også med nogle socialpolitiske betragtninger. Disse betragtninger er rigtige, og EØSU støtter især, at covid-19-genopretningsstøtten knyttes til de klima- og energipolitiske mål. Også de planlagte foranstaltninger for en retfærdig omstilling (just transition) er rigtige og udgør et grundlag for, at det kan lykkes at vinde befolkningens opbakning til opfyldelsen af de klima- og energipolitiske mål. Om det dermed rent faktisk kan lykkes at realisere princippet om, at »ingen lades i stikken«, vil konkret afhænge af den operationelle tilgang og finansieringen af de enkelte instrumenter samt den konkrete gennemførelse af dem på nationalt niveau. |
| --- | --- |

3.14.

| 3.15. | EØSU minder, som påpeget i tidligere udtalelser (7), om, at det ikke kun er midlerne til fremme af den sociale og regionale samhørighed samt genopretningsstøtten, der skal anvendes på en sådan måde, at de støtter klimabeskyttelsen og energiomstillingen. Tværtimod skal (og kan) klima- og energipolitikken også udformes således, at den fremmer den sociale og regionale samhørighed. Sådanne tiltag findes allerede, og nogle af dem er sågar nævnt i meddelelsen om vurdering af de nationale energi- og klimaplaner, f.eks. projekter til etablering af solenergianlæg i tidligere brunkulsområder i Portugal og Grækenland og den meget strategisk orienterede prosumentstøtte i Litauen. Disse eksempler er imidlertid langt fra almindelig praksis eller mainstream. |
| --- | --- |

3.15.

| 3.16. | Og dermed er der en risiko for, at energiomstillingen øger de sociale og regionale forskelle, f.eks. hvis Kommissionen integrerer energisystemet, udbygger brintinfrastrukturen og fremmer offshore-energien som planlagt, da den i så fald foretrækker centralistiske koncepter frem for decentrale. |
| --- | --- |

3.16.

| 3.17. | Under alle omstændigheder er den parallelle opbygning af centralistiske og decentrale infrastrukturer problematisk, og den risikerer at forårsage fejlinvesteringer. F.eks. vil der være tale om konkurrence mellem et omfattende brintrørledningsnet og den udbygning af kolde fjernvarmenet, som kræves i Kommissionens meddelelse om vurdering af de nationale energi- og klimaplaner. EØSU har derfor — af hensyn til investeringssikkerheden — anmodet om, at der træffes principielle afgørelser på dette område (8). Disse har også strategisk betydning for energiunionens succes, men der er ikke taget hensyn til dem i de dokumenter, der behandles i denne udtalelse. |
| --- | --- |

3.17.

| 3.18. | Ligesom det er tilfældet i næsten alle energipolitiske dokumenter fra Kommissionen i den seneste tid, spiller digitaliseringen ingen rolle i rapporten om status over energiunionen. Digitaliseringen giver imidlertid mulighed for interessante koncepter som f.eks. smart micro grids og smart markets, micro trading, virtuelle kraftværker osv. De kan alle bidrage til højere effektivitet og bedre resultater på det indre marked for energi, også fordi de styrker de aktive forbrugeres rolle. I rammestrategien for energiunionen kom Kommissionen ind på dette, om end noget kortfattet (9). Det er uforståeligt, at den ignorerer dette aspekt i rapporten om status over energiunionen, især da anvendelsen af digitale teknologier skal kontrolleres omhyggeligt med hensyn til relevans og eventuelle etiske problemer, især vedrørende datasuverænitet. |
| --- | --- |

3.18.

| 3.19. | Under alle omstændigheder skal digitaliseringen udformes efter slutbrugerens behov. Borgerne venter stadig på bedre tjenesteydelser som følge af den stigende digitalisering, som f.eks. dagligt skift af leverandør, omgående tilbagemelding om fejl på målere eller mistænkelige forbrugsmønstre og smidige procedurer for tilslutning af egenproduktion til nettet. |
| --- | --- |

3.19.

4.   Særlige bemærkninger

Kapitlet om dekarbonisering i rapporten om status over energiunionen

| 4.1. | Kommissionen påpeger med rette, at anvendelsen af vedvarende energi indebærer mange fordele. Svaret på spørgsmålet om, hvem der får gavn af disse fordele, afhænger imidlertid af, om energiomstillingen grundlæggende bliver udformet decentralt eller centralistisk (10). Dette punkt omtaler Kommissionen ikke i sin rapport. |
| --- | --- |

4.1.

Kapitlet om energisikkerhed i rapporten om status over energiunionen

| 4.2. | Kommissionen lægger med rette stor vægt på spørgsmålet om »forsyningssikkerhed« og i den forbindelse energisikkerhed. Dennes betydning for samfundsøkonomien er uvurderligt stor. Ud over det klassiske spørgsmål om afhængighed af import bør man især også tænke på modstandsdygtigheden over for angreb udefra, f.eks. gennem cyberkriminalitet. I den forbindelse viser de seneste forskningsresultater (11), at den bedste strategi for en høj modstandsdygtighed er at styrke decentrale strukturer, som kan fungere selvstændigt. Kommissionen bør tage større hensyn til disse konklusioner. |
| --- | --- |

4.2.

| 4.3. | Det står klart, at grøn brint i fremtiden kommer til at yde et bidrag til et forsyningssikkert europæisk energisystem. EØSU henviser til sine udtalelser om brintstrategien (12) og strategien for integration af energisystemet (13). |
| --- | --- |

4.3.

| 4.4. | Også her må der ikke kun tænkes på teknologier i stor målestok (herunder udvikling af brintimportinfrastrukturer). Der findes en lang række innovative, miljøvenlige og frem for alt regionale/lokale løsninger, der kan gennemføres direkte på stedet (herunder produktion af regional brint eller syntetiske e-brændstoffer). Dette vil øge forsyningssikkerheden, mindske importafhængigheden og fremme lokal beskæftigelse i form af grønne job og merværdi i regionerne. Mikrovirksomheder og små og mellemstore virksomheder bør også have mulighed for at deltage i og drage fordel af den grønne pagt, hvilket vil øge accepten af den grønne pagt og energiomstillingen. |
| --- | --- |

4.4.

Kapitlet om det indre marked for energi i rapporten om status over energiunionen og statusrapporten om det indre energimarked

| 4.5. | Kommissionen påpeger, at der med pakken om ren energi er skabt bedre betingelser for at fremme forbrugernes deltagelse på energimarkederne og lige konkurrencevilkår for nye markedsdeltagere. Det er imidlertid kun bestemmelserne i direktivet om det indre marked for elektricitet, der er relevante i den forbindelse. Det er endnu ikke muligt at afgøre, i hvilket omfang medlemsstaterne har gennemført disse bestemmelser effektivt. Kommissionens konklusion er derfor forhastet. EØSU anmoder indtrængende om en seriøs evaluering af det vigtige mål om forbrugerdeltagelse, også med hensyn til fordelingspolitiske konsekvenser i form af deltagelse af husholdninger med en lav indkomst. |
| --- | --- |

4.5.

| 4.6. | Kommissionen fremhæver vigtigheden af markedsprissignaler, bl.a. for investorer. Dette er utvivlsomt et vigtigt aspekt. Det er imidlertid nødvendigt at se mere differentieret på dette spørgsmål. De fleste engrosmarkedspladser for elektricitet afspejler kortsigtede priser. Det er et omstridt spørgsmål inden for energiøkonomien, om disse overhovedet udsender signaler til investorerne. Dette har EØSU allerede peget på i tidligere udtalelser (14). Derfor er det ikke hensigtsmæssigt, at Kommissionen i denne forbindelse taler udifferentieret om et »indre energimarked«. Hvis energiunionen skal lykkes, er der behov for en ny markedsstruktur, i hvert fald på elektricitetsområdet. Et fuldt balanceansvar for vedvarende energi vil i sig selv ikke være tilstrækkeligt. Derfor opfordrer EØSU Kommissionen til hurtigst muligt at fremlægge sine overvejelser vedrørende nye markedsstrukturer. I den forbindelse bør alle markedsaktører have samme betingelser på balancemarkederne. Dette er absolut nødvendigt, hvis integrationen af energisystemet skal blive en succes (15). |
| --- | --- |

4.6.

| 4.7. | Samtidig skal der tages hensyn til, at målene om forsyningssikkerhed og klimaneutralitet ikke kan nås med prissignaler alene. |
| --- | --- |

4.7.

| 4.8. | Kommissionen fremhæver i statusrapporten om det indre energimarked med stor ret, at det fortsat bør være en prioritet i den nationale energipolitik og i EU's energipolitik at skabe mulighed for konkurrence på produktions- og forsyningsniveau. Den beskriver imidlertid ikke, hvad dette konkret betyder. Det er ikke korrekt og heller ikke i overensstemmelse med den EU-lovgivning, der er forankret i pakken om ren energi, at konkurrencen kun kan fremmes gennem markedskobling. I forbindelse med anvendelsen af principperne for kapacitetstildeling og håndtering af kapacitetsbegrænsninger i henhold til artikel 16 i forordningen om elektricitetsmarkedet bør der tages hensyn til medlemsstaternes geografiske beliggenhed, som også kan berettige en forlængelse af fristen for at etablere kapacitet. Under alle omstændigheder er det især markedsadgangen, der er vigtig for at opnå en aktiv konkurrence, især for små aktører. Her kan bl.a. digitaliseringen være til stor nytte. |
| --- | --- |

4.8.

| 4.9. | I statusrapporten om det indre energimarked beskriver Kommissionen desuden, at varmeværker som f.eks. gaskraftværker med kraftvarmeproduktion ganske vist kan give systemet vigtig fleksibilitet, men at dårligt udformede kapacitetsmekanismer kan medføre en stærk konkurrenceforvridning på det indre marked. EØSU henviser i den forbindelse til de synspunkter, som udvalget gav udtryk for i sin udtalelse TEN/625. Udvalget opfordrer Kommissionen til at foretage en kritisk evaluering af de kapacitetsmekanismer, der findes i medlemsstaterne, også med hensyn til overholdelse af kravene i artikel 22 i forordningen om det indre marked for elektricitet, som bl.a. fastsætter en grænseværdi på 550 g CO2/kWh. |
| --- | --- |

4.9.

| 4.10. | Kommissionen minder i statusrapporten om det indre energimarked om, at operatører af transmissions- eller distributionssystemer generelt er udelukket fra at eje og drive elektricitetslagringssystemer. EØSU tilslutter sig principielt denne afgørelse (16), om end operatører af distributionsnet bør have mulighed for at eje og drive elektricitetslagringssystemer til formål, der tjener nettet. Udvalget er endvidere af den opfattelse, at dette bør gå hånd i hånd med styrkelsen af smart markets, således at operatører af elektricitetslagringssystemer har et incitament til at reagere på signaler fra netoperatørerne og udforme deres lagringssystemer, så de er hensigtsmæssige for systemet. Netoperatørerne har brug for passende incitamenter til at sende disse signaler. |
| --- | --- |

4.10.

| 4.11. | Distributionsnettene spiller en afgørende rolle for udbredelsen af smart markets og generelt for en vellykket energiomstilling. I fremtiden skal EU's energipolitik derfor i højere grad fokusere på at modernisere dem. |
| --- | --- |

4.11.

| 4.12. | EØSU er enig i Kommissionens opfattelse af, at det primære mål for Rådets energibeskatningsdirektivet 2003/96/EF (17) ikke længere bliver nået. Udvalget støtter derfor Kommissionens intentioner og opfordrer til en ambitiøs revision af dette direktiv og andre mekanismer til afvikling af subsidier til fossile energiformer samt internalisering af eksterne omkostninger. |
| --- | --- |

4.12.

| 4.13. | EØSU understreger på ny problematikken med energifattigdom og opfordrer Kommissionen til at træffe konkrete foranstaltninger, som går videre end de abstrakte retningslinjer vedrørende definitionen og et overvågningscenter. EØSU har flere gange fremhævet, at en bred inddragelse af borgerne på energiområdet er en af flere modeller, som kan bidrage til at løse problemet. |
| --- | --- |

4.13.

| 4.14. | I denne sammenhæng minder EØSU om, at det for enhver pris skal forhindres, at der opstår et samfund, der er opdelt i to energiklasser. Det er ikke rimeligt, at det kun er finansielt og teknisk veludrustede husholdninger, der drager fordel af energiomstillingen, og at alle andre husholdninger skal dække omkostningerne. De borgere, der er berørt af energifattigdom, er som regel ikke dem, der står politisk stærkest. Derfor bør Kommissionen gøre mere for at sikre, at medlemsstaterne aktivt stræber efter at imødegå energifattigdommen på effektiv vis. Både den tilstræbte bølge af energirenoveringer på bygningsområdet og en aktiv inddragelse af borgerne i produktionen af vedvarende elektricitet kan bidrage til at lindre energifattigdom. Det skal bemærkes, at en eventuel udvidelse af emissionshandelssystemet til også at omfatte opvarmnings- og transportsektoren kan have konsekvenser for en retfærdig fordeling. |
| --- | --- |

4.14.

Kapitlet om forskning, innovation og konkurrenceevne i rapporten om status over energiunionen

| 4.15. | EØSU frygter, at en af årsagerne til, at EU halter bagud på bestemte områder såsom solbatterier og lithium-ion batterier er, at efterspørgslen er for lav. Derfor opfordrer EØSU Kommissionen til at anlægge en bredere strategi. EU har brug for aktive, industripolitiske initiativer for at bryde Kinas markedsdominans. Kommissionens forslag om en forordning om batterier er et eksempel på et skridt i den rigtige retning. Desuden bør decentrale strukturer styrkes i det fremtidige energisystem. Det sætter nemlig skub i efterspørgslen efter f.eks. batterier, sørger for stordriftsfordele og gør dermed batterier attraktive prismæssigt. |
| --- | --- |

4.15.

Kapitlet om energiunionen i et bredere grøn pagt-perspektiv i rapporten om status over energiunionen

| 4.16. | EØSU støtter Kommissionens bestræbelser på at fremme ambitiøse klimaaftaler på globalt plan. Dette kræver, at der indføres en grænseudligningstold i forbindelse med en mere ambitiøs og konkret inddragelse af klimabeskyttelsen (og andre bæredygtighedsmål) i internationale handelsaftaler (18). |
| --- | --- |

4.16.

Meddelelsen om vurdering af de nationale energi- og klimaplaner

| 4.17. | EØSU forstår ikke, hvorfor Kommissionen begrænser sin kritik af den utilstrækkelige vurdering af de vedvarende energikilders potentiale til offshoreområdet. Udvalget opfordrer Kommissionen til at opgive sin ensidige præference for offshoreteknologier til skade for solcelleenergi og vindmøller på land og fremlægge særskilte udviklingsstrategier for de sidstnævnte teknologier. |
| --- | --- |

4.17.

| 4.18. | EØSU bemærker og bifalder, at Kommissionen værdsætter de vedvarende energikilders potentiale til at skabe arbejdspladser. Udvalget fremhæver, at den fuldstændige udnyttelse af dette potentiale ikke sker af sig selv, men kræver en aktiv politik, navnlig med hensyn til kvaliteten af arbejdspladserne. I den forbindelse er det helt uforståeligt, at Kommissionen ofrer så lidt opmærksomhed på solceller, især da disse, som beskrevet i meddelelsen, er den mest beskæftigelsesintensive sektor. |
| --- | --- |

4.18.

| 4.19. | I forbindelse med den forestående revision af direktivet om vedvarende energi opfordrer EØSU Kommissionen til at formulere udbudsreglerne på en sådan måde, at det bliver lettere for vedvarende energifællesskaber og SMV'er at deltage. |
| --- | --- |

4.19.

| 4.20. | EØSU er enig med Kommissionen i, at der er et presserende behov for investeringer i lavtemperaturfjernvarmesystemer. Et sådant initiativ bør sættes i gang. |
| --- | --- |

4.20.

| 4.21. | Kulstofdræn er et vigtigt klimabeskyttelsesinstrument. Den bekymring for tiltagende naturlige forstyrrelser, som er formuleret i medlemsstaternes energi- og klimaplaner, bør imidlertid tages alvorligt. Derfor bør LULUCF-kreditter altid kun betragtes som et supplement til andre klimabeskyttelsesmuligheder. |
| --- | --- |

4.21.

Bruxelles, den 24. marts 2021.

Christa SCHWENG

Formand for Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg

---

(1)  COM(2015) 80 final.

1

(2)  EUT L 328 af 21.12.2018, s. 1.

2

(3)  COM(2020) 950 final, Bilag 2.

3

(4)  Hvilket kan undre i betragtning af, at man i over 30 år har talt om behovet for at afvikle miljøskadelige subsidier i EU.

4

(5)  Og det tyske rådsformandskab.

5

(6)  EUT L 158 af 14.6.2019, s. 125.

6

(7)  EUT C 47 af 11.2.2020, s. 30, EUT C 62 af 15.2.2019, s. 269.

7

(8)  EUT C 429 af 11.12.2020, s. 85.

8

(9)  COM(2015) 80 final, s. 13.

9

(10)  EUT C 429 af 11.12.2020, s. 85.

10

(11)  Se B. Hirschl, A. Aretz, M. Bost, M. Tapia and S. Gößling-Reisemann, (2018): Vulnerabilität und Resilienz des digitalen Stromsystems. Schlussbericht. Berlin, Bremen, kan findes på: www.strom-resilienz.de

11

(12)  EUT C 123 af 9.4.2021, s. 30.

12

(13)  EUT C 123 af 9.4.2021, s. 22.

13

(14)  EUT C 82 af 3.3.2016, s. 13.

14

(15)  EUT C 364 af 28.10.2020, s. 158.

15

(16)  EUT C 288 af 31.8.2017, s. 91.

16

(17)  EUT L 283 af 31.10.2003, s. 51.

17

(18)  EUT C 81 af 2.3.2018, s. 44.

18

---

| 9.6.2021 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 220/47 |
| --- | --- | --- | --- |

9.6.2021

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 220/47

---

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om »meddelelse fra Kommissionen til Europa-Parlamentet, Rådet, Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget om en EU-strategi for reduktion af metanemissioner«

(COM(2020) 663 final)

(2021/C 220/05)

| Ordfører: | Udo HEMMERLING |
| --- | --- |

Ordfører:

Udo HEMMERLING

| Anmodning om udtalelse | Kommissionen, 27.11.2020 |
| --- | --- |
| Retsgrundlag | Artikel 304 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde |
| Kompetence | Sektionen for Transport, Energi, Infrastruktur og Informationssamfundet |
| Vedtaget i sektionen | 9.3.2021 |
| Vedtaget på plenum | 24.3.2021 |
| Plenarforsamling nr. | 559 |
| Resultat af afstemningen
  (for/imod/hverken for eller imod) | 252/5/4 |

Anmodning om udtalelse

Kommissionen, 27.11.2020

Retsgrundlag

Artikel 304 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde

Kompetence

Sektionen for Transport, Energi, Infrastruktur og Informationssamfundet

Vedtaget i sektionen

9.3.2021

Vedtaget på plenum

24.3.2021

Plenarforsamling nr.

559

Resultat af afstemningen

(for/imod/hverken for eller imod)

252/5/4

1.   Konklusioner og anbefalinger

| 1.1. | Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg (EØSU) støtter målsætningerne og det grundlæggende fokus i EU's metanstrategi, der er rettet mod en yderligere markant reduktion af metanemissioner til gavn for klimabeskyttelsen. |
| --- | --- |

1.1.

| 1.2. | Fokuseringen på sektorerne med de væsentligste metanemissioner, nemlig landbrug, energisektoren og affaldssektoren, er logisk. |
| --- | --- |

1.2.

| 1.3. | Metanstrategien bør knyttes sammen med strategierne for bioøkonomi og cirkulær økonomi. |
| --- | --- |

1.3.

| 1.4. | Udvalget støtter udtrykkeligt, at der er fokus på bedre registrering af metanemissioner og på internationale afbødningsinitiativer. Metanemissioner kommer ofte fra decentrale, diffuse kilder langs internationale produktions- og forsyningskæder.
  Der foreslås følgende tilføjelser til EU's metanstrategi: |
| --- | --- |

1.4.

Der foreslås følgende tilføjelser til EU's metanstrategi:

| 1.5. | De meget diffuse kilder til metan og den komplekse registrering af metanemissioner gør det ofte vanskeligt at overvåge emissionerne. Der bør udvikles en bedre overvågningsmekanisme på en konsekvent og sammenlignelig måde for relevante sektorer som f.eks. landbrug, energi, affald og den kemiske industri.
  Den direkte inddragelse eller prisfastsættelse af diffuse metanemissioner i et system for handel med drivhusgasser er meget vanskelig og ofte umulig. Men så vidt det er muligt at registrere emissioner fra punktkilder skal dette tilstræbes under anvendelse af den samme tilgang for alle udledende sektorer. |
| --- | --- |

1.5.

Den direkte inddragelse eller prisfastsættelse af diffuse metanemissioner i et system for handel med drivhusgasser er meget vanskelig og ofte umulig. Men så vidt det er muligt at registrere emissioner fra punktkilder skal dette tilstræbes under anvendelse af den samme tilgang for alle udledende sektorer.

| 1.6. | I deres klimaplaner bør medlemsstaterne vise status og potentiale vedrørende udnyttelsen af biogas fra gylle og gødning, fra bioaffald, fra spildevand, fra lossepladser og minegas og træffe foranstaltninger til at øge brugen af denne. |
| --- | --- |

1.6.

| 1.7. | I landbruget findes der stadig et betydeligt potentiale for at reducere metanemissionerne, især gennem gæring af gylle og gødning i biogasanlæg samt fremskridt med hensyn til fodring og opdræt af husdyr samt spredning af gødning med beskeden emission. Dette potentiale bør yderligere konkretiseres i forbindelse med gennemførelsen af EU's metanstrategi. |
| --- | --- |

1.7.

| 1.8. | Inden for affaldssektoren bør separat indsamling og genanvendelse af biogent affald gradvis blive standarden i hele EU. Dette skaber betingelserne for at undgå yderligere metanemissioner i denne sektor. |
| --- | --- |

1.8.

2.   Et overblik over Kommissionens metanstrategi

| 2.1. | Metan tegner sig for 10,5 % af EU's samlede drivhusgasemissioner på 3,76 mia. ton CO2-ækvivalenter (2018). Metanemissionerne er reduceret med næsten 34 % siden 1990. |
| --- | --- |

2.1.

| 2.2. | Metanstrategien tager sigte på de vigtigste menneskeskabte metanemissioner og udledende sektorer såsom landbrug (53 % af EU's metanemissioner), affald (26 % af EU’s metanemissioner) og energi (19 % af metanemissionerne) og foreslår afbødende foranstaltninger inden for hver enkelt sektor. Naturlige metanemissioner, f.eks. fra vildtlevende drøvtyggere eller vådområder, indgår derfor ikke i strategien. |
| --- | --- |

2.2.

| 2.3. | En global reduktion af metanemissioner kan yde et vigtigt bidrag til modvirkning af klimaændringer. En halvering af de nuværende globale metanemissioner ville have en global afkølende effekt på 0,18 oC i 2050. |
| --- | --- |

2.3.

| 2.4. | EU er årsag til 5 % af den samlede metanemission på verdensplan. EU fremkalder i betydelig grad yderligere metanemissioner i tredjelande via import af fossil gas, olie og kul. Kommissionen foreslår derfor tiltag, der skal reducere disse emissioner langs internationale forsyningskæder. |
| --- | --- |

2.4.

| 2.5. | Kommissionen foreslår en tydelig forbedring af registreringen og rapporteringen af metanemissioner. |
| --- | --- |

2.5.

| 2.6. | Metanstrategien adresserer ikke specifikt det aktuelle videnskabelige kendskab til metanens særlige virkning som en kortlivet drivhusgas (se afsnit 3). |
| --- | --- |

2.6.

3.   Kendskabet til metanens klimapåvirkning og konsekvenser for en politik om klimaneutralitet

| 3.1. | En af de grundlæggende egenskaber ved metan (CH4) som drivhusgas er, at den har en relativt kort levetid, og at den nedbrydes til vand (H2O) og CO2 i atmosfæren over en periode på ca. 12 år. Dette har afgørende konsekvenser for klimapåvirkningen og sammenligningen med CO2, der bruges som reference i klimabalancerne. |
| --- | --- |

3.1.

| 3.2. | CO2 er stabil i atmosfæren og nedbrydes i modsætning til metan ikke, hvorfor CO2 også kaldes en langlivet drivhusgas (»stock gas«). Dette fører til, at CO2-emissioner f.eks. ved forbrænding af fossile brændstoffer (alt andet lige) akkumuleres stadig mere i atmosfæren og dermed til stadighed øger koncentrationen af CO2. |
| --- | --- |

3.2.

| 3.3. | Til forskel herfra udlignes emissionerne af kortlivede drivhusgasser (»flow gasses«) som metan gennem deres naturlige nedbrydningsproces. Den korte levetid betyder altså, at emissionerne udlignes gennem nedbrydningen, hvilket ved stabile emissioner fører til en stabil atmosfærisk koncentration. |
| --- | --- |

3.3.

| 3.4. | Ud over metans korte levetid er dens oprindelse også afgørende for dens klimapåvirkning, da der ved nedbrydningen af den opstår drivhusgassen CO2. Den CO2, der opstår ved nedbrydningen af biogen metan (f.eks. fra drøvtyggeres fordøjelse eller dyrkningen af våd ris) blev tidligere taget ud af atmosfæren i fotosyntesen gennem plantevæksten og befinder sig derfor som udgangspunkt i et kredsløb, i hvilket CO2-koncentrationen i atmosfæren ikke bliver ændret. |
| --- | --- |

3.4.

| 3.5. | I modsætning hertil udgør nedbrydningen af fossil metan (f.eks. fra naturgas, olie eller kulproduktion) til CO2 og vand en yderligere CO2-kilde i atmosfæren og øger dermed dens CO2-koncentration. |
| --- | --- |

3.5.

| 3.6. | Disse egenskaber ved metan har en række konsekvenser for klimapåvirkningen og udformningen af klimapolitikken. Dette gælder særligt for målet om klimaneutralitet. En konstant emission af (biogen) metan som kortlivet drivhusgas fører på mellemlang sigt til en konstant metankoncentration i atmosfæren, som har en konstant indvirkning på klimasystemet og dermed en konstant temperatureffekt. Hvis metanemissionerne falder, falder koncentrationen i atmosfæren, hvilket fører til et fald i påvirkningen og dermed et fald i temperaturen (afkølingsvirkning). |
| --- | --- |

3.6.

| 3.7. | Heroverfor fører en konstant CO2-emission til en stigning i CO2-koncentrationen i atmosfæren, så længe CO2-kilden udleder. Også efter afslutningen af CO2-emissionen bliver den derigennem skabte CO2-koncentration i atmosfæren og resulterer således i fortsat påvirkning og en permanent opvarmningseffekt. |
| --- | --- |

3.7.

| 3.8. | For at opnå en klimaneutral virkning er det derfor nødvendigt med forskellige tilgange til kortlivede og langlivede drivhusgasser. For at føre den permanente temperaturstigning udløst af den fortsatte CO2-påvirkning tilbage til temperaturniveauet før CO2-emissionen, er det nødvendigt med en aktiv reduktion af CO2-koncentrationen i atmosfæren gennem CO2-dræn, og for at holde temperaturniveauet stabilt ved vedvarende (uundgåelige) CO2-emissioner, skal der konstant udtrækkes den samme mængde CO2 af atmosfæren, som der tilføres (»netto nul« emissioner). Dette kommer til udtryk i målet om drivhusgasneutralitet. Ved (biogene) metankilder opnås der imidlertid allerede en klimaneutral effekt ved stabile emissioner, mens en udligning af metanemissionerne omregnet til CO2-ækvivalenter ved at fjerne drivhusgasser fra atmosfæren fører til en afkølingsvirkning. |
| --- | --- |

3.8.

| 3.9. | »Netto-nul« udtrykt i CO2-ækvivalenter er derfor ikke en passende politisk tilgang til metan som kortlivet drivhusgas. F.eks. indeholder New Zealands »Zero Carbon Act« en særlig betragtning om metanemissioner. Klimapåvirkningen fra kortlivede drivhusgasser bør dokumenteres med en passende måleenhed i drivhusgasbalancerne. (Jf. undersøgelser fra University of Oxford: https://iopscience.iop.org/article/10.1088/1748-9326/ab6d7e). |
| --- | --- |

3.9.

4.   Reduktion af metanemissioner — yderligere supplerende bemærkninger

| 4.1. | En ændring i forbrugeradfærden har uden tvivl potentiale til at reducere drivhusgasemissionerne. Dette gælder også ernæring — konkret anbefalingen om at reducere forbruget af animalske produkter. I klimapolitikken må man imidlertid tage i betragtning, at der i et åbent samfund er tale om frivillige adfærdsmæssige ændringer i menneskers livsstil. |
| --- | --- |

4.1.

| 4.2. | I landbruget skal der ud over muligheder for reduktion af metanemissioner i dyreholdet også tages hensyn til sammenhængen med arealanvendelsen. Konkret er drøvtyggere det afgørende grundlag for anvendelsen og bevarelsen af græsarealer. Set i et klimapolitisk perspektiv er det meget vigtigt at bevare disse på grund af den CO2, der er bundet i jordens humus. |
| --- | --- |

4.2.

| 4.3. | For så vidt angår metangasser fra affaldsdepoter, fra spildevandsrensningsanlæg og fra lukkede kulminer findes der i nogle EU-lande fortsat ingen landsdækkende forholdsregler til indfangning og energimæssig anvendelse. |
| --- | --- |

4.3.

| 4.4. | Med hensyn til affaldsindsamling har mange medlemsstater endnu ingen komplette systemer til separat indsamling og genanvendelse af biogent affald. Dette forhindrer den maksimale undgåelse af metanemissioner ved kompostering eller gæring (biogas) i behandlingen af bioaffald. |
| --- | --- |

4.4.

| 4.5. | Ved import af fossile brændstoffer som naturgas, råolie og kul har EU hidtil ikke stillet særlige krav til natur-, miljø- og klimabeskyttelse. Den bebudede udvikling af krav til reduktion af metanemissioner bør være en del af et bredere initiativ til at reducere det økologiske fodaftryk af denne energiimport som en del af den grønne pagt. |
| --- | --- |

4.5.

| 4.6. | I forbindelse med den udvidelse af overvågningen af menneskeskabte metanemissioner, der skal ske, bør de naturlige metanemissioner også vises vejledende for at få et samlet billede. |
| --- | --- |

4.6.

| 4.7. | Forskningen i, udviklingen af og yderligere markedsindtrængning af teknologier til reduktion af metanemissioner bør fremmes i europæiske netværk under inddragelse af erhvervslivet og arbejdsmarkedets parter. |
| --- | --- |

4.7.

Bruxelles, den 24. marts 2021.

Christa SCHWENG

Formand for Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg

---

| 9.6.2021 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 220/51 |
| --- | --- | --- | --- |

9.6.2021

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 220/51

---

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om forslag til Europa-Parlamentets og Rådets forordning om retningslinjer for den transeuropæiske energiinfrastruktur og om ophævelse af forordning (EU) nr. 347/2013

(COM(2020) 824 final — 2020/0360 (COD))

(2021/C 220/06)

| Ordfører: | Philippe CHARRY |
| --- | --- |

Ordfører:

Philippe CHARRY

| Anmodning om udtalelse | Europa-Parlamentet, 18.1.2021
  Rådet for Den Europæiske Union, 19.1.2021 |
| --- | --- |
| Retsgrundlag | Artikel 172 og 304 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde |
| Kompetence | Sektionen for Transport, Energi, Infrastruktur og Informationssamfundet |
| Vedtaget i sektionen | 9.3.2021 |
| Vedtaget på plenarforsamlingen | 24.3.2021 |
| Plenarforsamling nr. | 559 |
| Resultat af afstemningen
  (for/imod/hverken for eller imod) | 252/3/5 |

Anmodning om udtalelse

Europa-Parlamentet, 18.1.2021

Rådet for Den Europæiske Union, 19.1.2021

Retsgrundlag

Artikel 172 og 304 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde

Kompetence

Sektionen for Transport, Energi, Infrastruktur og Informationssamfundet

Vedtaget i sektionen

9.3.2021

Vedtaget på plenarforsamlingen

24.3.2021

Plenarforsamling nr.

559

Resultat af afstemningen

(for/imod/hverken for eller imod)

252/3/5

1.   Konklusioner og anbefalinger

| 1.1. | EØSU går ind for en tilpasning af EU's regler om transeuropæiske energinet (TEN-E) til den grønne pagts mål om en »ren, økonomisk overkommelig og sikker energiforsyning«, navnlig ved at knytte an til dekarboniseringen af energisystemet, omstillingen til klimaneutralitet, udviklingen af vedvarende energikilder, energieffektivitet samt forebyggelsen af risikoen for energifattigdom. I den sammenhæng anerkender udvalget, at Europa har brug for et energisystem, der sikrer samtlige EU-lande energiforsyningssikkerhed og adgang for alle til økonomisk overkommelig energi. Energisystemet skal være baseret på hurtig elektrificering ledsaget af en fordobling af elproduktionen fra vedvarende kilder. EØSU ser gerne, at forordningens retsgrundlag suppleres med en udtrykkelig henvisning til artikel 194 i TEUF. |
| --- | --- |

1.1.

| 1.2. | EØSU minder om, at det er vigtigt at nå alle målene for energipolitikken, som gennemføres via TEN-E-forordningen. Energinettene spiller en central rolle med hensyn til at skabe balance og modstandsdygtighed i energisystemet samt udvikle dette, og udvalget mener derfor, at forordningen bør være mere målrettet mod energisystemets integration med henblik på at fremme alle former for kulstofneutral energi, og at der bør sættes en stopper for enhver form for desintegration. |
| --- | --- |

1.2.

| 1.3. | EØSU opfordrer Kommissionen, Rådet og Europa-Parlamentet til at fremme kulstofneutrale energikilder, samtidig med at teknologineutraliteten respekteres. Udvalget efterlyser desuden støtte til indsatsen inden for rammerne af det internationale termonukleare forsøgsreaktorprojekt (ITER), så man kan opnå ren og økonomisk overkommelig energi til alle efter 2050. Udvalget ser gerne, at der udvikles projekter, som kan skabe de nødvendige forudsætninger for en æra med brint og fusion. |
| --- | --- |

1.3.

| 1.4. | EØSU mener, at der bør gives prioritet til innovation og udformning af energinetværk, der kan reducere energitab i forbindelse med transport. |
| --- | --- |

1.4.

| 1.5. | Hvad angår offshore-vindenergi, mener EØSU, at der bør gives prioritet til radiale sammenkoblingsprojekter og til udarbejdelsen af en samlet miljøvurdering af denne teknologi. |
| --- | --- |

1.5.

| 1.6. | EØSU slår til lyd for, at projekter vedrørende infrastruktur til transport af naturgas ikke udelukkes fra forordningens støtteberettigelseskriterier for projekter af fælles eller gensidig interesse. |
| --- | --- |

1.6.

| 1.7. | Udvalget mener, at man i forslaget til forordning bør anvende formuleringen »vedvarende og/eller dekarboniseret« i stedet for »vedvarende« i støtteberettigelseskriterierne for projekter af fælles eller gensidig interesse. |
| --- | --- |

1.7.

| 1.8. | EØSU opfordrer til, at der i forordningen udtrykkeligt henvises til EU's mål om at sikre hele sin befolkning en økonomisk overkommelig energiforsyning, der er af høj kvalitet og sikker, samtidig med at der sikres ligebehandling, universel adgang og brugerrettigheder. |
| --- | --- |

1.8.

| 1.9. | Med hensyn til styring ønsker EØSU, at Kommissionens brug af delegerede retsakter begrænses til et minimum, og at der indføres styring med flere aktører omfattende repræsentanter for civilsamfundet, herunder brancheorganisationer, fagforeninger og brugerorganisationer. |
| --- | --- |

1.9.

| 1.10. | Udvalget foreslår, at EU i forordningen tildeles et ansvar for finansieringen af projekter af fælles interesse ved at kombinere finansieringsmetoder uden at rangordne dem. |
| --- | --- |

1.10.

| 1.11. | For at sikre systemets overordnede balance og kontinuitet i forsyningen med transmissionsnet med meget høj spænding i hele EU opfordrer EØSU Kommissionen til at undersøge muligheden for at oprette en transeuropæisk operatør af transmissionsnet med meget høj spænding, der både er integreret og decentraliseret. |
| --- | --- |

1.11.

2.   Generelle bemærkninger

| 2.1. | Kommissionen foreslår en revision af reglerne om transeuropæiske energinet (TEN-E). |
| --- | --- |

2.1.

| 2.2. | Med vedtagelsen af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 347/2013 (1) i 2013 blev der fastsat regler for de transeuropæiske energinets udvikling og interoperabilitet. I sit forslag understreger Kommissionen, at dette har gjort det muligt at nå EU's energipolitiske mål om at øge energisammenkoblingerne i hele Unionen. |
| --- | --- |

2.2.

| 2.3. | I Kommissionens evaluering konkluderes det imidlertid, at »den nuværende ramme ikke har været i stand til at udvise tilstrækkelig fleksibilitet til at tilpasse sig ændrede politiske mål i Unionen«, hvilket har fået Kommissionen til at foreslå en revision af forordningen. |
| --- | --- |

2.3.

| 2.4. | Denne ajourføring ændrer især på betingelserne for udvælgelse af projekter af fælles interesse med henblik på EU-finansiering, navnlig forpligtelsen til at opfylde kriteriet om bæredygtighed og til at respektere princippet om »ikke at gøre skade« som beskrevet i den grønne pagt. |
| --- | --- |

2.4.

| 2.5. | Forslaget ændrer på de infrastrukturkategorier, der er støtteberettiget i henhold til TEN-E-reglerne, med en afskaffelse af støtten til olie- og gasinfrastruktur. |
| --- | --- |

2.5.

| 2.6. | I forslaget lægges der særlig vægt på offshore-elnet og deres integration i onshore-infrastruktur gennem oprettelsen af en one-stop-shop. |
| --- | --- |

2.6.

| 2.7. | Der tages bedre hensyn til infrastruktur, der anvender brint, herunder transport og visse typer elektrolysatorer. |
| --- | --- |

2.7.

| 2.8. | Forordningsforslaget fremmer udviklingen af intelligente elnet med henblik på at lette hurtig elektrificering og øge elproduktionen fra vedvarende energikilder. |
| --- | --- |

2.8.

| 2.9. | Nye bestemmelser skal tilskynde til investeringer i intelligente net for at integrere rene gasser (såsom biogas og vedvarende brint) i eksisterende net. Der lægges vægt på moderniseringen af elnet samt net til kulstoflagring og -transport. |
| --- | --- |

2.9.

| 2.10. | Der foreslås nye bestemmelser, som skal forbedre støtten til sammenkoblingsprojekter med tredjelande — f.eks. landende på Vestbalkan — og projekter af gensidig interesse, der bidrager til EU's overordnede energi- og klimamål med hensyn til forsyningssikkerhed og dekarbonisering. |
| --- | --- |

2.10.

| 2.11. | Med forslaget revideres styringsrammen med det formål at forbedre infrastrukturplanlægningen og sikre, at den er i tråd med klimamålene og principperne for integration af EU's energisystem. Dette skal sikre en øget deltagelse af interessenter under hele processen, en styrkelse af den rolle, som Agenturet for Samarbejde mellem Energireguleringsmyndigheder (ACER) spiller, og en skærpet overvågning fra Kommissionens side. |
| --- | --- |

2.11.

| 2.12. | Der foreslås desuden forskellige foranstaltninger til forenkling af de administrative procedurer, således at der kan sættes skub i gennemførelsen af projekter. |
| --- | --- |

2.12.

3.   Særlige bemærkninger

| 3.1. | Forslaget falder inden for rammerne af den europæiske energipolitik som fastlagt i traktaterne (2), forordningen om forvaltning af energiunionen (3), udviklingen af de transeuropæiske net (4) samt en omfattende »pakke«, som fastlægger EU's nye strategi, nemlig »at omstille EU til et retfærdigt og velstående samfund med en moderne, ressourceeffektiv og konkurrencedygtig økonomi« (5). EU sigter således mod at kombinere fællesskabsmålene — et velfungerende indre marked for energi, forsyningssikkerhed, energieffektivitet, energibesparelse, udvikling af vedvarende energi, bekæmpelse af klimaændringer og sammenkobling af net — dog uden at dette »berører [...] en medlemsstats ret til at fastsætte betingelserne for udnyttelsen af dens energiressourcer, dens valg mellem forskellige energikilder og den generelle sammensætning af dens energiforsyning«. EØSU opfordrer derfor til, at forslagets retsgrundlag suppleres med en udtrykkelig henvisning til artikel 194 i TEUF. |
| --- | --- |

3.1.

| 3.2. | EØSU går ind for en tilpasning af EU's regler til den grønne pagts mål om en »ren, økonomisk overkommelig og sikker energiforsyning«, navnlig ved at knytte an til dekarboniseringen af energisystemet, omstillingen til klimaneutralitet, udviklingen af vedvarende energikilder, energieffektivitet samt forebyggelsen af risikoen for energifattigdom. |
| --- | --- |

3.2.

| 3.3. | EØSU støtter målet om at opnå klimaneutralitet inden 2050 og større reduktion af drivhusgasemissionerne senest i 2030. I den sammenhæng anerkender udvalget, at Europa har brug for et energisystem, der sikrer samtlige EU-lande energiforsyningssikkerhed og adgang for alle til økonomisk overkommelig energi. Energisystemet skal være baseret på hurtig elektrificering ledsaget af en fordobling af elproduktionen fra vedvarende kilder, sikre dekarbonisering af gassektoren og i højere grad gøre brug af innovative løsninger. |
| --- | --- |

3.3.

| 3.4. | I sin meddelelse om Styrkelse af en klimaneutral økonomi: En EU-strategi for integration af energisystemet (6) fremhæver Kommissionen, at »en koordineret planlægning og drift af energisystemet som helhed på tværs af flere forskellige energibærere, infrastrukturer og forbrugssektorer [...] er vejen til en effektiv, økonomisk overkommelig og omfattende dekarbonisering af den europæiske økonomi«. Desuden fremhæver Kommissionen, at »det energisystem, vi har i dag, stadig bygger på flere parallelle, vertikale energiværdikæder, der nøje forbinder specifikke energiressourcer med specifikke slutbrugersektorer«, og at »denne model med separate siloer ikke er egnet til at sikre en klimaneutral økonomi«. |
| --- | --- |

3.4.

| 3.5. | Fra 1950'erne til 1970'erne fandtes der integrerede energisystemer (produktion-transmission-distribution) på nationalt og regionalt plan — det være på sektorplan eller et mere overordnet plan — i alle europæiske lande. Fra 1980'erne førte oprettelsen af europæiske indre markeder på grundlag af de fire grundlæggende frihedsrettigheder til forskellige former for desintegration og åbning af konkurrencen med det formål at fremme kvalitet og effektivitet til gavn for forbrugerne. |
| --- | --- |

3.5.

| 3.6. | EØSU støtter integrationsstrategien, som skal fremme alle dimensioner af den europæiske energipolitik. Dette indebærer en gradvis reintegration og afbrydelse af alle nye initiativer til desintegration, som kunne føre til oprettelsen af flere »siloer«, da målet er at sikre en koordineret planlægning og drift af energisystemet. Udvalget ser gerne, at forordningen bliver en del af indsatsen for at integrere energisystemet, og at der sættes en stopper for alle former for desintegration. |
| --- | --- |

3.6.

| 3.7. | EØSU minder om, at det er vigtigt at nå alle målene for energipolitikken, som gennemføres via TEN-E-forordningen. Energinet sikrer forbindelserne mellem producenter og brugere. De udgør på sin vis »reaktorkernen« i energisystemet. For at nå det primære mål om balance og modstandsdygtighed i energisystemet og udvikling af dette ville forordningsforslaget have gavn af i højere grad at afspejle denne integrationsbaserede tilgang, herunder udviklingen af »producent-forbrugere« og kooperativer, og ikke blot begrænse sig til en beskeden henvisning til betragtning 13 (i forslaget henvises der ganske vist til »integration af energisystemer«, men det præciseres ikke nærmere, hvilken rolle den transeuropæiske energiinfrastruktur skal spille i den strategiske proces for koordineret planlægning og drift). I den henseende bør det præciseres, i hvilket omfang sammenkoblingskapaciteten mellem de enkelte medlemsstater skal udbygges, og der skal fokuseres mere på at fjerne flaskehalse end på det samlede gennemsnit (10 % i 2020, 15 % i 2030). EØSU mener, at forslaget især savner ambitioner og ressourcer. |
| --- | --- |

3.7.

| 3.8. | EØSU opfordrer Kommissionen, Rådet og Europa-Parlamentet til at fremme kulstofneutrale energikilder, samtidig med at teknologineutraliteten respekteres. Udvalget bakker desuden op om den indsats, der gøres inden for rammerne af det internationale termonukleare forsøgsreaktorprojekt (ITER) for at opnå ren og økonomisk overkommelig energi til alle efter 2050. I forbindelse med udformningen af energinet skal innovation og effektiviteten af infrastruktur samt nedbringelse af de høje omkostninger ved energitab under transport have prioritet. |
| --- | --- |

3.8.

| 3.9. | EØSU har forståelse for, at offshore-vindkraft tillægges stor betydning i forslaget til forordning. Udvalget ser dog gerne, at der gives prioritet til radiale sammenkoblingsprojekter, og at der foretages en omfattende miljøvurdering for al offshore-vindkraft, der tager hensyn til demontering og genanvendelse af vindmøller. Oprettelsen af en one-stop-shop for offshore-vindkraft risikerer desuden at medføre en stor administrativ byrde uden at have nogen påviste fordele, idet der i flere medlemsstater er meget få projekter, der kræver forudgående tilladelse. I øvrigt kommer det forståelige ønske om at planlægge offshore-vindkraft til udtryk i et unødvendigt tungt system for fastsættelse af kapacitetsmål, hvilket er i modstrid med målene i de nationale energi- og klimaplaner og med retten til frit at vælge energimiks som nedfældet i traktaten. |
| --- | --- |

3.9.

| 3.10. | EØSU undrer sig over, at Kommissionen har til hensigt helt at udelukke støtte til gasinfrastruktur, selv om denne på nuværende tidspunkt har afgørende betydning for forsyningssikkerheden i visse EU-regioner, og naturgas betragtes som en overgangsenergi (7), der er mindre skadelig end kul og olie. Udvalget har allerede i tidligere udtalelser argumenteret for, at naturgasinfrastruktur eventuelt vil kunne genanvendes til vedvarende gas, og at det derfor er hensigtsmæssigt at fortsætte med at investere i den (8). På den baggrund finder udvalget det ikke ønskeligt at udelukke naturgas, så længe den ikke effektivt kan erstattes med andre energikilder til en tilsvarende pris. Udvalget mener, at projekter vedrørende infrastruktur til transport af naturgas bør medtages i de kriterier for støtteberettigelse, der opstilles i forordningen for projekter af fælles eller gensidig interesse. |
| --- | --- |

3.10.

| 3.11. | EØSU bemærker, at den tilbagevendende anvendelse af udtrykket »vedvarende« i udvælgelseskriterierne for projekter (9) rejser tvivl om, hvorvidt kulstofneutrale energitransportprojekter, som EU har et kritisk behov for med henblik på at nå klimadimensionen af sine mål, er medtaget. Netop derfor mener udvalget, at der i forslaget til forordning fortrinsvis bør benyttes »vedvarende og/eller kulstofneutral«. |
| --- | --- |

3.11.

| 3.12. | EØSU er ikke enig i den »tretrinsmodel« for finansiering af projekter af fælles interesse, der omtales i betragtning 46, og som går ud på, at markedet skal »have prioritet til at investere«, selv om der er tale om infrastruktur, der er absolut nødvendig for at nå EU's mål, og som derfor bør bygge på solidaritet og lige fordeling på EU-niveau ved at kombinere finansieringsformerne uden at rangordne dem. Udvalget foreslår, at EU i forordningen tildeles et ansvar for finansieringen af projekter af fælles interesse ved at kombinere finansieringsmetoder uden at rangordne dem. |
| --- | --- |

3.12.

| 3.13. | Som repræsentant for det organiserede civilsamfund lægger EØSU særlig vægt på brugernes — især borgernes — rettigheder og demokratisk styring. |
| --- | --- |

3.13.

| 3.14. | Det ligger EØSU meget på sinde at forhindre, at der opstår energiulighed i EU, og forbedre vilkårene for de dårligst stillede og for de grupper, der har en lav indkomst. Udvalget fremhæver derfor ligesom i sine mange tidligere udtalelser (10) behovet for at forsyne alle borgere med økonomisk overkommelig energi i tråd med de fælles mål om »et højt niveau med hensyn til kvalitet, sikkerhed og overkommelige priser, lige behandling og fremme af universel adgang og af brugernes rettigheder« (11), hvilket er et prioriteret kriterie i udvælgelsen af projekter af fælles interesse. Udvalget opfordrer også til, at der i forordningen udtrykkeligt henvises til EU's mål om at forsyne alle borgere med økonomisk overkommelig energi og sikre et højt niveau af kvalitet, sikkerhed og overkommelige priser samt lige behandling og fremme af universel adgang og af brugernes rettigheder. |
| --- | --- |

3.14.

| 3.15. | Med hensyn til styring lægges der i forslaget til forordning overdreven vægt på Kommissionens — anvendelsen af delegerede retsakter i henhold til artikel 3 bør begrænses til et absolut minimum — og ACER's rolle, uden at det nævnes, hvordan de eksisterende skævheder med hensyn til information og kompetencer kan afhjælpes med henblik på at indføre styring med flere aktører omfattende repræsentanter for civilsamfundet, herunder brancheorganisationer, fagforeninger og brugerorganisationer. EØSU opfordrer til, at Kommissionens anvendelse af delegerede retsakter begrænses til et absolut minimum, og at der indføres en effektiv styring med flere aktører. |
| --- | --- |

3.15.

| 3.16. | I lyset af de særlige forhold, der gør sig gældende for elnet, foreslår EØSU, at Kommissionen sammen med alle interessenter og inden for rammerne af en bred debat undersøger muligheden for at oprette en transeuropæisk operatør af transmissionsnet med meget høj spænding, der både er integreret og decentraliseret, og som bygger på flerniveaustyring:






  — | operatøren skal være integreret for at sikre systemets overordnede balance og kontinuitet i forsyningen med transmissionsnet med meget høj spænding i hele EU; operatøren skal have opgaver og forpligtelser til offentlig tjeneste/tjenester af almen europæisk interesse, idet en sådan offentlig operatør skal støtte sig op ad nationale og subnationale operatører |
| --- | --- | --- |

3.16.

—

operatøren skal være integreret for at sikre systemets overordnede balance og kontinuitet i forsyningen med transmissionsnet med meget høj spænding i hele EU; operatøren skal have opgaver og forpligtelser til offentlig tjeneste/tjenester af almen europæisk interesse, idet en sådan offentlig operatør skal støtte sig op ad nationale og subnationale operatører

| — | operatøren skal således være decentraliseret på det mest relevante territoriale niveau, idet der tages hensyn til de enkelte medlemsstaters særlige forhold. |
| --- | --- |

—

operatøren skal således være decentraliseret på det mest relevante territoriale niveau, idet der tages hensyn til de enkelte medlemsstaters særlige forhold.

EØSU opfordrer Kommissionen til at undersøge muligheden for at oprette en transeuropæisk operatør af transmissionsnet med meget høj spænding.

Bruxelles, den 24. marts 2021.

Christa SCHWENG

Formand for Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg

---

(1)  EUT L 115 af 25.4.2013, s. 39.

1

(2)  EUT C 326 af 26.10 2012, s. 134.

2

(3)  EUT L 328 af 21.12.2018, s. 1.

3

(4)  EUT C 115 af 9.5.2008, s. 124, EUT C 202 af 7.6.2016, s. 125, EUT C 202 af 7.6.2016, s. 125.

4

(5)  COM(2019) 640 final.

5

(6)  COM(2020) 299 final.

6

(7)  Det Europæiske Råds konklusioner, 10.-11. december 2020.

7

(8)  COM(2020) 301 final, EUT C 123 af 9.4.2021, s. 30.

8

(9)  F.eks. i artikel 4.3 eller bilag IV til COM(2020) 824 final.

9

(10)  EUT C 429 af 11.12.2020, s. 77, EUT C 47 af 11.2.2020, s. 98, EUT C 14 af 15.1.2020, s. 105, EUT C 353 af 18.10.2019, s. 96, EUT C 353 af 18.10.2019, s. 79, EUT C 282 af 20.8.2019, s. 51, EUT C 262 af 25.7.2018, s. 86, EØSU's evaluering af den europæiske energiunion — Den sociale og samfundsmæssige dimension af energiomstillingen.

10

(11)  EUT C 115 af 9.5 2008, s. 308.

11

---

| 9.6.2021 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 220/56 |
| --- | --- | --- | --- |

9.6.2021

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 220/56

---

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om »meddelelse fra Kommissionen til Europa-Parlamentet, Rådet og Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg — Handlingsplan for at bringe toldunionen til det næste niveau«

(COM(2020) 581 final)

(2021/C 220/07)

| Ordfører: | Anastasis YIAPANIS |
| --- | --- |

Ordfører:

Anastasis YIAPANIS

| Anmodning om udtalelse | Kommissionen, 11.11.2020 |
| --- | --- |
| Retsgrundlag | Artikel 304 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde |
| Kompetence | Sektionen for Det Indre Marked, Produktion og Forbrug |
| Vedtaget i sektionen | 2.3.2021 |
| Vedtaget på plenarforsamlingen | 24.3.2021 |
| Plenarforsamling nr. | 559 |
| Resultat af afstemningen
  (for/imod/hverken for eller imod) | 259/0/6 |

Anmodning om udtalelse

Kommissionen, 11.11.2020

Retsgrundlag

Artikel 304 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde

Kompetence

Sektionen for Det Indre Marked, Produktion og Forbrug

Vedtaget i sektionen

2.3.2021

Vedtaget på plenarforsamlingen

24.3.2021

Plenarforsamling nr.

559

Resultat af afstemningen

(for/imod/hverken for eller imod)

259/0/6

1.   Konklusioner og anbefalinger

| 1.1. | EØSU glæder sig over den meget konkrete handlingsplan for de næste fem år til støtte for de nationale toldmyndigheder. Når den er gennemført, med regelmæssige konsekvensanalyser, vil den føre til en reel modernisering af toldvæsenet i hele EU. |
| --- | --- |

1.1.

| 1.2. | Selv om moderniseringen blev påbegyndt i 2016 med indførelsen af EU's toldkodeks (1), kræver den nylige udvikling med f.eks. voksende handelsstrømme, en blomstrende e-handelssektor, toldafgifts- og momsundgåelse, ulovlig handel og undervurdering af varer alt sammen en omgående, koordineret reaktion. Det Forenede Kongeriges udtræden af toldunionen skaber allerede en større arbejdsbyrde og særlige udfordringer for toldmyndighederne. |
| --- | --- |

1.2.

| 1.3. | En så ambitiøs plan kræver passende delt finansiering. EØSU er ikke sikker på, at alle medlemsstater er klar til at tage fat på den foreslåede tidsplan og lægge deres andel af beløbet på bordet. |
| --- | --- |

1.3.

| 1.4. | Der er et presserende behov for samarbejde og interoperabilitet mellem toldmyndighederne og andre retshåndhævende myndigheder og forvaltninger. Deling af bedste praksis kan også fremme toldmyndighedernes produktivitet, mens god forvaltning af den store mængde tilgængelige data kunne give mulighed for at indføre intelligent overvågning af forsyningskæderne og styrke fremsynskapaciteten. |
| --- | --- |

1.4.

| 1.5. | Der bør stilles tilstrækkelige ressourcer til rådighed for toldmyndighederne til alle ikkefinansielle forpligtelser, og der bør indføres minimumsstandarder for kontrol og for det antal medarbejdere, der kræves. EØSU anser det for yderst vigtigt, at der hurtigst muligt vedtages gennemførelsesretsakter vedrørende forordningen om markedsovervågning (2). |
| --- | --- |

1.5.

| 1.6. | Den utrolig langvarige godkendelsesproces for den næste flerårige finansielle ramme og EU-27-ledernes vanskeligheder med at blive enige om meget vigtige tiltag bringer såvel den reelle genopretning af EU's økonomi som den omgående støtte, som både borgerne og virksomhederne har brug for, i fare. |
| --- | --- |

1.6.

| 1.7. | EØSU anbefaler, at mulighederne for at indføre blockchainteknologi i den foreslåede handlingsplan undersøges med det samme. De teknologiske fremskridt og eksisterende innovative løsninger, som robotter og kunstig intelligens indebærer, kan nemt gennemføres med omgående, relevante resultater til følge. |
| --- | --- |

1.7.

| 1.8. | EØSU foreslår, at der rettes særlig opmærksomhed mod de mest sårbare ind- og udførselssteder, og mener, at toldunionens styrke bestemmes af dens svageste led. En mere koordineret og integreret risikostyring, der er i overensstemmelse med reglerne, ville udjævne forskellen mellem myndighederne og styrke de svageste led i kæden. Den nye risikostyringsstrategi, der er bebudet for andet kvartal 2021, hilses derfor velkommen. |
| --- | --- |

1.8.

| 1.9. | Der skal leveres specifikke økonomiske ressourcer til sammenkoblingen af ICS2 med andre elektroniske systemer. EØSU fremhæver vigtigheden af god forvaltning af et sådant komplekst netværk. |
| --- | --- |

1.9.

| 1.10. | EØSU påpeger behovet for at sikre tilstrækkelige menneskelige ressourcer samt korrekt uddannelse af dette personale i forbindelse med gennemførelsen af analyser af forhåndsindsendte lastoplysninger. Udvalget har allerede opfordret til, at der udvikles en fælles uddannelsesramme, der tager udgangspunkt i EU's kompetenceramme for told (3). |
| --- | --- |

1.10.

| 1.11. | Etableringen af et EU-knudepunkt for skatteoplysninger inden for Eurofisc-netværket for bekæmpelse af skattesvig er en væsentlig forbedring, og EØSU ser frem til Kommissionens analyse heraf. |
| --- | --- |

1.11.

| 1.12. | E-handel er en meget vigtig sektor for SMV'er. EØSU er bekymret over, at meddelelsen ikke nævner oprettelsen af en gunstig ramme for SMV'er via denne ambitiøse handlingsplan. |
| --- | --- |

1.12.

| 1.13. | EØSU mener, at platformene har vigtige data, som toldvæsenet kan bruge, men at de vil skulle foretage specifikke investeringer i it-software som f.eks. automatiserede robotsystemer. Der bør ydes finansiering til indsamling af data, som platformene ellers ikke ville have brug for. EØSU glæder sig over Kommissionens aktuelle revision af onlinemarkedspladsernes rolle og forpligtelser. |
| --- | --- |

1.13.

| 1.14. | Der er et presserende behov for en omfattende analyse af EU's systemer for internationalt samarbejde og gensidig administrativ bistand i toldspørgsmål. Dette ville føre til en bedre håndhævelse. |
| --- | --- |

1.14.

| 1.15. | EØSU glæder sig over forslaget om at udnytte EU-kvikskranken på toldområdet og udtrykker sin fulde støtte til dette. |
| --- | --- |

1.15.

| 1.16. | EØSU er bekymret over, at forvaltningen af et sådant komplekst og indbyrdes forbundet system vil pålægge Kommissionens tjenestegrene en yderligere byrde, hvis det kontroversielle forslag om et EU-toldagentur ikke godkendes af medlemsstaterne. |
| --- | --- |

1.16.

| 1.17. | EØSU er af den faste overbevisning, at inddragelsen af arbejdsmarkedets parter og civilsamfundsorganisationer vil bidrage til at gennemføre en sådan ambitiøs handlingsplan, samtidig med at det sikrer en bred fordeling af de fordele, dette medfører for både offentligheden og virksomhederne. |
| --- | --- |

1.17.

2.   Indledning

| 2.1. | EU's toldunion har eksisteret siden 1968 og håndterer al handel med varer mellem de 27 medlemsstater. Toldunionen letter handel med varer til en værdi af 3,5 billioner EUR om året, mens EU's toldmyndigheder behandler 27 angivne genstande i sekundet. |
| --- | --- |

2.1.

| 2.2. | Den 28. september 2020 offentliggjorde EU, med udgangspunkt i de politiske retningslinjer, som Kommissionens formand, Ursula von der Leyen, fremlagde ved begyndelsen af sin embedsperiode, en ambitiøs handlingsplan for at opgradere toldunionen ved at gøre den mere intelligent, mere enkel og mere digitalt effektiv inden 2025. Dette vil påvirke både EU's indtægter og de europæiske borgeres sikkerhed positivt. Virksomhederne vil desuden drage fordel af mere enkle indberetningsforpligtelser, der kan afvikles hurtigere. |
| --- | --- |

2.2.

| 2.3. | EØSU har allerede understreget, at »en effektiv toldunion er en forudsætning for den europæiske integrationsproces for at sikre effektiv, sikker og gennemsigtig fri bevægelighed for varer med maksimal beskyttelse af forbrugerne og miljøet og den bedst mulige beskæftigelse og for effektivt at bekæmpe svig og forfalskning« (4). |
| --- | --- |

2.3.

| 2.4. | EØSU glæder sig derfor over den meget konkrete handlingsplan for de næste fem år, med 30 planlagte og skemalagte foranstaltninger under fire strategiske politikområder til støtte for de nationale toldmyndigheder: risikostyring, håndtering af e-handel, fremme af overensstemmelse og toldmyndigheder, der handler som en enhed. |
| --- | --- |

2.4.

| 2.5. | Det nuværende toldsystem har udvist mangler og svage led, mens de store mængder af data, der deles på tværs af toldmyndighederne i alle medlemsstater, ikke udnyttes effektivt. Europa-Parlamentet og Den Europæiske Revisionsret har allerede udtrykt bekymring over tabet af indtægter som følge af ineffektive toldkontroller på importerede varer. |
| --- | --- |

2.5.

| 2.6. | Toldafgifter udgør en vigtig del af EU-budgettet, idet de tegner sig for ca. 14 % af de samlede indtægter. Det Europæiske Kontor for Bekæmpelse af Svig (OLAF) har rapporteret, at toldsvig er udbredt og har anbefalet, at der inddrives mere end 2,7 mia. EUR i toldafgifter for perioden 2017-2019. Værdien af forfalskede importvarer fra tredjelande skønnes at være 121 mia. EUR om året, mens overtrædelser af intellektuelle ejendomsrettigheder genererer mere end 83 mia. EUR i salg og medfører, at der tabes 15 mia. EUR i skatteindtægter. |
| --- | --- |

2.6.

| 2.7. | På den positive side sendes næsten 100 % af toldangivelserne elektronisk. |
| --- | --- |

2.7.

3.   Generelle bemærkninger

| 3.1. | Toldunionen har brug for hurtige investeringer for at opnå en koordineret opdatering af både software og menneskelig kapacitet. Selv om moderniseringen blev påbegyndt i 2016 med indførelsen af EU-toldkodeksen (5), kræver voksende handelsstrømme, en blomstrende e-handelssektor, toldafgifts- og momsundgåelse, ulovlig handel og undervurdering af varer alt sammen en omgående og koordineret reaktion. Toldmyndighederne er desuden ansvarlige for kontrollen af varer til mange ikkefinansielle formål. EØSU anerkender, at toldunionens styrke bestemmes af dens svageste led og foreslår derfor, at der lægges særlig vægt på de mest sårbare ind- og udførselssteder. Medlemsstaterne bør udnytte det nye instrument for toldkontroludstyr, som er designet specielt til at hjælpe med indkøb, vedligeholdelse og udskiftning af det mest avancerede toldudstyr. |
| --- | --- |

3.1.

| 3.2. | UK's udtræden af toldunionen skaber allerede en større arbejdsbyrde og særlige udfordringer for toldmyndighederne. Antallet af toldangivelser forventes at vokse markant, sammen med genindførelsen af toldkontroller. |
| --- | --- |

3.2.

| 3.3. | Der er behov for øget samarbejde og interoperabilitet mellem toldmyndighederne og andre retshåndhævende myndigheder og forvaltninger. EØSU har allerede advaret om, at »samarbejdet mellem de forskellige myndigheder og institutioner — politi og efterretningsvæsen, domstole og told- og skattemyndigheder — er langt fra at være optimalt« (6). |
| --- | --- |

3.3.

| 3.4. | Toldmyndighederne er i høj grad involverede i bekæmpelsen af terrorisme og organiseret kriminalitet. Alene i 2019 beslaglagde toldmyndighederne 400 ton narkotika, 3 699 våben og 3,5 mia. tobaksprodukter og cigaretter. 11,5 % af alle kontantangivelser, hvilket svarer til et beløb på ca. 331 mio. EUR (7), har været ukorrekte. |
| --- | --- |

3.4.

| 3.5. | Datahåndtering er ekstremt vigtig for en sektor, der nyder godt af store mængder af toldangivelser, vareoplysninger, afgifter osv. En effektiv håndtering af de store mængder af tilgængelige data ville udgøre en omgående og stor forbedring af det nuværende toldsystem og ville også gøre det muligt at reagere bedre og fyldestgørende på de voksende udfordringer. Det ville også muliggøre en intelligent overvågning af forsyningskæder og forbedrede fremsynskapaciteter. |
| --- | --- |

3.5.

| 3.6. | EØSU er ret skuffet over, at Kommissionen i den allersidste sætning i meddelelsen KUN har inviteret Europa-Parlamentet og Rådet til at støtte denne handlingsplan, mens EØSU ikke inddrages. Udvalget er overbevist om, at inddragelsen af arbejdsmarkedets parter og civilsamfundsorganisationer vil bidrage til at gennemføre en sådan ambitiøs handlingsplan, samtidig med at det sikrer en bred fordeling af de fordele, som dette medfører for både offentligheden og virksomheder. |
| --- | --- |

3.6.

4.   Særlige bemærkninger

| 4.1. | Som udgangspunkt påskønner EØSU den ambitiøse køreplan og de konkrete tidsfrister for gennemførelsen af foranstaltningerne. Dette er et tydeligt skridt fremad og vil, når det er gennemført, og sammen med regelmæssige konsekvensanalyser, føre til en reel modernisering af toldvæsenet i hele EU. |
| --- | --- |

4.1.

| 4.2. | En så ambitiøs plan kræver passende finansiering. Nogle af de foreslåede foranstaltninger kræver delt finansiering, og EU er klar til at opfylde sin rolle, men EØSU sætter spørgsmålstegn ved, om medlemsstaterne er klar til at tage fat på den foreslåede tidsplan og lægge deres del af beløbet på bordet. Forslaget vil kun få succes med en omhyggeligt koordineret finansiering og gennemførelse. |
| --- | --- |

4.2.

| 4.3. | EU har dog vist, at dets strukturer er sårbare, og har reageret forsinket og ukoordineret på kritiske situationer, herunder covid-19-pandemien. Den franske præsident Emmanuel Macrons opfordring til at reorganisere Schengenområdet og hans anmodning om at analysere den frie bevægelighed for personer i EU på ny er både alvorlig og bekymrende. |
| --- | --- |

4.3.

| 4.4. | Desuden bringer den utrolig langvarige godkendelsesproces for den næste flerårige finansielle ramme gennemførelsen af en reel genopretning af EU's økonomi og den øjeblikkelige støtte, som både offentligheden og virksomhederne har brug for, i fare. Det forekommer mere og mere kompliceret for EU-27-lederne at blive enige om meget vigtige foranstaltninger, mens varigheden og den ubestemte karakter af løsningerne viser, at EU's forvaltningssystem er forældet og ineffektivt. |
| --- | --- |

4.4.

| 4.5. | Selv om dette allerede blev drøftet og analyseret i 2018, så indeholder det nuværende forslag ikke noget om brugen af blockchainteknologi. EØSU mener, at toldsystemet har den helt rette struktur med henblik på at rumme en sådan udvikling, og anbefaler, at man omgående undersøger mulighederne for at indføre blockchainteknologi i den foreslåede handlingsplan. |
| --- | --- |

4.5.

| 4.6. | EØSU bemærker endvidere, at der slet ikke er nogen analyse af den mulige brug af robotter og kunstig intelligens til opdatering af toldsamarbejdet. Udvalget mener, at de teknologiske fremskridt og eksisterende innovative løsninger, som robotter og kunstig intelligens indebærer, nemt kunne gennemføres i en sådan kompleks handlingsplan med omgående og relevante resultater til følge. |
| --- | --- |

4.6.

4.7.   Risikostyring

| 4.7.1. | Siden indførelsen af de sikringsmæssige ændringer, der blev foretaget i EU's toldkodeks i 2005, har EU allerede gennemført risikostyringstiltag baseret på en todelt forsvarsstrategi: forudgående vurdering og kontrol før og efter varernes overgang til toldområdet. EØSU mener, at den største udfordring stammer fra den ukoordinerede anvendelse af procedurer på tværs af medlemsstaterne og manglen på oplysninger, der deles mellem landene. Sikring af en mere koordineret og integreret risikostyring, der er i overensstemmelse med reglerne, ville udjævne forskellen mellem myndighederne og styrke de svageste led i kæden. Den nye risikostyringsstrategi, der er bebudet for andet kvartal 2021, er derfor meget lovende. |
| --- | --- |

4.7.1.

| 4.7.2. | Digitaliseringen og stigningen i e-handel gør det nemmere for kunderne at handle online fra hele verden. Det er dog ikke alle produkter, der overholder de høje europæiske standarder for produktsikkerhed og/eller forbrugerbeskyttelse. Dette kommer ofte som en overraskelse for forbrugerne. EØSU glæder sig over målet om at styrke risikostyringsprocessen for at beskytte det indre marked og især dets borgere bedre imod farlige produkter og produkter, der ikke overholder de gældende regler. |
| --- | --- |

4.7.2.

| 4.7.3. | Forslaget om at iværksætte et initiativ om fælles analysefunktioner er helt sikkert et skridt fremad. Delingen af data med retshåndhævende myndigheder for bekæmpelse af svig skal også hilses velkommen. EØSU er dog i tvivl om, hvorvidt den nødvendige finansiering vil være tilgængelig for sammenkoblingen af ICS2 med andre elektroniske systemer. Det næste, der giver anledning til umiddelbar bekymring, vedrører håndteringen af et sådant komplekst netværk og de nødvendige specialiserede og korrekt uddannede menneskelige ressourcer. |
| --- | --- |

4.7.3.

| 4.7.4. | EØSU er bekymret for, om håndteringen af et sådant komplekst og indbyrdes forbundet system vil pålægge Kommissionens eksisterende tjenestegrene en yderligere byrde, hvis det kontroversielle forslag om et EU-toldagentur ikke godkendes af medlemsstaterne. |
| --- | --- |

4.7.4.

| 4.7.5. | Kommissionen har foreslået, at der skal gennemføres analyser af forhåndsindsendte lastoplysninger for alle produkter og alle transportformer frem til 2024. Det står dog ikke klart, hvilken slags menneskelige ressourcer, der er brug for i den enkelte medlemsstat, og hvilket niveau og hvilken varighed af uddannelse, der kræves til dette personale. Tilsvarende gælder for den supplerende risikostyringsproces, der er planlagt for procedurerne efter varernes ankomst. EØSU har allerede opfordret til, at der udvikles en fælles uddannelsesramme, der tager udgangspunkt i EU's kompetenceramme for told, og som har til formål at harmonisere og højne kvaliteten af toldarbejdet i hele EU (8). |
| --- | --- |

4.7.5.

4.8.   Håndtering af e-handel

| 4.8.1. | E-handel har givet vigtige fordele og muligheder for både offentligheden og virksomhederne. Den giver dog betydelige udfordringer med hensyn til overholdelse af skatte- og toldreglerne for handlede varer og også med hensyn til det store antal anmodninger om toldklarering for en lang række kontroller til ikkefinansielle formål, herunder sikkerhed, beskyttelse og intellektuel ejendomsret. EØSU anerkender den vigtige rolle, som toldmyndighederne spiller med hensyn til at forhindre produkter, der ikke overholder de gældende regler, og/eller farlige produkter i at komme ind på det indre marked, og konkluderer, at disse myndigheder også skal tildeles tilstrækkelige ressourcer til alle de ikkefinansielle forpligtelser. |
| --- | --- |

4.8.1.

| 4.8.2. | Gennemførelsen af pakken om momsregler for e-handel (9) fra 2021 forventes at resultere i betydelige indtægter for medlemsstaternes budgetter og skabe ensartede konkurrencevilkår for erhvervslivet. Oprettelsen af et EU-knudepunkt for skatteoplysninger inden for Eurofiscs tjenester til bekæmpelse af skattesvig anses for at være en væsentlig forbedring med henblik på at give toldmyndighederne adgang til oplysninger. EØSU glæder sig til at se Kommissionens analyse heraf. |
| --- | --- |

4.8.2.

| 4.8.3. | EØSU mener, at den bedste måde at regulere og håndtere e-handel på er gennem et styrket samarbejde med andre lande i OECD og G20. Udvalget har allerede fremhævet, at skattepolitikkerne for den digitale økonomi og udviklingen af instrumenter og praktiske løsninger bør koordineres på internationalt plan (10). |
| --- | --- |

4.8.3.

| 4.8.4. | E-handel er en meget vigtig sektor for SMV'er. Grænseoverskridende handel er dog allerede fragmenteret pga. de forskellige eksisterende hindringer, og EØSU er bekymret over, at meddelelsen ikke omtaler oprettelsen af en gunstig ramme for SMV'er via denne ambitiøse handlingsplan. Ifølge Eurobarometer-undersøgelsen fra september er det kun 4 % af SMV'erne, der sælger deres varer til kunder i andre medlemsstater (11). |
| --- | --- |

4.8.4.

| 4.8.5. | Forslaget om at pålægge toldindberetningsforpligtelser for platforme er en potentiel byrde for lovlige virksomheder. Platforme har vigtige data, som toldvæsenet kan bruge, men de vil skulle foretage specifikke investeringer i it-software, der kan indsamle og levere disse data. Brugen af automatiserede robotsystemer bør undersøges omgående, da de kan være uvurderlige med hensyn til at lette processen med indberetningsforpligtelser. EØSU mener endvidere, at disse virksomheder bør have stillet den nødvendige finansiering til rådighed, hvis de bliver bedt om at indsamle data, de ellers ikke ville have haft brug for. Behandlingen af disse data er ekstremt vigtig med hensyn til at håndtere told- og momssvig, undervurdering, falske oprindelseserklæringer osv. EØSU har allerede opfordret til, at der udvikles en europæisk standard for indsamling af data og oplysninger om deres egne brugere, som platformene vil skulle indberette (12). |
| --- | --- |

4.8.5.

| 4.8.6. | EØSU glæder sig imidlertid over Kommissionens aktuelle revision af onlinemarkedspladsernes rolle og forpligtelser, idet disse bør have mere ansvar og flere forpligtelser med hensyn til kontrollen af, at de varer, der sælges på deres platforme, overholder gældende regler og er sikre. |
| --- | --- |

4.8.6.

4.9.   Fremme af overensstemmelse

| 4.9.1. | Pålidelige virksomheder belønnes allerede med en fordelsordning for deres overholdelse af EU's toldregler. EØSU støtter den foreslåede overvågning af eksisterende præferenceaftaler med tredjelande. En omfattende analyse af EU's systemer for internationalt samarbejde og gensidig administrativ bistand i toldspørgsmål ville føre til bedre håndhævelse. |
| --- | --- |

4.9.1.

| 4.9.2. | Forslaget om at udnytte EU-kvikskranken er et win-win-projekt, og EØSU udtrykker sin fulde støtte. Den private sektor ville drage fordel af muligheden for indberetning ét sted, mens forskellige myndigheder ville kunne udvælge de nødvendige data. Dette er et klart skridt fremad for alle involverede parter og forventes at generere besparelser på op til 690 mio. EUR i toldforvaltning for virksomhederne i de første syv år af gennemførelsen. |
| --- | --- |

4.9.2.

| 4.9.3. | Det er imidlertid svært at forstå, hvordan den foreslåede analyse af EU-toldkodeksen kan give indtryk af, at de elektroniske systemer er forældede, mindre end fire år efter vedtagelse af forslaget. |
| --- | --- |

4.9.3.

| 4.9.4. | De fragmenterede sanktioner for overtrædelse af reglerne, der anvendes i medlemsstaterne, skaber konkurrenceforvridninger på det indre marked, samtidig med at der kan opstå svagere led internt i systemet. Etableringen af en solid og ensartet ramme ville styrke toldunionen som helhed. Idéen er fremragende, men EØSU er i tvivl om, hvordan Kommissionen planlægger at indarbejde dette, eftersom forslaget fra 2013 om samme emne blev afvist. |
| --- | --- |

4.9.4.

| 4.9.5. | Det er desuden vanskeligt at opretholde samme kontrolniveau, hvis antallet af toldembedsmænd varierer fra 7 til 70 for hver 100 000 indbyggere, afhængigt af medlemsstaten (13). EØSU anbefaler, at der tilføjes minimumsstandarder for kontrol og for det antal medarbejdere, der kræves. |
| --- | --- |

4.9.5.

| 4.9.6. | Covid-19-krisen har sat fokus på toldsystemets mangler med adskillige tilfælde af farlige produkter og produkter, der ikke overholder de gældende regler, der er nået frem til EU's område. EØSU anser det for meget vigtigt, at der hurtigst muligt vedtages gennemførelsesretsakter vedrørende forordningen om markedsovervågning (14). |
| --- | --- |

4.9.6.

| 4.9.7. | EØSU støtter desuden forslaget om, at der bør rettes særlig opmærksomhed mod anvendelsen af reglerne og procedurerne vedrørende præferenceoprindelse i EU's 41 frihandelsaftaler. Hvad angår andre handelspartnere, især Kina, har den eksponentielle vækst i e-handel gjort, at udfordringerne for toldmyndighederne er blevet større. Det er årsagen til, at der er et helt normalt ønske om, at der vurderes og lovgives, hvor der er behov for det. |
| --- | --- |

4.9.7.

4.10.   Toldmyndigheder, der handler som en enhed

| 4.10.1. | Analysen viser, at samarbejdet på tværs af landegrænserne kan forbedres væsentligt. EØSU anerkender, at den eneste vej frem består i at sikre mere og bedre samarbejde mellem toldmyndighederne fra forskellige medlemsstater og mellem toldmyndighederne og andre nationale myndigheder. Udveksling af bedste praksis kan også øge toldtjenesternes produktivitet. |
| --- | --- |

4.10.1.

| 4.10.2. | Der er behov for betydelige investeringer i indkøb af det udstyr til toldkontrol, der er nødvendigt for at føre dette samarbejde ud i livet. EØSU bemærker, at Kommissionen i det oprindelige forslag (15) kun har indvilget i at dække 80 % af de nødvendige investeringer. De resterende 20 % afholdes af medlemsstaterne, og set i lyset af den finansielle situation, som disse lande befinder sig i som følge af covid-19-pandemien, forventer EØSU ikke, at alle 27 medlemsstater vil være i stand til at investere disse beløb i 2021. |
| --- | --- |

4.10.2.

| 4.10.3. | Endelig fremlægger Kommissionen modigt det kontroversielle forslag om senest i 2023 at udarbejde en konsekvensanalyse om oprettelse af et EU-toldagentur. EØSU tvivler på, at medlemsstaterne vil acceptere dette. |
| --- | --- |

4.10.3.

Bruxelles, den 24. marts 2021.

Christa SCHWENG

Formand for Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg

---

(1)  EUT L 269 af 10.10.2013, s. 1.

1

(2)  EUT L 169 af 25.6.2019, s. 1.

2

(3)  EØSU's udtalelse om Instrumentet for finansiel støtte til toldkontroludstyr som en del af Fonden for Integreret Grænseforvaltning (EUT C 62 af 15.2.2019, s. 67).

3

(4)  EUT C 367 af 10.10.2018, s. 39.

4

(5)  EUT L 269 af 10.10.2013, s. 1.

5

(6)  EUT C 246 af 28.7.2017, s. 22.

6

(7)  Anden toårige rapport om fremskridtene hen imod udvikling af EU-toldunionen og dens forvaltning.

7

(8)  EUT C 62 af 15.2.2019, s. 67.

8

(9)  Modernisering af momsen for grænseoverskridende e-handel.

9

(10)  EUT C 364 af 28.10.2020, s. 62.

10

(11)  Flash Eurobarometer-undersøgelse nr. 486.

11

(12)  EUT C 364 af 28.10.2020, s. 62.

12

(13)  Undersøgelse fra Union of Finance Personnel in Europe.

13

(14)  EUT L 169 af 25.6.2019 s. 1.

14

(15)  COM(2018) 321 final.

15

---

| 9.6.2021 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 220/62 |
| --- | --- | --- | --- |

9.6.2021

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 220/62

---

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om »forslag til Europa-Parlamentets og Rådets forordning om oprettelse af Den Europæiske Unions kvikskrankemiljø på toldområdet og om ændring af forordning (EU) nr. 952/2013«

(COM(2020) 673 final — 2020/306 (COD))

(2021/C 220/08)

| Ordfører: | Athanasios IOANNIDIS |
| --- | --- |

Ordfører:

Athanasios IOANNIDIS

| Anmodninger om udtalelse | Europa-Parlamentet, 11.11.2020
  Rådet, 13.11.2020 |
| --- | --- |
| Retsgrundlag | Artikel 3, 114, og 207 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde |
| Kompetence | Sektionen for Det Indre Marked, Produktion og Forbrug |
| Vedtaget i sektionen | 2.3.2021 |
| Vedtaget på plenarforsamlingen | 24.3.2021 |
| Plenarforsamling nr. | 559 |
| Resultat af afstemningen
  (for/imod/hverken for eller imod) | 268/0/3 |

Anmodninger om udtalelse

Europa-Parlamentet, 11.11.2020

Rådet, 13.11.2020

Retsgrundlag

Artikel 3, 114, og 207 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde

Kompetence

Sektionen for Det Indre Marked, Produktion og Forbrug

Vedtaget i sektionen

2.3.2021

Vedtaget på plenarforsamlingen

24.3.2021

Plenarforsamling nr.

559

Resultat af afstemningen

(for/imod/hverken for eller imod)

268/0/3

| 1. | Konklusioner og anbefalinger |
| --- | --- |

1.

| 1.1. | Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg (EØSU) hilser Kommissionens forslag om oprettelse af Den Europæiske Unions kvikskrankemiljø på toldområdet og om ændring af forordning (EU) nr. 952/2013 velkommen. Formålet med forslaget er at gøre noget ved den fragmenterede interoperabilitet mellem toldmyndighederne og de kompetente partnermyndigheder ved forvaltningen af toldbehandlingen af varer. |
| --- | --- |

1.1.

| 1.2. | EØSU mener, at forslaget er i overensstemmelse med EU's vision og strategiske mål, både i forhold til handlingsplanen for at bringe toldunionen til det næste niveau — En handlingsdagsorden for en stærk og moderne toldunion og i forhold til meddelelsen om Udvikling af EU's toldunion og dens forvaltning. |
| --- | --- |

1.2.

| 1.3. | Efter EØSU's opfattelse støtter forslaget den strategiske plan fra Generaldirektoratet for Beskatning og Toldunion 2016-2020 og EU-handlingsplanen for e-forvaltning 2016-2020, som indgik i Kommissionens meddelelse af 19. april 2016 (1), og som sigter mod at styrke de offentlige tjenesters effektivitet ved at fjerne eksisterende digitale hindringer, reducere bureaukratiet og forbedre kvaliteten af interaktionen mellem nationale myndigheder. |
| --- | --- |

1.3.

| 1.4. | EØSU peger på, at gennemførelsen af kvikskrankemiljøet på toldområdet vil løfte varehandelen ind i den nye digitale tidsalder gennem forenkling og automatisering. Handelen i almindelighed vil vokse i EU, og EU vil blive mere konkurrencedygtig, toldområdet vil blive moderniseret, og der vil være mange fordele for de involverede parter — medlemsstaternes toldmyndigheder, partnermyndigheder, økonomiske aktører og borgerne. |
| --- | --- |

1.4.

| 1.5. | Efter EØSU's mening bør EU's kvikskranke og de nationale kvikskranker ikke kun være en digital kanal for indsamling af data og informationsudvekslingsprocesser. I takt med at informationssystemer og processer udvikles, bør der i fremtiden også være mulighed for — som aftalt mellem medlemsstaterne og Rådet — at gå videre til mere komplekse automatiserede processer i forbindelse med varemængder. Dette vil gøre det muligt for den erhvervsdrivende at få et overordnet billede af transaktionen, som derfor bør betegnes som »intelligent«. |
| --- | --- |

1.5.

| 1.6. | EØSU mener, at integrationen af ikketoldrelaterede EU-formaliteter i EU-systemet til udveksling af certifikater på toldområdet (CSW-CERTEX) vil kræve ny IT-infrastruktur for at skabe forbindelse mellem de nationale kvikskrankemiljøer på toldområdet og de ikketoldrelaterede EU-systemer. Det skal fastsættes præcist, hvilke data der skal udveksles. |
| --- | --- |

1.6.

| 1.7. | EØSU anbefaler, at Kommissionen er særligt opmærksom på systemernes og kvikskrankernes cybersikkerhed ved at indføre sikkerhedssystemer med høje standarder, som beskytter mod angreb, der ville kunne ryste varehandlen i EU og have ødelæggende økonomiske virkninger. |
| --- | --- |

1.7.

| 1.8. | EØSU er enig i, at en effektiv gennemførelse af kvikskrankeprogrammet på toldområdet uden forsinkelser vil kræve et særligt fokus på de medlemsstater, som ikke indgik i pilotprojektet i 2015 om EU's fælles veterinærdokument til brug ved import (EU CSW-CVED), og som derfor ikke har udviklet nationale kvikskrankemiljøer på toldområdet, der er tilpasset EU's kvikskranke. |
| --- | --- |

1.8.

| 1.9. | Et lignende problem opstår i forbindelse med en række medlemsstater, som har udviklet deres egne nationale kvikskrankeinitiativer, der fortsat er isolerede og karakteriseret ved forskellige metoder baseret på den eksisterende IT-arkitektur, prioriteter og omkostningsstrukturer på toldområdet. |
| --- | --- |

1.9.

| 1.10. | Af de ovennævnte grunde går EØSU ind for en mere detaljeret tidsplan med målsætninger og foranstaltninger for medlemsstaterne, så de tilpasser deres nationale kvikskrankemiljøer til den europæiske kvikskranke. |
| --- | --- |

1.10.

| 1.11. | EØSU anerkender, at systemet er komplekst, og at der er behov for koordinering både internt i medlemsstaterne og mellem dem for at gennemføre det. Udvalget foreslår, at der udarbejdes en mere detaljeret tidsplan for overvågning og fremsendelse af rapporter om kvikskrankens funktion og udvikling med målsætninger og foranstaltninger, som medlemsstaterne og de nationale aktører skal træffe for at gennemføre systemet. |
| --- | --- |

1.11.

| 1.12. | EØSU anbefaler, at programmet bidrager til inden for sit anvendelsesområde at styrke overholdelsen af de grundlæggende rettigheder og databeskyttelsen. |
| --- | --- |

1.12.

| 1.13. | EØSU anser det for helt afgørende at forberede og uddanne de medarbejdere, der bliver involveret i driften af IT-systemerne, de nationale kvikskrankemiljøer og EU's kvikskranke på toldområdet. Det aktuelle projekt bør derfor sørge for uddannelses- og opkvalificeringsprogrammer for arbejdstagerne, som bør modtage nationale og/eller EU-midler. |
| --- | --- |

1.13.

2.   Baggrund og indledning

| 2.1. | I 2008 forpligtede medlemsstaterne og Kommissionen sig til at fremme et elektronisk toldmiljø i EU ved at bestræbe sig på at etablere en ramme for kvikskranketjenester. I Venedigerklæringen fra 2014 blev der foreslået en progressiv handlingsplan med henblik på at gennemføre en EU-kvikskranke på toldområdet og udvikle dens retlige rammer. Dette blev gentaget i Kommissionens meddelelse fra 2016 om Udvikling af EU's toldunion og dens forvaltning, som bebudede Kommissionens planer om at undersøge muligheden for at finde en brugbar løsning til at udvikle og oprette en EU-kvikskranke på toldområdet. Strategien blev understøttet af Økofinrådets konklusioner af 23. maj 2017. |
| --- | --- |

2.1.

| 2.2. | Kommissionen iværksatte et pilotprojekt i 2015 om EU's fælles veterinærdokument til brug ved import (EU CSW-CVED). Projektet blev forvaltet i fællesskab af Generaldirektoratet for Beskatning og Toldunion (GD TAXUD) og Generaldirektoratet for Sundhed og Fødevaresikkerhed (GD SANTE) for at give toldmyndighederne mulighed for at foretage automatisk kontrol af tre ikketoldretlige formaliteter, der fremlægges sammen med toldangivelsen som bevis for overensstemmelse. Indledningsvis deltog fem medlemsstaters toldmyndigheder frivilligt i dette pilotprojekt. Med dets efterfølger, EU-kvikskranken for systemet til udveksling af certifikater på toldområdet (EU CSW-CERTEX), blev lovkravenes anvendelsesområde udvidet, og der blev introduceret nye funktionaliteter såsom mængdemæssig forvaltning. Antallet af deltagende medlemsstater er steget fra fem til ni, og projektet dækker flere politikområder. |
| --- | --- |

2.2.

| 2.3. | Covid-19-pandemien har gjort det vigtigere end nogensinde at etablere en stærkere ramme for toldunionen og yderligere lette opfyldelsen af toldformaliteter og ikketoldrelaterede EU-formaliteter for at støtte den økonomiske genopretning. Den øgede digitalisering af toldformaliteterne og de ikketoldrelaterede EU-formaliteter, der gælder for den internationale handel, baner med henblik herpå vej for nye muligheder for, at medlemsstaterne kan forbedre det digitale samarbejde. |
| --- | --- |

2.3.

3.   Resumé af Kommissionens forslag

| 3.1. | Unionens internationale handel er underlagt både toldlovgivningen og Unionens lovgivning uden for toldområdet. De myndigheder, der er ansvarlige for ikketoldretlige EU-formaliteter (»kompetente partnermyndigheder«), og toldmyndighederne arbejder ofte i siloer, hvilket skaber komplekse og besværlige rapporteringsforpligtelser for erhvervsdrivende og ineffektiv toldbehandling af varer, der nemt giver anledning til fejl og svig. For at gøre noget ved den fragmenterede interoperabilitet mellem toldmyndighederne og de kompetente partnermyndigheder ved forvaltningen af toldbehandlingen af varer og koordinere indsatsen på dette område har Kommissionen og medlemsstaterne gennem årene påtaget sig en række forpligtelser til at udarbejde kvikskrankeinitiativer i forbindelse med toldbehandling af varer. |
| --- | --- |

3.1.

| 3.2. | Kommissionens forslag sigter mod at oprette et EU-kvikskrankemiljø på toldområdet, som leverer et integreret sæt interoperable elektroniske tjenester på EU-plan og nationalt plan gennem Den Europæiske Unions kvikskrankemiljø for systemet til udveksling af certifikater på toldområdet. Dette vil støtte interaktionen og informationsudvekslingen mellem de nationale kvikskrankemiljøer på toldområdet og de ikketoldrelaterede EU-systemer, der er omhandlet i bilaget til forslaget. |
| --- | --- |

3.2.

4.   Generelle bemærkninger

| 4.1. | Forslaget til forordning er det første, vigtige skridt til at forbedre samarbejdet mellem toldmyndighederne gennem et fælles elektronisk system. Der er tale om et samlet forslag, som giver en bred analyse af de resultater, indsatser og foranstaltninger, der indgår i funktionen af EU-kvikskrankemiljøet på toldområdet. |
| --- | --- |

4.1.

| 4.2. | Oprettelsen af kvikskranken vil give virksomheder og erhvervsdrivende mulighed for at indsende data elektronisk, både i form af dokumentation og ikketoldrelaterede EU-formaliteter, til en elektronisk kvikskranke (national kvikskranke) i hver medlemsstat, hvilket reducerer risikoen for dobbeltarbejde og sparer tid og transaktionsomkostninger. Kvikskranken vil give toldmyndigheder og andre myndigheder mulighed for at indsamle data indsendt på grundlag af et harmoniseret system for toldbehandlingsprocedurerne. Samtidig får EU et overblik over, hvilke varer der krydser ind og ud over dets grænser, ligesom det får mulighed for at kontrollere varemængderne med tanke på kvoter og forebyggelse af svig. |
| --- | --- |

4.2.

| 4.3. | Som specificeret i Kommissionens forslag vil gennemførelsen af programmet blive finansieret af EU-midler og nationale midler. De omkostninger, der er forbundet med udvikling, integration og drift af EU CSW-CERTEX-kvikskranken, vil blive afholdt af EU, mens medlemsstaterne afholder omkostninger i forbindelse med udvikling, integration og drift af deres nationale kvikskrankemiljøer og deres forbindelse med EU CSW-CERTEX. I betragtning af at covid-19-pandemien har ført til økonomisk krise i alle EU's medlemsstater, ønsker EØSU oplyst, hvordan Kommissionen kan sikre, at medlemsstaterne opfylder dette krav og stiller med øremærkede midler fra deres nationale budgetter til at gennemføre programmet. |
| --- | --- |

4.3.

| 4.4. | Hvis kvikskrankeinitiativet skal harmoniseres og oprettes, er det nødvendigt, at det bliver obligatorisk for medlemsstaterne af gennemføre det. Succesen for kvikskranken på toldområdet afhænger nemlig af samtidig opfyldelse, harmonisering og gennemførelse i alle lande. EØSU peger på, at der er risiko for, at nogle medlemsstater ikke gennemfører kvikskranken inden for den estimerede tidsramme på grund af budgetbegrænsninger (på baggrund af den finansielle krise som følge af covid-19) og andre politiske prioriteter. Dette vil give anledning til adskillige problemer for EU's told- og handelspolitik for ikke at tale om for medlemsstaterne. EØSU beder Kommissionen oplyse, om der er planlagt sanktioner i tilfælde af, at nogle medlemsstater ikke gennemfører kvikskranken eller overskrider den fastsatte tidsramme. |
| --- | --- |

4.4.

| 4.5. | Kvikskrankeforanstaltningerne bør gå hånd i hånd med en modernisering af toldområdet og toldmyndighederne. Det ville være yderst hensigtsmæssigt, hvis der først blev gennemført en undersøgelse, som beskriver den eksisterende situation ved medlemsstaternes indgangsveje, og at der foretages en vurdering af behovet for at investere i en opgradering af tjenesterne, så de kan understøtte kvikskranken. Samtidig kunne der sættes en vejledende dato for, hvornår den nationale del af kvikskranken skal være færdig. |
| --- | --- |

4.5.

| 4.6. | Kommissionen anfører i sit forslag til forordning, at hver enkelt medlemsstat skal udpege en myndighed, der skal fungere som national koordinator for gennemførelse og koordinering af foranstaltninger i forbindelse med kvikskranken. EØSU ønsker oplyst, om udpegelsen af den nationale koordinator udelukkende er den enkelte medlemsstats ansvar, eller om Kommissionen vil komme med anbefalinger. |
| --- | --- |

4.6.

| 4.7. | Med hensyn til at sikre databeskyttelsen er EØSU af den opfattelse, at den supplerende aktivitet med at beskytte de indsamlede data, sammen med alle toldangivelserne, bør tage hensyn til følgende:






  — | hvilken offentlig myndighed, der skal have ansvaret for at sikre fortrolighed, og hvordan tolerancetærsklen vil blive fastsat på de enkelt niveauer |
| --- | --- | --- |

4.7.

—

hvilken offentlig myndighed, der skal have ansvaret for at sikre fortrolighed, og hvordan tolerancetærsklen vil blive fastsat på de enkelt niveauer

| — | den sikkerhed, der vil blive givet til de erhvervsdrivende med kvikskranken, og detaljerne i de givne garantier. |
| --- | --- |

—

den sikkerhed, der vil blive givet til de erhvervsdrivende med kvikskranken, og detaljerne i de givne garantier.

5.   Særlige bemærkninger

| 5.1. | EØSU er af den opfattelse, at det foreliggende forslag til forordning og det punkt, hvor der henvises til nærhedsprincippet, kan anses for at være det bidrag, som dette tiltag, dvs. oprettelsen af kvikskranken, giver til EU's BNP og øget konkurrenceevne. |
| --- | --- |

5.1.

| 5.2. | EØSU anser det endvidere for afgørende at gennemføre en konsekvensanalyse for hver enkelt medlemsstat, der fremhæver fordelene ved at gennemføre denne politik, som en måde til at overbevise dem om at gøre det hurtigt. Samtidig opfordrer EØSU Kommissionen til at rapportere om effekterne af pilotprojektet for kvikskranken på toldområdet i hver af de medlemsstater, der deltager i pilotprojektet. |
| --- | --- |

5.2.

| 5.3. | I henhold til konsekvensanalysen, som analyseres i forslaget til forordning, mener EØSU, at pakken bestående af løsningsmodel 1 + 6+8ii (2) er den rigtige. |
| --- | --- |

5.3.

| 5.4. | EØSU understreger, at Kommissionen bør vedtage fælles tekniske specifikationer for det nationale kvikskrankemiljøs funktion som fastsat i artikel 2 i forslaget til forordning. |
| --- | --- |

5.4.

| 5.5. | EØSU peger på, at Kommissionen bør vedtage fælles tekniske specifikationer for det nationale kvikskrankemiljøs funktion som fastsat i bestemmelserne i artikel 8 for at undgå fejl i forbindelse med toldbehandlingen. EØSU mener, at det ville være nyttigt at etablere en fælles standard. |
| --- | --- |

5.5.

| 5.6. | EØSU er af den opfattelse, at hvis kvikskranken på toldområdet skal blive en succes, er det nødvendigt, at det nationale miljø fungerer gnidningsløst, med veluddannet personale. Eftersom antallet af toldere (3) pr. 100 000 indbyggere varierer mellem 7 og 70 alt efter medlemsstat, anbefaler EØSU. at der tilføjes minimumsstandarder for driften af systemet og for det nødvendige antal medarbejdere. |
| --- | --- |

5.6.

| 5.7. | EØSU anbefaler, at der i artikel 1 i forslaget til forordning tilføjes sætningen »for så vidt ikke andet er fastsat i den generelle forordning om databeskyttelse (GDPR) eller i nærværende forordnings artikel 6«. |
| --- | --- |

5.7.

| 5.8. | EØSU bemærker, at artikel 3 både juridisk og indholdsmæssig kunne referere til den modsigelse, der opstår, fordi den henviser til EU's kvikskrankemiljø på toldområdet og samtidig inkluderer ikketoldrelaterede EU-systemer. Der kunne indføres et særskilt underafsnit til at dække disse systemer (med den nødvendige tilpasning af henvisningerne). |
| --- | --- |

5.8.

| 5.9. | EØSU anmoder om præcisering af, om Kommissionens arbejdsprogram kommer før forordningen, eller om det kommer, efter at forordningen er trådt i kraft. Hvis ikrafttrædelsen kommer først, hvordan kommer tidsplanen for at vedtage handlingsplanen da til at se ud? |
| --- | --- |

5.9.

| 5.10. | EØSU mener, at henvisningen til muligheden for at tilbagekalde beføjelsen til at vedtage delegerede retsakter i artikel 21, stk. 3, første punktum, er alt for vag, og anmoder om præcisering af, om tilbagekaldelsen vedrører en eller alle kategorierne i artikel 5, stk. 4, artikel 10, stk. 3, og artikel 13, stk. 4. Det er også uklart, om dette vedrører en retsakt i de ovennævnte kategorier eller muligheden for generelt at vedtage retsakter for en af disse kategorier. EØSU peger på, at der bør finde en dialog sted med medlovgiverne om processen for, hvordan de skal informeres. |
| --- | --- |

5.10.

Bruxelles, den 24. marts 2021.

Christa SCHWENG

Formand for Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg

---

(1)  Meddelelse fra Kommissionen til Europa-Parlamentet, Rådet, Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget, EU-handlingsplan for e-forvaltning 2016-2020 — Fremskyndelse af forvaltningernes digitale omstilling (COM(2016) 179 final af 19. april 2016).

1

EU-handlingsplan for e-forvaltning 2016-2020 — Fremskyndelse af forvaltningernes digitale omstilling

(2)  Løsningsmodel 1 gør EU CSW-CERTEX obligatorisk og dækker EU's lovkrav, for hvilke der findes relevante toldmæssige oplysninger på EU-plan for alle medlemsstater, hvilket giver mulighed for automatiseret mængdemæssig forvaltning. I løsningsmodel 6 etableres der kvikskranker på nationalt plan for at give økonomiske operatører harmoniserede enkelte kontaktpunkter til at opfylde told- og ikketoldrelaterede formaliteter. Løsningsmodel 8ii er baseret på øget brug af det eksisterende system til registrering og identificering af økonomiske operatører (EORI) udelukkende til validering. COM(2020) 673 final.

2

(3)  https://ufe-online.eu/wp-content/uploads/2020/04/2020-04-04.pdf

3

---

| 9.6.2021 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 220/67 |
| --- | --- | --- | --- |

9.6.2021

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 220/67

---

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om meddelelse fra Kommissionen til Europa-Parlamentet og Rådet — Strategisk fremsynsrapport — 2020 Strategisk fremsynethed — Med kurs mod et mere modstandsdygtigt Europa

(COM(2020) 493 final)

(2021/C 220/09)

| Ordfører: | Sandra PARTHIE |
| --- | --- |

Ordfører:

Sandra PARTHIE

| Anmodning om udtalelse | Brev fra Kommissionen, 11.11.2020 |
| --- | --- |
| Retsgrundlag | Artikel 304 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde |
| Kompetence | Sektionen for Det Indre Marked, Produktion og Forbrug |
| Vedtaget i sektionen | 2.3.2021 |
| Vedtaget på plenarforsamlingen | 24.3.2021 |
| Plenarforsamling nr. | 559 |
| Resultat af afstemningen
  (for/imod/hverken for eller imod) | 270/0/5 |

Anmodning om udtalelse

Brev fra Kommissionen, 11.11.2020

Retsgrundlag

Artikel 304 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde

Kompetence

Sektionen for Det Indre Marked, Produktion og Forbrug

Vedtaget i sektionen

2.3.2021

Vedtaget på plenarforsamlingen

24.3.2021

Plenarforsamling nr.

559

Resultat af afstemningen

(for/imod/hverken for eller imod)

270/0/5

1.   Konklusioner og anbefalinger

| 1.1. | EØSU glæder sig meget over den planlagte inddragelse af fremsynsmetoden i EU's politiske beslutningsproces fremover og især beslutningen om udtrykkeligt at inkludere fremsyn i ansvarsområderne for Kommissionens næstformand, som også er ansvarlig for interinstitutionelle forbindelser. Udvalget forventer, at synergierne mellem og den strukturelle inddragelse af alle EU-institutioner, herunder EØSU, vil have gavn af dette. |
| --- | --- |

1.1.

| 1.2. | Kommissionens nye tilgang med anvendelse af strategisk fremsynethed som en årlig, cyklisk og løbende proces hilses særdeles velkommen af EØSU. EU's modstandsdygtighed er valgt som det første emne i fremsynsprojektet, da dette emne som følge af covid-19-krisen er blevet et nyt kompas for EU's politikker. Modstandsdygtighed vil sige evnen til ikke blot at kunne modstå og klare udfordringer, men også til at omstille sig på bæredygtig, retfærdig og demokratisk vis. |
| --- | --- |

1.2.

| 1.3. | De fire dimensioner af emnet modstandsdygtighed, dvs. den »sociale og økonomiske«, den »geopolitiske«, den »grønne« og den »digitale« dimension, er efter udvalgets mening velvalgte og godt udarbejdet. De er tidens store temaer, som fortsat vil have stor betydning for udformningen af EU-politikken. EØSU går i høj grad ind for valget af dette emne, da det bestemt er yderst relevant for vores fælles arbejde med at skabe de rette rammer til at komme ud af pandemikrisen og tackle de globale udfordringer såsom klimaforandringerne. Udvalget har givet en detaljeret analyse af emnet i sin initiativudtalelse En mere robust og bæredygtig europæisk økonomi (1) og i sin resolution om Inddragelse af det organiserede civilsamfund i de nationale genopretnings- og resiliensplaner — Hvad virker, hvad virker ikke? (2) |
| --- | --- |

1.3.

| 1.4. | Strategisk fremsynethed er kendetegnet ved et analyse- og handlingsperspektiv rettet imod fremtiden. Derfor skal sådanne aktiviteter bestå af tre grundelementer for at opnå kvalitetsresultater. For det første skal analyserne give resultater, der er relevante i forhold til den fremtidige situation, der undersøges. For det andet bør de baseres på videnskabelige metoder og processer, under hensyntagen til at fremtiden hverken er observerbar eller empirisk målbar. For det tredje bør de være effektive i den forstand, at de er retningsgivende for den politiske praksis. |
| --- | --- |

1.4.

| 1.5. | Kommissionens første strategiske fremsynsrapport for 2020 omfatter stadig ikke den forventede fulde fremsynscyklus og forklarer ikke, hvordan den vil hænge sammen med genopretnings- og resiliensfaciliteten og den europæiske semesterproces. I rapporten forklares det heller ikke, hvilke af de udpegede megatendenser der er mest sandsynlige og relevante for EU, og den giver således ikke de politiske beslutningstagere mulighed for at prioritere. Dette skal forbedres i de kommende rapporter. Målene for fremsynethed vil kun kunne opnås med en åben, pluralistisk, mangfoldig og tværfaglig proces, som inddrager arbejdsmarkedets parter og det organiserede civilsamfund, navnlig EØSU, i alle processens faser og i fastlæggelsen af referencescenarier, og som anvender et sæt metoder og værktøjer til at anskue fremtiden i forskellige perspektiver. |
| --- | --- |

1.5.

| 1.6. | Så selv om ambitionen hilses meget velkommen, ser udvalget stadig områder med behov for forbedring med hensyn til at indføre fremsynethed i beslutningsprocessen:






  — | Det er forstsat uklart, nøjagtigt hvordan fremsynsprocessen vil blive fuldt integreret i den flerårige planlægning og dagsordenen for bedre regulering samt i det europæiske økosystem for konsekvensanalyse (3) og konferencen om Europas fremtid. |
| --- | --- | --- |

1.6.

—

Det er forstsat uklart, nøjagtigt hvordan fremsynsprocessen vil blive fuldt integreret i den flerårige planlægning og dagsordenen for bedre regulering samt i det europæiske økosystem for konsekvensanalyse (3) og konferencen om Europas fremtid.

| — | 2020-rapporten indeholder ikke den nødvendige kvantitative vurdering af de konstaterede megatendenser og strategiske emner på skalaen for sandsynlighed og relevans, hvilket gør det sværere at prioritere tiltag. |
| --- | --- |

—

2020-rapporten indeholder ikke den nødvendige kvantitative vurdering af de konstaterede megatendenser og strategiske emner på skalaen for sandsynlighed og relevans, hvilket gør det sværere at prioritere tiltag.

| — | Fremsynsprocessen bør omfatte en permanent mekanisme til overvågning og kontrol, hvilket bl.a. vil give civilsamfundet mulighed for at foretage efterfølgende evalueringer. |
| --- | --- |

—

Fremsynsprocessen bør omfatte en permanent mekanisme til overvågning og kontrol, hvilket bl.a. vil give civilsamfundet mulighed for at foretage efterfølgende evalueringer.

| — | Rapporten indeholder allerede forslag til emnerne for de næste fremsynsrapporter, men der gives ingen forklaring på, hvordan fremsynsprocessen reelt er blevet anvendt til at nå frem til disse emner, hvilket umiddelbart ser ud til at være i modstrid med formålet med processen. |
| --- | --- |

—

Rapporten indeholder allerede forslag til emnerne for de næste fremsynsrapporter, men der gives ingen forklaring på, hvordan fremsynsprocessen reelt er blevet anvendt til at nå frem til disse emner, hvilket umiddelbart ser ud til at være i modstrid med formålet med processen.

| 1.7. | Forpligtelsen til at anvende fremsynethed til at styrke modstandsdygtigheden i EU er temmelig begrænset. I Kommissionens rapport står der hovedsagelig kun, at fremsynethed »kan« frem for »vil« blive anvendt på EU-plan. Frem for at angive de konkrete måder til at anvende fremsynethed i den politiske beslutningsproces reduceres fremsynsinstrumenterne til muligheder, som måske eller måske ikke bliver anvendt af de relevante interessenter og i det konkrete gennemførelsestilfælde. |
| --- | --- |

1.7.

| 1.8. | Med hensyn til modstandsdygtighedsdimensionerne, dvs. emnet for 2020-rapporten:






  — | er det egentlige fremtidsaspekt i mange tilfælde ikke fuldt udviklet, og der fokuseres i stedet for meget på at beskrive den nuværende situation |
| --- | --- | --- |

1.8.

—

er det egentlige fremtidsaspekt i mange tilfælde ikke fuldt udviklet, og der fokuseres i stedet for meget på at beskrive den nuværende situation

| — | mangler der en fremtidsorienteret vision for, hvilke fremskridt der skal gøres og inden for hvilken tidsramme, herunder udviklingen af nye velfærdsindikatorer såsom dem, der rækker »ud over BNP« |
| --- | --- |

—

mangler der en fremtidsorienteret vision for, hvilke fremskridt der skal gøres og inden for hvilken tidsramme, herunder udviklingen af nye velfærdsindikatorer såsom dem, der rækker »ud over BNP«

| — | er metoden til at håndtere de identificerede sårbarheder ikke nøje beskrevet og omfatter ikke målrettede løsninger til at undgå en forværring af vilkårene for personer med risiko for social udelukkelse, såsom personer med handicap og ældre mennesker. |
| --- | --- |

—

er metoden til at håndtere de identificerede sårbarheder ikke nøje beskrevet og omfatter ikke målrettede løsninger til at undgå en forværring af vilkårene for personer med risiko for social udelukkelse, såsom personer med handicap og ældre mennesker.

| 1.9. | De fire dimensioner udgør grundlaget for udarbejdelsen af dagsordener for fremtidige fremsynsaktiviteter. Derfor anbefaler vi, at de fire dimensioner af modstandsdygtigheden tildeles specifikke delmål, som kan gennemføres og dermed blive underlagt regelmæssig vurdering fremover. De næste emner på dagsordenen for fremsynethed er allerede foreslået, nemlig åben strategisk autonomi, fremtidens job og færdigheder samt en tættere sammenknytning af den digitale og den grønne omstilling. Disse emner stammer fra tre af de fire dimensioner af modstandsdygtighed. Men det er fortsat uklart, hvordan Kommissionen er kommet frem til disse emner, og i hvilken rækkefølge og form de vil blive behandlet. Det er således ikke tilstrækkelig klart, hvorfor disse emner frem for andre, f.eks. en intern vision for EU's udvikling, den voksende nationalisme, det fremtidige samarbejde mellem medlemsstaterne eller sikkerhedsspørgsmål, er blevet udvalgt. Her kan der også opnås større gennemsigtighed ved hjælp af strategisk fremsynethed. |
| --- | --- |

1.9.

2.   Generelle bemærkninger

| 2.1. | Instrumentet for strategisk fremsynethed, dvs. prognoser for tendenser og udvikling, er uundværligt ved udformning af ansvarlig politik. Strategisk fremsynethed vil være afgørende for at fremtidssikre EU's politikudformning ved at sikre, at kortsigtede initiativer iværksættes ud fra et mere langsigtet perspektiv. Dette er af afgørende betydning, idet vi er på vej ind i en ny epoke, hvor handlingsorienteret fremsynethed vil fremme strategisk tænkning og forme EU's politikker og initiativer, herunder Kommissionens kommende arbejdsprogrammer. |
| --- | --- |

2.1.

| 2.2. | Selv om det ikke er muligt at forudse alt, og der fortsat vil ske overraskende hændelser i verden, er der mange muligheder for at handle. Dette omfatter at kortlægge sandsynligheder og forberede beslutningstagerne, så de kan aflæse, forstå og genkende tegnene, især på forstyrrende hændelser, så hurtigt som muligt. Det omfatter også at udarbejde handlingsplaner, etablere kommandoveje og kommunikationskanaler og fastlægge klare ansvarsområder og arbejdsopgaver, hvis en hændelse alligevel indtræffer. Fremtidsforskere bruger ofte metaforerne »sort svane« (en fuldstændig uforudset hændelse i kategorien »en ukendt ukendt«) og »gråt næsehorn« (en omfattende, kendt begivenhed, som vil have store konsekvenser, men som ignoreres). Covid-19-pandemien var et »gråt næsehorn«, da der var advarselssignaler om en stigende risiko for en global pandemi som følge af en kombination af miljøforringelse, globalisering og øget konnektivitet. Det er nødvendigt at anvende prognose- og planlægningsteknikker med en klar adskillelse af disse to forskellige typer chok med massive konsekvenser. I den henseende bør tværsektorielle, ikkelineære teknikker til opstilling af scenarier, indkredsning af nye store risici og metoder til tidlig identificering af tendenser forbedres i EU's forskningsinstitutioner. |
| --- | --- |

2.2.

| 2.3. | Modstandsdygtighed vil sige evnen til ikke blot at kunne modstå og klare udfordringer, men også til at omstille sig på bæredygtig, retfærdig, inklusiv og demokratisk vis. De fire dimensioner af emnet modstandsdygtighed, dvs. den »sociale og økonomiske«, den »geopolitiske«, den »grønne« og den »digitale« dimension, er efter udvalgets mening velvalgte og godt udarbejdet. Udvalget understreger dog, at de forskellige vekselvirkninger mellem de fire dimensioner ikke kan opfattes som særskilte, men skal tackles samlet i analyserne og de resulterende foranstaltninger. |
| --- | --- |

2.3.

| 2.4. | EØSU glæder sig over forslaget om at udarbejde »dashboards over modstandsdygtighed« med relevante indikatorer til at overvåge status quo og de sociale og økonomiske, geopolitiske, grønne og digitale dimensioner af udviklingen i EU og medlemsstaterne. Men et dashboard, der kun kortlægger status quo og beskriver nutiden, er i sig selv ikke fremsynet. Det bliver det først, når der inddrages fremadskuende mål. Vi er parate til at støtte Kommissionen i denne udfordrende og vanskelige proces, f.eks. ved at trække på EØSU's ekspertise og arbejde. |
| --- | --- |

2.4.

| 2.5. | Dashboardene skal selvfølgelig fortsat videreudvikles. I dag kortlægger de nutiden og status quo. For at de skal blive nyttige instrumenter i fremsynsprocessen, skal der kobles et fremadrettet perspektiv til dem. Dashboardene vil kun give mening i prognosticeringsprocessen, hvis de inddrager mål, der fortrinsvis fastsættes for de enkelte medlemsstater. Derefter vil det være muligt at anvende disse dashboards til at vurdere fremskridtene ud fra et givet mål og gøre dem til overvågningsværktøjer. EØSU opfordrer endvidere kraftigt til, at der skabes en forbindelse mellem dashboardene og de eksisterende indikatorer for konkurrenceevnen, som anvendes i processen med det europæiske semester og i forbindelse med EU's økonomiske forvaltning, og resultattavlen for genopretnings- og resiliensfaciliteten og de nationale genopretnings- og resiliensplaner. |
| --- | --- |

2.5.

| 2.6. | EØSU er helt enig med Kommissionen i, at socialøkonomiske virksomheder har spillet en afgørende rolle under pandemien, og at de fremadrettet har betydning for opbygningen af et modstandsdygtigt Europa. EØSU ser i den henseende frem til den kommende handlingsplan for fremme af den sociale økonomi og opfordrer Kommissionen til at være ambitiøs og modig i sine forslag. |
| --- | --- |

2.6.

| 2.7. | Men selv om ambitionen om fremsynet forvaltningspraksis ved hjælp af de instrumenter, som strategisk fremsynethed giver mulighed for, er god og inddrager en lang række af de rette elementer, bl.a. deltagelse, tværfaglighed og udformning heraf som en løbende proces, bliver den langt mindre god og endda svag, når det handler om, hvordan denne netværks- eller flerdeltagerbaserede tilgang specifikt vil blive iværksat og gennemført. På nuværende tidspunkt indeholder rapporten en række hensigtserklæringer vedrørende inddragelse af fremsynsmetoder i den politiske beslutningsproces. For at sikre interessenterne, at viden fra fremsynsprocessen rent faktisk gennemføres og anvendes effektivt, mener EØSU, at fremsynsprocessen bør omfatte en kontrol- og overvågningsmekanisme, som f.eks. giver civilsamfundet mulighed for at gennemføre efterfølgende evalueringer. Det vil bidrage til at skabe tillid til både processen og intentionerne og begrænse risikoen for blinde vinkler. |
| --- | --- |

2.7.

| 2.8. | Dette behov for kontrol- og overvågningsmekanismer gør sig også gældende med hensyn til kvalitetskontrol, dvs. om den valgte tilgang er tilstrækkelig til at nå de erklærede mål. En sådan kontrolmekanisme skal være forståelig og tilvejebringe kriterier, ud fra hvilke man kan måle, om de nyeste og tekniske aktuelle kvalitetsnormer for prognosticering opretholdes. |
| --- | --- |

2.8.

| 2.9. | Med hensyn til indholdet i de valgte emner bør der være en klar adskillelse mellem analysen af den aktuelle situation og den forventede eller foretrukne fremskrivning for fremtiden. På den måde kunne de forskelligartede og yderst komplicerede problemstillinger gøres mere gennemskuelige og forståelige. Den opnåede viden om den fremtidige udvikling kunne derefter integreres målrettet i den politiske beslutningsproces, især med hensyn til eksisterende usikkerheder og risici, som altid er uløseligt forbundet med aktuelle analyser af fremtiden. |
| --- | --- |

2.9.

| 2.10. | Inden processen eventuelt omsættes til konkrete krav eller endda lovforslag, opfordrer udvalget indtrængende til, at der ved hjælp af en kvalitativ tilgang med flere kriterier foretages en afbalanceret vurdering, der inddrager det forventede udbytte, potentielle yderligere byrder og konsekvenser for virksomheder, arbejdstagere og berørte interessenter, hvor der tages realistisk højde for deres respektive kapacitetsniveauer (4). |
| --- | --- |

2.10.

| 2.11. | Kommissionens nye tilgang med at begynde at anvende strategisk fremsynethed som en årlig, cyklisk og løbende proces hilses særdeles velkommen af EØSU. Men EU er ikke den første aktør på området og bør derfor lære af eksisterende eksempler samt god og dårlig praksis. EU bør ikke kun fokusere på én metode, f.eks. horisontafsøgning, men anvende flere af de eksisterende metoder, f.eks. »Delphimetoden«, en konsekvensanalyse af tendenser, normativ eller sonderende fremsynethed, kvalitativ samt kvantitativ fremsynethed, eller »Wild Card«-tilgangen, enten hver for sig eller kombineret. Kapaciteten inden for big data og kunstig intelligens må desuden i langt større udstrækning anvendes til at identificere mønstre og udarbejde scenarier. |
| --- | --- |

2.11.

| 2.12. | Kommissionens aktuelle tilgang til strategisk fremsynethed er dog i for høj grad en »top-down«-tilgang. Den skaber ikke den nødvendige følelse af bevidsthed og ejerskab blandt de berørte aktører. Dette skal afhjælpes, f.eks. ved strukturelt at inddrage arbejdsmarkedets parter og andre aktører i processen på både europæisk og nationalt plan eksempelvis med udgangspunkt i processen med det europæiske semester. Deltagelse af relevante interessenter, forskelligartede og tværtematiske anvendelsesområder samt fortsat engagement i forbindelse med relevante fremtidige problemstillinger er vigtige kriterier for fastlæggelsen af et effektivt program for strategisk fremsynethed. |
| --- | --- |

2.12.

| 2.13. | Fremsynsprogrammerne vil kun blive vellykkede, hvis de inddrager tydelige koblinger mellem fremsynsemnerne og nutidens politiske dagsorden, så dem, der giver input, kan se, at det anvendes og rent faktisk gør en forskel. På det grundlag kan der udarbejdes en fælles holdning til risici og udfordringer. Det vil blive tydeligt, hvad der skal gøres, og den nødvendige fordeling af kompetencer og ansvarsopgaver kan tilrettelægges. En fælles kortlægning af risici foretaget af politiske beslutningstagere i EU med tilbagemeldingsforløb og justeringer i takt med hændelsers udvikling vil gøre processen meningsfyldt og gennemslagskraftig. Derfor opfordrer udvalget Kommissionen til at sikre, at fremsynsresultaterne er gennemskuelige, forståelige og verificerbare. |
| --- | --- |

2.13.

| 2.14. | Det er ikke alle medlemsstater, der i øjeblikket anvender fremsynethed i forbindelse med udarbejdelsen af deres nationale politik. Derfor er det afgørende, at Kommissionen sørger for at udnytte de tilgængelige ressourcer bedst muligt. I den forbindelse kan EØSU tilvejebringe vigtigt input og information til fremsynsprocessen baseret på viden om dets medlemmer, som repræsenterer en bred vifte af holdninger og synspunkter fra alle medlemsstaterne. EØSU er gennem sine udtalelser i stand til at afdække og advare om systemiske risici. Medlemmerne er desuden godt placeret til at orientere om fremsynsaktiviteterne i deres lokale samfund og bidrage til at formidle resultaterne til borgerne. Dermed kan EØSU også yde et væsentligt bidrag til dagsordenen for bedre regulering. |
| --- | --- |

2.14.

| 2.15. | Vi opfordrer Kommissionen til at følge sine egne forslag og indblik til dørs og at gøre interessenterne i stand til at bruge fremsynstilgangen og gøre den til et obligatorisk element i udformningen af politik for et modstandsdygtigt EU. |
| --- | --- |

2.15.

| 2.16. | Inden for EU-institutionerne er det europæiske strategi- og politikanalysesystem (ESPAS) blevet er referencepunkt og en byggesten i samarbejdet om fremsyn. EØSU har allerede observatørstatus i ESPAS, hvilket er en praksis, der bør videreføres og suppleres af aktiv inddragelse af en eller flere højtstående repræsentanter for EØSU i den årlige ESPAS-konference. |
| --- | --- |

2.16.

| 2.17. | For at EØSU's medlemmer kan bidrage mere meningsfuldt til Kommissionens fremsynsaktiviteter, opfordrer udvalget til, at der sikres rettidig information om og involvering af EØSU's medlemmer i fremsynsprocessen samt tidsplanen og den specifikke arbejdsplan herfor. |
| --- | --- |

2.17.

Bruxelles, den 24. marts 2021.

Christa SCHWENG

Formand for Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg

---

(1)  EUT C 353 af 18.10.2019, s. 23 samt EØSU's offentlige høring om En mere robust og bæredygtig europæisk økonomi med en vision for fuldførelsen af ØMU'en, 12.4.2019.

1

(2)  Se EØSU resolution om Inddragelse af det organiserede civilsamfund i de nationale genopretnings- og resiliensplaner — Hvad virker, hvad virker ikke? (EUT C 155 af 30.4.2021, s. 1).

2

Inddragelse af det organiserede civilsamfund i de nationale genopretnings- og resiliensplaner — Hvad virker, hvad virker ikke?

(3)  EUT C 434 af 15.12.2017, s. 11.

3

(4)  EUT C 434 af 15.12.2017, s. 11.

4

---

| 9.6.2021 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 220/72 |
| --- | --- | --- | --- |

9.6.2021

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 220/72

---

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om meddelelse fra Kommissionen til Europa-Parlamentet, Rådet, Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget om en detailbetalingsstrategi for EU

(COM(2020) 592 final)

(2021/C 220/10)

| Ordfører: | Antonio GARCÍA DEL RIEGO |
| --- | --- |
| Medordfører: | Kęstutis KUPŠYS |

Ordfører:

Antonio GARCÍA DEL RIEGO

Medordfører:

Kęstutis KUPŠYS

| Anmodning om udtalelse | Kommissionen, 11.11.2020 |
| --- | --- |
| Retsgrundlag | Artikel 304 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde |
| Kompetence | Sektionen for Det Indre Marked, Produktion og Forbrug |
| Vedtaget i sektionen | 2.3.2021 |
| Vedtaget på plenarforsamlingen | 24.3.2021 |
| Plenarforsamling nr. | 559 |
| Resultat af afstemningen
  (for/imod/hverken for eller imod) | 268/2/8 |

Anmodning om udtalelse

Kommissionen, 11.11.2020

Retsgrundlag

Artikel 304 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde

Kompetence

Sektionen for Det Indre Marked, Produktion og Forbrug

Vedtaget i sektionen

2.3.2021

Vedtaget på plenarforsamlingen

24.3.2021

Plenarforsamling nr.

559

Resultat af afstemningen

(for/imod/hverken for eller imod)

268/2/8

1.   Konklusioner og anbefalinger

| 1.1. | Betalingstjenester er langt fremme i digitaliseringen af finansielle tjenesteydelser, og gnidningsfri betalingsmetoder er af afgørende betydning for iværksættere og forretningsdrivende, for de gør det muligt for dem at opstarte deres forretning og få den til at vokse. Covid-19 har fremskyndet tendensen hen imod kontantfri betaling og e-handel og har øget behovet for, at de detailhandlende indfører flerkanalsværktøjer til at modtage offline-, online- og mobilbaserede betalinger. Indførelse af disse værktøjer, som kræver investeringer i IT-systemer og hardware, lægger en ekstra byrde på især små og mellemstore detailhandlende. |
| --- | --- |

1.1.

| 1.2. | EØSU deler Kommissionens opfattelse af betalingers strategiske betydning og af, at der er behov for en yderligere indsats for at muliggøre betalingstransaktioner i det indre marked ved hjælp af nye, europæisk udviklede, paneuropæiske betalingsløsninger. EØSU støtter det synspunkt, at Kommission bør agere politisk katalysator, mens det er den private sektor, der bør stå for udformningen af de innovative digitale betalingsløsninger. |
| --- | --- |

1.2.

| 1.3. | EØSU understreger, at kontanter fortsat er forbrugernes foretrukne betalingsmiddel for deres detailtransaktioner på salgsstederne og fra en person til en anden. Kontanter er af afgørende betydning for social inklusion og for adgangen til basale tjenester. |
| --- | --- |

1.3.

| 1.4. | EØSU støtter det synspunkt, at en digital euro skal være et supplement til de eksisterende centralbankforpligtelser, at den ikke bør søge at fortrænge den private sektor, at den private sektor skal have en rolle i distributionen af løsninger relateret til den digitale euro, og at brugernes rettigheder og forpligtelser skal være klart defineret. Der bør tages hensyn til fortrolighed omkring transaktioner som en vigtig rettighed for brugeren på linje med andre karakteristika, der også kendetegner kontanter. |
| --- | --- |

1.4.

| 1.5. | EØSU opfordrer Kommissionen til: |
| --- | --- |

1.5.

| 1.5.1. | at prioritere foranstaltninger og indsatser i betragtning af det store antal vigtige foranstaltninger, der udpeges i strategien |
| --- | --- |

1.5.1.

| 1.5.2. | at reducere den aktuelle usikkerhed med hensyn til en bæredygtig forretningsmodel til straksbetalinger |
| --- | --- |

1.5.2.

| 1.5.3. | at anse ethvert lovgivningsinitiativ på området for betalingsinstrumenter for forhastet. EØSU foretrækker at lade markedsaktører udvikle egnede produkter til kunderne og overveje lovgivningstiltag, hvis der ikke findes egnede løsninger |
| --- | --- |

1.5.3.

| 1.5.4. | at sikre, at medlemsstaterne håndhæver SEPA-forordningen fuldt ud, især når det gælder betaleres og betalingsmodtageres manglende overholdelse af artikel 9 (såkaldt IBAN-diskrimination), mens EU-forbrugere lige så let som i deres hjemland bør kunne bruge en enkelt betalingskonto til eurooverførsler og foretage grænseoverskridende bankoverførsler inden for SEPA |
| --- | --- |

1.5.4.

| 1.5.5. | at fokusere sin indsats på interoperabilitet mellem eksisterende og nye e-ID-løsninger. Udvalget mener, at den private sektor sammen med myndighederne bør have bedre mulighed for at skabe e-ID-løsninger, der til dels skal bruges til at gennemføre stærk kundeautentifikation i forbindelse med betalingstransaktioner. Der er behov for en alment accepteret offentlig elektronisk identitet baseret på forbrugernes valg, deres samtykke og garantien for, at deres privatliv respekteres fuldt ud |
| --- | --- |

1.5.5.

| 1.5.6. | at harmonisere modtagelsen af kontanter på EU-niveau, da der i øjeblikket er markante forskelle fra land til land |
| --- | --- |

1.5.6.

| 1.5.7. | at udvide datadelingen mellem forskellige sektorer med bestemmelser, der dækker alle udbydere af finansielle tjenester i overensstemmelse med principperne i den generelle forordning om databeskyttelse (GDPR) (1) med henblik på at åbne op for yderligere fordele for europæiske forbrugere, idet dette kan fremme en innovativ og konkurrencedygtig finansiel sektor |
| --- | --- |

1.5.7.

| 1.5.8. | at foreslå lovgivning med det formål at sikre retten til adgang på fair, rimelige og ikkediskriminerende betingelser til infrastrukturteknologier, der anses for nødvendige til at understøtte levering af betalingstjenester. |
| --- | --- |

1.5.8.

| 1.6. | EØSU mener, at relevante markedsaktører bør være underlagt passende lovgivning, kontrol og tilsyn, der skal sikre lige vilkår for dem, der tilbyder de samme tjenester og aktiviteter. |
| --- | --- |

1.6.

| 1.7. | EØSU forstår behovet for at sikre et åbent og tilgængeligt betalingsøkosystem og at vurdere inddragelsen af betalings- og e-pengeinstitutter under anvendelsesområdet for direktivet om endelig afregning. |
| --- | --- |

1.7.

| 1.8. | EØSU bifalder de foreslåede foranstaltninger, der skal udmønte sig i en forpligtelse til at reducere de samlede gennemsnitlige omkostninger ved pengeoverførsler til mindre end 3 % senest i 2030, og opfordrer Kommissionen til at spille en aktiv rolle i overvågningen af og sikre støtten til de relevante foranstaltninger, der er defineret i Rådet for Finansiel Stabilitets køreplan for forbedring af grænseoverskridende betalinger. |
| --- | --- |

1.8.

2.   Kommissionens strategi

| 2.1. | I Kommissionens meddelelse fra december 2018 støttede den »et fuldstændigt integreret straksbetalingssystem i EU for at mindske risiciene og sårbarhederne i detailbetalingssystemer og gøre eksisterende betalingsløsninger mere uafhængige« (2). |
| --- | --- |

2.1.

| 2.2. | Digital innovation er i færd med radikalt at ændre finansielle tjenesteydelser. Med digitaliseringen og ændrede forbrugerpræferencer vokser mængden af kontantløse transaktioner hastigt (3). Covid19-pandemien har yderligere styrket overgangen til digitale betalingstjenester og vist, at sikre, tilgængelige og praktiske (herunder kontaktløse) betalingstjenester spiller en afgørende rolle for fjerntransaktioner og direkte transaktioner. |
| --- | --- |

2.2.

| 2.3. | Der er sket væsentlige forbedringer i de senere år, først og fremmest takket være udviklingen af det fælles eurobetalingsområde (SEPA) og harmoniseringen af lovgivningen om detailbetalinger. EU-markedet for betalinger er dog stadig i høj grad fragmenteret langs de nationale grænser, eftersom de fleste indenlandske betalingsløsninger, der er baseret på kort eller straksbetalinger, ikke fungerer på tværs af grænser. Dynamikken i det europæiske betalingslandskab viser imidlertid, at der er en risiko for uoverensstemmelser, som kræver en klar »styringsramme« for at understøtte EU's detailbetalingsstrategi. |
| --- | --- |

2.3.

| 2.4. | Det er Kommissionens mål at sikre et konkurrencedygtigt betalingsmarked til gavn for alle medlemsstater, uanset hvilken valuta de anvender, hvor alle markedsdeltagere kan konkurrere på retfærdige og lige vilkår om at tilbyde innovative betalingsløsninger, som er fuldt ud i overensstemmelse med EU's internationale forpligtelser. |
| --- | --- |

2.4.

| 2.5. | Eftersom betalingstjenester er langt fremme i forhold til den digitale innovation i finanssektoren, vil gennemførelsen af denne strategi bidrage til Kommissionens bredere vision for digital finans og til dens mål om at fjerne fragmenteringen af markedet, fremme markedsbaseret innovation i finanssektoren og tackle nye udfordringer og risici forbundet med digital finans, samtidig med at teknologineutraliteten sikres. |
| --- | --- |

2.5.

| 2.6. | Denne strategi præsenteres derfor sideløbende med strategien for digital finans for EU (4) og de to lovgivningsforslag vedrørende et nyt EU-samarbejde for styrkelse af den digitale operationelle modstandsdygtighed (5) og om kryptoaktiver (6). Den er også et supplement til den ajourførte detailbetalingsstrategi, der blev fremlagt af ECB/Eurosystemet i november 2019 (7). |
| --- | --- |

2.6.

3.   Generelle bemærkninger

| 3.1. | Digitale finansielle tjenester bliver stadig vigtigere for europæiske forbrugere og virksomheder. Covid-19-pandemien har blot øget betydningen af digitalisering i samfundet, også inden for finansielle tjenester. Betalingstjenester er langt fremme i digitaliseringen af finansielle tjenesteydelser, og gnidningsfri betalingsmetoder er af væsentlig betydning for iværksættere og forretningsdrivende, for de gør det muligt for dem at opstarte deres forretning og få den til at vokse. Covid-19 har fremskyndet tendensen hen imod kontantfri betaling og e-handel og har øget behovet for, at de detailhandlende indfører flerkanalsværktøjer til at modtage offline-, online- og mobilbaserede betalinger. Indførelsen kræver investeringer i IT-systemer og hardware, hvilket lægger en ekstra byrde på især små og mellemstore detailhandlende. |
| --- | --- |

3.1.

| 3.2. | EØSU glæder sig over Kommissionens støtte til at modernisere og forenkle de forretningsdrivendes betalingstjenester i EU gennem finansierings- og uddannelsesmuligheder. Det er vigtigt at understrege, at SMV'er spiller en nøglerolle i den europæiske økonomi. Det er en vigtig sektor, fordi ca. 90 % af de europæiske virksomheder er SMV'er, og de tegner sig for mere end 50 % af arbejdspladserne. Små og mellemstore virksomheder kan bidrage til en stærk økonomisk genopretning. |
| --- | --- |

3.2.

| 3.3. | EØSU deler Kommissionens opfattelse af den strategiske betydning af betalinger, og er enig i, at en fortsat mangel på paneuropæiske digitale betalingsløsninger, der kan bruges i hele Europa, skaber risiko for yderligere markedsfragmentering, mens globale aktører erobrer hele det grænseoverskridende betalingsmarked i Europa. Derfor skal der — selv om europæiske forbrugere og virksomheder allerede har adgang til effektive, konkurrencedygtige og innovative betalingsløsninger og betalingsinstrumenter — gøres en yderligere indsats for at muliggøre betalingstransaktioner i det indre marked gennem nye europæisk udviklede, paneuropæiske betalingsløsninger. EØSU støtter det synspunkt, at Kommission bør agere politisk katalysator, mens det er den private sektor, der bør stå for udformningen af de innovative digitale betalingsløsninger. |
| --- | --- |

3.3.

| 3.4. | EØSU er overbevist om, at straksbetalingsløsninger er af vital betydning. Udvalget opfordrer imidlertid Kommissionen til, i betragtning af det store antal vigtige foranstaltninger, der udpeges i strategien, at prioritere foranstaltninger og indsatser. Nogle af de vigtige foranstaltninger og de overordnede mål for strategien for detailbetalinger, især målet om europæisk udviklede, paneuropæiske betalingsløsninger, vil kræve en betydelig indsats fra branchens side for at blive gennemført. EØSU mener, at yderligere krav og lovgivningsprojekter bør overvejes nøje. |
| --- | --- |

3.4.

| 3.5. | EØSU opfordrer Kommissionen til at være særligt opmærksom på niveauerne for svindel med straksbetalinger og om nødvendigt træffe passende foranstaltninger. |
| --- | --- |

3.5.

| 3.6. | EØSU insisterer på, at der er et akut behov for at forbedre digitale færdigheder gennem uddannelse. Dette skal til dels gøres ved at bygge på den digitale kompetenceramme og opfordre medlemsstaterne til at forbedre livslang læring for de mest efterspurgte færdigheder på alle uddannelsesniveauer. Målet er at sikre, at enkeltpersoner bliver datakyndige aktører med større bevidsthed om og kontrol over egne data, big data-applikationer og datastyring og forstår deres digitale miljø og dets risici (f.eks. personalisering). |
| --- | --- |

3.6.

| 3.7. | EØSU vil gerne forhindre, at forbrugere bliver »hægtet af« og risikerer økonomisk udelukkelse på grund af manglende digitale færdigheder eller værktøjer, hvilket der er en klar risiko for blandt det voksende antal ældre i Europa. |
| --- | --- |

3.7.

4.   Særlige bemærkninger

Søjle 1: Stadig flere digitale løsninger og straksbetalingsløsninger med paneuropæisk tilgængelighed

| 4.1. | EØSU støtter i høj grad bestræbelserne på at udstyre det europæiske betalingsmarked med flere europæisk udviklede, paneuropæiske betalingsløsninger. De skal give merværdi til forbrugere og virksomheder som slutbrugere, bør gøre det muligt for europæiske markedsaktører at konkurrere bedre med aktuelt dominerende markedsaktører og nye og potentielt dominerende markedsaktører såsom store teknologivirksomheder (BigTechs), og de vil styrke euroens internationale rolle. I betragtning af den nuværende markedssituation og de eksisterende virksomheders etablerede positioner på kortmarkedet ville det være en stor opgave for den europæiske betalingsbranche at skabe en sådan paneuropæisk betalingsløsning. |
| --- | --- |

4.1.

| 4.2. | EØSU støtter idéen om at analysere muligheden for at bruge direkte debiteringer i hele Europa til betaling i butikker. Den elektroniske direkte debiteringsmodel (ELV), som er meget udbredt i Tyskland, ville kunne udvides. Dette vil udsætte markedsdominerende kortordninger for konkurrence på basis af direkte debitering (SEPA Direct Debit). |
| --- | --- |

4.2.

| 4.3. | For at muliggøre udvikling af paneuropæiske betalingsløsninger baseret på straksbetalinger er det vigtigt for markedsaktørerne at have klarhed over forretningsmodellen. Uden dette kan der ikke forventes at blive taget investeringsbeslutninger. EØSU opfordrer Kommissionen til at reducere den aktuelle usikkerhed med hensyn til en bæredygtig forretningsmodel for straksbetalinger. |
| --- | --- |

4.3.

| 4.4. | Med hensyn til antallet af betalingstjenesteudbydere, der tilbyder eurodenominerede straksbetalinger og er tilmeldt kreditoverførselsordningen for straksbetalinger i SEPA (SCT Inst), er der allerede god dækning af betalingstjenesteudbydere, især i euroområdet. Den er dog endnu ikke tilstrækkelig til at opnå fuld dækning af straksbetalinger. Markedet bestræber sig på at øge antallet af betalingstjenesteudbydere, der deltager, og få bredere dækning og levere flere eurodenominerede straksoverførsler. EØSU støtter foranstaltninger, der bl.a. skal tage hånd om deltagelse, interoperabilitet og andre problemer, der opstår som følge af den udbredte brug af SCT Inst, herunder spørgsmål vedrørende forbrugerbeskyttelse. |
| --- | --- |

4.4.

| 4.5. | EØSU er enig med Kommissionen i, at slutbrugerløsninger skal være interoperable og tilgængelige, tilføre værdi og imødekomme behovene hos en bred vifte af brugere samt have funktioner svarende til andre, tilsvarende betalingsinstrumenter. EØSU finder, at det er for tidligt at overveje lovgivningsinitiativer på dette område, og at det er at foretrække at lade markedsaktører ledet af eksisterende markedskonkurrence udvikle egnede produkter til kunderne, og overveje lovgivningsinitiativer, hvis der ikke findes passende løsninger. |
| --- | --- |

4.5.

| 4.6. | EØSU er helt enig med Kommissionen i, at der er behov for at sikre, at medlemsstaterne fuldt ud håndhæver SEPA-forordningen, især i forhold til betaleres og betalingsmodtageres manglende overholdelse af artikel 9 (såkaldt IBAN-diskrimination). Som fastlagt i artikel 9 bør EU-forbrugere kunne bruge en enkelt betalingskonto til eurooverførsler og foretage grænseoverskridende bankoverførsler inden for SEPA lige så let som i deres hjemland. Imidlertid afviser mange operatører i dag stadig grænseoverskridende direkte debiteringsanmodninger fra kunder med ikkeindenlandske IBAN-numre eller endda SEPA-kreditoverførsler til ikkeindenlandske IBAN-numre. Dette er en stor barriere for det indre marked og begrænser kundernes mulighed for at få adgang til grænseoverskridende tjenesteydelser. Medlemsstaterne bør opfordres til at indtage en strengere holdning til at håndhæve denne forordning, der har været i kraft siden 2014. |
| --- | --- |

4.6.

| 4.7. | Elektroniske identitetsløsninger (e-ID) er en væsentlig del af digitale tjenester, herunder finansielle tjenester. eIDAS har været et første skridt på vejen til at muliggøre grænseoverskridende anerkendelse og anvendelse af nationalt anerkendte e-ID-ordninger. Det er imidlertid klart, at de gældende eIDAS-regler ikke er tilstrækkelige og ikke kan hidføre de nødvendige resultater. Der er behov for en alment accepteret elektronisk identitet baseret på forbrugernes valg, deres samtykke og garantien for, at deres privatliv respekteres fuldt ud. EØSU opfordrer Kommissionen til at fokusere sin indsats på interoperabilitet mellem eksisterende og nye løsninger og er overbevist om, at den private sektor sammen med myndighederne, som i de nordiske lande, bør have bedre mulighed for at skabe e-ID-løsninger, der til dels skal bruges til at gennemføre stærk kundeautentifikation til betalingstransaktioner. |
| --- | --- |

4.7.

| 4.8. | Udbredt accept af digitale betalinger er en central del af et moderne betalingsmarked. EØSU støtter foranstaltninger til at vurdere niveauet for forretningsdrivendes accept af digitale betalingsmidler og til at finde måder til at øge og lette denne accept, især hos SMV'er og mindre forretningsdrivende. For samfundet som helhed er det afgørende at bevare adgangen til og sikre accept af kontanter. Det samme gælder imidlertid også for digitale betalingsmidler, da forbrugerne bør have et valg. |
| --- | --- |

4.8.

| 4.9. | EØSU understreger, at kontanter fortsat er det foretrukne betalingsinstrument for forbrugerne til deres detailbetalinger i butikker og betalinger fra en person til en anden, således som det fremgår af Den Europæiske Centralbanks nyligt offentliggjorte »SPACE«-undersøgelse (8). Kontanters karakteristika adskiller sig i meget høj grad fra digitale betalingers karakteristika. Kontanter er det eneste betalingsinstrument, der beskytter privatlivets fred. Kontanter er offentlige penge, som centralbanken står inde for. Skulle alle elektriske og elektroniske enheder gå i sort (en »digital coronavirus«), er kontanter den eneste tilbageværende løsning med hensyn til betalingsmidler i økonomien. Desuden er kontanter af afgørende betydning for social inklusion og for adgangen til basale tjenester. Kommissionen og ECB bør se meget nøje på spørgsmålene om adgang til og accept af kontanter og om nødvendigt træffe passende foranstaltninger. |
| --- | --- |

4.9.

| 4.10. | En af konsekvenserne af covid-19-krisen har været, at mange detailforretninger har besluttet (midlertidigt) ikke at acceptere kontanter. Som anført af Kommissionen er kontanter et lovligt betalingsmiddel, der er sikret af traktaterne. Udviklingen i brugen af kontanter bør være styret af efterspørgslen. Reglerne om accept af kontanter er forskellige fra land til land. Der er behov for harmonisering på EU-plan. |
| --- | --- |

4.10.

| 4.11. | I lyset af den igangværende udvikling er det forståeligt, at ECB er ved at undersøge mulighederne for at udstede en digital euro, og at Kommissionen støtter disse bestræbelser. Påvirkningen fra en digital euro kan potentielt være af hidtil uset omfang og bør overvejes meget nøje. EØSU støtter de principper, der er fremført af ECB, nemlig at en digital euro skal være et supplement til de eksisterende centralbankforpligtelser, at den ikke bør forsøge at fortrænge den private sektor, at den private sektor bør have en rolle i distributionen af løsninger relateret til den digitale euro, og at brugernes rettigheder og forpligtelser skal være klart defineret. Der bør tages hensyn til fortrolighed omkring en transaktion som en vigtig rettighed for brugeren på linje med andre karakteristika, der også kendetegner kontanter. Den samme metode bør være gældende for alle CBDC-initiativer (Central Bank Digital Currency) i EU-medlemsstater uden for euroområdet. |
| --- | --- |

4.11.

Søjle 2: Innovative og konkurrencedygtige detailbetalingsmarkeder

| 4.12. | Gennemførelsen af det andet direktiv om betalingstjenester (9) har været en stor opgave for betalingstjenestebranchen og er stadig delvist igangværende. Med det andet betalingstjenestedirektiv blev der indført to store ændringer, nemlig indførelsen af stærk kundeautentifikation og tredjepartsleverandørers adgang til betalingskonti. I nogle tilfælde, især med hensyn til stærk kundeautentifikation for e-handelstransaktioner, var gennemførelsesfristen udgangen af 2020. EØSU opfordrer indtrængende Kommissionen til at undersøge virkningen af det andet betalingstjenestedirektiv i detaljer, før den foreslår en revision. |
| --- | --- |

4.12.

| 4.13. | EØSU støtter skridt til at opbygge en ramme for »åben finans« for Europa. Åben finans har potentiale til at frigøre yderligere fordele for europæiske forbrugere, da det kan fremme en innovativ og konkurrencedygtig finanssektor. EØSU mener ikke, at en bred lovgivning om åben finans kan bygges på de samme principper som det andet betalingstjenestedirektiv, da dette direktiv kun vedrører betalingskonti og betalingstjenesteudbydere og giver mulighed for ensidig videregivelse af data fra en del af markedet. Der er behov for en særlig lovgivning, som dækker alle udbydere af finansielle tjenester i overensstemmelse med principperne i den generelle forordning om databeskyttelse (GDPR) (10), og at man undersøger potentialet for at udvide videregivelsen af data mellem forskellige sektorer. Det fremgår af meddelelsen om en strategi for digital finans (11), at Kommissionen vil fremsætte et sådant forslag medio 2022. |
| --- | --- |

4.13.

| 4.14. | Kontaktløse betalinger er blevet mere og mere almindelige og er vigtige i sammenhæng med den nuværende covid-19-pandemi. I de fleste lande blev det maksimale beløb for kontaktløse betalinger forhøjet i de første faser af pandemien, i mange tilfælde til det maksimale tilladte i henhold til det andet betalingstjenestedirektiv (50 EUR pr. transaktion og 150 EUR kumulativt) som reaktion på anmodninger fra især handelsstandsforeninger. Enhver ændring i disse lovbestemte maksimumsbeløb som led i en revision af det andet betalingstjenestedirektiv bør overvejes nøje for at afbalancere brugervenligheden med hensynet til sikkerhed og ansvar. |
| --- | --- |

4.14.

| 4.15. | EØSU er enig med Kommissionen i, at de risici, der hidrører fra aktuelt uregulerede tjenester, bør bringes ind under lovgivningen som led i revisionen af det andet betalingstjenestedirektiv. De pågældende udbydere, der supplerer levering af regulerede betalings- eller e-pengetjenester, er stadig uden for det regulerede område, selv om de er store markedsaktører. EØSU er klar over, at når de er meget relevante for markedsdynamikken, og af kunderne opfattes som leverandører af en betalingstjeneste, bør de også reguleres og overvåges som betalingstjenesteudbydere. Det er vigtigt, at alle relevante markedsaktører er underlagt passende lovgivning, kontrol og tilsyn, der skal sikre lige vilkår for dem, der tilbyder de samme tjenester og aktiviteter. |
| --- | --- |

4.15.

Søjle 3: Effektive og interoperable detailbetalingssystemer og andre støtteinfrastrukturer

| 4.16. | EØSU er klar over, at der er behov for at sikre et åbent og tilgængeligt betalingsøkosystem og i forbindelse med revisionen af direktivet om endelig afregning (12) at overveje, om det vil være nyttigt at udvide direktivets anvendelsesområde til også at omfatte betalingsinstitutter og e-pengeinstitutter for at give dem mulighed for at få direkte adgang til betalingssystemer og infrastrukturer som TARGET2 og TARGET Instant Payment Settlement (TIPS). EØSU understreger, at det er nødvendigt at beskytte de store betalingssystemers sikkerhed og integritet. Dette vil være endnu vigtigere, hvis direktivets anvendelsesområde i forbindelse med revisionen af det andet betalingstjenestedirektiv udvides til markedsaktører, der ikke i øjeblikket er omfattet af lovgivningen, f.eks. tekniske udbydere. Dette understreger igen behovet for at sikre, at alle parter har adgang under de samme betingelser og på lige vilkår. |
| --- | --- |

4.16.

| 4.17. | EØSU støtter fuldt ud Kommissionens mål om at foreslå lovgivning, der søger at sikre retten til adgang på fair, rimelige og ikkediskriminerende betingelser til infrastrukturteknologier, som anses for nødvendige for at understøtte leveringen af betalingstjenester. I øjeblikket har nogle vigtige teknologier, der understøtter levering af betalingstjenester, såsom NFC-antennen (Near Field Communication) på nogle mobile enheder, begrænset adgang, hvilket har den virkning, at det begrænser konkurrencen inden for kontaktløse mobilbetalinger, hvilket tvinger bankerne til at betale et gebyr til en tredjepart, blot for at tillade en forbruger at bruge en teknologi (som NFC) til deres daglige betalinger. Disse gebyrer, som bankerne betaler, kan i nogle tilfælde efterfølgende overføres til forbrugeren. Selv om dette spørgsmål allerede er blevet håndteret i nogle medlemsstater, er det vigtigt at tage det op på europæisk plan for at give alle EU-borgere mulighed for at drage fordel af øget konkurrence på dette område, muliggøre lige vilkår for betalingstjenesteudbydere og øge indførelsen af mobile kontaktløse betalinger i hele EU. Lovgivningen skal sikre, at alle deltagere har de samme rettigheder og forpligtelser og er underlagt de samme licens- og andre regulatoriske krav. |
| --- | --- |

4.17.

Søjle 4: Effektive internationale betalingstjenester, herunder pengeoverførsler

| 4.18. | EØSU er enig i, at det er vigtigt at forbedre grænseoverskridende betalinger på verdensplan tillige med de foranstaltninger, som Kommissionen har identificeret, såsom f.eks. at fremme vedtagelsen af verdensomspændende internationale standarder for betalinger som SWIFT GPI (Global Payment Initiative) og ISO20022, der forbedrer grænseoverskridende betalinger i hele det pågældende banknet. |
| --- | --- |

4.18.

| 4.19. | Pengeoverførsler er stadig den dyreste form for betalinger. EØSU bifalder de foreslåede foranstaltninger, der skal udmønte sig i en forpligtelse til at reducere de samlede gennemsnitlige omkostninger ved pengeoverførsler til mindre end 3 % senest i 2030, og opfordrer Kommissionen til at spille en aktiv rolle i overvågningen af og sikre støtten til de relevante foranstaltninger, der er defineret i Rådet for Finansiel Stabilitets køreplan for forbedring af grænseoverskridende betalinger. Gebyrer kan ramme de økonomisk dårligt stillede uforholdsmæssigt hårdt. Konkurrence og teknologiske fremskridt har allerede bidraget til at forbedre adgangen til hurtigere og billigere midler til grænseoverskridende pengeoverførsler, men der er stadig meget, der skal gøres. For pengeoverføringsoperatører, der arbejder til/fra lande i EU's naboområde, vil bedre adgang til den EU-baserede betalingsinfrastruktur kunne danne grundlag for omkostningsreduktion. |
| --- | --- |

4.19.

Bruxelles, den 24. marts 2021.

Christa SCHWENG

Formand for Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg

---

(1)  EUT L 119 af 4.5.2016, s. 1.

1

(2)  COM(2018) 796 final.

2

(3)  Ifølge ECB udgjorde pengeløse betalingstransaktioner i 2018 91 mia. i euroområdet og 112 mia. i EU, sammenlignet med omkring 103 mia. i 2017.

3

(4)  COM(2020) 591 final.

4

(5)  COM(2020) 595 final.

5

(6)  COM(2020) 593 final.

6

(7)  https://www.ecb.europa.eu/press/key/date/2019/html/ecb.sp191126~5230672c11.da.html

7

(8)  Study on the payment attitudes of consumers in the euro area (SPACE), december 2020.

8

(9)  EUT L 337 af 23.12.2015, s. 35.

9

(10)  EUT L 119 af 4.5.2016, s. 1.

10

(11)  COM(2020) 591 final.

11

(12)  EUT L 166 af 11.6.1998, s. 45.

12

---

| 9.6.2021 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 220/79 |
| --- | --- | --- | --- |

9.6.2021

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 220/79

---

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om meddelelse fra Kommissionen til Europa-Parlamentet, Rådet, Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget — Et nyt EFR for forskning og innovation

(COM(2020) 628 final)

(2021/C 220/11)

| Ordfører: | Paul RÜBIG |
| --- | --- |

Ordfører:

Paul RÜBIG

| Anmodning om udtalelse | Kommissionen, 11.11.2020 |
| --- | --- |
| Retsgrundlag | Artikel 304 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde |
| Kompetence | Sektionen for Det Indre Marked, Produktion og Forbrug |
| Vedtaget i sektionen | 2.3.2021 |
| Vedtaget på plenarforsamlingen | 24.3.2021 |
| Plenarforsamling nr. | 559 |
| Resultat af afstemningen
  (for/imod/hverken for eller imod) | 254/0/4 |

Anmodning om udtalelse

Kommissionen, 11.11.2020

Retsgrundlag

Artikel 304 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde

Kompetence

Sektionen for Det Indre Marked, Produktion og Forbrug

Vedtaget i sektionen

2.3.2021

Vedtaget på plenarforsamlingen

24.3.2021

Plenarforsamling nr.

559

Resultat af afstemningen

(for/imod/hverken for eller imod)

254/0/4

1.   Konklusioner og anbefalinger

| 1.1. | Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg (EØSU) hilser den nye vision for og fornyelsen af EFR's dagsorden velkommen. Den nye EFR er ikke blot »mere af det samme«, men en reel »New Deal« for EU's forskning, teknologi og innovation. |
| --- | --- |

1.1.

| 1.2. | EØSU bifalder i høj grad, at der er fokus på en hurtig omsætning af FoI-resultater til bæredygtige erhvervsaktiviteter som beskrevet i dokumentet. Sikring af en retfærdig omstilling er et af de vigtigste elementer til at sikre, at FoI understøtter økonomien og beskæftigelsen i EU. |
| --- | --- |

1.2.

| 1.3. | EØSU mener, at der er behov for ny styring på forskningsområdet for at fjerne administrative og lovgivningsmæssige hindringer for innovation. |
| --- | --- |

1.3.

| 1.4. | EØSU glæder sig over, at det nye EFR-dokument overordnet set er i overensstemmelse med og understøtter FN's verdensmål for bæredygtig udvikling. For at fremme omstillingen til en mere modstandsdygtig europæisk økonomi er en inklusiv genopretning, der ikke lader nogen europæere i stikken, af afgørende betydning i processen mod en bæredygtig europæisk økonomi (1). |
| --- | --- |

1.4.

| 1.5. | EØSU understreger, at en intelligent blanding af FoU-instrumenter på alle niveauer (regionalt, nationalt og globalt plan og EU-plan) er vigtig. FoU og innovation bør fremmes ved både at bruge de store EU-strukturfonde og direkte og indirekte foranstaltninger (f.eks. skatteincitamenter) til FoU. |
| --- | --- |

1.5.

| 1.6. | EØSU opfatter følgende nøglesektorer og -teknologier som afgørende for EU's velstand:






  — | digitale forretningsmodeller |
| --- | --- | --- |

1.6.

—

digitale forretningsmodeller

| — | teknologier til fremstilling af varer og fødevarer |
| --- | --- |

—

teknologier til fremstilling af varer og fødevarer

| — | klinisk forskning og sektoren for lægemidler og bioteknologi |
| --- | --- |

—

klinisk forskning og sektoren for lægemidler og bioteknologi

| — | rumfartsteknologi |
| --- | --- |

—

rumfartsteknologi

| — | rent vand og sanitet. |
| --- | --- |

—

rent vand og sanitet.

| 1.7. | EØSU bemærker, at forskning i samfundsvidenskab og humaniora også er meget vigtig for den komplekse fornyelse af EFR-dagsordenen. |
| --- | --- |

1.7.

| 1.8. | EØSU understreger, at forskningen i EU halter bagefter, når det gælder patenter. Asien har øget sin andel af verdens patentansøgninger og indgav i 2019 65 % af verdens patentansøgninger. Europas andel af patenter er faldet og tegner sig nu kun for 11,3 % af verdens patentansøgninger. |
| --- | --- |

1.8.

| 1.9. | Talrige undersøgelser har vist, at EU halter bag efter USA og Asien, når det gælder iværksætteri. Iværksætteri skal fremmes inden for uddannelse, herunder videregående uddannelse. Iværksætteri bør således have en plads i hele processen fra innovation inden for grundforskning og anvendt forskning til markedsføring af en ny teknologi. |
| --- | --- |

1.9.

| 1.10. | Det Europæiske Innovationsråd (EIC) og Det Europæiske Institut for Innovation og Teknologi (EIT) betragtes med sine videns- og innovationsfællesskaber som værdifulde partnere og værktøjer i denne »fremskyndede FoI-omsætning«, og når det gælder om at ændre EU's FoI-fokus i retning af at skabe banebrydende innovation, der opfylder borgernes og erhvervslivets konkrete behov, navnlig i forhold til store samfundsmæssige udfordringer. EIC's accelerator stiller betydelige EU-midler til rådighed for innovative europæiske nystartede virksomheder med stort vækstpotentiale, mens EIT pr. definition beskæftiger sig med forskning af topkvalitet med henblik på teknologi-pushinnovation i videns- og innovationsfællesskaberne. EIC og EIT er således begge vigtige partnere i fremskyndelsen af FoI-omsætningen. |
| --- | --- |

1.10.

| 1.11. | EØSU understreger behovet for at indarbejde princippet om videnskabelig og etisk integritet for at undgå at miste menneskeliv og penge og undgå at lide videnskabelige nederlag. |
| --- | --- |

1.11.

| 1.12. | Europa halter især bag efter USA og Asien, når det gælder om hurtigt at omsætte FoU-resultater til innovative produkter og tjenesteydelser. EØSU opfordrer derfor Kommissionen til i sin politik for forskning, teknologi og innovation at stræbe efter både »ekspertise« og »hastighed«. |
| --- | --- |

1.12.

| 1.13. | EØSU foreslår, at Kommissionen i sin nye FoI-strategi sigter mod velbalancerede porteføljer med:






  — | højteknologisk industriel produktion og FoU/FoI til serviceindustrien |
| --- | --- | --- |

1.13.

—

højteknologisk industriel produktion og FoU/FoI til serviceindustrien

| — | markedspullinnovation (i efterspørgselsdrevet innovation) samt teknologipushinnovationer. |
| --- | --- |

—

markedspullinnovation (i efterspørgselsdrevet innovation) samt teknologipushinnovationer.

2.   Generelle bemærkninger

| 2.1. | EØSU glæder sig over, at en ny vision for og fornyelse af EFR-dagsordenen er nøgleelementer i dokumentet. Forslaget beviser således, at det nye europæiske forskningsrum ikke blot er »mere af samme«, men en reel »New Deal« for EU's forskning, teknologi og innovation. Et centralt aspekt af denne »New Deal« er målet om at øge innovationens indvirkning på økonomien og samfundet voldsomt. Med denne »New Deal« er EU-27 fast besluttet på at standse det fortsatte terræntab til Kina og Sydkorea inden for grundforskning og anvendt forskning, patentansøgninger, højteknologiske produkter og tjenesteydelser. Sigtet med »New Deal« er at undervise og uddanne de europæiske borgere endnu bedre inden for alle former for FoU, innovation og iværksætteri og dermed fuldt ud frigøre det europæiske samfunds innovationskraft. |
| --- | --- |

2.1.

| 2.2. | EØSU bifalder Kommissionens tilgang til at øge innovationens indvirkning på økonomien og samfundet. EØSU understreger, at det organiserede civilsamfund er en drivkraft for social innovation. Der er nu mere end nogensinde brug for, at civilsamfundet inddrages — og reel social innovation kan kun lykkes, hvis civilsamfundet er involveret (2). |
| --- | --- |

2.2.

| 2.3. | Asien, og især Kina og Korea, har forbedret deres resultater massivt inden for forskning, teknologi og innovation inden for de sidste 20 år. Kina har ikke kun øget sin andel af udgifter til FoU fra 0,55 % (1995) til 2,2 % (2018), men har også overgået EU målt på det samlede budget, der bruges på FoU, og brugte således 496 mia. USD i 2017, mens EU brugte 430 mia. USD. Ifølge EU's resultattavle 2020 for industrielle FoU-investeringer øgede EU-virksomheder fra 2018 til 2019 deres FoU-budget med 5,6 %, amerikanske virksomheder med 10,8 % og kinesiske virksomheder med 21,0 %. |
| --- | --- |

2.3.

| 2.4. | OECD's rapport om resultattavlen for videnskab, teknologi og industri viser bl.a., at EU især halter bagefter inden for digitale servicevirksomheder og det, der er kendt som banebrydende teknologipushinnovationer. EØSU går ind for en europæisk vej til digitalisering ved at udnytte mulighederne for økonomien og samtidig sikre samfundsværdier og grundlæggende rettigheder. Udvalget glæder sig over, at mennesket er i fokus i alle Kommissionens initiativer med henblik på at udvikle en europæisk indstilling til fremskridt (3). |
| --- | --- |

2.4.

| 2.5. | At fremme udviklingen af banebrydende innovation (4) og samtidig sikre en retfærdig omstilling er en af de mest afgørende udfordringer i den nærmeste fremtid. |
| --- | --- |

2.5.

| 2.6. | EØSU bakker fuldt ud op om at sætte et klart fokus på den dobbelte omstilling, dvs. den digitale omstilling og den grønne pagt. |
| --- | --- |

2.6.

| 2.7. | EØSU bifalder bestræbelserne på at sikre, at FoI-resultater hurtigt omsættes til bæredygtige erhvervsaktiviteter. Sikring af en retfærdig omstilling, dvs. mod et grønnere/klimavenligt Europa, en retfærdig digital fremtid med respekt for arbejdstagernes rettigheder og holdninger, som beskrevet i dokumentet, er et af de vigtigste elementer for at sikre, at FoI understøtter økonomien og beskæftigelsen i EU. |
| --- | --- |

2.7.

| 2.8. | EØSU hilser det velkommen, at det nye EFR-dokument generelt er i overensstemmelse med og understøtter FN's verdensmål for bæredygtig udvikling. For at fremme omstillingen til en mere modstandsdygtig europæisk økonomi er en inklusiv genopretning, der ikke lader nogen europæere i stikken, af afgørende betydning i processen mod en bæredygtig europæisk økonomi (5). |
| --- | --- |

2.8.

| 2.9. | EØSU understreger, at en intelligent blanding af FoU-instrumenter på alle niveauer (regionalt og nationalt plan samt EU-plan) er vigtig. FoU og innovation bør fremmes ved både at bruge de store EU-strukturfonde og direkte og indirekte foranstaltninger (f.eks. skatteincitamenter) til FoU. |
| --- | --- |

2.9.

3.   Det europæiske forskningsrum i en ny kontekst

| 3.1. | Som påpeget i de generelle bemærkninger mener EØSU helt klart, at hvis EU's forsknings-, teknologi- og innovationsstrategi forbliver »mere af samme«, vil EU fortsat miste terræn i den globale konkurrence på området, navnlig over for Kina, Korea og USA. |
| --- | --- |

3.1.

| 3.2. | EØSU understreger behovet for at indarbejde princippet om videnskabelig og etisk integritet for at undgå at miste menneskeliv og penge og undgå at lide videnskabelige nederlag. |
| --- | --- |

3.2.

| 3.3. | EØSU opfordrer Kommissionen til at udforme en »New Deal«-dagsorden for forskning, teknologi og innovation i EU. |
| --- | --- |

3.3.

| 3.4. | Den mest avancerede, effektivt forvaltede FoI-infrastruktur er helt afgørende for denne fremskyndede omsætning af FoU. |
| --- | --- |

3.4.

| 3.5. | Efter EØSU's opfattelse kunne den daglige ledelse af disse FoI-infrastrukturer professionaliseres. Udnyttelsesgraden af visse af disse kostbare FoI-infrastrukturer er relativt lav. Nogle har en udnyttelsesgrad på mindre end 25 % af det årlige antal arbejdstimer. |
| --- | --- |

3.5.

| 3.6. | EØSU hilser Kommissionens initiativer om åben videnskab velkommen. |
| --- | --- |

3.6.

| 3.7. | EØSU er enig i, at de teknologier, der nævnes i dokumentet, er meget vigtige, strategiske nøgleteknologier for EU, og foreslår, at følgende centrale teknologier og sektorer tilføjes:






  — | digitale forretningsmodeller |
| --- | --- | --- |

3.7.

—

digitale forretningsmodeller

| — | teknologier til fremstilling af varer og fødevarer |
| --- | --- |

—

teknologier til fremstilling af varer og fødevarer

| — | klinisk forskning og sektoren for lægemidler og bioteknologi |
| --- | --- |

—

klinisk forskning og sektoren for lægemidler og bioteknologi

| — | rumfartsteknologi |
| --- | --- |

—

rumfartsteknologi

| — | rent vand og sanitet. |
| --- | --- |

—

rent vand og sanitet.

| 3.8. | Digitale forretningsmodeller er for øjeblikket de hurtigst voksende virksomheder i verden, og det vil fortsætte i de kommende år. Man behøver blot at se på e-handel (Amazon), Industri 4.0, netbanker, e-gaming, digitale sociale netværk (f.eks. Facebook), e-sikkerhed osv. |
| --- | --- |

3.8.

| 3.9. | EØSU bemærker, at forskning i samfundsvidenskab og humaniora også er meget vigtig for den komplekse fornyelse af EFR-dagsordenen. |
| --- | --- |

3.9.

| 3.10. | EØSU bemærker, at forskningen i EU halter bagefter, når det gælder patenter. Asien har øget sin andel af verdens patentansøgninger og indgav i 2019 65 % af verdens patentansøgninger. Europas andel af patenter er faldet og tegner sig nu kun for 11,3 % af verdens patentansøgninger. |
| --- | --- |

3.10.

| 3.11. | Andre vigtige FoI-emner omfatter bl.a. varefremstilling (hvilket altid har været og stadig er en af EU's styrker), IT, software og AI samt medieteknologi. |
| --- | --- |

3.11.

| 3.12. | De fleste job i EU findes stadig i de mellemteknologiske sektorer (hvilket ligeledes altid har været en af EU's styrker). Avanceret teknologi er naturligvis vigtig, men der er også meget vækstpotentiale og jobpotentiale i de mellemteknologiske sektorer. |
| --- | --- |

3.12.

| 3.13. | Coronakrisen er en alvorlig udfordring for menneskeheden, og alle tænkelige foranstaltninger bør træffes for at udvikle vacciner og behandlinger mod covid-19. Krisen har blotlagt adskillige problemer, der skal tackles for at forhindre lignende pandemier i fremtiden, ikke mindst vores forhold til naturen og dyr. Europæisk FoI skal spille en vigtig rolle med hensyn til at identificere, forske i og løse disse problemer. Krisen må dog ikke blive den eneste retningsgiver for EU's langsigtede FoI-strategi. |
| --- | --- |

3.13.

| 3.14. | Talrige undersøgelser har vist, at EU halter bag efter USA og Asien, når det gælder iværksætteri. Iværksætteri skal fremmes inden for uddannelse, herunder videregående uddannelse. Iværksætteri skal derfor spille en rolle i hele processen fra innovation inden for grundforskning og anvendt forskning til markedsføring af en ny teknologi. Iværksætteri skal være en nøglekompetence inden for al forskning, teknologi og innovation i EU og dermed selvfølgelig også i det nye EFR. |
| --- | --- |

3.14.

4.   Visionen: et stærkere fremtidigt europæisk forskningsrum

| 4.1. | I meddelelsen vies en række afsnit til nye fælles køreplaner for teknologi, den nye industristrategi og teknologier, der efter Kommissionens opfattelse bliver centrale i fremtiden. EØSU vil igen gerne påpege, at alle disse emner skal ses i tæt tilknytning til målene for bæredygtig udvikling. FoU skal med andre ord fremmes, især inden for rammerne af det nye EFR og de fælles køreplaner for teknologi, der kan understøtte samtlige 17 områder i målene for bæredygtig udvikling. EØSU er overbevist om, at en konstruktiv social og civil dialog på alle niveauer vil bidrage til en vellykket gennemførelse af strategien. |
| --- | --- |

4.1.

| 4.2. | EØSU sætter pris på styrkelsen af samarbejdet i EU inden for forskning, teknologi og innovation. EU-medlemsstaterne er simpelthen for små til at kunne konkurrere alene med store forskningsnationer som USA og Kina. De enkelte medlemsstater mangler »stordriftsfordele«, som er meget vigtige, især for stor og banebrydende innovation. Europas resultater inden for videnskab og teknologi har været betydelige, og forsknings- og udviklingsindsatsen udgør en integreret del af den europæiske økonomi. Europa har været hjemsted for nogle af de mest fremtrædende forskere inden for forskellige videnskabelige discipliner, navnlig fysik, matematik, kemi og ingeniørvidenskab. Videnskabelig forskning i Europa støttes af industrien, de europæiske universiteter og flere videnskabelige institutioner. Resultaterne af europæisk videnskabelig forskning er konsekvent blandt verdens bedste. Samarbejde er et af de centrale elementer i effektiv innovation med henblik på at skabe nye produkter og tjenesteydelser, men konkurrence er den afgørende drivkraft for innovation i den globale økonomi. EØSU anbefaler derfor, at der skabes en velbalanceret ramme for samarbejde og konkurrence mellem medlemsstaterne i EU's »New Deal« for forskning, teknologi og innovation. |
| --- | --- |

4.2.

| 4.3. | EIC og EIT betragtes med sine videns- og innovationsfællesskaber som værdifulde partnere og værktøjer i denne »fremskyndede FoI-omsætning«, og når det gælder om at ændre EU's FoI-fokus i retning af at skabe banebrydende innovation, der opfylder borgernes og erhvervslivets konkrete behov, navnlig i forhold til større samfundsmæssige udfordringer. |
| --- | --- |

4.3.

5.   Omsætning af FoI-resultater til økonomiske resultater

| 5.1. | Af meddelelsen fremgår det, at »EU sakker bagud i forhold til sine vigtigste globale konkurrenter, når det kommer til virksomhedernes FoU-intensitet, navnlig inden for højteknologiske sektorer, og opskalering af innovative små og mellemstore virksomheder, hvilket har negative indvirkninger på produktiviteten og konkurrenceevnen. (...) Det er afgørende, at der rejses investeringer i innovation i erhvervslivet, inden for tjenesteydelser og i den offentlige sektor for at kunne vende denne udvikling og styrke Europas industrielle og teknologiske suverænitet. Det er nødvendigt for EU at udnytte sine banebrydende forsknings- og innovationsresultater fuldt ud for at støtte den grønne og digitale omstilling af EU's økonomi.« EØSU deler denne holdning, men understreger, at navnlig den digitale omstilling kræver en ansvarlig tilgang til forskning, teknologi og innovation. EØSU gentager sin fulde støtte til EU's strategi om at stræbe efter pålidelig og menneskecentreret kunstig intelligens (AI) og gentager sin opfordring til en tilgang til kunstig intelligens, hvor mennesket er i kontrol, sådan som udvalget har efterlyst siden sin første udtalelse om kunstig intelligens i 2017 (6). |
| --- | --- |

5.1.

| 5.2. | Europa halter især bag efter USA og Asien, når det gælder om hurtigt at omsætte FoU-resultater til innovative produkter og tjenesteydelser. EØSU opfordrer derfor Kommissionen til i sin politik for forskning, teknologi og innovation at stræbe efter både »ekspertise« og »hastighed«. |
| --- | --- |

5.2.

| 5.3. | EØSU har bestemt bemærket, at det i meddelelsen anerkendes, at der skal være større fokus på omsætningen af FoI til levedygtige produkter og på innovationskæden. Imidlertid fokuserer de fleste aktioner og foranstaltninger, der er foreslået i dokumentet, stadig på inputsiden af innovationskæden (videregående uddannelser, forskerkarrierer for talenter, flere penge til offentlig forskning og grundforskning osv.). |
| --- | --- |

5.3.

| 5.4. | EØSU opfordrer Kommissionen til at tilstræbe en god ligevægt mellem fokus på inputsiden i innovationskæden og outputsiden. |
| --- | --- |

5.4.

| 5.5. | EØSU opfordrer Kommissionen til yderligere at stimulere markedsdrevne innovationer ved f.eks. at:






  — | fremme lead user-begrebet |
| --- | --- | --- |

5.5.

—

fremme lead user-begrebet

| — | investere i systematiske undersøgelser af social innovation for tidligt at afkode, om der er et marked for og accept i samfundet af nye produkter og tjenesteydelser. |
| --- | --- |

—

investere i systematiske undersøgelser af social innovation for tidligt at afkode, om der er et marked for og accept i samfundet af nye produkter og tjenesteydelser.

6.   Serviceindustrien

| 6.1. | Industrielle produktionsprocesser kan være så automatiserede, at der kan produceres meget store mængder med få arbejdskraftomkostninger og globalt konkurrencedygtige produktionsomkostninger, selv med de høje timelønninger i Europa. Når det gælder serviceindustrien, er situationen mere vanskelig. Forretningsmodeller for digitale tjenester kan også være meget automatiserede. Tjenesteydelser til enkeltpersoner såsom hårklipning, massage osv. kan imidlertid ikke automatiseres. Af disse grunde vil det være fornuftigt, hvis EU i sin nye FoI-strategi sigter mod en god balance mellem sektorer inden for højteknologisk industriel produktion og service. |
| --- | --- |

6.1.

7.   Udbygning af rammen for forskningskarrierer

| 7.1. | EØSU glæder sig over de foranstaltninger, der er foreslået i meddelelsen med henblik på at forbedre den teknologiske og videnskabelige ekspertise og mobiliteten hos unge forskere, men opfordrer Kommissionen til at intensivere indsatsen for at styrke iværksætterånden hos unge forskere og innovatorer. Dette ville betyde bedre karrieremuligheder for forskere samt højere lønninger, navnlig i starten af deres karriere. Desuden ser det givende ud at forbinde universiteter med økonomiske enheder for at sikre omsætning af innovation til salgbare produkter. EØSU foreslår, at der oprettes et fælles register over EU-forskere og -innovatorer med grundlæggende faglige forskningsdata for at skabe en tættere forbindelse mellem EU-forskere og -innovatorer. |
| --- | --- |

7.1.

| 7.2. | Nøglekompetencer og vigtig innovationskultur, nye lærings- og undervisningsteknologier, individuelt tilrettelagt uddannelsesforløb. |
| --- | --- |

7.2.

| 7.2.1. | EØSU påpeger endnu en gang, at det ikke kun er de centrale strategiske teknologier, der er meget vigtige, men at medarbejdernes nøglekompetencer og innovationskulturen i alle virksomheder i EU også er meget vigtige, hvis EU skal opleve fremgang. |
| --- | --- |

7.2.1.

| 7.2.2. | For den nye EFR-dagsorden, den nye FoI-dagsorden og den nye »pagt for forskning og innovation i Europa« er det særligt vigtigt at fremme innovationskultur og iværksætteri i virksomhederne i EU, både når det gælder ledelsen og samtlige medarbejdere, f.eks. ved at tilbyde medarbejderne passende uddannelse osv. |
| --- | --- |

7.2.2.

8.   Inddragelse af borgerne

| 8.1. | EØSU er enig i meddelelsens erklæring om, at »Inddragelse af borgere, lokalsamfund og civilsamfundet vil være kernen i det nye forskningsrum for at opnå en større samfundsmæssig indvirkning og øget tillid til forskning og videnskab«. EØSU forklarer sin støtte til Kommissionens tilgang, der er baseret på idéen om, at »forskningsinstitutioner og erhvervslivet [bør] inddrage borgerne i teknologivalg«. |
| --- | --- |

8.1.

| 8.2. | Arbejdsmarkedets parter og civilsamfundsorganisationer som forbrugerorganisationer, NGO'er m.m. bør inddrages som aktive partnere i europæiske FoI-processer og -projekter, navnlig når forskningen påvirker de mennesker eller sager, de repræsenterer. Inddragelse af disse partnere på et tidligt tidspunkt vil fremme deres engagement i, forståelse for og ejerskab og accept af innovation og støtte den nødvendige retfærdige omstilling, navnlig når det gælder banebrydende innovation. Det vil også hjælpe forskerne med at forstå deres innovationers indvirkning på samfundet som helhed og hjælpe dem med at håndtere potentielle negative virkninger på et tidligt stadie i processen. EØSU har derfor også efterlyst en tværfaglig tilgang inden for visse forskningsområder, der påvirker flere andre forskningsområder. Et af disse områder er igen kunstig intelligens, hvor EØSU har efterlyst inddragelse af humaniora, jura, økonomi, etik, psykologi osv. i FoI inden for kunstig intelligens, så man ser ud over det rent tekniske (7). |
| --- | --- |

8.2.

| 8.3. | EU's økonomi er stærkt afhængig af eksport af varer og tjenesteydelser. |
| --- | --- |

8.3.

| 8.4. | Teknologivalg bør således baseres på EU-borgernes præferencer for varer og tjenesteydelser, men også på præferencerne hos resten af de 7,8 mia. mennesker i verden. EØSU opfordrer Kommissionen til især at fremme FoI med henblik på at opfylde FN's mål for bæredygtig udvikling. |
| --- | --- |

8.4.

| 8.5. | Som påpeget i de generelle bemærkninger skal betydningen af forskning, teknologi og innovation formidles bedre til politikerne, medierne og samfundet. |
| --- | --- |

8.5.

| 8.6. | Det er derfor også vigtigt at udvikle intelligente midler og strategier til at formidle betydningen af forskning, teknologi og innovation og resultaterne heraf inden for rammerne af meddelelsen og EU's nye strategi for forskning, teknologi og innovation. |
| --- | --- |

8.6.

9.   Forvaltning af det nye forskningsrum

| 9.1. | EØSU er enig i, at et gennemsigtigt overvågningssystem (EFR-resultattavlen) vil være vigtigt for at overvåge EU's resultater i den globale konkurrence inden for forskning, teknologi og innovation. EØSU mener, at der er behov for ny styring på forskningsområdet for at fjerne administrative og lovgivningsmæssige hindringer for innovation. |
| --- | --- |

9.1.

Bruxelles, den 24. marts 2021.

Christa SCHWENG

Formand for Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg

---

(1)  EØSU's forslag til genopbygning og genopretning efter covid-19-krisen: »EU skal tage udgangspunkt i princippet om, at Unionen er et skæbnefællesskab« (EUT C 311 af 18.9.2020, s. 1), punkt 5.3.1.

1

(2)  EØSU's forslag til genopbygning og genopretning efter covid-19-krisen: »EU skal tage udgangspunkt i princippet om, at Unionen er et skæbnefællesskab« (EUT C 311 af 18.9.2020, s. 1), punkt 6.8.

2

(3)  EUT C 364 af 28.10.2020, s. 101.

3

(4)  Clayton M. Christensen, The Innovator's Dilemma — When New Technologies Cause Great Firms to Fail, 2016.

4

The Innovator's Dilemma — When New Technologies Cause Great Firms to Fail

(5)  EØSU's forslag til genopbygning og genopretning efter covid-19-krisen: »EU skal tage udgangspunkt i princippet om, at Unionen er et skæbnefællesskab« (EUT C 311 af 18.9.2020, s. 1), punkt 5.3.1.

5

(6)  EUT C 288 af 31.8.2017, s. 1.

6

(7)  EUT C 288 af 31.8.2017, s. 1.

7

---

| 9.6.2021 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 220/86 |
| --- | --- | --- | --- |

9.6.2021

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 220/86

---

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om forslag til Europa-Parlamentets og Rådets forordning om forlængelse af EF-sortsbeskyttelse for arterne asparges og artsgrupperne blomsterløg, buske med små frugter og prydbuske

(COM(2020) 36 final — 2021/0019 (COD))

(2021/C 220/12)

| Anmodning om udtalelse | Europa-Parlamentet, 11.2.2021 |
| --- | --- |
| Retsgrundlag | Artikel 118 og artikel 304 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde |
| Kompetence | Sektionen for Landbrug, Udvikling af Landdistrikterne og Miljø |
| Vedtaget på plenarforsamlingen | 24.3.2021 |
| Plenarforsamling nr. | 559 |
| Resultat af afstemningen
  (for/imod/hverken for eller imod) | 262/0/14 |

Anmodning om udtalelse

Europa-Parlamentet, 11.2.2021

Retsgrundlag

Artikel 118 og artikel 304 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde

Kompetence

Sektionen for Landbrug, Udvikling af Landdistrikterne og Miljø

Vedtaget på plenarforsamlingen

24.3.2021

Plenarforsamling nr.

559

Resultat af afstemningen

(for/imod/hverken for eller imod)

262/0/14

Da Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg går ind for forslagets indhold, som ikke giver anledning til bemærkninger, besluttede det på sin 559. plenarforsamling den 24.-25. marts 2021, mødet den 24. marts, med 262 stemmer for og 14 hverken for eller imod at afgive en udtalelse til støtte for det fremsatte forslag.

Bruxelles, den 24. marts 2021.

Christa SCHWENG

Formand for Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg

---

| 9.6.2021 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 220/87 |
| --- | --- | --- | --- |

9.6.2021

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 220/87

---

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om forslag til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv om ændring af direktiv (EU) 2017/2397 for så vidt angår overgangsforanstaltninger for anerkendelse af tredjelandscertifikater

(COM(2021) 71 final — 2021/0039 (COD))

(2021/C 220/13)

| Anmodning om udtalelse | Rådet for den Europæiske Union, 26.2.2021
  Europa-Parlamentet, 8.3.2021 |
| --- | --- |
| Retsgrundlag | Artikel 91, stk. 1, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde |
| Kompetence | Sektionen for Transport, Energi, Infrastruktur og Informationssamfundet |
| Vedtaget på plenarforsamlingen | 24.3.2021 |
| Plenarforsamling nr. | 559 |
| Resultat af afstemningen
  (for/imod/hverken for eller imod) | 262/0/14 |

Anmodning om udtalelse

Rådet for den Europæiske Union, 26.2.2021

Europa-Parlamentet, 8.3.2021

Retsgrundlag

Artikel 91, stk. 1, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde

Kompetence

Sektionen for Transport, Energi, Infrastruktur og Informationssamfundet

Vedtaget på plenarforsamlingen

24.3.2021

Plenarforsamling nr.

559

Resultat af afstemningen

(for/imod/hverken for eller imod)

262/0/14

Da Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg fuldt ud går ind for forslagets indhold, som ikke giver anledning til bemærkninger, besluttede det på sin 559. plenarforsamling den 24.-25. marts 2021, mødet den 24. marts, med 262 stemmer for og 14 hverken for eller imod at afgive en udtalelse til støtte for det fremsatte forslag.

Bruxelles, den 24. marts 2021.

Christa SCHWENG

Formand for Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg

---

| 9.6.2021 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 220/88 |
| --- | --- | --- | --- |

9.6.2021

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 220/88

---

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om meddelelse fra Kommissionen til Europa-Parlamentet, Rådet, Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget — Styrkelse af tiltrædelsesprocessen — Et troværdigt EU-perspektiv for landene på Vestbalkan

(COM(2020) 57 final)

om meddelelse fra Kommissionen til Europa-Parlamentet, Rådet, Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget — En økonomisk plan og investeringsplan for Vestbalkan

(COM(2020) 641 final)

og om meddelelse fra Kommissionen til Europa-Parlamentet, Rådet, Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget — Meddelelse om EU's udvidelsespolitik 2020

(COM(2020) 660 final)

(2021/C 220/14)

| Ordfører: | Andrej ZORKO |
| --- | --- |
| Medordfører: | Ionuţ SIBIAN |

Ordfører:

Andrej ZORKO

Medordfører:

Ionuţ SIBIAN

| Anmodning om udtalelse | Kommissionen, 11.11.2020 |
| --- | --- |
| Retsgrundlag | Artikel 304 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde |
| Kompetence | Sektionen for Eksterne Forbindelser |
| Vedtaget i sektionen | 3.3.2021 |
| Vedtaget på plenarforsamlingen | 24.3.2021 |
| Plenarforsamling nr. | 559 |
| Resultat af afstemningen
  (for/imod/hverken for eller imod) | 243/1/10 |

Anmodning om udtalelse

Kommissionen, 11.11.2020

Retsgrundlag

Artikel 304 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde

Kompetence

Sektionen for Eksterne Forbindelser

Vedtaget i sektionen

3.3.2021

Vedtaget på plenarforsamlingen

24.3.2021

Plenarforsamling nr.

559

Resultat af afstemningen

(for/imod/hverken for eller imod)

243/1/10

1.   Konklusioner og anbefalinger

| 1.1. | EØSU glæder sig over Kommissionens meddelelser, som blev vedtaget i 2020 i forbindelse med udvidelsen af Den Europæiske Union (EU) til landene på Vestbalkan (1), og er enig i, at en integration af partnerne på Vestbalkan i EU er en geostrategisk investering i fred, stabilitet, sikkerhed og økonomisk vækst på hele kontinentet. |
| --- | --- |

1.1.

| 1.2. | EØSU bakker op om konklusionerne fra topmødet i Zagreb (2), hvor EU's ledere på ny bekræftede Unionens vilje til at styrke samarbejdet med regionen og tog godt imod vestbalkanpartnernes tilsagn om en omhyggelig og resolut gennemførelse af de nødvendige reformer. Vestbalkan er en uadskillelig del af Europa og en geostrategisk prioritet for EU. |
| --- | --- |

1.2.

| 1.3. | EØSU mener helt bestemt, at arbejdsmarkedets parter og andre civilsamfundsorganisationer (3) bør spille en større rolle og deltage mere aktivt i hele udvidelsesprocessen i forbindelse med håndteringen af fælles udfordringer og problemer, der ikke blot er politiske, men også økonomiske og sociale. Kommissionen bør definere begrebet »centrale interessenter« mere klart, da det organiserede civilsamfund alt andet lige bygger bro mellem politikkerne og borgerne og hjælper med at overvåge, hvorvidt grundlæggende principper som ytringsfrihed, retssikkerhed, mediernes uafhængighed, ligebehandling og korruptionsbekæmpelse faktisk gennemføres i praksis. |
| --- | --- |

1.3.

| 1.4. | EØSU bifalder den reviderede udvidelsesmetode, som Kommissionen vedtog i 2020 (4). Eftersom formålet med revisionen har været at gøre processen mere troværdig, forudsigelig og politisk, bør Kommissionen iværksætte den for Albanien og Nordmakedonien, så snart Rådet har vedtaget sine forhandlingsrammer, og snarest præcisere, hvordan den ligeledes vil blive tilpasset Montenegro og Serbien, som allerede har erklæret sig rede til at vedtage den. |
| --- | --- |

1.4.

| 1.5. | EØSU glæder sig over, at forhandlingskapitlerne vil blive opdelt i tematiske klynger, og at forhandlingerne om hver klynge vil blive åbnet som én helhed. Idéen med at anvende et sæt strenge betingelser på en håndgribelig måde vil gøre det lettere for EU-kandidatlande at skabe fremskridt i reformprocessen. EØSU er også særdeles tilfreds med den vægt, der lægges på betydningen af klyngen »grundprincipper« og den omstændighed, at fremskridt her vil blive bestemmende for den overordnede hastighed af forhandlingerne. |
| --- | --- |

1.5.

| 1.6. | EØSU bifalder Kommissionens forslag om at styrke tiltrædelsesprocessen, og at Rådet har givet »grønt lys« til at indlede tiltrædelsesforhandlinger med Albanien og Nordmakedonien (5), men beklager, at processen igen er blevet blokeret. Udvalget opfordrer EU til at optræde som en troværdig partner og fjerne de hindringer, der står i vejen for, at der hurtigst muligt indledes forhandlinger. |
| --- | --- |

1.6.

| 1.7. | EØSU glæder sig over, at Kommission finder det yderst vigtigt at opbygge tillid mellem alle interessenter og — for at tiltrædelsesprocessen kan genvinde troværdighed på begge sider og nå sit fulde potentiale — sikrer, at processen bygger på indbyrdes tillid og et klart, fælles engagement. |
| --- | --- |

1.7.

| 1.8. | I betragtning af hvor svært det har været for medlemsstaterne at nå til enstemmighed om udvidelsen, mener EØSU, at Rådet bør genoverveje muligheden for at indføre afstemning med kvalificeret flertal, i det mindste for alle mellemliggende faser i EU-tiltrædelsesprocessen (6). Dette ville sikre medlemsstaterne en stærk politisk rolle, hvilket er hensigten med den nye metode, men det ville også forhindre dem i at modarbejde processen, imens den står på, hvilket er lige netop dét, som for indeværende underminerer tilliden til udvidelsen og politikkens evne til at skabe forandring. |
| --- | --- |

1.8.

| 1.9. | EØSU er overbevist om, at EU — for at genopbygge tilliden til udvidelse og styrke de måder, hvorpå EU rækker ud til sine naturlige allierede i regionen — bør åbne op for, at politiske ledere og borgere fra Vestbalkan kan deltage i aktiviteter og debatter, der afholdes i tilknytning til konferencen om Europas fremtid, med en rådgivende rolle. Således ville EU bygge på præcedens fra EU-konventet i starten af nullerne (7). |
| --- | --- |

1.9.

| 1.10. | EØSU er ligeledes overbevist om, at EU også bør investere i udvikling af horisontale civilsamfundsstrukturer ved at tilbyde arbejdsmarkedets parter og andre civilsamfundsorganisationer på Vestbalkan ekspertise, teknisk bistand og regionale og internationale netværksmuligheder — ikke mindst for at sikre, at de får en mere aktiv rolle i udvidelsesprocessen. For at holde øje med åbenheden og ansvarligheden blandt den politiske elite på Vestbalkan bør EU bestille regelmæssige »skyggerapporter« om demokratiets tilstand fra civilsamfundsorganisationer i regionen (8). |
| --- | --- |

1.10.

| 1.11. | EØSU understreger, at opbygning af civilsamfundsorganisationernes nationale kapacitet, fremme af regionalt samarbejde samt udveksling af ekspertise stadig bør være blandt prioriteterne for EU og national finansiering. Desuden er gensidig anerkendelse og samarbejde mellem arbejdsmarkedets parter og andre civilsamfundsorganisationer afgørende for en opjustering med hensyn til de udfordringer, som reformdagsordenen giver anledning til i regionen, og fremskridtene i EU's udvidelsesproces. |
| --- | --- |

1.11.

| 1.12. | EØSU erkender, at støtten fra EU — for at kunne hjælpe partnerne på Vestbalkan med at afbøde pandemiens følger og på ny tilstræbe økonomisk og social konvergens med EU — bør være generøs og omfatte meget mere end blot adgang til EU-programmer. At åbne EU's struktur- og investeringsfonde gradvis for partnerne på Vestbalkan (f.eks. til støtte af infrastrukturprojekter), udvide anvendelsen af EU's finansielle stabilitetsmekanisme, tillade regionen at deltage i den fælles landbrugspolitik og muliggøre cirkulær migration er nogle af de idéer, der bør overvejes seriøst (9). |
| --- | --- |

1.12.

| 1.13. | EØSU glæder sig over EU's grønne pagt (10), som indeholder specifikke målsætninger for landene på Vestbalkan og retningslinjer for gennemførelsen af den grønne dagsorden for Vestbalkan, der ledsager den økonomiske plan og investeringsplanen for Vestbalkan (11). Den indeholder en opfordring til partnerne i regionen om sammen med EU at arbejde hen imod vedtagelsen af grønne politikker inden 2030 og opnåelse af klimaneutralitet senest i 2050. |
| --- | --- |

1.13.

| 1.14. | EØSU ser gerne, at der i de næste landerapporter følges en klar struktur for kontrol med, hvordan civilsamfundet behandles af regeringerne på Vestbalkan. Denne kontrol bør danne grundlag for responsen med politiske foranstaltninger, hvor tilbageskridt ville få konsekvenser, og fremskridt ville give konkrete fordele. I sidste ende vil dette styrke troværdigheden og udvidelsespolitikkens evne til at skabe forandring i landene på Vestbalkan. |
| --- | --- |

1.14.

| 1.15. | EØSU opfordrer endnu en gang EU-institutionerne og regeringerne på Vestbalkan til at sikre, at arbejdsmarkedsparternes samlede kapacitet bliver styrket, samtidig med at deres uafhængighed bevares fuldt ud. En velfungerende social dialog bør være et vigtigt element i EU-tiltrædelsesforhandlingerne. EØSU understreger, at arbejdsmarkedets parter bør høres mere systematisk og rettidigt om alle relevante lovforslag og på alle stadier af udarbejdelsen af strategiske dokumenter (12). |
| --- | --- |

1.15.

| 1.16. | EØSU opfordrer til, at der afholdes civilsamfundskonferencer eller -fora på højt plan umiddelbart inden eller som sideløbende arrangementer til de regelmæssige topmøder mellem EU og landene på Vestbalkan, hvor civilsamfundet kan give sit besyv med om emner, der behandles på topmøderne (13). Disse høringer er afgørende for at sikre en objektiv, bundstyret overvågning af fremskridt i forhandlingsprocessen. EØSU kunne spille en rolle ved disse arrangementer. |
| --- | --- |

1.16.

| 1.17. | EØSU gentager anbefalingerne i bidraget fra udvalgets sektion for Eksterne Forbindelser (REX) til topmødet mellem EU og Vestbalkan den 6. maj 2020 (14) og i sin nylige udtalelse om civilsamfundets bidrag til den grønne dagsorden og bæredygtig udvikling i det vestlige Balkan som led i EU-tiltrædelsesprocessen, der blev vedtaget den 18. september 2020 (15) (16). |
| --- | --- |

1.17.

| 1.18. | EØSU opfordrer det nuværende portugisiske rådsformandskab, og navnlig det kommende slovenske rådsformandskab, om at bevare udvidelsespolitikken for Vestbalkan højt på EU's dagsorden i 2021. |
| --- | --- |

1.18.

2.   EU's udvidelse på Vestbalkan har betydning

| 2.1. | Et troværdigt tiltrædelsesperspektiv er et centralt incitament og en af de vigtigste drivkræfter for forandring i regionen — der ironisk nok allerede er en geografisk enklave i EU, omgivet som den er af medlemsstater — og øger dermed den kollektive sikkerhed og velstand. Det er et vigtigt redskab til fremme af demokrati, retssikkerhed og respekt for de grundlæggende rettigheder, som også er de vigtigste drivkræfter for økonomisk integration og et væsentligt grundlag for fremme af regional forsoning og stabilitet. |
| --- | --- |

2.1.

| 2.2. | Opretholdelse og styrkelse af denne politik er således absolut nødvendig for EU's troværdighed, succes og indflydelse i og uden for regionen — navnlig i tider med øget geopolitisk konkurrence. En lavere placering på EU's prioriteringsliste eller en opbremsning i processen kunne gøre det lettere for andre aktører, der ofte ikke har de samme demokratiske ambitioner som EU — navnlig Rusland og Kina — at mænge sig med landene på Balkan og indynde sig hos lande som Serbien, Montenegro og Bosnien-Hercegovina, hvilket også er blevet demonstreret under den igangværende pandemi. Sådanne fremmede magter kan forpurre EU's bestræbelser på at skabe sikkerhed i Europa. |
| --- | --- |

2.2.

| 2.3. | Nutidens udfordringer såsom globalisering, aldrende samfund, migration, klimaforandringer, social ulighed, terrorisme, radikalisering, organiseret kriminalitet, cyberangreb og covid-19 viser, at EU og Vestbalkanregionen ikke alene deler de samme interesser, men i stigende grad også kæmper med de samme problemer. I strategisk, politisk og økonomisk henseende er EU og landene på Vestbalkan således i samme båd. Denne indbyrdes afhængighed kræver en fælles indsats, hvis parterne på vellykket vis skal kunne navigere i nutidens komplekse og uforudsigelige verden (17). |
| --- | --- |

2.3.

3.   EU's indflydelse hviler på Unionens troværdighed

| 3.1. | En Ipsos-undersøgelse fra 2020 (18) viser, at den offentlige opinion i regionen fortsat i overvældende grad går ind for EU-medlemskab (82,5 % i gennemsnit). Folk i landene på Vestbalkan bakker sandsynligvis stadig op om en EU-integration, eftersom de ser det som en mulighed for at skabe meget tiltrængte forandringer i deres landes forvaltningskvalitet og økonomiske resultater. Folk giver en positiv vurdering af EU's rolle i forbindelse med nationale politiske (39,7 %) og økonomiske (40,3 %) reformer. Desuden er det meget muligt, at offentligheden på Vestbalkan forbinder EU med frihed til at arbejde og rejse, men også med fred og sikkerhed. |
| --- | --- |

3.1.

| 3.2. | EØSU udtrykker tilfredshed med den hidtil usete solidaritet, som EU har udvist over for Vestbalkan under covid-19-pandemien, bl.a. ved at give adgang til og tillade deltagelse i EU's instrumenter og platforme, der normalt kun er forbeholdt EU's medlemsstater (såsom Udvalget for Sundhedssikkerhed (HSC), Det Europæiske Lægemiddelagentur (EMA) og den fælles indkøbsaftale). Udvalget håber, at denne inddragelse i EU's politikker og instrumenter også vil fortsætte efter pandemien. Samtidig er EØSU dog bekymret for, at EU's forsinkede forsyninger til Vestbalkan af hårdt tiltrængte covid-19-vacciner kan få en negativ indvirkning på EU's image i den offentlige opinion i regionen. |
| --- | --- |

3.2.

| 3.3. | Dog er 52,1 % af respondenterne i hele regionen, ifølge den samme Ipsos-måling (2020), utilfredse med deres lands fremskridt i retning af EU-tiltrædelse og navnlig med processens langsomme tempo. Et stigende antal borgere på Vestbalkan tror, at deres land aldrig bliver medlem af EU, og er bekymrede for, at »EU ikke vil vide af os«. Mere end 44,9 % af respondenterne i Bosnien-Hercegovina, 42 % i Serbien, 40,5 % i Nordmakedonien og 36,8 % i Albanien regner med, at deres land først bliver medlem af EU efter 2040 eller muligvis aldrig (19). Dette tyder på, at det nuværende høje niveau af folkelig opbakning til EU i regionen sandsynligvis kun kan fastholdes, hvis udsigten til tiltrædelse viser sig at være troværdig. Den tid, hvor EU kunne tage en proeuropæisk indstilling hos partnerne fra Vestbalkan for givet, er ved at rinde ud. |
| --- | --- |

3.3.

| 3.4. | EØSU peger på, at det overflødighedshorn af holdninger, som indtages af de politiske partier i Europa-Parlamentet, EU-medlemsstaternes regeringer og EU-institutionerne, ikke altid er i overensstemmelse med hinanden, og at dette kan sende usammenhængende og forvirrende budskaber til regionen. EØSU mener, at der inden for medlemsstaterne er behov for større intern enighed blandt de forskellige aktører, der er involveret i udformningen af udvidelsespolitikken, således at de kan tale med én konsekvent stemme. |
| --- | --- |

3.4.

| 3.5. | EU-institutioner som Kommissionen og Europa-Parlamentet bør kommunikere bedre og arbejde tættere sammen med medlemsstaterne i forbindelse med vurderingen af fremskridt og udformningen af strategier for at bistå og imødekomme partnerne på Vestbalkan. Kommissionen bør udvikle tættere bilaterale kontakter med medlemsstaterne, f.eks. ved at organisere møder med udenrigsministerierne og de nationale parlamenter for at drøfte udvidelse, og bør koordinere bedre med andre aktører på EU-plan og på regionalt plan (såsom EU-Udenrigstjenesten, Rådet, Europa-Parlamentet, EØSU, Regionsudvalget og Det Regionale Samarbejdsråd) samt med civilsamfundet. Europa-Parlamentet bør tilskynde til bedre samarbejde med og imellem de nationale parlamenter inden for EU som et middel til at fremme deres europæisering (20). |
| --- | --- |

3.5.

| 3.6. | EØSU bakker op om Kommissionens konklusion (21), om at der er behov for mere fokus på processens politiske karakter og for at sikre stærkere retningslinjer og samarbejde på højt niveau fra medlemsstaternes side. EØSU peger desuden på, at det er afgørende, at stærkere politiske retningslinjer og et tættere samarbejde er konstruktivt og nyttigt, og at det er meget vigtigt med en effektiv bistand. |
| --- | --- |

3.6.

| 3.7. | EØSU mener, at EU's støtte til og engagement i udvidelsesprocessen på Vestbalkan skal være stærk og synlig. Det er frem for alt nødvendigt at sikre, at resultaterne af de gennemførte reformer præsenteres korrekt, og at virkningerne af disse reformer udgør en øget livskvalitet for borgerne. |
| --- | --- |

3.7.

| 3.8. | Kommissionen bør intensivere og diversificere sin kommunikationsindsats om udvidelsen på lokalt plan i EU-medlemsstaterne og i regionen gennem EU's lokale kontorer og delegationer, men også gennem initiativer, der inddrager lokale interessenter og arbejdsmarkedets parter. For at partnerne på Vestbalkan skal kunne informere pålideligt om den massive EU-støtte og mere generelt om omkostningerne og fordelene ved europæisk integration, er det også vigtigt, at der findes frie og levedygtige medier i regionen. Af den grund bør Kommissionen insistere på, at partnerne på Vestbalkan respekterer mediernes frihed, og investere i denne branches udvikling og bæredygtighed. |
| --- | --- |

3.8.

4.   Demokratiets konsolidering i regionen er ikke til forhandling

| 4.1. | Ipsos-målingen (2020) afslører, at befolkningen især er utilfreds med de nationale politikere og institutioner. Respondenter fra hele regionen tvivler på, at deres ledere er oprigtigt engagerede i EU's integrationsdagsorden, og stiller sig kritisk over for deres korrupte og dysfunktionelle statsinstitutioner (22). |
| --- | --- |

4.1.

| 4.2. | Det virker som om, at hverken vedtagelsen af demokratiske forfatninger eller EU's strenge krav om demokrati har formået at få bugt med uformelle magtstrukturer, »state capture« og beskyttervirksomhed i landene på Vestbalkan, men tværtimod har styrket disse (23). Svage demokratiske institutioner og fremkomsten af autokratiske ledere på Vestbalkan kan forringe retsstatsstandarderne, retsvæsenets uafhængighed og mediefriheden i disse lande. |
| --- | --- |

4.2.

| 4.3. | EU bør ikke yde støtte til politikere i regionen, som tydeligt smyger sig uden om deres forpligtelser over for demokratiet. Effekten af at fremhæve »state capture« i Kommissionens 2018-strategi for regionen (24) eller af at evaluere de forskellige lande kritisk i årlige rapporter mindskes betydeligt, hvis EU's embedsmænd og medlemsstaternes politikere, når de rejser ned til landene på Vestbalkan, ikke anvender den samme retorik (25). Uden et demokratisk regelværk, som kan anvendes i tilfælde af magtmonopoler, partiorganisation og -konkurrence eller uformel praksis, vil politikere på Vestbalkan højst sandsynligt ikke rette sig efter EU's demokratikrav, når de netop ved at ignorere disse kan holde fast i magten. |
| --- | --- |

4.3.

| 4.4. | EU-institutionernes bestræbelser på gennem tiltrædelsesprocessen at forbedre kvaliteten af demokratiet i landene på Vestbalkan vil i høj grad blive styrket, hvis demokratiske reformer i de nuværende medlemsstater drøftes og tages op sammen med de lande, der håber på et EU-medlemskab. De mange år med strenge krav om demokrati til de aspirerende lande fra Vestbalkan har givet godt med viden og praktisk erfaring med hensyn til, hvad der hjælper, og hvad der ikke hjælper, når det gælder om at fremme nationale forvaltningsreformer. Partnerne på Vestbalkan kunne således bidrage til EU's debatter om beskyttelse af retssikkerhed, mediefrihed og civilsamfundet i Unionen, f.eks. inden for rammerne af konferencen om Europas fremtid (26). |
| --- | --- |

4.4.

| 4.5. | EU bør også erkende, at Rådets stadig mere udbredte praksis med ikke at indfri løfter om belønninger trods konkrete fremskridt i regionen afholder regionens politikere fra at gennemføre EU's reformdagsorden, hvilket risikerer at få selv de mest reformvenlige og konsensusdrevne politiske ledere på Vestbalkan til at give op. |
| --- | --- |

4.5.

5.   En skrøbelig socioøkonomisk situation

| 5.1. | EØSU bifalder også vedtagelsen af den økonomiske plan og investeringsplanen (27), som skal sætte skub i den langsigtede genopretning, styrke den økonomiske vækst og støtte de reformer, der er nødvendige for at komme videre i EU-tiltrædelsesprocessen, herunder bringe Vestbalkan tættere på EU's indre marked. Planen har til formål at frigøre regionens uudnyttede økonomiske potentiale og det betydelige potentiale for øget økonomisk samarbejde og handel inden for regionen. |
| --- | --- |

5.1.

| 5.2. | EØSU er af den opfattelse, at alle disse skridt, som tages af Kommissionen, er meget positive og bør give politikken bedre gennemslagskraft. I realiteten er situationen imidlertid stadig udfordrende (Kommissionens seneste meddelelse om EU's udvidelsespolitik og dens årlige landerapport afspejler på glimrende vis de vedvarende problemer (28)). |
| --- | --- |

5.2.

| 5.3. | Covid-19-pandemien har uden tvivl forårsaget store chok med hensyn til udbud af og efterspørgsel efter varer og tjenesteydelser, produktionsnedgang, stigende arbejdsløshed og voksende social nød. Regionens økonomiske vanskeligheder går imidlertid tilbage til tiden før covid-19-krisen. Lige siden den finansielle, økonomiske og sociale krise i 2008 har processen mod økonomisk og social konvergens med EU med hensyn til BNP pr. indbygger været meget langsom, eller også er den gået i stå. Ude af stand til at accelerere den økonomiske udvikling ved at korrigere og afhjælpe strukturelle problemer som f.eks. manglen på offentlige og private investeringer eller en hastigt aldrende befolkning har borgerne på Vestbalkan hjælpeløst stirret ind i en fremtid med ubønhørlig forarmelse. Pandemien har kun forstærket disse socioøkonomiske problemer og risikerer at skabe en de facto-enklave af underudvikling midt i Europa (29). |
| --- | --- |

5.3.

| 5.4. | EØSU peger på, at øget økonomisk samarbejde og handel internt i regionen skal bidrage til at skabe anstændige og sikre kvalitetsjob og mindske de sociale uligheder og ikke må baseres på unfair konkurrence og social dumping. I den forbindelse bør EU yde mere finansiel og teknisk støtte til det regionale økonomiske område og EU's konnektivitetsdagsorden for Vestbalkan med henblik på at fremme handelsliberalisering og -integration i regionen (30) og undgå, at regionen bliver afhængig af lande uden for EU. |
| --- | --- |

5.4.

| 5.5. | Vestbalkan har et betydeligt uudnyttet økonomisk potentiale og et væsentligt potentiale for større økonomisk samarbejde og handel inden for regionen. Trods tiltagende vækst, beskæftigelse og indkomststigninger i de seneste år halter landene stadig bagefter med hensyn til at reformere deres økonomiske strukturer og forbedre deres konkurrenceevne. De står stadig over for en høj arbejdsløshed, navnlig blandt unge, et betydeligt mismatch mellem udbudte og efterspurgte kompetencer, en vedvarende uformel økonomi, hjerneflugt, en lav erhvervsfrekvens for kvinder og en lav grad af innovation (31). EØSU foreslår, at man overvejer muligheden for at anvende principperne i den europæiske søjle for sociale rettigheder, når man skal vurdere, hvorvidt betingelserne for EU-medlemskab er opfyldt (32). |
| --- | --- |

5.5.

| 5.6. | EØSU finder det meget vigtigt at forbedre kvaliteten af uddannelsessystemer i regionen og gøre dem mere relevante samt væsentligt at styrke forbindelserne mellem arbejdsgivere og uddannelsesinstitutioner. |
| --- | --- |

5.6.

| 5.7. | Investeringsklimaet er stort set uændret og er kendetegnet ved svag retssikkerhed, utilstrækkelig håndhævelse af statsstøtteregler, en rodfæstet grå økonomi, ringe adgang til finansiering for virksomheder og lav grad af regional integration og konnektivitet. Staten griber fortsat ind i økonomien. Der er et reelt behov for at opgradere infrastrukturen, og investeringer bør kanaliseres via samordnet projektplanlægning og være i tråd med de prioriteter, der er aftalt med EU. |
| --- | --- |

5.7.

| 5.8. | EØSU minder om, at landene på Vestbalkan er meget følsomme over for følgerne af klimaforandringer, hvilket har påvirket den almene sundhed og økonomien negativt, og at der er behov for hasteforanstaltninger for at forbedre livskvaliteten for borgerne, især børn og unge, gennem en retfærdig omstilling til en grønnere model, hvor der tages højde for princippet om, at ingen må lades i stikken (33). Der findes mange bekymrende tendenser, hvad angår klimaforandringer på Vestbalkan, som f.eks. den store afhængighed af faste fossile brændstoffer. Men der findes også mange muligheder, herunder potentialet for vedvarende energi og den rige biodiversitet. Vigtigheden og nødvendigheden af at inddrage Vestbalkan i EU's grønne pagt skal ikke alene ses i lyset af, at klimaforandringer rækker ud over både nationale og fysiske grænser, men også at dette er vigtigt for borgernes trivsel og sundhed og en håndgribelig håndsrækning fra EU til borgerne på Vestbalkan (34). |
| --- | --- |

5.8.

| 5.9. | EU bør identificere og investere i de centrale sektorer, der driver økonomien i partnerlandene på Vestbalkan, herunder i SMV'er og landbrugsfødevaresektoren. EU bør ligeledes sikre, at de standarder, der kræves af regionen, ikke kvæler udviklingen af disse sektorer med foranstaltninger, der for nuværende er for restriktive for landene på Vestbalkan. I stedet bør barren tilpasses efter de fremskridt, der sker i disse lande, og det bør ske på en måde, der muliggør vækst. |
| --- | --- |

5.9.

| 5.10. | EØSU bifalder den finansielle pakke på 3,3 mia. EUR, som EU har mobiliseret til støtte for borgerne og virksomhederne på Vestbalkan, men finder det nødvendigt at sikre, at disse penge kanaliseres korrekt, og at fordelene ved investeringerne — i tråd med rationalet bag dem — når befolkningen. EØSU mener, at genopretningen efter covid-19-krisen bør fremme den økonomiske og sociale samhørighed i regionen samt grønne politikker, og at den grønne omstilling skal være en integreret del af en omfattende og fremadskuende genopretningsplan for Vestbalkan. |
| --- | --- |

5.10.

| 5.11. | EØSU er af den opfattelse, at en aktiv deltagelse af arbejdsmarkedets parter, bl.a. gennem fremme af kollektive overenskomstforhandlinger, og af andre civilsamfundsaktører i planlægningen og gennemførelsen af økonomiske, sociale og andre former for reformer, kan bidrage væsentligt til at øge den økonomiske og sociale konvergens, navnlig i tiden efter covid-19-pandemien. |
| --- | --- |

5.11.

| 5.12. | Udvalget bakker op om Kommissionens ønske om større åbenhed i forbindelse med anvendelsen af midler og gennemførelsen af reformer, men det står ikke klart, hvorvidt Kommissionen anser civilsamfundet for at være »centrale interessenter«. Civilsamfundet nævnes desværre knap nok i Kommissionens 2020-meddelelse om Vestbalkan. |
| --- | --- |

5.12.

6.   Regionalt samarbejde

| 6.1. | EØSU mener, at regionalt samarbejde er en central faktor for at hæve levestandarden på Vestbalkan. |
| --- | --- |

6.1.

| 6.2. | Både topmødet mellem EU og Vestbalkan i Poznań i 2019 og topmødet mellem EU og Vestbalkan i Zagreb i maj 2020 gav stats- og regeringscheferne i regionen mulighed for at blive enige om en ambitiøs grøn og digital omstilling og en fortsat udbygning af konnektiviteten i alle dens dimensioner: transport, energi samt de digitale og mellemfolkelige forbindelser. |
| --- | --- |

6.2.

| 6.3. | EØSU er enig i, at den grønne dagsorden, den økonomiske plan og investeringsplanen, økonomisk omstrukturering, investeringer i turisme- og energisektoren samt den digitale omstilling har stor betydning for regionens udvikling og stabilitet. Udvalget peger dog på, at det er nødvendigt at skabe anstændige kvalitetsjob, der giver arbejdstagere sikre arbejdsvilkår samt økonomisk og social sikkerhed og giver befolkningen fordele. |
| --- | --- |

6.3.

| 6.4. | EØSU mener, at der bør være særligt fokus på konkurrenceevnen, herunder vækst, levestandarder, bæredygtig udvikling, konnektivitet og den digitale omstilling på Vestbalkan. Iværksætterkapacitet og innovation er ligeledes afgørende for regionens og de lokale økonomiers genopretning. EØSU anbefaler derfor, at EU's førtiltrædelsesbistand i højere grad anvendes til at støtte nystartede virksomheder, fremme iværksætteruddannelse, styrke intelligente økonomiske strategier i regionen og investere i nødvendig infrastruktur. |
| --- | --- |

6.4.

| 6.5. | På det miljøpolitiske område fokuserer EU på at udfase fossile energikilder og erstatte dem med vedvarende energikilder. Partnerlandene på Vestbalkan, navnlig Serbien, har derimod accepteret kinesiske lån til opbygning af nye varmekraftværker, der kører på billigt, ineffektivt kul, uden at foretage miljøkonsekvensvurderinger (35). Som følge heraf kæmper Beograd, Skopje og Sarajevo konstant om pladsen som verdens mest forurenede by i de kolde vintermåneder, hvor energiforbruget stiger (36). Det kan roligt antages, at sådanne projekter — hvis regionen skal deltage i EU's indsats for at skabe en grøn omstilling, f.eks. under processen med konferencen om Europas fremtid — ville være utænkelige (37). |
| --- | --- |

6.5.

| 6.6. | EØSU glæder sig over, at erklæringen om anerkendelse af kvalifikationer fra videregående uddannelser fik tilslutning på topmødet mellem EU og Vestbalkan i Poznań, hvor der blev fastlagt en model for automatisk anerkendelse af kvalifikationer fra videregående uddannelser og studieperioder i udlandet. Udvalget finder det imidlertid nødvendigt at optrappe indsatsen for at fremme gensidig anerkendelse af erhvervsmæssige kvalifikationer med henblik på at skabe et mere integreret arbejdsmarked og give de unge i regionen tiltrængte muligheder. |
| --- | --- |

6.6.

| 6.7. | EØSU understreger vigtigheden af at fremme øget samarbejde og partnerskaber på tværs af grænserne mellem EU's medlemsstater og partnerne fra Vestbalkan, ikke alene på regeringsplan, men også på regionalt og lokalt plan og i det organiserede civilsamfund (38). |
| --- | --- |

6.7.

7.   Civilsamfundet spiller en central rolle i tiltrædelses- og lovgivningsprocessen

| 7.1. | EØSU efterlyser en bedre anerkendelse af det organiserede civilsamfund i forbindelse med den reviderede metode. EØSU er tilfreds med, at finansieringen til civilsamfundsorganisationer ikke forringes i tilfælde af manglende fremskridt i et givet land, men beklager, at civilsamfundet ikke får tilstrækkelig anerkendelse i meddelelsen (39), navnlig i lyset af den specifikke politiske, økonomiske og sociale situation på Vestbalkan, hvor der er behov for at styrke civilsamfundsorganisationernes rolle i forbindelse med demokratiske reformer. |
| --- | --- |

7.1.

| 7.2. | EØSU støtter navnlig tilgangen med klynger i den nye metode og understreger civilsamfundsorganisationernes centrale rolle i alle klynger med særlig vægt på klyngerne »Grundprincipper« og »Grøn dagsorden og bæredygtig konnektivitet«. |
| --- | --- |

7.2.

| 7.3. | Civilsamfundet bedømmes fortsat særskilt inden for de politiske kriterier som én af de fire søjler i demokratiet, men der er — ligesom i tidligere rapporter — forskel på, hvor dybtgående evalueringerne er i de forskellige lande, og der er ingen konsekvent og systematisk henvisning til »Guidelines for EU Support to Civil Society in Enlargement Countries« (2014-2020) (40), selv om disse retningslinjer udgør et detaljeret overvågningsinstrument. I mangel af strategisk sammenhæng, en klar overvågningsramme og politisk vilje til yderligere at støtte civilsamfundets organisationer i tiltrædelseslandene formår EU ikke at yde den politiske støtte, som civilsamfundsorganisationerne så hårdt har brug for, for ikke at tale om klare retningslinjer til de nationale regeringer (41). |
| --- | --- |

7.3.

| 7.4. | EØSU mener, at faktiske meritter i en meritbaseret tilgang ikke kan fastsættes eller betragtes som fuldstændige uden øget deltagelse af civilsamfundets organisationer og deres objektive overvågning af den specifikke politiske kontekst, som partnerne i regionen hver især befinder sig i. |
| --- | --- |

7.4.

| 7.5. | EØSU bifalder Kommissionens forslag om, at gennemførelsesmekanismerne for EU-finansiering skal indeholde et klart grundlag for at forsvare civilsamfundets råderum og for at reagere på umiddelbare trusler mod det. Investeringer i folkeoplysning, gunstigere rammebetingelser, civilsamfundsinfrastruktur og en fælles indsats vil være afgørende for at opnå dette. Der kan sættes effektivt ind over for indskrænkningen af civilsamfundets råderum ved hjælp af det nyligt indførte princip om at anvende resultater til støtte for civilsamfundets tiltag. I stedet for bare at trække bevillinger tilbage fra lande, hvor den demokratiske udvikling er i tilbagegang, kunne midlerne omfordeles til støtte for civilsamfundet med det formål at modarbejde tilbagegang for demokratiet i det pågældende land (42). |
| --- | --- |

7.5.

| 7.6. | EU-institutionerne kan trække på lokale civilsamfunds ressourcer og på hjælp fra EU's delegationer i regionen for at mobilisere befolkningen på Vestbalkan og give den mulighed for at deltage i de platforme, hvor EU-borgere udveksler viden under konferencen om Europas fremtid. At tillade unge og/eller almindelige borgere fra Vestbalkan at deltage i de borgerarrangementer, der afholdes på tværs af EU inden for rammerne af konferencen om Europas fremtid, ville være en vigtig investering i regionens sociale kapital, som skaber større bevidsthed på lokalt plan på Vestbalkan om EU-spørgsmål og om relevansen heraf for de enkelte lande. Det ville også skabe mellemfolkelige kontakter mellem EU og regionen og forbedre de mere velinformerede borgeres evne til at holde deres politiske eliter op på spørgsmål, der knytter sig til EU-integrationsprocessen (43). |
| --- | --- |

7.6.

Bruxelles, den 24. marts 2021.

Christa SCHWENG

Formand for Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg

---

(1)  COM(2020) 57 final (5.2.2020) Styrkelse af tiltrædelsesprocessen — Et troværdigt EU-perspektiv for landene på Vestbalkan; COM(2020) 641 final (6.10.2020) En økonomisk plan og investeringsplan for Vestbalkan, COM(2020) 660 final (SWD(2020) 350 final) — (SWD(2020) 351 final) — (SWD(2020) 352 final) — (SWD(2020) 353 final) — (SWD(2020) 354 final) — (SWD(2020) 355 final) — (SWD(2020) 356 final) (6.10.2020) Meddelelse om EU's udvidelsespolitik 2020.

1

Styrkelse af tiltrædelsesprocessen — Et troværdigt EU-perspektiv for landene på Vestbalkan

En økonomisk plan og investeringsplan for Vestbalkan

Meddelelse om EU's udvidelsespolitik

(2)  Zagreberklæringen, 6. maj 2020.

2

(3)  I henhold til EØSU's faste terminologi omfatter begreberne »civilsamfund« og »civilsamfundsorganisationer« i denne udtalelse arbejdsmarkedets parter (dvs. arbejdsgivere og fagforeninger) og alle andre ikke-statslige aktører (se EØSU's udtalelse om økonomisk og social samhørighed og europæisk integration af det vestlige Balkan — udfordringer og prioriteter (EUT C 262 af 25.7.2018, s. 15).

3

(4)  COM(2020) 57 final (5.2.2020).

4

(5)  Rådets konklusioner om udvidelse og stabiliserings- og associeringsprocessen — Republikken Nordmakedonien og Republikken Albanien, 25.3.2020.

5

(6)  Cvijic, Srdjan, Kirchner, Marie Jelenka, Kirova, Iskra og Nechev, Zoran (2019), From enlargement to the unification of Europe: Why the European Union needs a Directorate General Europe for future Members and Association Countries, Open Society Foundations.

6

From enlargement to the unification of Europe: Why the European Union needs a Directorate General Europe for future Members and Association Countries

(7)  Stratulat, Corina og Lazarevic, Milena (2020), Konferencen om Europas fremtid: »Is the EU still serious about the Balkans?«, EPC Discussion Paper, Brussels: European Policy Centre.

7

Konferencen om Europas fremtid: »Is the EU still serious about the Balkans?«

(8)  Stratulat m.fl., (2019), op. cit., s. 113.

8

(9)  Stratulat og Lazarević (2019), op. cit.

9

(10)  COM(2019) 640 final (11.12.2019) Den europæiske grønne aftale.

10

Den europæiske grønne aftale

(11)  SWD(2020) 223 final (COM(2020) 641 final) (6.10.2020) Retningslinjer for gennemførelsen af den grønne dagsorden for Vestbalkan, der ledsager den økonomiske plan og investeringsplanen for Vestbalkan [engelsksproget].

11

Retningslinjer for gennemførelsen af den grønne dagsorden for Vestbalkan, der ledsager den økonomiske plan og investeringsplanen for Vestbalkan [engelsksproget]

(12)  Sluterklæring fra det 7. civilsamfundsforum for Vestbalkan — 16.-17.4.2019, Tirana, Albanien.

12

(13)  Conclusions of the High Level Conference on Economic and social cohesion in the Western Balkans — 15.5.2018, Sofia, Bulgarien.

13

(14)  EØSU's bidrag til topmødet mellem EU og landene på Vestbalkan den 6. maj 2020 (28.4.2020).

14

(15)  EUT C 429 af 11.12 2020, s. 114.

15

(16)  Se også EØSU's udtalelse om økonomisk og social samhørighed og europæisk integration af det vestlige Balkan — udfordringer og prioriteter (EUT C 262 af 25.7.2018, s. 15), og EØSU's udtalelse om forslag til Europa-Parlamentets og Rådets forordning om oprettelse af et instrument til førtiltrædelsesbistand (IPA III) (EUT C 110 af 22.3.2019, s. 156).

16

økonomisk og social samhørighed og europæisk integration af det vestlige Balkan — udfordringer og prioriteter

forslag til Europa-Parlamentets og Rådets forordning om oprettelse af et instrument til førtiltrædelsesbistand (IPA III)

(17)  Stratulat m.fl. (2019), op. cit.

17

(18)  Undersøgelse bestilt af European Fund for the Balkans i oktober 2020 til støtte for arbejdet i Balkans in Europe Policy Advisory Group (BiEPAG) og gennemført i alle seks lande i regionen på grundlag af et nationalt repræsentativt udsnit bestående af minimum 1.000 respondenter på 18 år og derover, gennem telefoninterviews og onlineinterviews.

18

(19)  Stratulat, Corina, Kmezić, Marko, Tzifakis, Nikolaos, Bonomi, Matteo, and Nechev, Zoran (2020), Between a rock and a hard place: Public opinion on integration in the Western Balkans, Balkans in Europe Policy Advisory Group (BiEPAG).

19

Between a rock and a hard place: Public opinion on integration in the Western Balkans

(20)  Balfour, Rosa and Stratulat, Corina (2015) (red.), EU member states and enlargement towards the Balkans, EPC Issue Paper No. 79, Brussels: European Policy Centre, s. 234.

20

EU member states and enlargement towards the Balkans, EPC Issue Paper

(21)  COM(2018) 65 final (6.2.2018) Et troværdigt udvidelsesperspektiv for landene på Vestbalkan og et øget engagement heri fra Den Europæiske Unions side.

21

Et troværdigt udvidelsesperspektiv for landene på Vestbalkan og et øget engagement heri fra Den Europæiske Unions side

(22)  Stratulat m.fl.. (2020), op. cit. s. 5.

22

(23)  Richter, Solveig and Wunsch, Natasha (2020), Money, power, glory: the linkages between EU conditionality and state capture in the Western Balkans, Journal of European Public Policy 27(1), s. 41-62.

23

Money, power, glory: the linkages between EU conditionality and state capture in the Western Balkans

(24)  COM(2018) 65 final (6.2.2018).

24

(25)  Stratulat m.fl. (2020), op. cit., s. 7.

25

(26)  Stratulat and Lazarević (2019), op. cit.

26

(27)  COM(2020) 641 final (6.10.2020) En økonomisk plan og investeringsplan for Vestbalkan.

27

En økonomisk plan og investeringsplan for Vestbalkan

(28)  COM(2020) 660 final (SWD(2020) 350 final) — (SWD(2020) 351 final) — (SWD(2020) 352 final) — (SWD(2020) 353 final) — (SWD(2020) 354 final) — (SWD(2020) 355 final) — (SWD(2020) 356 final) (6.10.2020) Meddelelse om EU's udvidelsespolitik 2020.

28

(29)  Bonomi, Matteo and Reljić, Dušan (2017), The EU and the Western Balkans: so near and yet so far, Stiftung Wissenschaft und Politik (SWP) Commentary, SWP.

29

The EU and the Western Balkans: so near and yet so far

(30)  Stratulat m.fl. (2019), op. cit., s. 113, og EØSU's udtalelse om civilsamfundets bidrag til den grønne dagsorden og bæredygtig udvikling i det vestlige Balkan som led i EU-tiltrædelsesprocessen (initiativudtalelse) (EUT C 429 af 11.12.2020, s. 114).

30

civilsamfundets bidrag til den grønne dagsorden og bæredygtig udvikling i det vestlige Balkan som led i EU-tiltrædelsesprocessen

(31)  EØSU's udtalelse om økonomisk og social samhørighed og europæisk integration af det vestlige Balkan — udfordringer og prioriteter (EUT C 262 af 25.7.2018, s. 15).

31

økonomisk og social samhørighed og europæisk integration af det vestlige Balkan — udfordringer og prioriteter

(32)  Ibidem.

32

(33)  EUT C 429 af 11.12 2020, s. 114.

33

(34)  Ibidem.

34

(35)  Matkovic Puljic, Vlatka; Dave Jones; Charles Moore; Lauri Myllyvirta; Rosa Gierens; Igor Kalaba; Ioana Ciuta; Pippa Gallop; og Sonja Risteska (2019), Chronic coal pollution EU action on the Western Balkans will improve health and economies across Europe, Brussels: Health and Environment Alliance, s. 18.

35

Chronic coal pollution EU action on the Western Balkans will improve health and economies across Europe

(36)  Se f.eks. European Western Balkans, Sarajevo and Belgrade among the most polluted world capitals, 13. januar 2020; Bateman, Jessica, The young people fighting the worst smog in Europe, BBC, 2. juli 2020.

36

Sarajevo and Belgrade among the most polluted world capitals

The young people fighting the worst smog in Europe

(37)  Straulat and Lazarević (2019), op. cit.

37

(38)  Blandt de mange gode eksempler på et sådant samarbejde kan nævnes EU's strategi for området omkring Adriaterhavet og Det Joniske Hav (EUSAIR), EU's strategi for Donauområdet (EUSDR), CIVINET Slo-Cro-SEE, Balkan Rural Development Network (BRDN), Western Balkans 6 Chamber Investment Forum (WB6 CIF) og det regionale fagforeningsråd Solidarnost.

38

(39)  COM(2020) 57 final (5.2.2020) Styrkelse af tiltrædelsesprocessen — Et troværdigt EU-perspektiv for landene på Vestbalkan.

39

Styrkelse af tiltrædelsesprocessen — Et troværdigt EU-perspektiv for landene på Vestbalkan

(40)  Guidelines for EU Support to Civil Society in Enlargement Countries (2014-2020).

40

Guidelines for EU Support to Civil Society in Enlargement Countries (2014-2020)

(41)  BCSDN Background Analysis of the Enlargement Package 2020: Should Civil Society Be Satisfied with Just Being Acknowledged?, oktober 2020.

41

Background Analysis of the Enlargement Package 2020: Should Civil Society Be Satisfied with Just Being Acknowledged?

(42)  BCSDN Feedback on the Consultation of CSOs in the Preparation of IPA III, 22. april 2020.

42

Feedback on the Consultation of CSOs in the Preparation of IPA III

(43)  Stratulat og Lazarević (2020), op. cit.

43

---

| 9.6.2021 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 220/98 |
| --- | --- | --- | --- |

9.6.2021

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 220/98

---

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om meddelelse fra Kommissionen til Europa-Parlamentet, Det Europæiske Råd, Rådet og Den Europæiske Centralbank — Håndtering af misligholdte lån efter covid-19-pandemien

(COM(2020) 822 final)

(2021/C 220/15)

| Ordfører: | Kęstutis KUPŠYS |
| --- | --- |

Ordfører:

Kęstutis KUPŠYS

| Anmodning om udtalelse | Kommissionen, 24.2.2021 |
| --- | --- |
| Retsgrundlag | Artikel 304 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde |
| Kompetence | Sektionen for Den Økonomiske og Monetære Union og Økonomisk og Social Samhørighed |
| Vedtaget i sektionen | 10.3.2021 |
| Vedtaget på plenarforsamlingen | 24.3.2021 |
| Plenarforsamling nr. | 559 |
| Resultat af afstemningen
  (for/imod/hverken for eller imod) | 246/2/11 |

Anmodning om udtalelse

Kommissionen, 24.2.2021

Retsgrundlag

Artikel 304 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde

Kompetence

Sektionen for Den Økonomiske og Monetære Union og Økonomisk og Social Samhørighed

Vedtaget i sektionen

10.3.2021

Vedtaget på plenarforsamlingen

24.3.2021

Plenarforsamling nr.

559

Resultat af afstemningen

(for/imod/hverken for eller imod)

246/2/11

1.   Konklusioner og anbefalinger

| 1.1. | EØSU glæder sig over fremlæggelsen af Kommissionens nye handlingsplan (meddelelse) om misligholdte lån, men beklager, at den grundlæggende mangler nye forslag, der er tilpasset covid-19-tiden, hvilket betyder, at Europa står i en ekstraordinær tid med regler udformet til almindelige tider. EØSU anbefaler derfor, at man først og fremmest tager fat på de grundlæggende årsager til misligholdte lån for at forhindre, at de ophobes i fremtiden, og foreslår desuden en omhyggelig revision og midlertidig tilpasning af definitionen af misligholdelse for at sikre de europæiske husholdninger og virksomheder en »blød landing«. EØSU bemærker, at der under den aktuelle covid-19-krise er behov for, at den monetære politik og finanspolitikken samt lovgivningen vedrørende den finansielle sektor er i samklang med den tid, vi lever i. |
| --- | --- |

1.1.

| 1.2. | Det er af afgørende betydning at håndtere de underliggende årsager til misligholdte lån. EØSU understreger, at den mest effektive måde til at undgå, at husholdningerne og SMV'erne opbygger store mængder misligholdte lån, er ved konstant at stræbe efter at forbedre konkurrenceevnen, fokusere på forretningskontinuitet og økonomisk genopretning, skabe robuste sociale sikringsordninger, bekæmpe fattigdom, overdreven gældsætning og arbejdsløshed, sikre tilstrækkelige lønninger og gennemføre kontracykliske økonomipolitiske foranstaltninger i krisetider. Ved hjælp af disse skridt kan vi bevare og styrke stabiliteten på de finansielle markeder og den økonomiske modstandsdygtighed, samtidig med at vi bekæmper fattigdom og den massive ulighed. |
| --- | --- |

1.2.

| 1.3. | EØSU mener, at misligholdte lån »før covid-19« bør behandles på en helt anden måde end misligholdte lån »efter covid-19« (som følge af covid-19) på grund af de helt forskellige omstændigheder før og efter marts 2020. EØSU foreslår således en omhyggelig, målrettet og rent midlertidig revision af EBA's retningslinjer for definitionen af misligholdelse. EØSU anbefaler endvidere, at EBA's retningslinjer for moratorier for lån fastholdes, så længe det er nødvendigt. |
| --- | --- |

1.3.

| 1.4. | EØSU opfordrer til, at støtteforanstaltninger til kreditinstitutter går hånd i hånd med statslige støtteforanstaltninger til låntagere, der udelukkende er nødlidende som følge af pandemien. Blandt de foranstaltninger, der kan bruges i denne situation, er forlængelse af løbetider med 1-3 år, rentegodtgørelse, omlægning af gæld til billigere former og om muligt moratorier for tilbagebetaling af lån. EØSU går ind for denne interne gældsafviklingsproces. |
| --- | --- |

1.4.

| 1.5. | EØSU bemærker, at behovet for et paneuropæisk, grænseoverskridende marked for misligholdte lån er overvurderet. Udvalget er derfor bekymret over planerne om at lave et fælleseuropæisk »pas« for inkassatorer uden behørigt tilsyn hverken i »hjemlandet« eller »værtslandet«. Dette tiltag kan kun retfærdiggøres, hvis der laves et sæt udlignende foranstaltninger, der hjælper med at beskytte nødlidende låntagere — en EU-dækkende forbrugerbeskyttelsesstandard for inkassatorer. |
| --- | --- |

1.5.

| 1.6. | En anden søjle i handlingsplanen vedrører forslaget om fremskyndet udenretslig fyldestgørelse af sikkerhedsstillelse, som er strengt begrænset til virksomhedslån og kun finder anvendelse, hvis parterne forud for indgåelsen af lånekontrakten har indgået en frivillig aftale. EØSU bemærker, at fremskyndet udenretslig fyldestgørelse af sikkerhedsstillelse kan udgøre en afbalanceret løsning for debitorer, men kræver, at den udenretslige fyldestgørelse ikke bliver en standardmulighed i lånekontrakter. |
| --- | --- |

1.6.

| 1.7. | EØSU opfordrer indtrængende til, at spørgsmålet om misligholdte lån, der afspejler et udbredt fænomen i økonomien, ikke blandes sammen med spørgsmålet om at bevare den finansielle stabilitet. For at bevare banksektorens moralske og operationelle integritet bør disse to spørgsmål behandles særskilt. |
| --- | --- |

1.7.

| 1.8. | EØSU opfordrer til, at man fortsat kun kan sælge misligholdte lån til porteføljeadministrationsselskaber (som også i mange tilfælde benævnes »dårlige banker«) i ekstraordinære tilfælde, og at sådanne lån fortrinsvist gives i forbindelse med bilaterale gældsafviklingsaftaler mellem kreditinstituttet og låntageren, hvor løsningen bør fokusere på driftskontinuitet og økonomisk genopretning. EØSU understreger, at enhver anvendelse af »forebyggende rekapitalisering« — hvis den finansieres med offentlige midler — sandsynligvis vil kanalisere offentlige midler væk fra andre mere socialt og økonomisk nyttige mål. EØSU understreger også behovet for, at eventuelle »forebyggende« foranstaltninger anvendes på en yderst ansvarlig måde for at undgå moralske risici og redninger af banker på samfundets bekostning ved brug af offentlige midler. |
| --- | --- |

1.8.

| 1.9. | I lyset af den nuværende situation, hvor potentielt levedygtige virksomheder kan komme i betalingsvanskeligheder på trods af deres kreditværdighed før covid-19, foreslår EØSU en omhyggelig revision af EBA's retningslinjer for definitionen af misligholdelse, hvilket kunne give debitorer, der er nødlidende som følge af covid-19, mulighed for at komme på fode igen, inden deres lån betragtes som misligholdte. EØSU understreger imidlertid, at sådanne ændringer udelukkende bør være midlertidige, og de bør således ikke indskrænke bankernes detaljerede og nøjagtige identificering og indberetning af kreditrisici, og de bør udføres i overensstemmelse med det grundlæggende behov for at sikre banksektorens stabilitet og solvens. |
| --- | --- |

1.9.

| 1.10. | EØSU anbefaler overordnet set, at der ikke pilles ved kapitalkravene — herunder backstopforordningen for misligholdte lån. Dette vil sikre, at bankerne fuldt ud kan modstå tab, og mindske sandsynligheden for fremtidige offentlige indgreb (såsom »forebyggende rekapitalisering«) og bankredningspakker på skatteydernes bekostning. Man kunne undersøge muligheden for midlertidig fleksibilitet og anvende denne for så vidt angår definitionen af misligholdelse og sikringen af en bagstopperordning for misligholdte lån, for at afbøde virkningerne af covid-19-krisen. |
| --- | --- |

1.10.

2.   Baggrund

| 2.1. | Kommissionens handlingsplan for misligholdte lån blev annonceret i december 2020 (1) og har til formål at afværge en fremtidig ophobning af misligholdte lån i hele EU som følge af covid-19-krisen. Et lån er misligholdt, når det er usandsynligt, at det bliver tilbagebetalt, eller når låntager er 90 dage forsinket med en betaling. På grund af pandemien anslår Den Europæiske Centralbank, at omfanget af misligholdte lån hos banker i euroområdet i det værst tænkelige scenarie med et meget svagere og langsommere opsving kan nå op på »op til 1,4 bio. EUR« (2). |
| --- | --- |

2.1.

| 2.2. | I juli 2017 blev Handlingsplan for behandling af misligholdte lån i Europa (3) fremlagt, og i løbet af de kommende år bidrog den hurtigt til at tackle og bremse opbygningen af misligholdte lån i banker. Derefter fulgte en meddelelse om fuldførelse af bankunionen (4). |
| --- | --- |

2.2.

| 2.3. | I marts 2018 fremsatte Kommissionen et lovgivningsforslag (5) for at anspore til udvikling af det sekundære marked for misligholdte lån i EU. Forslaget til direktiv havde til hensigt at hjælpe bankerne med nemt at sælge deres porteføljer af misligholdte lån til tredjepartsinvestorer i hele EU. Forslaget indfører også en udenretslig håndhævelsesprocedure kaldet »fremskyndet udenretslig fyldestgørelse af sikkerhedsstillelse«. Forslaget til direktiv er stadig under udformning, selv om de to spørgsmål behandles særskilt i forskellige retsakter. |
| --- | --- |

2.3.

| 2.4. | Med udbruddet af covid-19-pandemien reagerede Kommissionen hurtigt ved at vedtage foranstaltninger, der skulle hjælpe banksektoren med at håndtere de forventede og kommende misligholdte lån. Bankpakken fra april 2020 har allerede ydet betydelig kortfristet støtte (6) til banksektoren, herunder regler for, hvordan bankerne kan vurdere risikoen for, at en låntager ikke er i stand til at tilbagebetale lånet, eller tilsynsregler for klassificering af misligholdte lån og den regnskabsmæssige behandling af forsinkelser i tilbagebetalinger. Bankerne har også nydt godt af betydelige likviditetsstøtteforanstaltninger (ECB's opkøbsprogram på foranledning af den pandemiske nødsituation (7) og lempelsen af betingelserne for målrettede langfristede markedsoperationer, TLTRO III, i marts 2020). Nu er tiden inde til at kigge på de europæiske virksomheders solvensniveau. |
| --- | --- |

2.4.

| 2.5. | Den ledsagende genopretningspakke for kapitalmarkederne gav banksektoren yderligere hjælp ved at fjerne lovgivningsmæssige hindringer for securitisering (8) af misligholdte lån. |
| --- | --- |

2.5.

| 2.6. | I de seneste måneder har den europæiske banksektor nydt godt af lovgivningsmæssige hjælpe- og likviditetsstøtteforanstaltninger, der har til formål at sikre finansiel og økonomisk stabilitet og støtte de europæiske husholdninger og virksomheder. Banksektoren yder derfor fortsat lån til deres kunder, og der er ikke sket nogen kreditstramning. |
| --- | --- |

2.6.

| 2.7. | Medlemsstaterne har også handlet beslutsomt ved at indføre støtteordninger for at afhjælpe likviditetsvanskeligheder, der berører husholdninger og virksomheder. Disse ordninger omfatter typisk offentlige garantiordninger og/eller betalingshenstand (»moratorier«). Disse foranstaltninger hjælper låntagere med midlertidige likviditetsproblemer og forhindrer en brat stigning i antallet af misligholdte lån. Kommissionen har også vedtaget midlertidige rammebestemmelser, således at medlemsstaterne fuldt ud kan udnytte den fleksibilitet, der er indbygget i statsstøttereglerne, til at støtte økonomien under covid-19-udbruddet. |
| --- | --- |

2.7.

3.   Generelle bemærkninger

| 3.1. | EØSU bemærker, at Kommissionens nuværende handlingsplan (meddelelse) følger og gentager de samme foranstaltninger, der allerede indgår i 2017-planen. Den mangler grundlæggende nye forslag rettet mod covid-19-tider, hvilket betyder, at Europa står i en ekstraordinær tid med regler udformet til almindelige tider. EØSU mener, at misligholdte lån »før covid-19« bør behandles på en helt anden måde end misligholdte lån »efter covid-19« (forårsaget af covid-19) på grund af de helt forskellige omstændigheder før og efter marts 2020. EØSU anbefaler derfor en omhyggelig, målrettet og rent midlertidig revision af EBA's definition af misligholdelse for at undgå, at låntagere automatisk klassificeres som debitorer, der har misligholdt deres forpligtelser, og for at afbøde de procykliske virkninger af den nuværende forordning og sikre de europæiske husholdninger og virksomheder en »blød landing«. |
| --- | --- |

3.1.

| 3.2. | Pandemien førte til en nedgang i efterspørgslen og forbruget, hvilket for SMV'er var en kilde til bekymring om, hvorvidt de kunne finde kunder. Selv om SMV'er ikke i øjeblikket nævner adgang til finansiering (i ECB's undersøgelse (9)) som et af de mest presserende problemer, bør alle SMV'ernes problemer tages i betragtning i forbindelse med håndteringen af misligholdte lån. |
| --- | --- |

3.2.

| 3.3. | EØSU har vedvarende slået til lyd for (10), at misligholdte lån nedbringes på en socialt bæredygtig måde, samtidig med at den finansielle stabilitet bevares (11). Dette er under de nuværende covid-19-omstændigheder vigtigere end nogensinde. I modsætning til hvad der skete for et årti siden under finanskrisen i 2008-2009, er den aktuelle stigning i antallet af misligholdte lån ikke den finansielle sektors skyld eller nogen anden specifik gruppe af aktørers skyld, men det er heller ikke »realøkonomiens«, regeringernes eller de europæiske borgeres skyld. Det er helt afgørende, at EU-reguleringsmyndighederne og medlemsstaternes regeringer griber ind ved hjælp af de rette værktøjer. |
| --- | --- |

3.3.

| 3.4. | EØSU erkender, at der er visse fordele ved at udvikle sekundære markeder for misligholdte lån, men foretrækker bilaterale gældsafviklingsaftaler mellem kreditinstituttet og levedygtige låntagere. Selv om mængderne af misligholdte lån på bankernes balancer kan reduceres ved at sælge til kreditkøbere, betyder det ikke, at salget af misligholdte lån er optimalt set fra en låntagers synspunkt eller for samfundet som helhed. Salg af misligholdte lån bør være en sidste udvej. |
| --- | --- |

3.4.

| 3.5. | Det er af afgørende betydning at håndtere de underliggende årsager til misligholdte lån. EØSU understreger, at den mest effektive måde til at undgå, at husholdningerne og SMV'erne opbygger store mængder misligholdte lån, er ved at sikre robuste sociale sikringsordninger, bekæmpe fattigdom, overdreven gældsætning og arbejdsløshed, sikre tilstrækkelige lønninger og gennemføre kontracykliske økonomipolitiske foranstaltninger i krisetider, samtidig med at den europæiske økonomis produktivitet og konkurrenceevne forbedres med fokus på forretningskontinuitet og økonomisk genopretning og med en klar og opdateret lovgivningsmæssig ramme, der fokuserer på langsigtede investeringer. Ved hjælp af disse skridt kan vi bevare og styrke stabiliteten på de finansielle markeder og den økonomiske modstandsdygtighed, samtidig med at vi bekæmper fattigdom og ulighed. På den baggrund anbefaler EØSU, at EBA's retningslinjer for moratorier for lån fastholdes, så længe det er nødvendigt, og at der gennemføres en forsigtig, målrettet og strengt midlertidig revision af definitionen af misligholdelse. |
| --- | --- |

3.5.

| 3.6. | Efter EØSU's opfattelse afspejler handlingsplanen den grundlæggende logik, at bankerne i dag fungerer som en vigtig infrastruktur i den monetære valutabaserede økonomi i Europa, og at en sund banksektor er en nødvendig forudsætning for økonomisk genopretning. Kommissionen udtrykker det således i den tilhørende meddelelse (12): »Det er en topprioritet for Kommissionen at sikre, at EU's borgere og virksomheder fortsat får støtte fra deres banker«. EØSU påpeger i den forbindelse ECB's afgørende rolle med hensyn til at sikre bankernes stabilitet og kreditudbud og bemærker, at den europæiske økonomi understøttes af foranstaltninger, der skal sikre, at der ydes lån til solvent kreditefterpørgsel. |
| --- | --- |

3.6.

| 3.7. | EØSU bemærker, at der delvist mangler pålidelige data om misligholdte lån, og at der fortsat hersker stor usikkerhed om den fremtidige covid-19-vaccination, SARS-CoV-2-virusmutationer (covid-19-varianter), nedlukningsforanstaltninger og økonomisk genopretning. EØSU understreger vigtigheden af kvalitetsdata for at kunne foretage en ordentlig vurdering af problemets omfang og identificere levedygtige virksomheder. EØSU opfordrer derfor til forsigtighed og til foranstaltninger, der hurtigt kan få den europæiske økonomi på fode igen, som f.eks. foranstaltninger til støtte for små virksomheder og sikring af tilstrækkelige lønninger og robuste, sociale sikringsordninger. EØSU bemærker, at indskuddene i banksektoren er steget betydeligt (13), hvilket betyder, at der vil være et godt efterspørgselspotentiale fra forbrugerne i månederne efter ophævelsen af nedlukningsforanstaltningerne. |
| --- | --- |

3.7.

| 3.8. | Det er endnu uvist, hvordan virksomheder og husholdninger, der »er kommet under betydeligt finansielt pres på grund af pandemien« (14), kan hjælpes af banker (»modtage støtte fra deres banker« (15)), hvis der tages hånd om stigningen i misligholdte lån. De foreslåede ændringer eller lovgivningsmæssige lempelser fra bankernes side er på nuværende tidspunkt ikke betinget af, at bankerne udlåner til solvente SMV'er eller husholdninger. EØSU beklager, at Kommissionens handlingsplan med undtagelse af banksektoren kun indeholder få nye foranstaltninger, der kan hjælpe de kriseramte økonomiske aktører. I lyset af det eksterne økonomiske chok, der gør mange arbejdstagere og virksomheder endnu mere afhængige af lån, bør støtteforanstaltninger og afhjælpende foranstaltninger møntet på banker have til formål at sikre, at de låner mere til solvente SMV'er og husholdninger. Samtidig bør myndighederne indføre passende sikkerhedsforanstaltninger for at forebygge uansvarlig långivning og efterfølgende overdreven gældsætning. |
| --- | --- |

3.8.

| 3.9. | EØSU anbefaler, at civilsamfundet som helhed anerkendes som aktør inden for regulering af de finansielle markeder. Navnlig når det gælder håndtering af misligholdte lån i kølvandet på pandemien er der flere konsekvenser forbundet med misligholdte lån, hvilket f.eks. også påvirker arbejdstagernes interesser som skyldnere, ansatte i forgældede virksomheder eller i den finansielle sektor eller skatteydere (særlig relevant, når offentlige midler bruges til håndtering af misligholdte lån). |
| --- | --- |

3.9.

| 3.10. | EØSU bemærker, at behovet for et paneuropæisk, grænseoverskridende marked for misligholdte lån er overvurderet, selv om banksektoren støt bevæger sig i retning af en bankunion, der gælder i hele EU. Det er yderst tvivlsomt, om kreditkøbernes grænseoverskridende operationer giver konkrete økonomiske fordele for det økonomiske system som helhed og ikke kun for banker, kreditkøbere og kreditservicevirksomheder (selv om det er rigtigt, at sidstnævnte helt sikkert får nogle stordriftsfordele ud af det). |
| --- | --- |

3.10.

| 3.11. | I den forbindelse understreger EØSU også, at risikofordeling ikke nødvendigvis fører til risikoreduktion. Tværtimod lærte vi under finanskrisen i 2008-2009, at dette kan resultere i en uigennemsigtig akkumulering af risici i økonomien. EØSU opfordrer til, at målet med alle foranstaltninger vedrørende incitamenter for den finansielle sektor bør være at afskrække markedsaktørerne fra at løbe for store risici. |
| --- | --- |

3.11.

| 3.12. | Samtidig understreger EØSU, at europæiske virksomheder, husholdninger, arbejdstagere og civilsamfundet har brug for ressourcer og fuld støtte til at modstå krisen. EU bør derfor iværksætte sådanne støtteforanstaltninger. En sådan bistand bør være til rådighed over en periode på op til tre år (i overensstemmelse med Next Generation EU-stimuluspakken) for at støtte virksomheder og låntagere, der blev betragtet som sunde og kreditværdige før pandemien. Næsten hele Europas befolkning er berørt af den stigende socioøkonomiske usikkerhed. Virksomheder oplever forstyrrelser på grund af tvungne lukninger og mindre efterspørgsel, mens husholdningerne står over for arbejdsløshed og indtægtsfald. EØSU mener, at de europæiske borgere og virksomheder har brug for en helt anden form for foranstaltninger og tydeligvis ikke den hurtige håndhævelse af rammerne for misligholdte lån, som Kommissionen foreslår. |
| --- | --- |

3.12.

4.   Særlige bemærkninger

| 4.1. | Kommissionen er overbevist om, at det først og fremmest bør prioriteres at nå til enighed om forslaget til direktiv om kreditservicevirksomheder og kreditkøbere, der i al væsentlighed vil skabe et fælles sekundært marked for misligholdte lån. EØSU er bekymret over planerne om at skabe et fælleseuropæisk »pas« for inkassatorer uden behørigt tilsyn i hverken deres »hjemland« eller »værtsland«. Dette tiltag kan kun retfærdiggøres, hvis der laves et sæt udlignende foranstaltninger, der hjælper med at beskytte nødlidende låntagere — en EU-dækkende forbrugerbeskyttelsesstandard for inkassatorer. EØSU er også bekymret over, at forslaget til direktiv om kreditservicevirksomheder og kreditkøbere (16) vil forhindre medlemsstaterne i at indføre andre eller yderligere krav til kreditservicevirksomheder og kreditkøbere, selv om sådanne krav har til formål at beskytte låntagere. Hvis der sikres tilsyn i hjemlandet og værtslandet, forbrugerbeskyttelsesreglerne overholdes, retningslinjerne for bedste praksis stilles til rådighed via EBA, og der planlægges en ensartet tilgang til sådanne aktiviteter, vil de fleste af de problemer, der påpeges her, være dækket. I betragtning af denne argumentation er det nødvendigt at styrke reglerne for beskyttelse af låntagere, så ovennævnte risici undgås, og det fælleseuropæiske »pas« bliver funktionsdygtigt. |
| --- | --- |

4.1.

| 4.2. | EØSU bemærker, at nogle kreditkøbere og inkassatorer har et dårligt ry — hvorfor visse kreditkøbere kaldes »gribbefonde« — og understreger, at indførelsen af et fælleseuropæisk »pas« for inkassatorer uden passende tilsyn i både »hjemlandet« og »værtslandet« og uden passende retningslinjer for »bedste praksis«, der gennemføres rettidigt og effektivt i hele EU, kan føre til upassende forretningsskik hos sådanne kreditkøbere eller kreditservicevirksomheder til skade for nødlidende låntagere. EØSU understreger desuden behovet for at sikre, at forslaget til direktiv om kreditservicevirksomheder og kreditkøbere ikke forhindrer medlemsstaterne i at indføre yderligere retlige krav til kreditservicevirksomheder og kreditkøbere, således at det sikres, at princippet om overregulering overholdes i dette tilfælde. |
| --- | --- |

4.2.

| 4.3. | Desuden har visse kreditkøbere været forbundet med skatteundgåelse. F.eks. er nogle af dem registreret i Irland som velgørende organisationer og betaler stort set ingen skat. EØSU opfordrer Kommissionen til at intensivere sine bestræbelser på at løse problemet med skatteundgåelse. |
| --- | --- |

4.3.

| 4.4. | En anden søjle i handlingsplanen vedrører forslaget om håndhævelse af fremskyndet udenretslig fyldestgørelse af sikkerhedsstillelse, som udelukkende gælder virksomhedslån og kun finder anvendelse, hvis parterne forud for indgåelsen af lånekontrakten har indgået en frivillig aftale. EØSU medgiver, at husholdninger (private forbrugere) ikke er omfattet af denne procedure og bemærker, at der er behov for at finde en balance mellem fremskyndet udenretslig fyldestgørelse af sikkerhedsstillelse, Europa-Parlamentets og Rådets direktiv (EU) 2019/1023 (17) og insolvensprocedurer. EØSU bemærker, at fremskyndet udenretslig fyldestgørelse af sikkerhedsstillelse kan udgøre en afbalanceret løsning for debitorer, men kræver, at udenretslig håndhævelse ikke bliver standardmuligheden i lånekontrakter. Det bør sikres, at kriseramte virksomheder ikke bliver ladt i stikken og ikke mister adgang til det almene retssystem med dets kontrolforanstaltninger, der er udviklet på grundlag af årelange traditioner. Efter EØSU's opfattelse bør systematiske sikkerhedsgendannelsesproblemer behandles fra land til land ved hjælp af velforberedte reformer og målrettede interventioner fra medlemsstater, hvor der stadig er flaskehalse. |
| --- | --- |

4.4.

| 4.5. | EØSU er enig i Kommissionens erklæring om, at »bankerne [bør] tilskyndes til så vidt muligt at anvende en proaktiv tilgang, når det gælder om at indlede et tidligt og konstruktivt samarbejde med deres debitorer«, da dette vil forhindre, at levedygtige virksomheder skades, og sikre forretningskontinuitet. Udvalget opfordrer imidlertid Kommissionen til at foreslå konkrete foranstaltninger til opfyldelse af dette vigtige mål. |
| --- | --- |

4.5.

| 4.6. | EØSU bifalder initiativet om yderligere at konvergere de forskellige insolvensrammer i hele EU og bemærker, at en sådan konvergens ikke kun er til gavn for banksektoren, men for hele iværksætterlandskabet i Europa. En sådan konvergens bør ikke nødvendigvis være knyttet til spørgsmålet om misligholdte lån. Det bør dog bemærkes, at denne foranstaltning ikke vil hjælpe på kort sigt og ikke vil yde den store hjælp i kølvandet på covid-19-krisen. Det vil mindske risiciene og sætte yderligere skub i grænseoverskridende investeringer og intern handel at skabe vished om reglerne vedrørende kreditor- og debitorrettigheder og større harmonisering af procedurerne for fjernelse af sikkerhedsstillelse på tværs af medlemsstaterne. EØSU understreger, at der ved reformen af insolvensrammerne bør tages behørigt hensyn til låntagerne. |
| --- | --- |

4.6.

| 4.7. | EØSU påpeger, at det sekundære marked for misligholdte lån på ingen måde får virksomhederne til at blomstre, og at det heller ikke bibeholder arbejdspladser eller gør det muligt for lukkede virksomheder at genåbne. Målrettede statsfinansierede foranstaltninger er helt afgørende for, at virksomhederne kan genoptage driften. EØSU mener, at långivning til en økonomi, der lider under et hidtil uset tab af produktion som følge af covid-19-nedlukninger, er afgørende. Denne långivning bør dog ikke overdrives, idet den så kan vise sig at blive uholdbar. |
| --- | --- |

4.7.

| 4.8. | Det forslag, som Kommissionen presser på for — det sekundære fælleseuropæiske marked og i mindre grad fremskyndet udenretslig fyldestgørelse af sikkerhedsstillelse — skaber imidlertid frygt for, at et fælles sekundært marked for misligholdte lån i Europa vil give mulighed for misbrug og gøre bankkunderne sårbare over for »gribbefonde«, hvoraf hovedparten ikke har oprindelse i EU. EØSU anbefaler mere gennemsigtighed og reelle regler for at sikre, at forbrugerne beskyttes mod at blive udnyttet af kreditservicevirksomheder, kreditkøbere eller »gribbefonde«. |
| --- | --- |

4.8.

| 4.9. | EØSU går ind for, at kreditinvestorer og inkassovirksomheder ikke får et fælleseuropæisk »pas«, hvis de køber forbrugeres (private kunders) misligholdte lån Det kan undersøges, om mikrovirksomheders gæld ikke også bør fritages. |
| --- | --- |

4.9.

| 4.10. | Fremhævelsen af en standardisering af data om misligholdte lån for hele EU er velkommen, men ikke tilstrækkelig i betragtning af opgaven, og den er i princippet ikke særlig relevant. EØSU bemærker også, at EU-institutionerne og skatteyderne ikke bør betale prisen for at skabe effektive markeder og forbedre standardiseringen af misligholdte lån med henblik på at lette handelen med dem. Disse omkostninger bør bæres af markedsdeltagerne som de mest begunstigede ved handel med misligholdte lån. Der kræves datagennemsigtighed for at sikre, at både eksterne og interne (internt i bankkoncerner) salg af misligholdte lån følger alle regler for internationale regnskabsstandarder (IFRS) og gennemføres på korrekt vis. |
| --- | --- |

4.10.

| 4.11. | Nationale porteføljeadministrationsselskaber, der i vid udstrækning omtales i Kommissionens dokument, og som også kaldes »dårlige banker«, kan og kommer sandsynligvis til at kræve offentlige midler. EØSU opfordrer derfor de enkelte medlemsstater til at foretage en tilbundsgående analyse af anvendelsen af offentlige midler til oprettelse af sådanne porteføljeadministrationsselskaber, alt efter situationen i de enkelte medlemsstater, samtidig med at statsstøttereglerne overholdes. |
| --- | --- |

4.11.

| 4.12. | EØSU opfordrer indtrængende til, at spørgsmålet om misligholdte lån, der afspejler et udbredt fænomen i økonomien, ikke blandes sammen med spørgsmålet om bevarelse af den finansielle stabilitet. For at bevare banksektorens etiske og operationelle integritet bør disse to spørgsmål behandles særskilt. EØSU mener, at selv om visse finansielle institutioners problemer kan skyldes for mange misligholdte lån på deres balance, retfærdiggør det ikke at redde sådanne banker, der ikke er rentable, med offentlige midler ved hjælp af modellen med porteføljeadministrationsselskaber under dække af sanering af dårlige misligholdte lån. Udvalget mener, at problemet med bankernes krisestyring bør behandles som helhed. EØSU opfordrer til, at salg af misligholdte lån til porteføljeadministrationsselskaber fortsat kun sker undtagelsesvist, og at sådanne lån fortrinsvist håndteres på bankernes balancer. |
| --- | --- |

4.12.

| 4.13. | Desuden er det vigtigt, at Kommissionen forhindrer, at offentlige midler bruges til at redde private bankers interesser igen og igen. At redde en bank bør ikke opfattes som en værdi i sig selv. Det er ikke den økonomiske politiks endelige mål. I det lange løb kan gentagne redninger af banker, der involverer enorme mængder offentlige midler, medføre en moralsk risiko og forstyrre det incitamentsystem, der er indbygget i banksektoren. EØSU advarer derfor imod enhver politik, der resulterer i »privatisering af overskud og socialisering af tab«. I stedet bør bankerne tilskyndes til at løse deres problemer med misligholdte lån internt og til at forvalte deres låneporteføljer bedre. Ingen form for implicit eller eksplicit statsstøtte vil bidrage til at løse de underliggende balanceproblemer. EØSU anerkender Den Fælles Bankafviklingsfond, som finansieres af bidrag fra kreditinstitutter. Hvis man tilpassede størrelsen af Den Fælles Bankafviklingsfond, så den havde den rette kapacitet, ville det forhindre, at offentlige midler blev anvendt til at redde private bankers interesser, hvorved der ville blive taget hånd om bekymringen om »privatisering af overskud og socialisering af tab«. |
| --- | --- |

4.13.

| 4.14. | EØSU opfordrer kraftigt til, at bestræbelserne rettes mod at fuldføre bankunionen, hvilket vil sætte skub i en robust, tilstrækkeligt kapitaliseret og vigtigst af alt selvbærende banksektor. Der skal findes en balance mellem risikodeling og risikoreduktion. I tilfælde af en krise, hvad enten det er på nationalt plan eller EU-plan, bør man undgå betydelige konsekvenser for de offentlige budgetter og skatteyderne. Der skal derfor gennemføres solide minimumskrav til kapitalgrundlag og nedskrivningsegnede forpligtelser (MREL) og effektive foranstaltninger til bekæmpelse af hvidvask af penge. Der bør desuden lægges større vægt på reguleringen af skyggebanksektoren. Det skal sikres, at risikoen ikke overføres fra velregulerede til mindre velregulerede aktører på de finansielle markeder. Desuden bør der lægges vægt på regulering af alle finansielle aktiviteter, der udføres af ikkeregulerede enheder, i overensstemmelse med princippet om »samme risiko, samme aktivitet, samme regler og samme tilsyn«. |
| --- | --- |

4.14.

| 4.15. | Fra et forbrugerbeskyttelsessynspunkt er formålet med porteføljeadministrationsselskaber tydeligvis at maksimere afkastet og effektiviteten ved at sælge lån til tredjepartsinvestorer eller realisere sikkerhedsstillelsen, og dette synes ikke at være foreneligt med at sikre den rette beskyttelse af husholdningslåntagere og sikre bæredygtige tilbagebetalingsplaner og en minimumslevestandard. EØSU anbefaler, at porteføljeadministrationsselskaberne indarbejder socialt orienterede mål i deres politikker. |
| --- | --- |

4.15.

| 4.16. | EØSU er bekymret for, at enhver anvendelse af »forebyggende rekapitalisering« sandsynligvis vil kanalisere offentlige midler væk fra mere socialt og økonomisk nyttige mål. Anvendelsen af »forebyggende rekapitalisering« bør således fortsat kun være en absolut undtagelse i forbindelse med covid-19. EØSU understreger nødvendigheden af, at eventuelle »forebyggende foranstaltninger« anvendes på en yderst ansvarlig måde for at undgå moralske risici og redninger af banker på samfundets bekostning ved brug af offentlige midler. Det er værd at nævne, at finansiel stabilitet også er et offentligt gode, og at de finansielle regulerings- og tilsynsmyndigheder derfor bør sikre strenge tilsynsregler for at undgå at bringe dette offentlige gode — finansiel stabilitet — i fare. |
| --- | --- |

4.16.

| 4.17. | EØSU noterer sig meddelelsens udmelding om, at genopretnings- og resiliensfaciliteten kan yde støtte til reformer, der har til formål at forbedre insolvens, retlige og administrative rammer og understøtte en effektiv beslutning om misligholdte lån. Genopretnings- og resiliensmidler bør, som Det Europæiske Råd hævder, anvendes til at »styrke vækst, jobskabelse og økonomisk og social resiliens« (18). Der er behov for en yderligere præciseringer for at klarlægge Kommissionens hensigter med at knytte genopretnings- og resiliensfaciliteten til misligholdte lån og sikre, at genopretnings- og resiliensfaciliteten ikke afspores fra sit oprindelige mål om at fremme grøn og digital omstilling. |
| --- | --- |

4.17.

| 4.18. | På trods af de mål, som medlovgiverne enedes om for genopretnings- og resiliensfaciliteten, er ikke en eneste foranstaltning i Kommissionens handlingsplan rettet mod kriseramte virksomheder i Europa — hverken små og store virksomheder, selskaber eller familievirksomheder. EØSU bemærker endvidere, at Kommissionen i den nuværende udgave af meddelelsen ikke præsenterer nogen redskaber til at tackle, hvordan forbrugere, der kæmper for at betale deres regninger og få det hele til at løbe rundt, skal overleve pandemiens virkninger og undgå at sidde fast i fattigdom. EØSU påpeger desuden, at der også er andre områder, som har brug for særlige handlingsplaner, eksempelvis små og store selskaber og familievirksomheder, som lider under konsekvenserne af pandemien. |
| --- | --- |

4.18.

| 4.19. | EØSU anbefaler, at følgende specifikke forordninger revideres: |
| --- | --- |

4.19.

| 4.19.1. | I lyset af den nuværende situation, hvor mange potentielt levedygtige virksomheder kan komme i betalingsvanskeligheder på trods af deres kreditværdighed før covid-19, foreslår EØSU, at en omhyggelig revision af EBA's retningslinjer for definition af misligholdelse (f.eks. for så vidt angår antallet af dage efter forfaldsdatoen, inden et lån betragtes som misligholdt og nettonutidsværdien, hvor omlagt gæld betragtes som lån, der »sandsynligvis ikke indfries«) kan give sådanne virksomheder en chance for at komme på fode igen, inden lånene bliver betragtet som misligholdt. EØSU understreger imidlertid, at sådanne ændringer udelukkende bør være midlertidige og forbundne med covid-19-pandemien, og de bør således ikke indskrænke bankernes detaljerede og nøjagtige identificering og indberetning af kreditrisici, og at regulerings- og tilsynsmyndighederne skal afveje eventuelle midlertidige ændringer mod det grundlæggende behov for at sikre banksektorens stabilitet og solvens. |
| --- | --- |

4.19.1.

| 4.19.2. | EØSU anbefaler endvidere, at EBA's retningslinjer for moratorier for lån fastholdes, så længe det er nødvendigt. |
| --- | --- |

4.19.2.

| 4.19.3. | I betragtning af at misligholdte lån er misligholdte uanset årsagen til betalingsvanskelighederne, og da det er yderst vanskeligt at fastslå, hvilke af de nødlidende låntagere der rent faktisk vil komme hurtigt på fode igen, når pandemien er under kontrol, anbefaler EØSU, at der stadig holdes fast i kapitalkravene — herunder backstopforordningen for misligholdte lån, hvis tidsplan allerede omfatter meget gradvise kapitalforøgelser. Dette vil gøre det muligt for bankerne at modstå tab, hvad enten de er forbundet med pandemien eller andre faktorer, og vil i høj grad mindske sandsynligheden for offentlige indgreb og redningspakker på skatteydernes bekostning. Man kunne undersøge muligheden for midlertidig fleksibilitet og anvende denne for så vidt angår definitionen af misligholdelse og sikringen af en bagstopperordning for misligholdte lån, for at afbøde virkningerne af covid-19-krisen. Dette kan desuden bidrage til at forhindre, at bankerne holder brandudsalg med misligholdte lån. I den forbindelse noterer EØSU sig og foreslår, at der tages højde for indstillingen af sager ved de civile domstole og andre udsættelser af civile retssager i hele EU. |
| --- | --- |

4.19.3.

| 4.19.4. | For banker, der kan dokumentere en stærk forbindelse til realøkonomien (en betydelig andel af deres aktiver er forbundet med ikkefinansielle virksomheder og husholdninger), forventer EØSU, at der kan gives yderligere fleksibilitet. På den anden side skal der udvises den største forsigtighed med globalt systemiske finansielle institutioner, der er tæt knyttet til andre aktører på det finansielle marked. |
| --- | --- |

4.19.4.

| 4.20. | EØSU mener, at Kommissionen bør foreslå pålidelige metoder til at sikre strenge regler for at beskytte nødlidende låntagere mod uretfærdig behandling. |
| --- | --- |

4.20.

| 4.20.1. | EØSU opfordrer til, at støtteforanstaltninger til kreditinstitutter går hånd i hånd med støtteforanstaltninger til låntagere, der udelukkende er nødlidende som en følge af pandemien. Blandt de foranstaltninger, der kan bruges i denne situation, er forlængelse af løbetider med 1-3 år, rentegodtgørelse, omlægning af gæld til billigere former og om muligt moratorier for tilbagebetaling af lån. |
| --- | --- |

4.20.1.

| 4.20.2. | Med hensyn til salg af misligholdte lån kan special purpose vehicles (SPV'er) i visse tilfælde tjene på kundens gæld i en inkassoproces, mens kunden stadig ender forgældet. EØSU opfordrer Kommissionen til at overveje yderligere regulering for at sikre, at låntagernes rettigheder beskyttes, og at de ikke bliver yderligere forgældet efter sådanne transaktioner. |
| --- | --- |

4.20.2.

| 4.21. | EØSU fastholder, at der bør træffes omfattende foranstaltninger til at opretholde et retfærdigt og sikkert erhvervsklima, idet der lægges særlig vægt på at sikre, at de mest sårbares behov opfyldes. De europæiske virksomheders konkurrenceevne bygger først og fremmest på et stærkt indre marked, konstant innovation og et forudsigeligt og socialt ansvarligt regelsæt baseret på tillid mellem økonomiske aktører. EØSU advarer mod ethvert lovgivningsmæssigt tiltag, der skal omdanne misligholdte lån til en vare som enhver anden vare. EØSU bemærker, at et sådant skridt ikke vil forbedre tillidsforholdet, men tværtimod vil gøre mere skade. Det er bydende nødvendigt at sikre en passende balance mellem låntagernes og kreditorernes rettigheder. |
| --- | --- |

4.21.

| 4.22. | Covid-19-pandemien er blot et af mange udefrakommende chok, og der vil komme mange flere. Politiske foranstaltninger, der tager sigte på at begrænse de omfattende skader af sådanne voldsomme chok, bør baseres på universelle og langtidsholdbare principper. EU bestræber sig på at fastholde sin sociale markedsøkonomiske orientering og gentager sit løfte om ikke at lade nogen i stikken og samtidig styrke den europæiske økonomis konkurrenceevne. EØSU opfordrer kraftigt til, at Kommissionens handlingsplaner og lovgivningsinitiativer tager behørigt højde for disse grundlæggende principper. |
| --- | --- |

4.22.

Bruxelles, den 24. marts 2021.

Christa SCHWENG

Formand for Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg

---

(1)  COM(2020) 822 final.

1

(2)  Tale af Andrea Enria, formand for ECB's tilsynsråd, den 1. oktober 2020. Misligholdte lån tegnede sig for næsten 1 bio. EUR ved udgangen af 2016, hvilket svarer til 5,1 % af de samlede banklån. Med udgangspunkt i data fra 2019 vil porteføljen af misligholdte lån på 1,4 bio. EUR udgøre ca. 12 % af euroområdets BNP.

2

(3)  Handlingsplan for behandling af misligholdte lån i Europa, ECOFIN-Rådet, juli 2017. https://www.consilium.europa.eu/da/press/press-releases/2017/07/11/conclusions-non-performing-loans/.

3

Handlingsplan for behandling af misligholdte lån i Europa

(4)  COM(2017) 592 final.

4

(5)  Direktiv om kreditservicevirksomheder, kreditkøbere og realisering af sikkerhedsstillelse, COM(2018) 135 final — 2018/0063 (COD).

5

(6)  COM(2020) 169 final.

6

(7)  https://www.ecb.europa.eu/mopo/implement/pepp/html/index.da.html.

7

(8)  COM(2020) 822 final og COM(2020) 283 final.

8

(9)  https://www.ecb.europa.eu/stats/ecb_surveys/safe/html/ecb.safe202011~e3858add29.da.html.

9

(10)  EUT C 353 af 18.10.2019, s. 32.

10

(11)  De finansielle institutioner forventes at fortsætte med at identificere og indberette forringelser af aktivernes kvalitet og opbygning af misligholdte lån i overensstemmelse med de eksisterende regler for at bevare et klart og præcist billede af risiciene i banksektoren, som det fremgår af et brev fra ECB af 4. december 2020. Derudover understreger ECB, at forsvarlige tilsynsstrategier og hensættelser ud fra et forsigtighedsperspektiv er afgørende for at sikre en passende styring og dækning af kreditrisici, herunder hurtig identifikation og håndtering af nødlidende debitorer.

11

(12)  https://ec.europa.eu/commission/presscorner/detail/da/ip_20_2375. Valdis Dombrovskis, ledende næstformand med ansvar for en økonomi, der tjener alle, håber, at strategien »vil bidrage til en ... bæredygtig genopretning i Europa ved at hjælpe bankerne til at frigøre disse lån fra deres balancer og holde gang i kreditgivningen.«

12

(13)  De ikkefinansielle selskabers samlede indskud i euroområdet steg fra 2,73 bio. EUR (marts 2020) til 3,12 bio. EUR (oktober 2020) på trods af pandemien. Det samme tal for husholdningerne steg fra 7,85 bio. EUR til 8,21 bio. EUR. (https://sdw.ecb.europa.eu/).

13

(14)  Mairead McGuinness, kommissær med ansvar for finansielle tjenesteydelser, finansiel stabilitet og kapitalmarkedsunionen, https://ec.europa.eu/commission/presscorner/detail/da/ip_20_2375.

14

(15)  Ibid.

15

(16)  Se artikel 5, artikel 11, navnlig artikel 11, stk. 5, og artikel 15, stk. 2, i forslaget til direktiv.

16

(17)  EUT L 172 af 26.6.2019, s. 18.

17

(18)  https://www.consilium.europa.eu/da/infographics/20201006-recovery-resilience-rrf/ Genopretnings- og resiliensfaciliteten kan desuden anvendes »i tråd med de landespecifikke henstillinger i det europæiske semester«, og dertil kommer, at mindst 37 % af midlerne bør bidrage til klimaindsatsen og miljømæssig bæredygtighed — og mindst 20 % til EU's digitale omstilling.

18

---

| 9.6.2021 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 220/106 |
| --- | --- | --- | --- |

9.6.2021

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 220/106

---

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om forslag til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv om passende mindstelønninger i Den Europæiske Union

(COM(2020) 682 final — 2020/0310 (COD))

(2021/C 220/16)

| Ordførere: | Milena ANGELOVA og Cinzia DEL RIO |
| --- | --- |

Ordførere:

Milena ANGELOVA og Cinzia DEL RIO

| Anmodning om udtalelse | Europa-Parlamentet, 11.11.2020
  Rådet, 10.11.2020 |
| --- | --- |
| Retsgrundlag | Artikel 153, stk. 2, og artikel 304 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde |
| Kompetence | Sektionen for Beskæftigelse, Sociale Spørgsmål og Unionsborgerskab |
| Vedtaget i sektionen | 11.3.2021 |
| Vedtaget på plenarforsamlingen | 25.3.2021 |
| Plenarforsamling nr. | 559 |
| Resultat af afstemningen
  (for/imod/hverken for eller imod) | 155/100/20 |

Anmodning om udtalelse

Europa-Parlamentet, 11.11.2020

Rådet, 10.11.2020

Retsgrundlag

Artikel 153, stk. 2, og artikel 304 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde

Kompetence

Sektionen for Beskæftigelse, Sociale Spørgsmål og Unionsborgerskab

Vedtaget i sektionen

11.3.2021

Vedtaget på plenarforsamlingen

25.3.2021

Plenarforsamling nr.

559

Resultat af afstemningen

(for/imod/hverken for eller imod)

155/100/20

1.   Konklusioner og anbefalinger

| 1.1. | Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg (EØSU) bakker kraftigt op om det formulerede mål for Europa om at vise vejen bort fra skrøbelighed og frem mod ny vitalitet ved at skabe muligheder og velstand gennem fremme af innovation, bæredygtig vækst og fair konkurrence (1) og dermed stimulere opadgående økonomisk og social konvergens. EØSU er enig i de overordnede mål om at sikre passende mindstelønninger, styrke de kollektive overenskomstforhandlingssystemer i hele EU, at det skal kunne betale sig at arbejde, at fattigdom skal bekæmpes, og at arbejdsmarkedets parters rolle og den sociale dialog skal styrkes i overensstemmelse med de nationale arbejdsmarkedsordninger. |
| --- | --- |

1.1.

| 1.2. | EØSU konstaterer, at det foreslåede direktiv vil bidrage til Unionens mål om at fremme befolkningernes velfærd, udvikle en stærkt konkurrencedygtig social markedsøkonomi (artikel 3 i EUT) og fremme en forbedring af leve- og arbejdsvilkårene (artikel 151 i TEUF). Det vedrører også de rettigheder, der er fastlagt i EU's charter om grundlæggende rettigheder, f.eks. arbejdstagernes ret til retfærdige og rimelige arbejdsforhold (artikel 31), og det er i overensstemmelse med princip 6 i den europæiske søjle for sociale rettigheder. Kommissionen understreger, at det ikke indeholder foranstaltninger, der har direkte indvirkning på lønniveauet, og at bestemmelserne i artikel 153, stk. 5, i TEUF, derfor er overholdt fuldt ud. |
| --- | --- |

1.2.

| 1.3. | EØSU er enig i de generelle mål med forslaget og forventer, at det vil blive udformet omhyggeligt med respekt for nationale traditioner, love og praksis, og at der bliver en vis margen til at tilpasse forpligtelserne til de nationale forhold. Der er forskellige opfattelser i EØSU med hensyn til visse elementer i retsgrundlaget for forslaget. Trods de divergerende opfattelser formulerer EØSU sit syn på nogle af de elementer, der er medtaget i Kommissionens forslag. |
| --- | --- |

1.3.

| 1.4. | Statens rolle i at skabe såvel politisk som juridisk »gunstige betingelser« ved at bakke op om og respektere den sociale dialogs og kollektive overenskomstforhandlingers betydning for fagforeninger og arbejdsgiverorganisationer anerkendes af flere internationale organisationer og omtales også i adskillige EØSU-udtalelser. Arbejdsmarkedets parter bør være uafhængige, og arbejdsgiverorganisationer og fagforeninger bør være beskyttet mod enhver form for begrænsning af deres ret til at organisere, repræsentere eller tage kollektive skridt. Samtidig gentager EØSU vigtigheden af fælles tiltag og programmer for kapacitetsopbygning på EU-niveau og i medlemsstaterne, som forvaltes direkte af de europæiske og nationale arbejdsmarkedsparter. |
| --- | --- |

1.4.

| 1.5. | EØSU støtter målet om at øge den kollektive overenskomstdækning i overensstemmelse med nationale regler og praksis og med fuld respekt for og overholdelse af kompetencefordelingen og arbejdsmarkedets parters autonomi. EØSU er enig i det foreslåede mål på 70 % og mener, at nationale handlingsplaner (artikel 4) kan få væsentlig betydning for opadgående lønkonvergens og etablering af de mest hensigtsmæssige foranstaltninger og mekanismer til lønfastsættelse og øget dækning på nationalt niveau, bl.a. for at udligne de køns- og aldersbetingede lønforskelle og mindske ulighederne og forskelsbehandlingen i forhold til især yngre arbejdstagere. EØSU anbefaler, at nationale handlingsplaner udformes af arbejdsmarkedets parter og vedtages i en trepartsproces. |
| --- | --- |

1.5.

| 1.6. | EØSU anerkender, at indblanding fra statens side bør undgås i lande, hvor der findes selvregulerende kollektive overenskomstforhandlingssystemer, som sikrer retfærdige og passende lønniveauer og andre aftalte arbejdsvilkår, således at velfungerende arbejdsmarkedsordninger, som selv er i stand til at sikre opnåelsen af målene i det foreslåede direktiv, beskyttes/bevares. |
| --- | --- |

1.6.

| 1.7. | EØSU mener, at arbejdsmarkedets parters repræsentativitet er en vigtig faktor, da den garanterer deres demokratiske mandat. Der findes forskellige kriterier for, hvad der kan udgøre god praksis og medtages i overvejelserne, når der udformes handlingsplaner i henhold til national lovgivning og praksis. En række komplekse faktorer/kriterier kan tages i betragtning ved vurderingen af arbejdsmarkedets parters repræsentativitet på nationalt plan, idet der skal tages højde for forskellene fra medlemsstat til medlemsstat. |
| --- | --- |

1.7.

| 1.8. | EØSU støtter veludviklede systemer for lønfastsættelse og velfungerende socialsikringssystemer, som skaber et sikkerhedsnet for dem, der har behov, samt andre foranstaltninger til at forhindre fattigdom blandt personer i arbejde. EØSU konstaterer, at forslaget til direktiv kun fastlægger det generelle princip om lønningers tilstrækkelighed baseret på ikkebindende anslåede referenceværdier for median- eller gennemsnitslønninger, og ikke indeholder konkrete foranstaltninger eller bestemmelser om, hvordan lønninger skal fastsættes på nationalt niveau, da dette fortsat er medlemsstaternes enekompetence. EØSU støtter, at der fastlægges bindende indikatorer, der kan fungere som rettesnor for medlemsstaterne og arbejdsmarkedets parter ved vurderingen af tilstrækkeligheden af de lovbestemte mindstelønninger, og når der skal identificeres og indføres relevante foranstaltninger i de nationale handlingsplaner. |
| --- | --- |

1.8.

| 1.9. | EØSU konstaterer, at direktivets artikel 9 indeholder foranstaltninger for arbejdstagere ved udførelsen af offentlige indkøbskontrakter og koncessionskontrakter, idet medlemsstaterne bedes sikre mindstelønninger ved alle offentlige udbud. EØSU gentager sin opfordring til, at offentlige indkøbskontrakter fuldt ud overholder kollektive overenskomster, og at handelsaftaler ophæves i tilfælde af manglende overholdelse af ILO's grundlæggende og ajourførte konventioner. |
| --- | --- |

1.9.

| 1.10. | EØSU anbefaler, at de rapporter, der indsendes af medlemsstaterne, undersøges og vurderes med behørig inddragelse af arbejdsmarkedets parter i EMCO, og mener, at der kunne oprettes et særligt underudvalg til dette formål bestående af repræsentanter for nationale regeringer, nationale og europæiske fagforeninger og arbejdsgiverorganisationer og eksperter udpeget af Kommissionen. |
| --- | --- |

1.10.

2.   Generelle bemærkninger

| 2.1. | EØSU er enig i de overordnede mål om at opnå passende mindstelønninger og styrke de kollektive overenskomstforhandlingssystemer i hele Den Europæiske Union (EU), at det skal kunne betale sig at arbejde, at fattigdom skal bekæmpes, og at arbejdsmarkedets parters rolle og den sociale dialog skal styrkes i overensstemmelse med de nationale arbejdsmarkedsordninger. Et veltilpasset niveau for mindstelønninger bidrager til at stimulere den indenlandske efterspørgsel og økonomiske vækst og til at udvikle en meget konkurrencedygtig social markedsøkonomi. Der er flere forvaltningsinstrumenter, som EU og medlemsstaterne anvender til at samarbejde om at nå disse mål, herunder det europæiske semester. Fuld, struktureret og effektiv inddragelse af arbejdsmarkedets parter og civilsamfundets organisationer i hele semesterprocessen på europæisk og nationalt plan er afgørende for at gennemføre økonomiske og sociale politikker. |
| --- | --- |

2.1.

| 2.2. | EØSU konstaterer, at det foreslåede direktiv vil bidrage til Unionens mål om at fremme befolkningernes velfærd, udvikle en stærkt konkurrencedygtig social markedsøkonomi (artikel 3 i EUT) og fremme en forbedring af leve- og arbejdsvilkårene (artikel 151 i TEUF). Det vedrører også de rettigheder, der er fastlagt i EU's charter om grundlæggende rettigheder, f.eks. arbejdstagernes ret til retfærdige og rimelige arbejdsforhold (artikel 31), og det er i overensstemmelse med princip 6 i den europæiske søjle for sociale rettigheder. Kommissionen understreger, at det ikke indeholder foranstaltninger, der har direkte indvirkning på lønniveauet, og at bestemmelserne i artikel 153, stk. 5 i TEUF, derfor er overholdt fuldt ud. |
| --- | --- |

2.2.

| 2.3. | Der er forskellige betænkeligheder og opfattelser i EØSU vedrørende elementer i retsgrundlaget for forslaget (2), men trods disse forskelle giver EØSU i denne udtalelse udtryk for sit syn på nogle af problemstillingerne i Kommissionens forslag. |
| --- | --- |

2.3.

| 2.4. | EØSU er bekymret over, at andelen af personer, som arbejder, men alligevel oplever fattigdom, steg fra 8,3 % af den samlede EU-arbejdsstyrke i 2007 til 9,4 % i 2018, og især rammer de unge (28,1 % af arbejdstagerne i aldersgruppen 16-24 år er i risiko for fattigdom eller social udstødelse), kvinder, personer med migrantbaggrund, personer med handicap og dem, som befinder sig på kanten af arbejdsmarkedet. Disse grupper er i mere usikre og atypiske job med lave lønninger og lav social sikring, hvilket vil indvirke på velfærdssystemernes bæredygtighed på mellemlang til lang sigt. Der bør iværksættes målrettede tiltag og reformer for at sikre, at marginaliserede grupper er tilstrækkeligt beskyttet mod fattigdom (3). |
| --- | --- |

2.4.

| 2.5. | EØSU anbefaler, at der tages skridt til at forhindre risikoen for ikkeoverholdelse, herunder en uønsket vækst i antallet af ikkeregistrerede arbejdstagere, som fører til unfair konkurrence, og at disse aspekter overvåges nøje og adresseres i gennemførelsesfasen for forslaget. |
| --- | --- |

2.5.

3.   Særlige bemærkninger til forslaget

3.1.   Veje og gunstige betingelser for fremme af kollektive overenskomstforhandlinger om lønfastsættelse

| 3.1.1. | Det foreslåede direktiv har til formål at sikre, at arbejdstagere i EU er beskyttet af passende mindstelønninger, der giver mulighed for en værdig tilværelse, uanset hvor de arbejder, og at fremme kollektive overenskomstforhandlinger om lønfastsættelse og arbejdsvilkår generelt i alle medlemsstater (4). EØSU forventer, at direktivforslaget udformes omhyggeligt med respekt for nationale traditioner, og at der bliver en vis margen til at tilpasse forpligtelserne til de nationale forhold. |
| --- | --- |

3.1.1.

| 3.1.2. | De europæiske arbejdsmarkedsparter har flere gange opfordret institutionerne til at fremme eller om nødvendigt skabe gunstige betingelser for, at arbejdsmarkedsdialogen og kollektive overenskomstforhandlinger kan være effektive og leve op til de aktuelle udfordringer. Firepartserklæringen (5)»En ny start for arbejdsmarkedsdialog« og Rådets konklusioner af 16. juni 2016 opfordrer medlemsstaterne til »at støtte en forbedring og effektivisering af arbejdsmarkedsdialogen på nationalt plan, hvilket er befordrende for kollektive forhandlinger og danner passende rammer for arbejdsmarkedsparternes forhandlinger«. |
| --- | --- |

3.1.2.

| 3.1.3. | Statens rolle i at skabe såvel politisk som juridisk »gunstige betingelser« anerkendes af flere internationale organisationer. »EØSU anerkender, at en effektiv social dialog skal omfatte repræsentative og legitime arbejdsmarkedsparter med viden, teknisk kapacitet og rettidig adgang til relevante oplysninger for at deltage, politisk vilje og engagement i den sociale dialog, respekt for arbejdsmarkedets parters grundlæggende ret til selvbestemmelse, foreningsfrihed og kollektive forhandlinger, som fortsat er kernen i relationen mellem arbejdsmarkedets parter, og en retlig og institutionel ramme, der kan støtte den sociale dialog med velfungerende institutioner« (6). Undersøgelser viser, at arbejdsløsheden er lavere, produktiviteten højere, og lønkonvergensen fremmes i de lande, hvor kollektive overenskomstforhandlinger anerkendes og fuldt ud støttes og respekteres af staten (7). Det er også vigtigt, at resultaterne af arbejdsmarkedsdialoger leverer konkrete resultater for såvel arbejdstagere som virksomheder. |
| --- | --- |

3.1.3.

| 3.1.4. | Fælles tiltag og programmer for kapacitetsopbygning på EU-niveau og i medlemsstaterne, som forvaltes direkte af de europæiske og nationale arbejdsmarkedsparter, er et effektivt instrument til at styrke kapaciteten inden for arbejdsmarkedsdialog og kollektive overenskomstforhandlinger for fagforeninger og arbejdsgiverorganisationer, hvor der er behov for det (8). EØSU anbefaler, at der ydes tilstrækkelig støtte til programmer og tiltag for kapacitetsopbygning, og at resultaterne deraf vurderes med henblik på den bedste opnåelse af de ønskede mål. |
| --- | --- |

3.1.4.

| 3.1.5. | EØSU anbefaler, at nogle bestemmelser og begreber i forslaget (9) formuleres mere præcist, så der ikke levnes plads til usikkerhed og til fortolkninger ved EU-Domstolen. Genstanden og anvendelsesområdet for artikel 1 og 2 gælder for alle medlemsstater, herunder lande, hvor der findes et selvregulerende kollektivt overenskomstforhandlingssystem. |
| --- | --- |

3.1.5.

| 3.1.6. | EØSU anbefaler, at nationale handlingsplaner, der sigter mod at udbrede den kollektive overenskomstdækning, udformes af arbejdsmarkedets parter og vedtages i en trepartsproces. De bør endvidere udarbejdes under fuld overholdelse af de anerkendte principper om foreningsfrihed og de kollektive overenskomstforhandlingers frivillige karakter, som er fastlagt i ILO-konventionerne. EØSU påskønner balancen i artikel 1 og 3 i ILO-konvention 131 om fastsættelse af mindsteløn (10). EØSU anbefaler, at bestemmelserne i direktivforslaget respekterer principperne i ILO-konvention 87, 98 og 154 for at sikre arbejdsmarkedets parters autonomi, deres muligheder for at hverve medlemmer og incitamenterne for og retten til at forhandle og indgå kollektive overenskomster. |
| --- | --- |

3.1.6.

| 3.1.7. | EØSU støtter målet om at øge den kollektive overenskomstdækning i overensstemmelse med nationale regler og praksis og med fuld respekt for og overholdelse af kompetencefordelingen og arbejdsmarkedets parters autonomi. I den henseende støtter EØSU, at arbejdsmarkedets parters evne styrkes, og det støtter deres fælles aktioner med henblik på at indgå i kollektive overenskomstforhandlinger om lønfastsættelse og tilskynde til konstruktive, meningsfulde og informerede forhandlinger om løn (11). Artikel 4 fastsætter betingelserne for regeringernes deltagelse i forberedelsen af rammer og handlingsplaner, og EØSU fastholder, at dette bør ske med en trepartstilgang, i et samarbejde med arbejdsmarkedets parter, hvor deres autonomi respekteres. I nogle medlemsstater er det arbejdsmarkedets parter, der træffer beslutning om den kollektive overenskomstdækning, mens der i andre medlemsstater på grundlag af lovgivning eller praksis findes mekanismer, som udvider de kollektive overenskomster, og disse forskelle må respekteres.
  EØSU er enig i det foreslåede mål på 70 % og mener, at nationale handlingsplaner, som udarbejdes af og aftales mellem arbejdsmarkedets parter, kan få væsentlig betydning for opadgående lønkonvergens og etablering af retfærdige mekanismer til lønfastsættelse på nationalt niveau, herunder med henblik på at lukke løngabet mellem kønnene og generationerne. De vil også skabe mulighed for, at der kan tages hensyn til national praksis, og om nødvendigt forbedre systemerne. Sådanne handlingsplaner bør gennemføres, evalueres, revideres og tilpasses ordentligt med henblik på gradvist at øge den kollektive overenskomstdækning på mellemlang sigt. I nogle lande findes der mekanismer for udvidelse af de kollektive overenskomster, som sigter mod at øge den kollektive overenskomstdækning. Anvendelse af udvidelsesmekanismer er imidlertid kun én af de måder, hvorpå kollektive overenskomster kan fremmes, og deres dækning øges. Af andre metoder kan nævnes fælles tiltag og kapacitetsopbygning, foranstaltninger til bekæmpelse af fagforeningsmodstand, beskyttelse af fagforeningers og arbejdsgiverorganisationers ret til at forhandle kollektivt, fastsættelse af aftalte kriterier for repræsentation og imødegåelse af alle former for diskrimination. Disse elementer og målrettede forslag bør der tages hensyn til i de nationale handlingsplaner, sammen med andre initiativer. |
| --- | --- |

3.1.7.

EØSU er enig i det foreslåede mål på 70 % og mener, at nationale handlingsplaner, som udarbejdes af og aftales mellem arbejdsmarkedets parter, kan få væsentlig betydning for opadgående lønkonvergens og etablering af retfærdige mekanismer til lønfastsættelse på nationalt niveau, herunder med henblik på at lukke løngabet mellem kønnene og generationerne. De vil også skabe mulighed for, at der kan tages hensyn til national praksis, og om nødvendigt forbedre systemerne. Sådanne handlingsplaner bør gennemføres, evalueres, revideres og tilpasses ordentligt med henblik på gradvist at øge den kollektive overenskomstdækning på mellemlang sigt. I nogle lande findes der mekanismer for udvidelse af de kollektive overenskomster, som sigter mod at øge den kollektive overenskomstdækning. Anvendelse af udvidelsesmekanismer er imidlertid kun én af de måder, hvorpå kollektive overenskomster kan fremmes, og deres dækning øges. Af andre metoder kan nævnes fælles tiltag og kapacitetsopbygning, foranstaltninger til bekæmpelse af fagforeningsmodstand, beskyttelse af fagforeningers og arbejdsgiverorganisationers ret til at forhandle kollektivt, fastsættelse af aftalte kriterier for repræsentation og imødegåelse af alle former for diskrimination. Disse elementer og målrettede forslag bør der tages hensyn til i de nationale handlingsplaner, sammen med andre initiativer.

| 3.1.8. | I lande, hvor der findes selvregulerende kollektive overenskomstforhandlingssystemer, som sikrer retfærdige og passende lønniveauer og andre aftalte arbejdsvilkår, bør indblanding fra statens side undgås, således at velfungerende arbejdsmarkedsordninger, som selv er i stand til at sikre opnåelsen af målene i det foreslåede direktiv, beskyttes/bevares. I disse lande bør nationale handlingsplaner — i tilfælde af at den kollektive overenskomstdækning falder under et vist niveau — i første omgang komme fra og aftales mellem arbejdsmarkedets parter. |
| --- | --- |

3.1.8.

| 3.2. | Forslaget indeholder en differentieret tilgang mellem medlemsstater med en lovbestemt fastsættelse af mindstelønnen og medlemsstater, hvor mindstelønnen fastsættes ved kollektive overenskomstforhandlinger. Selv om denne differentiering er almindeligt anvendt af OECD, Eurofound og andre institutioner til akademiske og forskningsmæssige formål, kan der af forskellige årsager rejses tvivl om dens anvendes i forbindelse med lønfastsættelse, herunder at mindstelønnen ikke er lovbestemt, men fastlagt ved aftale i de medlemsstater, hvor regeringen kun deltager for at gøre aftaler, som arbejdsmarkedets parter har forhandlet på plads, officielle. |
| --- | --- |

3.2.

3.3.   Kollektive overenskomster — definitioner og dækning

| 3.3.1. | EØSU understeger, at kollektive overenskomster er det mest effektive redskab til at fastsætte passende og veltilpassede lønninger, herunder mindstelønninger, hvilket er et væsentligt element i den sociale markedsøkonomi. Artikel 3 i forslaget indeholder nogle definitioner, som gælder for direktivet. |
| --- | --- |

3.3.1.

| 3.3.2. | EØSU mener, at arbejdsmarkedets parters repræsentativitet er en vigtig faktor, da den garanterer deres demokratiske mandat. Der findes forskellige kriterier for, hvad der i henhold til national lovgivning og praksis kan udgøre god praksis og medtages i overvejelserne på nationalt plan. En række komplekse faktorer/kriterier kan tages i betragtning ved vurderingen af arbejdsmarkedets parters repræsentativitet på nationalt plan, idet der skal tages højde for forskellene fra medlemsstat til medlemsstat. Det kan være antallet af medlemmer og betydningen af deres tilstedeværelse i området på nationalt plan, evnen til at mobilisere medlemmerne og skride til handling, antallet af indgåede kollektive overenskomster på de forskellige niveauer (sektor/virksomhed osv.), antallet af valgte fagforenings- eller arbejdsgiverrepræsentanter, tilknytning til en europæisk arbejdsmarkedsorganisation (anerkendt af Kommissionen), anerkendelse fra regeringens side og deltagelse i nationale/sektorspecifikke to- eller trepartsarbejdsmarkedsstrukturer eller -organer osv. EØSU opfordrer til, at udtrykket »arbejdstagerorganisationer« erstattes med »fagforeninger«, da førstnævnte kan føre til vildledende fortolkninger og åbne forhandlingerne op for andre ikkeanerkendte typer af arbejdstagerinteressegrupper eller endda »gule« fagforeninger. |
| --- | --- |

3.3.2.

| 3.3.3. | EØSU har flere gange anført, at arbejdsmarkedsdialogen er en integreret del af den europæiske sociale model. Arbejdsmarkedets parter bør være uafhængige, og arbejdstager- og arbejdsgiverorganisationer bør være beskyttet mod enhver form for begrænsning af deres ret til at organisere, repræsentere og tage kollektive skridt. Dette er lige vigtigt for arbejdsgivere og fagforeninger. |
| --- | --- |

3.3.3.

| 3.3.4. | Direktivets artikel 7 fastsætter bestemmelser om inddragelse og høring af arbejdsmarkedets parter i forbindelse med fastsættelse og ajourføring af lovbestemte mindstelønninger. I de seneste år er der i forbindelse med det europæiske semester udstedt flere landespecifikke henstillinger for at opfordre medlemsstaterne til at sikre passende inddragelse af arbejdsmarkedets parter i denne proces. I 2020-2021-semesteret modtog 12 medlemsstater landespecifikke henstillinger, som pegede på behovet for at øge arbejdsmarkedets parters inddragelse og ejerskab i beslutningsprocesserne (12). |
| --- | --- |

3.3.4.

4.   Tilstrækkelighed

| 4.1. | Data viser, at der som følge af den økonomiske krise og den aktuelle pandemi har været en generel stagnation i lønningerne og i nogle lande sågar et fald i de seneste par år. EØSU understreger, at kollektive overenskomstforhandlinger spiller en central rolle med hensyn til at sikre passende mindstelønninger. Lande med omfattende kollektiv overenskomstdækning har som regel en lavere andel af lavtlønnede arbejdstagere, højere mindstelønninger i forhold til medianlønnen, mindre lønulighed og højere lønninger end andre lande (13). |
| --- | --- |

4.1.

| 4.2. | EØSU støtter veludviklede systemer for lønfastsættelse og velfungerende socialsikringssystemer, som skaber et sikkerhedsnet for dem, der har behov, samt andre foranstaltninger til at forhindre fattigdom blandt personer i arbejde. EØSU konstaterer, at forslaget til direktiv kun fastlægger det generelle princip om lønningers tilstrækkelighed baseret på ikkebindende anslåede referenceværdier for median- eller gennemsnitslønninger, og ikke indeholder konkrete foranstaltninger eller bestemmelser om, hvordan lønninger skal fastsættes på nationalt niveau, da dette fortsat er medlemsstaternes enekompetence. EØSU støtter, at der fastlægges bindende indikatorer, der kan fungere som rettesnor for medlemsstaterne og arbejdsmarkedets parter ved vurderingen af tilstrækkeligheden af de lovbestemte mindstelønninger, og når der skal identificeres og indføres relevante foranstaltninger i de nationale handlingsplaner. Lønninger fastsættes faktisk af nationale love, der indeholder bestemmelser om en lovbestemt mindsteløn, hvor sådanne findes, eller gennem kollektive overenskomstforhandlinger. Samtidig vil det sænke de offentlige udgifter til socialsikringsordninger, hvis flere mennesker bliver løftet ud af fattigdom. På EU-niveau anvendes fattigdomsgrænser og indikatorer for social udstødelse til analyser og indsamling af fælles data, men der findes i øjeblikket ingen vedtaget indikator på EU-niveau til i absolutte termer at måle, om mindstelønninger er retfærdige og tilstrækkelig, og ifølge forslaget er det et spørgsmål, som medlemsstaterne skal behandle i nationale planer. |
| --- | --- |

4.2.

| 4.3. | Når arbejdsmarkedets parter fastsætter lønninger ved kollektive overenskomstforhandlinger i henhold til national lovgivning og praksis, bør der tages højde for vigtige elementer såsom konkurrenceevne, produktivitet, den økonomiske udvikling i de enkelte sektorer, forvaltning af færdigheder, nye produktionsprocesser som følge af indførelsen af ny teknologi, digitalisering og anderledes og mere fleksibel organisering af arbejdet i visse produktionssektorer. EØSU understreger behovet for opadgående lønkonvergens og påpeger, at højere lønninger også indebærer en stigning i forbruget og dermed den indenlandske efterspørgsel med en positiv økonomisk indvirkning, og at højere lønninger også fører til større indtægter for socialsikrings- og skattesystemerne. Disse effekter bør analyseres omhyggeligt. |
| --- | --- |

4.3.

| 4.4. | Det foreslåede direktiv sigter imidlertid mod at fastsætte en vejledende tærskel på EU-niveau som basislinje for lovbestemte mindstelønninger i de lande, hvor sådanne findes. I betragtning af at løn er betaling for udført arbejde, kan der også tages hensyn til andre faktorer såsom fattigdomsgrænsen, en mindstestandard for anstændige levevilkår, leveomkostningerne i det enkelte land. Disse elementer er de centrale grundlæggende faktorer ved fastsættelsen af lovbestemte og kollektivt forhandlede mindstelønninger i EU-landene. Der bør sondres klart mellem fastsættelse af mindstelønninger og lønstigninger. |
| --- | --- |

4.4.

| 4.5. | De foreslåede kriterier for mindstelønningers tilstrækkelighed er med undtagelse af købekraft kriterier, som vedrører lønfordelingen og lønudviklingen. De vedrører ulighedsaspekter mere generelt og ikke beskyttelse af de mest sårbare arbejdstagere. »Mindstelønninger bør være rimelige set i forhold til lønfordelingen i de forskellige lande, og de bør ligge på et niveau, der er tilstrækkeligt i forhold til det faktiske prisniveau, så de åbner mulighed for en anstændig levestandard, uden at det går ud over bæredygtigheden af de virksomheder, der leverer kvalitetsarbejdspladser« (14). |
| --- | --- |

4.5.

5.   Offentlige udbud

| 5.1. | Direktivets artikel 9 indeholder bestemmelser for arbejdstagere, der er beskæftiget i forbindelse med offentlige udbud og i henhold til koncessionskontrakter, idet medlemsstaterne bedes sikre mindstelønninger ved alle offentlige udbud. I tråd med Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2014/23/EU (15), 2014/24/EU (16), 2014/25/EU (17) forpligter bestemmelsen alle operatører til at overholde det gældende niveau for mindstelønninger, hvad enten de er lovbestemte eller aftalt ved kollektiv overenskomst. Denne bestemmelse er også i overensstemmelse med EU-Domstolens afgørelser, navnlig Regiopost-dommen fra 2015 (C-115/14) (18). Medlemsstaterne kan afvise bud på offentlige kontrakter fra tilbudsgivere, som ikke forpligter sig til at betale arbejdstagerne lokalt regulerede eller kollektivt aftalte mindstelønninger som fastsat i artikel 70 i direktiv 2014/24/EU og i artikel 3 i udstationeringsdirektivet (19). EØSU har allerede opfordret til, at offentlige indkøbskontrakter fuldt ud skal overholde kollektive overenskomster, og at handelsaftaler bør ophæves i tilfælde af manglende overholdelse af ILO's grundlæggende og ajourførte konventioner. EØSU har også opfordret til sanktioner, herunder udelukkelse fra offentlige udbud og offentlig finansiering, af virksomheder, som ikke opfylder deres due diligence-forpligtelser inden for det foreslåede obligatoriske due diligence-system (20). |
| --- | --- |

5.1.

6.   Overvågning og dataindsamling

| 6.1. | Der findes allerede et betydeligt antal databaser og analyser vedrørende mindstelønninger og kollektive overenskomstforhandlinger. Når pålidelige og ajourførte data gøres tilgængelige for institutioner og arbejdsmarkedets parter, får de bedre mulighed for at vurdere og forstå aktuelle tendenser i forbindelse med beslutningstagning på dette område. EØSU opfordrer derfor Kommission til fortsat at bistå medlemsstaterne med i samarbejde med arbejdsmarkedets parter til stadighed at forbedre indsamlingen af data og overvågningen af udviklingen i de lovbestemte mindstelønninger (21). |
| --- | --- |

6.1.

| 6.2. | I nogle medlemsstater er kollektive overenskomster tilgængelige og offentliggjort og i nogle tilfælde frit tilgængelige på internettet, mens kollektive overenskomster og lønniveauers tilstrækkelighed i andre medlemsstater ejes og undersøges af arbejdsmarkedets parter og ikke af myndighederne og ikke gøres offentligt tilgængelige. EØSU støtter den vanskelige videreudvikling af datatilgængelighed (som kan være et følsomt spørgsmål i forhold til respekten for arbejdsmarkedets parters autonomi og de kollektive overenskomstforhandlinger og overenskomster, databeskyttelsen, fair konkurrence og andre områder), men er bekymret for, at den administrative byrde vil blive øget, særligt for SMV'er og for almennyttige socialøkonomiske virksomheder. Udvalget ser derfor gerne, at der findes en balance mellem den merværdi, der følger af den meget detaljerede årlige oplysningsforpligtelse, og behovet for at mindske en sådan byrde så meget som muligt, når denne bestemmelse gennemføres på nationalt plan, især når det gælder behovet for information om dækkede og ikkedækkede arbejdstagere opdelt på køn, alder, handicap, virksomhedsstørrelse og sektor. Der er også behov for større klarhed om behovet for at oplyse fordelingen i deciler af mindstelønninger i lande med en konventionel model. |
| --- | --- |

6.2.

| 6.3. | EØSU anbefaler, at de rapporter, der indsendes af medlemsstaterne, undersøges og vurderes med behørig inddragelse af arbejdsmarkedets parter i EMCO, og mener, at der kunne oprettes et særligt underudvalg til dette formål bestående af repræsentanter for nationale regeringer, nationale og europæiske fagforeninger og arbejdsgiverorganisationer og eksperter udpeget af Kommissionen. |
| --- | --- |

6.3.

| 6.4. | EØSU noterer, at direktivet indeholder stærke ikkeforringelsesklausuler, og opfordrer Parlamentet til at styrke nogle af de vigtige aspekter i den forbindelse yderligere, især med henblik på at:






  — | ingen mulig fremtidig fortolkning af direktivet anvendes til at undergrave velfungerende systemer for mindstelønninger og kollektive overenskomster |
| --- | --- | --- |

6.4.

—

ingen mulig fremtidig fortolkning af direktivet anvendes til at undergrave velfungerende systemer for mindstelønninger og kollektive overenskomster

| — | ingen bestemmelse i direktivet anvendes til skade for foreningsfriheden og arbejdsmarkedets parters autonomi |
| --- | --- |

—

ingen bestemmelse i direktivet anvendes til skade for foreningsfriheden og arbejdsmarkedets parters autonomi

| — | undgå indførelse af lovbestemte mindstelønninger, hvor disse ikke eksisterer, medmindre det sker efter aftale med arbejdsmarkedets parter |
| --- | --- |

—

undgå indførelse af lovbestemte mindstelønninger, hvor disse ikke eksisterer, medmindre det sker efter aftale med arbejdsmarkedets parter

| — | EU-institutionerne, i betragtning af at lønfastsættelsesmekanismerne er en national kompetence, ikke træffer beslutninger, der er rettet mod at gribe direkte ind i lønfastsættelsesmekanismerne på nationalt niveau og i virksomheder, da disse fortsat henhører under arbejdsmarkedets parter. |
| --- | --- |

—

EU-institutionerne, i betragtning af at lønfastsættelsesmekanismerne er en national kompetence, ikke træffer beslutninger, der er rettet mod at gribe direkte ind i lønfastsættelsesmekanismerne på nationalt niveau og i virksomheder, da disse fortsat henhører under arbejdsmarkedets parter.

EØSU opfordrer endvidere Europa-Parlamentet til at understrege endnu tydeligere, at intet i direktivet må fortolkes som en begrænsning af eller indvirke negativt på anerkendte rettigheder og principper inden for et givent anvendelsesområde i medfør af EU-retten, international ret og internationale aftaler, som EU eller medlemsstaterne er part i, herunder den europæiske socialpagt og Den Internationale Arbejdsorganisations relevante konventioner og anbefalinger.

Bestemmelsen giver også medlemsstaterne og arbejdsmarkedets parter mulighed for at indføre lovgivningsmæssige, reguleringsmæssige eller administrative bestemmelser eller anvende kollektive overenskomster, som er mere gunstige for arbejdstagerne. EØSU understreger også behovet for at sikre overholdelse af gældende kollektive overenskomster og effektiv håndhævelse, hvilket er afgørende for at sikre adgang til beskyttelse af mindstelønningerne og undgå unfair konkurrence for virksomhederne.

Bruxelles, den 25. marts 2021.

Christa SCHWENG

Formand for Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg

---

(1)  Kommissionsformand Ursula von der Leyens tale om Unionens tilstand på Europa-Parlamentets plenarmøde.

1

(2)  EUT C 429 af 11.12 2020, s. 159.

2

(3)  Questions and answers: Adequate minimum wages.

3

(4)  Artikel 4 i COM(2020) 682 final, s. 24.

4

(5)  Firpartserklæring.

5

(6)  EUT C 10 af 11.1 2021, s. 14, pkt. 1.3. Se OECD Job Strategy; Eurofound undersøgelse », 2019; ILO-resolutioner 2013 og 2018 vedrørende Recurrent Discussion on Social Dialogue.

6

(7)  The role of collective bargaining systems for labour market performance.

7

(8)  Europæiske arbejdsmarkedsparter har for nylig i fællesskab erklæret, at der er behov for yderligere arbejde inden for kapacitetsopbygningen. De erklærer i deres fælles program 2019-2021, at kapacitetsopbyggende aktiviteter fortsat er en prioritet for de europæiske arbejdsmarkedsparter. De anerkender, at der er meget, der skal gøres for at styrke og støtte arbejdsmarkedsdialogen på alle niveauer, for at den europæiske sociale dialog skal få en positiv indvirkning. Se også EUT C 10 af 11.1.2021, s. 14, punkt 3.23 og 3.24.

8

(9)  Særligt vedrørende respekten for arbejdsmarkedets parters kompetencer.

9

(10)  Ratificeret af 10 medlemsstater, som alle har et lovbestemt mindstelønssystem.

10

(11)  OECD »Job strategy 2018«, side 143 om »Achieving higher convergence« (opnåelse af højere konvergens).

11

(12)  Se EUT C 10 af 11.1.2021, s. 14 punkt 6.13 og oversigten over de landespecifikke henstillinger 2020-2021 på det sociale område (The European Trade Union Institute).

12

(13)  AMECO Online.

13

(14)  EUT C 429 af 11.12.2020, s. 159, punkt 1.5.

14

(15)  EUT L 94 af 28.3.2014, s. 1.

15

(16)  EUT L 94 af 28.3.2014, s. 65.

16

(17)  EUT L 94 af 28.3.2014, s. 243.

17

(18)  Sag C-115/14.

18

(19)  Ref. til ILO konv.94 og EUT C 429 af 11.12.2020, s. 197 og EUT C 429 af 11.12.2020, s. 136.

19

(20)  EUT C 429 af 11.12.2020, s. 197, punkt 6.4 og EUT C 429 af 11.12.2020, s. 136, punkt 4.10.

20

(21)  EUT C 429 af 11.12.2020, s. 159, punkt 6.4.1.

21

---

BILAG

Følgende modudtalelse blev forkastet på plenarforsamlingen, men opnåede dog mindst en fjerdedel af de afgivne stemmer (forretningsordenens artikel 43, stk. 2):

1.   Konklusioner

| 1.1. | EØSU anerkendte i sin nylige udtalelse SOC/632 Anstændige mindstelønninger i hele Europa, at den retlige situation vedrørende EU-initiativet om mindstelønninger er yderst kompleks. EU kan vedtage retsakter om arbejdsvilkår på grundlag af artikel 151 og 153, stk. 1, litra b, i TEUF. Af traktaten fremgår det, at bestemmelserne i artikel 153 ikke finder anvendelse på »lønforhold«. Alligevel findes der EU-retspraksis og direktiver, hvori lønforhold er behandlet som en central del af arbejdsforholdene. Der er klart divergerende holdninger til spørgsmålet, og EØSU anerkender, at Kommissionen (1) er nødt til at finde en balance og gå forsigtigt frem, når stadig flere ønsker, at Kommissionen fremlægger en henstilling i stedet for et direktiv (2). |
| --- | --- |

1.1.

| 1.2. | EØSU har endvidere anført (3), at det er vigtigt, at en EU-foranstaltning er baseret på en nøjagtig analyse og forståelse af situationen og de ømtålelige punkter i medlemsstaterne og fuldt ud respekterer såvel arbejdsmarkedets parters rolle og autonomi som de forskellige modeller for arbejdsmarkedsrelationer. Det er også vigtigt, at et EU-initiativ beskytter modellerne i de medlemsstater, hvor arbejdsmarkedets parter ikke finder, at der er behov for lovbestemte mindstelønninger. |
| --- | --- |

1.2.

| 1.3. | Nedenfor redegør EØSU for årsagerne til, at Kommissionens forslag (4) om passende mindstelønninger ikke følger en afbalanceret og forsigtig tilgang, og hvorfor det ikke kan anses for at være baseret på en nøjagtig analyse af og fuld respekt for arbejdsmarkedets parters autonomi og de forskellige modeller for arbejdsmarkedsrelationer, sådan som EØSU har efterlyst. |
| --- | --- |

1.3.

2.   Generelle bemærkninger

| 2.1. | Lønninger, herunder mindstelønninger, er et vigtigt aspekt af EU's model for social markedsøkonomi. Sikkerhed for anstændige mindstelønninger i alle medlemsstater vil kunne medvirke til opfyldelsen af en række EU-mål, herunder opadgående lønkonvergens, øget social og økonomisk samhørighed, udryddelse af lønforskellen mellem mænd og kvinder, forbedrede leve- og arbejdsvilkår generelt og sikring af lige vilkår i det indre marked. Løn er betaling for udført arbejde og en af de faktorer, der sikrer virksomheder og arbejdstagere gensidige fordele. Lønniveauet afhænger af den økonomiske situation i landet, regionen eller sektoren. Ændringer kan påvirke beskæftigelsen, konkurrenceevnen og den makroøkonomiske efterspørgsel (5). |
| --- | --- |

2.1.

| 2.2. | EØSU gør opmærksom på, at det tidligere arbejde (6) vedrørende spørgsmålet om mindstelønninger har afdækket, at der er forskellige holdninger i EØSU. Nogle EØSU-medlemmer er enige i det synspunkt, at alle arbejdstagere i EU bør beskyttes af rimelige mindstelønninger, som sikrer dem en anstændig levestandard, uanset hvor de arbejder. Andre EØSU-medlemmer er af den opfattelse, at fastsættelse af mindstelønninger henhører under det nationale niveau og skal foregå i overensstemmelse med de særlige forhold, der kendetegner det pågældende nationale system. |
| --- | --- |

2.2.

| 2.3. | EØSU har tidligere gjort gældende (7), at det mener, at der skal gøres mere i forhold til lønkonvergens og fastlæggelse af mindstelønninger i medlemsstaterne, og har samtidig understreget, at de nationale arbejdsmarkedsparters kompetencer og autonomi i forbindelse med løndannelsesprocessen skal respekteres fuldt og helt i overensstemmelse med national praksis (8). Sigtet med dette bør være at styrke de kollektive overenskomstforhandlinger, hvilket også ville bidrage til mere retfærdige lønninger generelt. |
| --- | --- |

2.3.

| 2.4. | EØSU understreger, at mindstelønsniveauet som et vigtigt redskab i den økonomiske politik skal forblive en beslutning, der træffes på medlemsstatsniveau, for at der smidigt kan tages højde for den politiske, økonomiske og sociale udvikling. |
| --- | --- |

2.4.

| 2.5. | Som Kommissionen har anført i baggrunden for de foreslåede foranstaltninger er resultaterne målt på høje lønninger og få lavtlønnede arbejdstagere bedre i medlemsstater med en høj kollektiv overenskomstdækning. EØSU mener, at disse kollektive overenskomstforhandlingsmodellers succes kan forklares med, at staten hverken deltager i fastlæggelsen eller håndhævelsen af betingelserne for de kollektive overenskomster, og at arbejdsmarkedets parter har det fulde ansvar og den fulde selvbestemmelse på begge områder. |
| --- | --- |

2.5.

Covid-19-pandemien

| 2.6. | EØSU anførte allerede i udtalelsen SOC/632, at covid-19-pandemien har ramt Europa hårdt. Den Europæiske Union og medlemsstaterne står stadig over for en økonomisk recession uden sidestykke med dramatiske konsekvenser for mennesker og virksomheder (9). Siden da er situationen snarere blevet værre end bedre. Erhvervsinvesteringerne ligger fortsat på et lavt niveau. |
| --- | --- |

2.6.

| 2.7. | Vi kender endnu ikke covid-19-krisens fulde konsekvenser for beskæftigelsen, men den klare forventning er, at den aktuelle krise vil øge arbejdsløsheden betragteligt i de kommende år. Covid-19-krisen har svækket mange SMV'ers økonomiske situation, hvilket gør dem mere sårbare over for stigende omkostninger. Situationen er den samme i hele Europa. |
| --- | --- |

2.7.

Virkninger for beskæftigelsen

| 2.8. | EØSU har allerede anført (10), at en anden kilde til betænkelighed er, at en EU-politik for lovbestemte mindstelønninger potentielt kan have negative virkninger for beskæftigelsen (11), især for unges og lavtuddannede arbejdstageres vedkommende, og kan forværre graden af manglende regelefterlevelse, hvilket desuden vil kunne skubbe et antal lavtlønnede arbejdstagere ud af den formelle økonomi (12). Sort arbejde fører til uretfærdig konkurrence, en forringelse af de sociale systemer og skattesystemerne og manglende respekt for arbejdstagernes rettigheder, herunder retten til anstændige arbejdsvilkår og en mindsteløn. EØSU beklager, at Kommissionen ikke har foretaget en fuldstændig vurdering af forslagets virkninger for beskæftigelsen og økonomien generelt. Et direktiv om mindstelønninger er særligt skadeligt lige nu, hvor vores økonomier og samfund skal håndtere covid-19-udfordringen, som er uden fortilfælde. |
| --- | --- |

2.8.

3.   Bemærkninger til Kommissionens aktuelle forslag

3.1.   
  Retsgrundlag

| 3.1.1. | I forslaget (13) angives det, at direktivforslaget er baseret på artikel 153, stk. 1, litra b), i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (TEUF). |
| --- | --- |

3.1.1.

| 3.1.2. | EØSU bemærker, at det udtrykkeligt fremgår af artikel 153, stk. 5, i TEUF, at »lønforhold, organisationsret, strejkeret eller ret til lockout« ikke er omfattet af EU's lovgivningskompetence inden for socialpolitikken. Disse spørgsmål er derfor udelukkende en national kompetence. |
| --- | --- |

3.1.2.

| 3.1.3. | Der er divergerende holdninger i EØSU til, om et EU-lovgivningsinitiativ i henhold til artikel 153, især et direktiv, vil være lovligt (14). EØSU har allerede anført (15), at en af de væsentligste betænkeligheder er, at EU ikke har kompetence vedrørende »lønforhold«, herunder lønniveauer, og at en foranstaltning derom kan være et indgreb i arbejdsmarkedets parters autonomi og undergrave de kollektive overenskomstforhandlingssystemer, især i de medlemsstater, hvor mindstelønningerne fastsættes via kollektive overenskomster. Dertil kommer, at der er forskellige opfattelser af merværdien af en EU-foranstaltning, også internt i udvalget, hvor flertallet af EØSU's medlemmer mener, at en sådan foranstaltning kan tilføre en merværdi, mens andre er uenige. Under alle omstændigheder og eftersom fastsættelse af mindstelønninger er en national kompetence, bør EU være varsom med at udøve sine lovgivningsmæssige beføjelser i et lovgivningsinitiativ, således at nærhedsprincippet er overholdt fuldt ud. |
| --- | --- |

3.1.3.

| 3.1.4. | Vedrørende retsgrundlaget omhandler andre bestemmelser i forslaget kollektive rettigheder, som f.eks. fremme af kollektive overenskomster på forskellige måder (artikel 4). EØSU bemærker, at TEUF indeholder et særligt retsgrundlag i artikel 153, stk. 1, litra f), som omhandler repræsentation af og kollektivt forsvar for arbejdstagernes og arbejdsgivernes interesser, herunder medbestemmelse, dog med forbehold af stk. 5. EU har udelukkende kompetence til at lovgive på dette grundlag ved enstemmighed. EØSU er af den opfattelse, at denne artikel burde have været anvendt som grundlag for bestemmelserne om fremme af kollektive overenskomstforhandlinger. |
| --- | --- |

3.1.4.

| 3.1.5. | På grundlag af ovenstående og underbygget af, at de anvendte formuleringer i forslagets titel, overskriften på og teksten af visse artikler og i præamblen mange steder ikke er i overensstemmelse med det egentlige anvendelsesområde for forslaget, bør Kommissionen overveje at offentliggøre en henstilling i stedet for et direktiv. Det ville sikre medlemsstaterne den stærkt nødvendige fleksibilitet til at nå målene for forslaget med respekt for deres løndannelsessystemer og arbejdsmarkedets parters autonomi. |
| --- | --- |

3.1.5.

3.2.   
  Genstand og anvendelsesområde

| 3.2.1. | I artikel 1 står der, at arbejdstagerne skal have »adgang til beskyttelse af mindstelønninger« fastsat enten ved lov eller kollektive overenskomster. I henhold til direktivets artikel 2 skal dette gælde for arbejdstagere med en ansættelseskontrakt eller et ansættelsesforhold som fastsat i gældende ret, ved overenskomst eller i gældende praksis. |
| --- | --- |

3.2.1.

| 3.2.2. | Ingen medlemsstat og ingen arbejdstager er udelukket fra direktivets anvendelsesområde. I lande, hvor der udelukkende anvendes kollektive overenskomstforhandlinger, og hvor ikke alle arbejdstagere er omfattet af mindstelønninger og som følge heraf ikke har adgang til beskyttelse af mindstelønninger, er dette ensbetydende med en væsentlig og uacceptabel retsusikkerhed. EØSU frygter, at direktivet også i forhold til lande, hvor der udelukkende anvendes kollektive overenskomstforhandlinger, kan blive fortolket således, at alle arbejdstagere skal være sikret retten til beskyttelse af mindstelønninger. Trods forsikringerne i artikel 1, stk. 3, ville dette i praksis være et direkte indgreb i mindstelønsdækningen i medlemsstaterne og skubbe disse lande i retning af universel anvendelse af kollektive overenskomster. Dette ville undergrave — og på lang sigt tvinge dem til at ændre — deres arbejdsmarkedsmodel. |
| --- | --- |

3.2.2.

| 3.2.3. | EØSU anbefaler, at nogle bestemmelser og begreber i forslaget (16) formuleres mere præcist, så der ikke levnes plads til usikkerhed og til fortolkninger ved EU-Domstolen. Genstanden og anvendelsesområdet for artikel 1 og 2 gælder for alle medlemsstater, herunder lande, hvor der findes et selvregulerende kollektivt overenskomstforhandlingssystem. Som anført ovenfor åbnes der dermed op for retsusikkerhed i lande, hvor der udelukkende anvendes kollektive overenskomstforhandlinger. Desuden bør der foretages nogle tilpasninger for særlige tilfælde, der falder uden for anvendelsesområdet for forslaget, f.eks. søfolk, hvis lønninger fastsættes i internationale konventioner (17). |
| --- | --- |

3.2.3.

3.3.   
  Definitioner

| 3.3.1. | I artikel 3 i forslaget skelnes der ikke mellem lovbestemte mindstelønninger og mindstelønninger, dvs. minimalløn, fastsat ved kollektive overenskomster. |
| --- | --- |

3.3.1.

| 3.3.2. | EØSU forstår, at der i lovbestemte mindstelønsordninger er behov for kriterier om tilstrækkelighed, der fastlægges på nationalt niveau med inddragelse af arbejdsmarkedets parter, men forstår ikke den identiske behandling af de to typer af mindstelønninger i forslaget til direktiv. Regulering af tilstrækkeligheden af mindstelønninger krænker i systemer, der udelukkende anvender kollektive overenskomstforhandlinger, arbejdsmarkedets parters autonomi. |
| --- | --- |

3.3.2.

| 3.3.3. | EØSU minder om, at under ordninger baseret på kollektive overenskomster fastlægges mindstelønningerne efter forhandlinger mellem arbejdsgivere og arbejdstagere om både lønninger og arbejdsvilkår mere generelt. Det betyder bl.a., at »tilstrækkelighed« her helt naturligt vejes op imod andre interesser og andre dele af den kollektive overenskomst, hvorimod lovbestemte mindstelønninger bestemmes af udefra kommende faktorer. |
| --- | --- |

3.3.3.

3.4.   
  Fremme af kollektive overenskomstforhandlinger om lønfastsættelse

| 3.4.1. | I henhold til artikel 4 skal medlemsstaterne træffe foranstaltninger for at styrke arbejdsmarkedets parters evne til at indgå i kollektive overenskomstforhandlinger om lønfastsættelse på sektorplan eller tværfagligt plan. Der foreslås en minimumstærskel for kollektiv overenskomstdækning på 70 %. |
| --- | --- |

3.4.1.

| 3.4.2. | EØSU har i sin tidligere udtalelse (18) understreget, at velfungerende kollektive overenskomstforhandlingssystemer, især sektorspecifikke kollektive overenskomstforhandlinger, spiller en central rolle for at sikre rimelige og tilstrækkelige lønninger i hele lønstrukturen, herunder eventuelle lovbestemte mindstelønninger. |
| --- | --- |

3.4.2.

| 3.4.3. | EØSU understreger, at det skal sikres, at det er de enkelte medlemsstater, som afhængigt af de nationale forhold og i overensstemmelse med deres respektive arbejdsmarkedsordning fastlægger for det første det rette mål for overenskomstdækningsgrad og for det andet, hvilke foranstaltninger på nationalt plan der bør træffes, hvis den falder til under det nationalt fastlagte mål. |
| --- | --- |

3.4.3.

| 3.4.4. | EØSU er også bange for, at det foreslåede bindende mål (om 70 % dækning) vil svække arbejdsmarkedets parter på lang sigt, da en måde at nå dette mål på i nogle lande vil være indførelse af et system med automatisk udvidelse af kollektive overenskomster til alle virksomheder og arbejdstagere, hvorved arbejdsmarkedets parters rolle vil blive begrænset og de kollektive overenskomstforhandlinger svækket. |
| --- | --- |

3.4.4.

3.5.   
  Tilstrækkelighed

| 3.5.1. | Artikel 5, stk. 2, omhandler de nationale kriterier, som medlemsstaterne skal anvende ved fastsættelsen af lovbestemte mindstelønninger. Disse kriterier omfatter bl.a. købekraften, vækstraten for bruttolønninger og udviklingen i arbejdskraftens produktivitet. I betragtning 21 står der, at indikatorer »såsom 60 % af bruttomedianlønnen og 50 % af den gennemsnitlige bruttoløn, kan være en rettesnor for vurderingen af mindstelønningernes tilstrækkelighed i forhold til bruttolønningerne«. Disse indikatorer vedrører imidlertid ulighedsaspekter mere generelt og ikke beskyttelse af de mest sårbare arbejdstagere. |
| --- | --- |

3.5.1.

| 3.5.2. | EØSU er bekymret for, at sigtet med forslaget — trods Kommissionens forsikringer om det modsatte i baggrunden for forslaget — er at påvirke mindstelønsniveauet og dermed lønniveauet. Derudover præciseres det i baggrunden for forslaget, at direktivet skal muliggøre en anstændig levestandard, mindske fattigdom blandt personer i arbejde og skabe mere lige vilkår. EØSU mener, at dette vedrører mindstelønsniveauet, hvilket øger dets betænkeligheder med hensyn til gyldigheden af retsgrundlaget og valget af retsakt. |
| --- | --- |

3.5.2.

| 3.6. | EØSU bemærker, at forslaget er mere vidtgående end bestemmelsen i artikel 18, stk. 2, i direktiv 2014/24/EU om offentlige udbud. Denne bestemmelse fastsætter, at medlemsstaterne skal sikre, at økonomiske aktører overholder gældende forpligtelser efter arbejdsmarkedslovgivning i henhold til bl.a. kollektive aftaler. Ordet »gældende« er ikke medtaget i forslagets artikel 9, hvilket skaber et indtryk af, at lønninger, der er fastsat ved kollektive overenskomster, altid bør være et krav i forbindelse med offentlige udbud. Det rejser spørgsmålet, om det er Kommissionens hensigt at gå videre end direktiv 2014/24/EU ved altid at kræve løn i henhold til en kollektiv overenskomst i alle udbud. |
| --- | --- |

3.6.

3.7.   
  Overvågning og dataindsamling

| 3.7.1. | I henhold til artikel 10 skal medlemsstaterne bl.a. indberette data om den kollektive overenskomstdækningsgrad og mindstelønsniveauet. Medlemsstaterne skal endvidere sikre, at de kollektive overenskomster er gennemsigtige og offentligt tilgængelige hvad angår såvel lønninger som andre bestemmelser. Mindstelønningerne vil derefter blive vurderet af Kommissionen og Rådets Beskæftigelsesudvalg (EMCO). |
| --- | --- |

3.7.1.

| 3.7.2. | I de arbejdsmarkedsmodeller, hvor der udelukkende anvendes kollektive overenskomstforhandlinger, vurderes lønningernes tilstrækkelighed ikke af staten eller en regeringsinstans. Disse overenskomster ejes og fortolkes alene af arbejdsmarkedets parter. Det vil være uacceptabelt at underlægge lønniveauerne i kollektive overenskomster en vurdering. Med henvisning til arbejdsmarkedets parters autonomi er det også tvivlsomt, om de kan forpligtes til at gøre overenskomsterne generelt tilgængelige og gennemsigtige, eftersom de udelukkende kan fortolkes og revideres af arbejdsmarkedets parter. EØSU minder også om, at kollektive overenskomster ikke altid fastlægger mindstelønsniveauer eller minimallønninger. Indberetningsforpligtelserne er desuden meget arbejdskraftintensive, og på nogle områder er oplysningskravene ikke realistiske. |
| --- | --- |

3.7.2.

Resultat af afstemningen:

| For: | 106 |
| --- | --- |
| Imod: | 147 |
| Hverken for eller imod: | 17 |

For:

106

Imod:

147

Hverken for eller imod:

17

---

(1)  EUT C 429 af 11.12.2020, s. 159, Anstændige mindstelønninger i Europa, https://www.eesc.europa.eu/da/our-work/opinions-information-reports/opinions/decent-minimum-wages-across-europe, se punkt 6.1.2.

(2)  Ni medlemsstater har fremsendt et brev til henholdsvis det tyske og portugisiske formandskab for Det Europæiske Råd om behovet for en juridisk analyse og henvist til, at en henstilling fra Rådet er et bedre juridisk instrument, og at gennemførelsen af den europæiske søjle for sociale rettigheder bør respektere grænserne i EU-traktaterne.

(3)  EUT C 429 af 11.12.2020, s. 159, punkt 1.11.

(4)  Forslag til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv om passende mindstelønninger i Den Europæiske Union (SEC(2020) 362 final) — (SWD(2020) 245 final) — (SWD(2020) 246 final).

(5)  EUT C 429 af 11.12.2020, s. 159, Anstændige mindstelønninger i Europa, https://www.eesc.europa.eu/da/our-work/opinions-information-reports/opinions/decent-minimum-wages-across-europe, se punkt 1.4.

(6)  EUT C 429 af 11.12.2020, s. 159, punkt 1.2.

(7)  EUT C 429 af 11.12.2020, s. 159, punkt 1.3 og EUT C 125 af 21.4.2017, s. 10.

(8)  EUT C 429 af 11.12.2020, s. 159, punkt 1.3.

(9)  EUT C 429 af 11.12.2020, s. 159, punkt 1.1.

(10)  EUT C 429 af 11.12.2020, s. 159, punkt 3.4.8.

(11)  Baseret på graf A12.9, side 197 i Kommissionens konsekvensanalyse.

(12)  Eurofound (2019) Upward convergence in employment and socioeconomic factors.

(13)  Forslag til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv om passende mindstelønninger i Den Europæiske Union (SEC(2020) 362 final) — (SWD(2020) 245 final) — (SWD(2020) 246 final).

(14)  EUT C 429 af 11.12.2020, s. 159, punkt 1.8.

(15)  EUT C 429 af 11.12.2020, s. 159, punkt 1.9.

(16)  Særligt vedrørende respekten for arbejdsmarkedets parters kompetencer.

(17)  ILO's konvention om søfarendes arbejdsforhold, (ILO, MLC, 2006).

(18)  EUT C 429 af 11.12.2020, s. 159, punkt 3.3.10.

---

| 9.6.2021 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 220/118 |
| --- | --- | --- | --- |

9.6.2021

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 220/118

---

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om meddelelse fra Kommissionen til Europa-Parlamentet, Det Europæiske Råd, Rådet, Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget — Modstandsdygtighed i forhold til råstoffer af kritisk betydning: En kurs mod større sikkerhed og bæredygtighed

(COM(2020) 474 final)

(2021/C 220/17)

| Ordfører: | Dumitru FORNEA |
| --- | --- |
| Medordfører: | Michal PINTÉR |

Ordfører:

Dumitru FORNEA

Medordfører:

Michal PINTÉR

| Anmodning om udtalelse | Kommissionen, 23.9.2020 |
| --- | --- |
| Retsgrundlag | Artikel 304 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde |
| Plenarforsamlingens beslutning | 28.10.2020 |
| Kompetence | Den Rådgivende Kommission for Industrielle Ændringer (CCMI) |
| Vedtaget i sektionen | 5.3.2021 |
| Vedtaget på plenarforsamlingen | 25.3.2021 |
| Plenarforsamling nr. | 559 |
| Resultat af afstemningen
  (for/imod/hverken for eller imod) | 258/0/3 |

Anmodning om udtalelse

Kommissionen, 23.9.2020

Retsgrundlag

Artikel 304 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde

Plenarforsamlingens beslutning

28.10.2020

Kompetence

Den Rådgivende Kommission for Industrielle Ændringer (CCMI)

Vedtaget i sektionen

5.3.2021

Vedtaget på plenarforsamlingen

25.3.2021

Plenarforsamling nr.

559

Resultat af afstemningen

(for/imod/hverken for eller imod)

258/0/3

1.   Konklusioner og anbefalinger

| 1.1. | Kommissionens meddelelse er et skridt i den rigtige retning, idet den udstikker en klar køreplan med initiativer og tiltag, der skal træffes på EU-niveau, og EØSU anbefaler derfor, at Europa-Parlamentet og Rådet støtter denne fremgangsmåde til forbedring af EU's modstandsdygtighed i forhold til råstoffer af kritisk betydning. |
| --- | --- |

1.1.

| 1.2. | EØSU er overbevist om, at de foranstaltninger, som Kommissionen foreslår, kan bidrage til sikkerhed i forsyningen af kritiske råstoffer og dermed opretholde og udvikle et industri- og teknologigrundlag i EU. Foranstaltningerne kan også fremme vigtig forsknings- og udviklingskapacitet, der sætter os i stand til at gennemføre de ambitiøse mål i den europæiske grønne pagt, sikre nye, permanente og anstændige job og på samme tid en retfærdig omstilling i de samfund, der er berørt af industrielle ændringer. |
| --- | --- |

1.2.

| 1.3. | EØSU støtter til fulde den grønne omstilling i energisektoren og opfatter udvindingen af de råstoffer, der er nødvendige for udrulningen af grønne teknologier som helt fundamental. Materialer som f.eks. metaller og mineraler er grundelementer i etableringen af en solid forsyningsinfrastruktur for brint og grøn elektricitet. Produktionen af grøn energi og grønne energivektorer vil gøre det muligt at dekarbonisere udvindings- og forarbejdningsindustrien og derved skabe en win-win-situation. |
| --- | --- |

1.3.

| 1.4. | Efterforskning er en højrisikoaktivitet, som øger kapitalomkostningerne markant. Risikoreduktion gennem lånegarantier og afskrivningsordninger kan i vidt omfang fremme investeringer. Af andre skatteincitamenter kan nævnes skattegodtgørelser og statsstøtte. Inden for minedrift og i forarbejdningsindustrien finder disse mekanismer udbredt anvendelse på globalt plan, men ikke i større udstrækning i EU. Én undtagelse i Europa er dog Finland, som har indført national støtte i form af risikofonde. Lignende initiativer bør iværksættes på europæisk plan. |
| --- | --- |

1.4.

| 1.5. | EØSU foreslår, at EU med den nuværende bedste praksis, teknik og teknologi som udgangspunkt udvikler en strømlinet godkendelsesprocedure for mineaktiviteter. Med henvisning til anden kritisk infrastruktur såsom net for vedvarende energi og andre kritiske infrastrukturer kan der banes vej for øget tillid til strømlinede procedurer. En strømlinet procedure foregriber ikke på nogen måde resultatet af en beslutningsproces, men har til formål at sikre større rettidighed, forudsigelighed og gennemsigtighed i miljøgennemgangen af og godkendelsesprocedurerne for infrastrukturprojekter, der gennemføres via denne metode. |
| --- | --- |

1.5.

| 1.6. | Efter EØSU's opfattelse er det helt afgørende, at der er de rette finansieringsinstrumenter til at fremme den grønne omstilling i sektorerne for malmudvinding- og -forarbejdning. Samtidig er det yderst vigtigt at investere i genanvendelse af råstoffer af kritisk og strategisk betydning (f.eks. via Horisont 2020). |
| --- | --- |

1.6.

| 1.7. | EØSU har allerede erkendt, at cirkularitet er vigtig for EU's økonomi. Det er afgørende, at den cirkulære økonomi lukker råstofkredsløbet i Europa. Følgelig bør eksporten af affald indeholdende værdifulde råstoffer, hvis forarbejdning i EU kunne bidrage til at nedbringe drivhusgasemissionerne, nøje vurderes og kun finde sted, når det er nyttigt i et bæredygtighedsperspektiv. EØSU er derfor tilhænger af en hurtig og reel revision af de eksisterende instrumenter såsom forordningen om overførsel af affald. |
| --- | --- |

1.7.

| 1.8. | EØSU opfatter forslaget om at kortlægge den potentielle forsyning af sekundære råstoffer af kritisk betydning fra EU's beholdninger og affald som et tiltag, der er afgørende for at forbedre EU's modstandsdygtighed i forhold til råstoffer. Udvalget opfordrer derfor Kommissionen til at gøre denne kortlægning til en prioritet og gennemføre den inden udgangen af 2021, og ikke inden den frist i 2022, der lige nu lægges op til. |
| --- | --- |

1.8.

| 1.9. | EØSU finder, at der er behov for at fjerne hindringerne i lovgivning og regler for intern anvendelse og overførsel af sekundære råstoffer. Dog skal de miljømæssige, sundhedsmæssige og sikkerhedsmæssige aspekter ved handel med farlige strømme af den slags råstoffer omhyggeligt overvåges og implementeres. Der skal findes en balance mellem stramme og hurtige procedurer, således at der ikke er forhindringer for intern overførsel, genanvendelse og genbrug af sekundære råstoffer. Der er mange eksempler på, at genanvendelsesmuligheder stækkes af formaliteter (1). |
| --- | --- |

1.9.

| 1.10. | EØSU understreger, at det er vigtigt at inkorporere nye aspekter i de metoder, der anvendes til regelmæssig vurdering af listen over mineraler af kritisk betydning. For at vurdere det »etiske aspekt« bør der fastlægges hensigtsmæssige kriterier til kontrol af, om de globale forsyningskæder for disse typer af råstoffer overholder etiske principper. Disse principper bør bygge på FN's menneskerettighedserklæring (2), FN's vejledende principper (3), herunder ILO's grundlæggende arbejdstagerrettigheder, erklæringen om grundlæggende principper og rettigheder på arbejdet, som omfatter grundlæggende arbejdsstandarder og MNE-erklæringen (4) samt FN's verdensmål for bæredygtig udvikling (5). Hertil kommer, at der bør tages højde for handelen og den globale markedssituation for råstoffer, hvilket vil forbedre vurderingen af samhandelsbetingelserne for de enkelte råstoffer. Den nuværende metode til vurdering af handelshindringer er en særdeles grov indikator. Der bør tages bedre højde for forekomsten af handelshindringer og oligopoler. |
| --- | --- |

1.10.

| 1.11. | EØSU gør opmærksom på, at der er behov for koordinering mellem de nationale almene og erhvervsrettede uddannelsessystemer såvel som efteruddannelses- og certificeringssystemer med henblik på at reservere og afsætte tilstrækkelig kapacitet til at uddanne specialister inden for de områder, der bidrager til at styrke modstandsdygtigheden over for råstoffer af kritisk og strategisk betydning. EU er nødt til at forbedre uddannelsen af specialister i takt med den hurtige udvikling af den digitale revolution og for at skabe faglige muligheder for dem, som er beskæftiget med at garantere forsyningssikkerheden og forarbejde de mineraler, der er afgørende for avancerede økonomiers funktion. |
| --- | --- |

1.11.

| 1.12. | Når det gælder politikkerne for at styrke modstandsdygtigheden over for råstoffer af kritisk og strategisk betydning, gør EØSU opmærksom på, at det er vigtigt, at der i EU findes den teknologiske og industrielle kapacitet til substitution af disse mineraler i tilfælde af vedvarende mangel. Det er nødvendigt at tildele relevante europæiske institutioner en større rolle i planlægningen af store og vedvarende investeringer i FoU-programmer for at finde nye materialer og processer, der kan garantere en forsvarlig substitution. |
| --- | --- |

1.12.

| 1.13. | EØSU efterlyser, at Kommissionen på en overbevisende og respektfuld måde tager hensyn til behovene og forventningerne i de udviklingslande, der leverer råstofferne, med incitamenter for og støtte til virksomheder, hvis aktiviteter klart bygger på respekt for disses landes og deres befolkningers økonomiske, sociale og økologiske interesser. Kommissionen bør udforme en formel for »lige partnerskabsvilkår«, der fremmer tilliden, varigheden, sikkerheden, pålideligheden og den gensidige respekt i handelspartnernes fælles interesse. |
| --- | --- |

1.13.

| 1.14. | EØSU understreger, at det er vigtigt med en bredere definition og opfattelse af råstoffer af kritisk betydning. Traditionelt er råstoffer af kritisk betydning blevet forstået som materialer, der hovedsagelig kommer fra minesektoren. Dette er for snævert og hæmmer den grønne energis vækst. Træbaserede materialer kan i dag anvendes effektivt langt flere steder end tidligere. Fra tekstiler til nye lettere og mere miljøvenlige batteriteknologier er dette et område, som er i rivende udvikling. Bioøkonomien rummer enestående muligheder for at øge modstandsdygtigheden i EU's økonomi og den geopolitiske stabilitet på vores kontinent. Samtidig bidrager anvendelsen af vedvarende materialer til at modvirke klimaændringerne, da emissionerne fra fossile brændstoffer bliver i jorden, og der dermed skabes grøn modstandsdygtighed over for fossile sektorer. |
| --- | --- |

1.14.

2.   Baggrund

| 2.1. | Råstofsektoren tegner sig for ca. 350 000 arbejdspladser i EU, men der er over 30 mio. job i fremstillingsindustriens senere led, som er afhængige af pålidelig og uhindret adgang til mineralske råstoffer. I 2018 lå EU's afhængighed af importen af metaller på mellem 75 % og 100 % afhængig af metallet, og over halvdelen af EU's energibehov dækkes gennem nettoimport. Priserne på råstoffer er utroligt svingede, og ressourcer udgør den største andel af industriens inputomkostninger (6). Ikke desto mindre leverede de virksomheder i EU, der er afhængige af råstoffer, merværdi for 206 mia. EUR (7). |
| --- | --- |

2.1.

| 2.2. | Verdensbanken forventer, at efterspørgslen efter metaller og mineraler vil vokse proportionalt i takt med klimaambitionerne. OECD forventer, at det globale råstofforbrug vil været fordoblet i 2060. Forbruget af metaller forventes at vokse med 150 % fra 8 mia. ton i dag til 20 mia. ton i 2060. OECD forudsiger også, at væksten i forbruget af råstoffer og udvindingen og forarbejdningen af disse stoffer med stor sandsynlighed vil øge presset på jordens ressourcer og bringe den øgede velfærd i fare. Dette kan forårsage miljøproblemer, sociale problemer, forurening, tab af biodiversitet og jord osv. |
| --- | --- |

2.2.

| 2.3. | EU producerer mindre end 5 % af verdensproduktionen af mineralske råstoffer. Kina alene leverer 66 % af Li-batterier som færdigvare, mens EU tegner sig for under 1 %. EU producerer under 1 % af verdens brændselsceller og 1 % af råstofferne til vindenergi (8). Kina har en monopollignende stilling inden for komponenter til fotovoltaik (PV). EU leverer 1 % af de siliciumbaserede PV-enheder. 44 råstoffer er relevante for robotindustrien, hvoraf EU kun producerer 2 %, mens Kina leverer 52 %. |
| --- | --- |

2.3.

| 2.4. | Hvis det skal lykkes at omstille EU's økonomi og opfylde EU's klimamål senest i 2030 og 2050, kræver det, at der sikres en bæredygtig forsyning af råstoffer af kritisk og strategisk betydning. Mineraler, metaller og avancerede materialer er af afgørende betydning for ren energi, grønne teknologier og mobilitet. Uden dem vil implementeringen og udviklingen af rene og digitale teknologier blive forsinket, og det samme vil gennemførelsen af 2030-dagsordenen for verdensmålene for bæredygtig udvikling. EU er nødt til at handle for at mindske afhængigheden af forsyninger udefra, diversificere forsyningskæderne og investere i genanvendelsesanlæg. Det er europæiske arbejdspladser og industrier, der står på spil, hvis det ikke lykkes. |
| --- | --- |

2.4.

3.   Kommissionens tiltag vedrørende råstoffer

| 3.1. | Kommissionen offentliggjorde den 3. september 2020 meddelelsen Modstandsdygtighed i forhold til råstoffer af kritisk betydning: En kurs mod større sikkerhed og bæredygtighed, der indeholder 10 tiltag til støtte for en sikker og bæredygtig forsyning af råstoffer. I meddelelsen understreges vigtigheden af at opnå åben strategisk autonomi i EU via følgende elementer: diversificering af forsyningen fra tredjelande, mindskelse af ekstrem afhængighed gennem cirkularitet, ressourceeffektivitet samt udvinding og forarbejdning i EU, forøgelse af forsyningskapaciteten i EU, etablering af modstandsdygtige forsyningskæder for EU's industrielle økosystemer, styrkelse af en bæredygtig og ansvarlig forsyning, etablering af en råstofalliance og FoU-programmer, forøgelse af finansieringsmulighederne, styrkelse af færdigheder inden for minedrift, udbygning af udvindingskapaciteten, vurdering af miljøpåvirkninger og fremme af international handel og internationale partnerskaber. |
| --- | --- |

3.1.

| 3.2. | I Kommissionens meddelelse En ny handlingsplan for den cirkulære økonomi for et renere og mere konkurrencedygtigt Europa af 11. marts 2020 understreges vigtigheden af at skabe et marked for sekundære råstoffer, af at inddrage overvejelser om etisk tilvejebringelse af råstoffer og af forsyningssikkerhed. |
| --- | --- |

3.2.

| 3.3. | I Kommissionens meddelelse En ny industristrategi for Europa af 10. marts 2020 understreges vigtigheden af alle industrielle værdikæder i EU. En sikker forsyning af ren energi og råstoffer til overkommelige priser er et vigtigt skridt i retning mod at reducere industriens CO2-fodaftryk og dermed fremskynde omstillingen. |
| --- | --- |

3.3.

| 3.4. | Kommissionen offentliggjorde den 11. december 2019 meddelelsen Den europæiske grønne pagt, der er EU's nye vækststrategi for omstilling af den nuværende økonomi til en ressourceeffektiv, konkurrencedygtig og klimaneutral økonomi. Kommissionen fremhæver vigtigheden af adgang til ressourcer som et spørgsmål af strategisk sikkerhed i forhold til at gennemføre den grønne pagt. Omstillingen forudsætter bæredygtig forsyning af alle råstoffer, der er nødvendige til rene og digitale teknologier. |
| --- | --- |

3.4.

4.   Generelle bemærkninger

| 4.1. | EØSU bifalder og støtter Kommissionens bestræbelser og tiltag for at styrke forsyningssikkerheden for råstoffer. De udtalelser, som EØSU's Rådgivende Kommission for Industrielle Ændringer har vedtaget i løbet af de seneste 15 år, samt det fælles arbejde med Kommissionen omkring dette spørgsmål viser, at det organiserede civilsamfund i EU interesserer sig for og har engageret sig i den fortsatte udvikling af det europæiske partnerskab om råstoffer. |
| --- | --- |

4.1.

| 4.2. | Med henblik derpå er det nødvendigt at udforme mere konkrete forslag og tiltag for at sikre den kurs mod større sikkerhed og bæredygtighed, der er udstukket i Kommissionens meddelelse om råstoffer af kritisk betydning. Derudover opfordrer udvalget Kommissionen til at overveje hensigtsmæssige tiltag vedrørende alle råstoffer, der er vigtige for EU's industri og økonomi, således at afhængigheden ikke bliver større. |
| --- | --- |

4.2.

| 4.3. | Råstofinitiativet, som Kommissionen iværksatte i 2008, har banet vejen for en struktureret og koordineret indsats i relevante EU-institutioner både for at skærpe EU-borgernes bevidsthed om behovet for at opretholde forsyningssikkerheden for råstoffer af kritisk og strategisk betydning for den europæiske industri og for at kunne træffe konkrete foranstaltninger på dette område på EU-niveau og i medlemsstaterne. |
| --- | --- |

4.3.

| 4.4. | Den europæiske teknologiplatform for bæredygtige mineralressourcer (officielt anerkendt i 2008), det europæiske innovationspartnerskab om råstoffer (2012), Det Europæiske Institut for Innovation og Teknologi — Råstoffer (2015), den europæiske batterialliance (2017), den europæiske råstofalliance (september 2020) og de årlige aktiviteter inden for rammerne af EU's uge for råstoffer har været vellykkede kommissionsinitiativer og vigtige værktøjer for Den Europæiske Union i de vedholdende bestræbelser for at kortlægge de teknologiske, lovgivningsmæssige og administrative løsninger, der er nødvendige for at vedtage en sammenhængende EU-handlingsplan for råstoffer. Disse initiativer kunne imidlertid godt have været intensiveret, og EØSU opfordrer Kommissionen til at foretage grundige evalueringer af disse allianceplatformes arbejde, resultater og effektivitet og jævnligt (en gang om året) fremsende konklusionerne til EØSU. Som repræsentanter for civilsamfundet skal udvalget holdes orienteret om, hvorvidt denne tilgang rent faktisk skaber konkrete resultater i retning mod at fremme og opnå målet om modstandsdygtighed i forhold til råstoffer. |
| --- | --- |

4.4.

| 4.5. | Kommissionens meddelelse anlægger først og fremmest en europæisk synsvinkel, hvilket er helt og aldeles forståeligt, da den centrale problemstilling er forsyning af råstoffer til Europas økonomi. EØSU mener imidlertid, at Kommissionen bør medtænke befolkningens og økonomiernes behov og interesser i de lande, hvorfra råstofferne eksporteres til Europa, især i betragtning af den hyppige henvisning til »europæiske værdier«, »globalt ansvar« og globale »mål for bæredygtig udvikling«. Det er også vigtigt at huske på, at tredjelande fra Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde er rige på mineralske ressourcer, og strategierne for råstoffer, de strategiske partnerskaber og adgangen til finansieringsinstrumenterne for den grønne omstilling af mineindustrien bør også være åbne for disse lande. |
| --- | --- |

4.5.

| 4.6. | Målsætningen om at styrke EU's modstandsdygtighed i forhold til råstoffer af kritisk og strategisk betydning må nødvendigvis ses i sammenhæng med EU's bestræbelser for at opretholde et stærkt industri- og teknologigrundlag, der holder trit med den digitale revolution og de globale udfordringer, hvad angår klimaændringer og miljøbeskyttelse. Det er helt afgørende, at dette lykkes for EU. EØSU har allerede understreget, at »[s]olpaneler, vindmølleparker og batterier er afgørende for EU's nye industriparadigme. Udstyret kræver imidlertid råstoffer, som kontrolleres af vores konkurrenter på den internationale arena. Industripolitikken bør gå hånd i hånd med en håndfast handels- og udenrigspolitik, som til gengæld må sikre adgangen til disse ressourcer« (9). |
| --- | --- |

4.6.

| 4.7. | Råstofpolitikkerne skal sammen med andre politikker bidrage positivt til at sikre forsyningen til den europæiske industri, til at dække efterspørgslen efter EU-produkter og -tjenester, til at respektere miljøet og begrænse de menneskelige aktiviteters indvirkning på klimaet og til at skabe anstændige job. Disse — økonomiske, miljømæssige og sociale — gevinster bør fordeles jævnt i hele EU. Det er vigtigt, at fokus ikke kun er på råstoffer, der er kategoriseret som »kritiske« ifølge Kommissionens foreslåede metode. Råstoffer, der udgør et vigtigt element i mange forsyningsværdikæder, og hvor der ved udvindingen også fremskaffes kritiske råstoffer, bør anerkendes som værende af strategisk betydning. |
| --- | --- |

4.7.

| 4.8. | En konstant og forudsigelig efterspørgsel i EU efter råstoffer af kritisk og strategisk betydning er en grundlæggende betingelse for at styrke de interne og globale handelsforbindelser og forsyningskæder. Da efterspørgslen efter råstoffer er støt stigende, bør EU også fortsat udbygge sin kapacitet til at skaffe disse råstoffer i EU og internationalt. Pålidelighed og forudsigelighed i forsyningskæderne er nøglen til at bevare den industrielle produktion og den dertil hørende infrastruktur i medlemsstaterne og tillige en nødvendig forudsætning for at styrke EU's modstandsdygtighed i forhold til råstoffer af kritisk betydning. |
| --- | --- |

4.8.

| 4.9. | Behovet for råstoffer af kritisk og strategisk betydning er en af de indikatorer, der gør det muligt at vurdere og fastlægge, hvilken type industriel produktionskapacitet der skal bevares, og hvilken type uddannelse, efteruddannelse, omskoling, livslang læring og certificering, der fortsat er behov for i EU, hvis vi skal klare os i den globale konkurrence og undgå dels at blive afhængige af bestemte råstoffer, dels at halte bagefter inden for innovation, forskning og teknologisk udvikling. |
| --- | --- |

4.9.

| 4.10. | Teknologisk og industriel kapacitet til at kunne erstatte råstoffer af kritisk betydning anses som helt afgørende for at styrke modstandsdygtigheden, men det kan ikke realiseres inden for kort tid og uden betragtelige og vedvarende investeringer i forskning og udvikling for at finde nye råstoffer. Sammenlignet med den dynamiske udvikling i Kina kan EU's modstandsdygtighed i forhold til råstoffer af kritisk betydning styrkes ved at gennemføre ambitiøse projekter for at sammenkoble og modernisere de transeuropæiske transport-, energi- og IKT-infrastrukturer. Dette kan ske som led i den europæiske grønne pagt, og dermed vil der blive opretholdt en tilstrækkelig høj efterspørgsel efter den slags råstoffer i EU, hvilket vil stabilisere de globale forsyningskæder og afføde en tilgang af nye investeringer ikke kun i de industrier, der forarbejder disse råstoffer, men også i FoU-programmer vedrørende substitution af kritiske råstoffer. |
| --- | --- |

4.10.

5.   Særlige bemærkninger

| 5.1. | Kommissionens meddelelse er et skridt i den rigtige retning, idet den udstikker en klar køreplan med initiativer og tiltag, der skal træffes på EU-niveau, og EØSU anbefaler derfor, at Europa-Parlamentet og Rådet støtter denne fremgangsmåde til forbedring af EU's modstandsdygtighed i forhold til råstoffer af kritisk betydning. |
| --- | --- |

5.1.

| 5.2. | Investeringer i bæredygtig minedrift skaffer forsyninger, arbejdspladser og økonomisk fremgang, men de må også sikre socioøkonomiske og miljømæssige forbedringer i kraft af virksomhedernes sociale ansvar. Den centrale problemstilling er, hvordan man finder balancen mellem fremme af bæredygtig minedrift i Europa og sikring af befolkningens accept. Bevidstgørelse af borgerne er af stor betydning. |
| --- | --- |

5.2.

Den europæiske grønne pagt, klimamålene for 2030 og 2050 og efterspørgslen efter råstoffer

| 5.3. | En ren og cirkulær økonomi skal mindske vores afhængighed af import af råstoffer og energi, reducere de negative virkninger for sundheden og miljøet i EU, udvikle fremtidige økonomiske modeller og skabe flere lokale job. Den vil også bidrage til at forbedre selvforsyningen og tackle de problemer med modstandsdygtigheden i de globale forsyningskæder, som covid-19-pandemien har udstillet. EØSU har allerede efterlyst en klar strategi for, at EU bliver »førende i verden inden for cirkulær økonomi og rene teknologier. Det vil bevirke en dekarbonisering af energiintensive industrier« (10). |
| --- | --- |

5.3.

| 5.4. | Kommissionens meddelelse omtaler eller behandler ikke dybhavsminedrift (11) og bidrager heller ikke til at ændre opfattelsen af, at udvindingsindustrien ikke er miljøvenlig. Der er dog tilfælde, hvor udvindingsindustrien er »miljøvenlig« takket være bæredygtig minedriftspraksis. |
| --- | --- |

5.4.

| 5.5. | Kommissionen anfører, at minedriftsaffald kan være rigt på kritiske råstoffer og kan skabe nye økonomiske aktiviteter. Det er dog uklart, hvor store investeringer der er behov for, og i hvilken udstrækning borgerne vil acceptere et sådant tiltag. Det er ikke kun i kulmineområder, men også i f.eks. jern-, zink- og nikkelmalme, at der er økonomiske muligheder knyttet til kritiske råstoffer i minedriftsaffald. |
| --- | --- |

5.5.

| 5.6. | Udviklingen af de grønne og rene teknologier, der er nødvendige for omstillingen til grøn energi og i bredere forstand også omstillingen til grøn industri, afhænger bl.a. af, at kapaciteten til at genanvende, udvinde og forarbejde metaller øges. Genvinding af råstoffer af strategisk og kritisk betydning er yderst vigtig, og derfor skal der anvendes innovative teknologier til sortering og behandling af affald. Begge kanaler for intern tilvejebringelse i EU — udvinding og genbrug — skal fremmes på behørig vis og støttes økonomisk. |
| --- | --- |

5.6.

EU's liste over råstoffer af kritisk betydning — vurderingsmetode

| 5.7. | På baggrund af den teknologiske udvikling bør listen over råstoffer af kritisk betydning i EU revideres hvert andet år. Kommissionen nævner overvågningen af de tiltag, der præsenteres i det aktuelle forslag. Der er behov for konsekvensanalyser hen ad vejen med mulighed for ændringer/justeringer. |
| --- | --- |

5.7.

| 5.8. | Kommissionen understreger i meddelelsen, at listen over råstoffer af kritisk betydning, som vurderes regelmæssigt, også er relevant for fremme af bæredygtig og ansvarlig tilvejebringelse. Den metode, der anvendes til den regelmæssige vurdering af listen, bør derfor tages op til fornyet overvejelse med hensyn til overensstemmelsen med FN's menneskerettighedserklæring (12), FN's vejledende principper (13), herunder ILO's grundlæggende arbejdstagerrettigheder, erklæringen om grundlæggende principper og rettigheder på arbejdet, som omfatter grundlæggende arbejdsstandarder og MNE-erklæringen (14) samt FN's verdensmål for bæredygtig udvikling (15). |
| --- | --- |

5.8.

| 5.9. | I metoden til regelmæssig vurdering af listen over råstoffer af kritisk betydning skal der tages effektivt hensyn til risikoen for menneskerettighedskrænkelser, herunder forretningsrelaterede menneskerettighedskrænkelser i de globale værdikæder (16) og miljøødelæggelser i potentielle producentlande. Der skal derfor findes egnede kriterier, som skal indgå i vurderingsmetoden. Dette er yderst vigtigt, da EU's kommissær for retlige anliggender arbejder på et direktiv om obligatorisk due diligence, der vil blive fremlagt i første halvår af 2021. |
| --- | --- |

5.9.

| 5.10. | Kritiske råstoffer er generelt blevet forstået som materialer fra minesektoren, men de omfatter meget mere end det. Eksempelvis kan træbaserede materialer anvendes effektivt til meget mere end førhen, lige fra tekstiler til nye lettere og mere miljøvenlige batteriteknologier. Dette er et område, som er i rivende udvikling. Bioøkonomien rummer endvidere enestående muligheder for at øge modstandsdygtigheden i EU's økonomi og den geopolitiske stabilitet på vores kontinent. Samtidig bidrager anvendelsen af vedvarende materialer til at modvirke klimaændringerne, da emissionerne fra fossile brændstoffer bliver i jorden, og der dermed skabes grøn modstandsdygtighed over for fossile sektorer. |
| --- | --- |

5.10.

Kortlægning af EU's råstoffer

| 5.11. | Forslaget om at kortlægge den potentielle forsyning af sekundære råstoffer af kritisk betydning fra EU's beholdninger og affald er et tiltag, der er afgørende for at forbedre EU's modstandsdygtighed i forhold til råstoffer. Kommissionen er derfor nødt til at gøre denne kortlægning til en prioritet og gennemføre den inden udgangen af 2021 og ikke inden den frist i 2022, der lige nu lægges op til, således at interessenterne og borgerne får kendskab til de tilgængelige data. |
| --- | --- |

5.11.

| 5.12. | Da der for øjeblikket mangler et overblik over og information om de sekundære råstoffer, der findes i EU, må sektorspecifik og tværsektoriel sporing af råstoffer af strategisk og kritisk betydning gøres til et prioriteret tiltag og gennemføres ved bl.a. at anvende digitale redskaber og big data-værktøjer. |
| --- | --- |

5.12.

Minedrift, de nødvendige færdigheder og samfundets accept

| 5.13. | Råstofudvinding og minedriftsaktiviteter er vigtige for at mindske forsyningsrisici, f.eks. ved at tilvejebringe råstoffer til udrulning af lavemissionsteknologier og til landbruget og ved at styrke modstandsdygtigheden i produktionsværdikæderne. Den europæiske mineralindustri kan fremskaffe de vigtige råstoffer, der er nødvendige for nuværende og fremtidige teknologier med henblik på at skabe en klimaneutral, service- og velfærdsorienteret cirkulær og ressourceeffektiv økonomi samt tilvejebringe råstoffer på en bæredygtig og ansvarlig måde. |
| --- | --- |

5.13.

| 5.14. | Hertil kommer, at minedrift i Europa foregår efter de højeste miljømæssige og sociale standarder sammenlignet med tredjelande. Den europæiske industri ønsker at levere et betragteligt bidrag til modvirkning af klimaændringerne. Ikke blot leder den kontinuerligt efter metoder til dekarbonisering for effektivt at imødekomme den fortsat stigende efterspørgsel efter ressourcer, den sørger også for, at andre økonomiske aktiviteter kan forbedre deres miljøpræstationer. |
| --- | --- |

5.14.

| 5.15. | Faktum er, at der er ekstremt få eksempler på eksport af råstoffer fra udviklingslande, som har sat gang i en bæredygtig økonomisk og social udvikling, der er kommet store dele af befolkningen til gode. I stedet er der ofte tale om social udnyttelse og miljøforurening, som i reglen kun er til gevinst for nogle få på vindersiden. |
| --- | --- |

5.15.

| 5.16. | Råstoffer må ikke kun garantere den økonomiske velstand i Europa, men også udgøre grundlaget for bæredygtig økonomisk udvikling i leverandørlandene, dvs. en udvikling, der er socialt forsvarlig og med respekt for miljøet. I den henseende bør EU agere proaktivt og klart støtte alle tænkelige anstrengelser i de virksomheder, som omlægger fra en tidligere politik om ensidig tilvejebringelse af råstoffer billigst muligt til en ny tilgang, hvor der efterstræbes et »strategisk partnerskab«. Et sådant strategisk partnerskab skal på retfærdig vis tage hensyn til de økonomiske, sociale og økologiske behov og interesser både i de lande, der leverer og modtager råstoffer, og støtte og fremme selvbestemt socioøkonomisk udvikling i leverandørlandene. Ved at skabe »lige partnerskabsvilkår« kan der opnås en høj grad af tillid, varighed, sikkerhed og pålidelighed i handelsforbindelserne i fælles interesse og på grundlag af gensidig respekt. |
| --- | --- |

5.16.

| 5.17. | Der er altid behov for at holde lokale miljøproblemer op imod de fordele, som den slags projekter kan betyde for løsningen af mere omfattende europæiske og globale CO2-problemer, f.eks. efterspørgslen efter mere kobber. En sådan afvejning bør være et element i prioriteringen af mineprojekter i Europa. Denne prioritering bør også omfatte regionale økonomiske hensyn. |
| --- | --- |

5.17.

| 5.18. | Adgang til råstoffer rækker ikke langt, hvis der ikke findes højteknologiske forarbejdningsanlæg i EU. Kommissær Thierry Breton har udtalt, at målsætningen, hvad angår råstoffer af kritisk betydning, er, at den europæiske udvindings- og raffineringskapacitet skal være operationel ved starten af det næste årti. Dette er ikke ambitiøst nok. EØSU anbefaler derfor, at EU fremmer øjeblikkelige investeringer og fælles regulerede incitamenter for investorer. For at fremskynde Europas »strategiske autonomi« med hensyn til råstoffer af kritisk betydning bør det overvejes at oprette et europæisk partnerskab (Horisont Europa) eller et vigtigt projekt af fælleseuropæisk interesse (IPCEI). Et sådant IPCEI bør omfatte hele forsyningskæden for råstoffer af kritisk betydning: vurdering af indenlandske mineralkilder, minedrift, forarbejdning, raffinering, genanvendelse og genbrug. For så vidt angår batterier vil etableringen af en fuldt integreret indenlandsk værdikæde for sjældne jordarter være af afgørende betydning for realiseringen af den dobbelte — grønne og digitale — omstilling. |
| --- | --- |

5.18.

| 5.19. | Fire vigtige industriprojekter inden for bæredygtig minedrift og forarbejdning på i alt knap 2 mia. EUR er undervejs i Europa. De forventes at kunne dække 80 % af vores litiumbehov i batterisektoren senest i 2025. Disse projekter kunne udgøre inspiration til, hvordan behovet for andre råstoffer, der er vigtige for europæiske værdikæder, kan dækkes i mange flere strategiske sektorer. |
| --- | --- |

5.19.

| 5.20. | Industrien benytter allerede automatisering, digitalisering, blockchainteknologi og kunstig intelligens, men der skal ses nærmere på anvendelsen af Copernicusprogrammet til at kortlægge nye udvindingssteder for råstoffer og overvåge miljøaftrykket. EØSU har desuden allerede anbefalet, »at der udarbejdes en lovgivningskøreplan for EU, hvor man tager de udfordringer op, som den digitale omstilling af råstofsektoren giver, og beskæftiger sig med emner som cybersikkerhed, kunstig intelligens, automatisering, flerniveaustyring, havminedrift og minedrift i rummet« (17). |
| --- | --- |

5.20.

| 5.21. | Der bør udvikles nye udvindings-, genvindings- og produktionsmetoder, der opfylder de højeste miljømæssige og sociale standarder. Udnyttelse af ressourcer fra deponeringsanlæg og minedriftsaffald i EU udgør en potentiel kilde til råstoffer af kritisk betydning. Samtidig anbefaler miljøspecialister, at lokalsamfundene inddrages i beslutningsprocessen vedrørende fremtidige mineområder. |
| --- | --- |

5.21.

| 5.22. | Færdigheder inden for minedrift kan overføres til udvinding af metaller og mineraler, eventuelt i de samme regioner. I kraft af den finansiering, der er til rådighed for bæredygtig infrastruktur under InvestEU, vil mekanismen for retfærdig omstilling hjælpe kul- og kulstofintensive regioner. Der er imidlertid behov for tid og incitamenter for investorer samt for lovgivning om hurtigere tilladelsesprocedurer (en EU-forordning kunne være en løsning). Sociale standarder og miljø- og bæredygtighedsstandarder bliver centrale betingelser for alle fremtidige EU-projekter. |
| --- | --- |

5.22.

| 5.23. | En af de vigtigste forudsætninger for effektive lokale indholdspolitikker vedrørende skabelsen af flere, grønnere og bedre betalte job i mineralrige lande er, at der findes de nødvendige færdigheder og kompetencer til at opfylde industriens behov hele vejen igennem en mines livscyklus. Det er også vigtigt, at der udvikles nye færdighedssæt, og at de eksisterende tilpasses til hurtigt at kunne reagere over for teknologiske ændringer. Nylige studier har bekræftet de nye teknologiers forventede indvirkning på jobbenes karakter og understreget, at der i minesektoren vil være behov for nye sæt af færdigheder til både de nye og de eksisterende job, da de nuværende operationelle job højst sandsynligt vil skulle tilpasses automatiseringen. Afskedigelser bør undgås gennem social dialog ved at omskole arbejdstagerne og sikre, at de har adgang til de nye stillinger og job, der skabes som følge af nye teknologier og genanvendelsesprocesser. |
| --- | --- |

5.23.

| 5.24. | Uddannelse, efteruddannelse, omskoling og certificering er ekstremt vigtig, og for industriens fremtid er det vigtigt, at det sker gennem social dialog, og tilegnelse af de nødvendige færdigheder kræver tid og finansiering. Allerede på bacheloruddannelsen kunne der undervises i særlige fag som geologi, metallurgi og minedrift. |
| --- | --- |

5.24.

Investeringer

| 5.25. | Efterforskning er en højrisikoaktivitet, der øger kapitalomkostningerne markant. Risikoreduktion gennem lånegarantier og afskrivningsordninger kan i høj grad fremme investeringer. Af andre skatteincitamenter kan nævnes skattegodtgørelser og statsstøtte. Inden for minedrift og i forarbejdningsindustrien finder disse mekanismer udbredt anvendelse på globalt plan, men ikke i EU. |
| --- | --- |

5.25.

| 5.26. | Der skal udvikles og udformes en effektiv ordning med økonomiske incitamenter for at understøtte den økologiske omstilling i affaldsindustrien. Misbrug af værdifulde affaldsressourcer bør desuden medføre en bøde. |
| --- | --- |

5.26.

| 5.27. | Styrkelse af EU's kapacitet til effektivt at håndtere vores internationale handelspartneres toldmæssige og ikketoldmæssige handelshindringer, herunder inden for dumping og offentlige udbud, er afgørende for at sikre rimelige vilkår for handelen med råstoffer. |
| --- | --- |

5.27.

| 5.28. | Der er behov for betydelige investeringer i FoU, for at Europa kan fastholde sin førerposition i de globale værdikæder. Det er vigtigt at holde trit med andre økonomiske magter, og det kræver tæt koordinering af instrumenterne under forskellige politikker, herunder den nye industristrategi og EU's handelspolitik. Gennemførelsen af forordningen om screening af udenlandske direkte investeringer får stadig større betydning med henblik på at beskytte EU's strategiske værdikæder. |
| --- | --- |

5.28.

| 5.29. | EU skal være særlig opmærksom på at overvåge de globale råstofmarkeder og udviklingen af strategiske forsyningskæder. Der er behov for, at pålidelige og komplette oplysninger kommer fra alle medlemsstater og interessenter gennem standardiserede dataindberetningsformater. |
| --- | --- |

5.29.

| 5.30. | EU-virksomheders investeringer i den grønne omstilling inden for udvindings-, forarbejdnings- og genanvendelsessektoren er nødt til at understøtte industriens bestræbelser for at blive inddraget i omstillingen og udviklingen hen imod opfyldelsen af målsætningerne om klimaneutralitet (18). For sektoren bør der være nem adgang til bæredygtig finansiering, men kun når de planlagte investeringer, FoU-planer og projekter om industriel omstilling klart viser, at der er vilje til at arbejde for klimamålene, fuld og produktiv beskæftigelse, bæredygtig økonomisk vækst og anstændigt arbejde til alle. I en tidligere udtalelse har EØSU allerede anført, at »bæredygtig vækst bør dreje sig om miljømæssige, økonomiske, sociale og ledelsesmæssige dimensioner i en afbalanceret, global og omfattende tilgang, der er i tråd med alle målene for bæredygtig udvikling og Parisaftalen om klimaændringer, og hvor der fastlægges ufravigelige tværgående minimumsbetingelser« (19). |
| --- | --- |

5.30.

| 5.31. | Derudover bør også mineprojekter, hvor der udvises samme vilje, støttes og fremmes inden for rammerne af IPCEI (vigtige projekter af fælles europæisk interesse) og projekter af fælles interesse. Evalueringen af sådanne investeringers og projekters bidrag skal også have fokus på at identificere »grønvaskning« og vildledende information. |
| --- | --- |

5.31.

Handel og den internationale dimension

| 5.32. | Kina leverer i dag 98 % af EU's forsyning af sjældne jordartsmetaller (REE). Vi er på vej ind i en tid med en skarp geopolitisk konkurrence, og udvikling af et effektivt økonomisk diplomati på EU-niveau er derfor afgørende for at sikre adgang til en diversificeret forsyning, og samtidig skal der investeres i genanvendelses- og genbrugskapacitet. I den forbindelse insisterer EØSU på nødvendigheden af, at der indgås strategiske partnerskaber med ligesindede lande inden for en flersidig ramme for at undgå, at afbrydelser i forsyningen (til tider politisk begrundede) blokerer avancerede industrielle værdikæder i EU. |
| --- | --- |

5.32.

| 5.33. | En styrkelse af euroens rolle som en international referencevaluta er helt afgørende for at forebygge prisudsving og mindske EU-aktørers afhængighed af den amerikanske dollar. Kommissionen bør søge veje til at tilskynde handel med råstoffer af kritisk betydning i euro ved at gøre brug af de instrumenter for økonomisk diplomati og de handelspolitiske instrumenter, der findes. På den baggrund bifalder udvalget Kommissionens meddelelse om EU's økonomiske og finansielle system: fremme af åbenhed, styrke og modstandsdygtighed (20). |
| --- | --- |

5.33.

| 5.34. | Det skal kun være tilladt at eksportere sekundære råstoffer, når det giver mening af hensyn til bæredygtigheden. EU bør imidlertid arbejde på at ændre spillets regler og kun tillade eksport af affald, der indeholder værdifulde råstoffer, når det er nyttigt i et bæredygtighedsperspektiv. Mere præcist bør eksport af denne type affald kun ske, når de miljømæssige og sociale standarder og foranstaltningerne til modvirkning af klimapåvirkningerne på bestemmelsesstedet svarer til EU's standarder. |
| --- | --- |

5.34.

| 5.35. | Det internationale samarbejde i OECD, De Forenede Nationer, WTO og G20 må styrkes henset til industriens fremtidige bæredygtighed og EU's interesse i at have adgang til råstoffer af kritisk betydning. Det er vigtigt for europæiske interessenter, at der sikres lige konkurrencevilkår med andre dele af verden. EU må benytte alle de instrumenter, det har til rådighed, herunder handelsaftaler og strategiske partnerskaber, til at skabe betingelser, der kan fremme EU-joint ventures i tredjelande, der er rige på ressourcer, især i Afrika og Sydamerika, hvilket altid skal ske med respekt for ansvarlig tilvejebringelse og bedste praksis for forretningsskik. Det er også meget vigtigt, at landene på det vestlige Balkan bliver en del af EU's forsyningskæde. |
| --- | --- |

5.35.

Bruxelles, den 25. marts 2021.

Christa SCHWENG

Formand for Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg

---

(1)  Medlemsstaterne anvender f.eks. ikke alle samme klassifikationsmetoder til vurdering af, hvorvidt affaldets egenskaber gør dette farligt. Dette skaber unødvendigt bureaukrati — alt for mange dokumenter, langvarige processer, divergenser mellem myndighederne — og en unødvendig byrde som følge af den finansielle garanti, der er forbundet med overførsel af affald, og som afhænger af affaldsklassifikationen.

1

(2)  Verdenserklæringen om menneskerettigheder.

2

(3)  FN's vejledende principper om erhvervslivet og menneskerettigheder.

3

(4)  Trepartsprinciperklæring vedrørende multinationale virksomheder og socialpolitik.

4

(5)  FN's verdensmål for bæredygtig udvikling.

5

(6)  EU's resultattavle for råstoffer, 2018.

6

(7)  Euromines.

7

(8)  UNEP, Ressourcepanelet.

8

(9)  EUT C 364 af 28.10.2020, s. 108.

9

(10)  EUT C 364 af 28.10.2020, s. 108.

10

(11)  Den Internationale Havbundsmyndighed har til opgave at muliggøre havbundsminedrift i såvel lovlig som praktisk forstand.

11

(12)  Jf. fodnote 2.

12

(13)  https://www.ohchr.org/Documents/Publications/GuidingPrinciplesBusinessHR_EN.pdf

13

(14)  Jf. fodnote 4.

14

(15)  Jf. fodnote 5.

15

(16)  Global Value Chains.

16

(17)  EUT C 429 af 11.12.2020, s. 37.

17

(18)  McKinsey Report How the European Union could achieve net-zero emissions at net-zero cost, 3. december 2020: Opnåelse af klimaneutralitet kræver investeringer for anslået 28 bio. EUR i rene teknologier og teknikker i løbet af de næste 30 år. Ud af 5,4 bio. EUR skal omkring 1,5 bio. EUR investeres i byggeri (29 %), 1,8 bio. EUR gå til energi (33 %), 410 mia. EUR til industrien (8 %), 76 mia. EUR til landbruget (omkring 1 %) og 32 mia. EUR til transport (under 1 %). Omkring 1,5 bio. EUR (28 %) skal gå til finansiering af infrastruktur for at forbedre energioverførsel og -distribution i alle sektorer.

18

How the European Union could achieve net-zero emissions at net-zero cost

(19)  EUT C 62 af 15.2.2019, s. 73 Handlingsplan for bæredygtig finansiering.

19

(20)  COM(2021) 32 final af 19.1.2021, Meddelelse fra Kommissionen til Europa-Parlamentet, Rådet, Den Europæiske Centralbank, Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget hhttps://eur-lex.europa.eu/legal-content/DA/TXT/PDF/?uri=CELEX:52021DC0032&from=EN.

20

---

| 9.6.2021 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 220/128 |
| --- | --- | --- | --- |

9.6.2021

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 220/128

---

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om »Bæredygtighedskrav til batterier i EU«

(COM(2020) 798 final — 2020/353 (COD)

(2021/C 220/18)

| Ordfører: | Bruno CHOIX |
| --- | --- |
| Medordfører: | Franck UHLIG |

Ordfører:

Bruno CHOIX

Medordfører:

Franck UHLIG

| Anmodning om udtalelse | Europa-Parlamentet, 18.1.2021 |
| --- | --- |
| Retsgrundlag | Artikel 304 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde |
| Plenarforsamlingens beslutning | 1.12.2020 |
| Kompetence | Den Rådgivende Kommission for Industrielle Ændringer (CCMI) |
| Vedtaget i sektionen | 5.3.2021 |
| Vedtaget på plenarforsamlingen | 24.3.2021 |
| Plenarforsamling nr. | 559 |
| Resultat af afstemningen
  (for/imod/hverken for eller imod) | 256/0/4 |

Anmodning om udtalelse

Europa-Parlamentet, 18.1.2021

Retsgrundlag

Artikel 304 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde

Plenarforsamlingens beslutning

1.12.2020

Kompetence

Den Rådgivende Kommission for Industrielle Ændringer (CCMI)

Vedtaget i sektionen

5.3.2021

Vedtaget på plenarforsamlingen

24.3.2021

Plenarforsamling nr.

559

Resultat af afstemningen

(for/imod/hverken for eller imod)

256/0/4

1.   Konklusioner og anbefalinger

| 1.1. | EØSU støtter de foranstaltninger, der indføres med Kommissionens forslag til forordning (COM(2020) 798 final — 2020/0353 (COD)). |
| --- | --- |

1.1.

| 1.2. | EØSU mener, at det er af central betydning at undgå, at det indre marked opsplittes på grund af medlemsstaternes forskellige tilgange, og at dette spørgsmål skal behandles af alle interessenter. |
| --- | --- |

1.2.

| 1.3. | EØSU anmoder om, at der fastlægges mere præcise og operationelle forvaltningsordninger og -værktøjer til gennemførelse af den nye forordning med inddragelse af alle interessenter. |
| --- | --- |

1.3.

| 1.4. | EØSU foreslår, at disse udfordringer håndteres ved at styrke Det Europæiske Kemikalieagenturs (ECHA's) rolle og midler. |
| --- | --- |

1.4.

| 1.5. | For så vidt angår spørgsmål om sundhed, sikkerhed og arbejdsvilkår i produktionen samt genvinding og ændring af anvendelsen (repurposing) af batterier, foreslår EØSU at styrke Det Europæiske Arbejdsmiljøagenturs (OSHA's) rolle. |
| --- | --- |

1.5.

| 1.6. | Hvad angår forpligtelsen til at udvise rettidig omhu med hensyn til kontrollen med batteriernes forsyningskæde, kræver EØSU fuldstændig gennemsigtighed ved gennemførelsen af et overvågningssystem. |
| --- | --- |

1.6.

| 1.7. | Genvinding, renovering og genanvendelse gør det muligt at sikre den øvre del af værdikæden. Det er helt nødvendigt at støtte forskning i og udvikling af miljøvenligt design. EØSU foreslår, at dette konkretiseres gennem etablering af et vigtigt projekt af fælleseuropæisk interesse. |
| --- | --- |

1.7.

| 1.8. | Med hensyn til de beskæftigelses- og kompetencemæssige udfordringer ved at fremme udviklingen af en europæisk produktion af bæredygtige batterier foreslår EØSU, at man udvider og styrker den rolle, der udfyldes af Det Europæiske Center for Udvikling af Erhvervsuddannelse (CEDEFOP) og de relevante europæiske sektorudvalg for den sociale dialog for at sikre en retfærdig omstilling som fastlagt i den europæiske grønne pagt. |
| --- | --- |

1.8.

| 1.9. | I forbindelse med Kommissionens initiativ om en pagt for færdigheder og EU-projekterne ALBATTS, DRIVES og COSME finder EØSU, at man navnlig bør prioritere at definere og gennemføre projekter om uddannelse i miljøvenligt design og genvinding af batterier med afsættelse af tilstrækkelige midler til at sikre, at de bliver vellykkede, med aktiv deltagelse af arbejdsmarkedets parter og i samordning med eventuelle nationale ordninger eller direkte påvirkede lokale beskæftigelsesområder. |
| --- | --- |

1.9.

| 1.10. | I overensstemmelse med de forpligtelser, som EU har indgået med hensyn til CO2-neutralitet, foreslår EØSU, at der hurtigt indføres maksimumstærskler for batteriproduktionens og den forudgående materialeforsyningskædes CO2-fodaftryk, og at Kommissionen afsætter yderligere midler til at udvikle og hurtigt indføre værktøjer til at vurdere og kontrollere batterisektorens CO2-fodaftryk. |
| --- | --- |

1.10.

| 1.11. | EØSU finder det nødvendigt at fastlægge et producentansvar, der er foreneligt med tilskyndelsen til miljøvenligt design. I den forbindelse forekommer det nødvendigt at afkoble forbindelsen mellem batteriernes levetid og levetiden for de apparater, de bruges i. |
| --- | --- |

1.11.

| 1.12. | EØSU foreslår, at begrebet »ikke længere i brug« indføres som supplement til begrebet »udtjent« for at fremme genanvendelse, renovering eller second life og genvinding af batterierne. |
| --- | --- |

1.12.

| 1.13. | Forordningsforslagets bestemmelser om mærkning bør omfatte en forpligtelse til bedre at informere om de potentielle risici ved farlige stoffer ud over kadmium, bly og kviksølv og om øvrige sikkerhedsrisici, således at der kan foretages oplyste valg, og batterierne kan anvendes mere optimalt. |
| --- | --- |

1.13.

2.   Indledning

| 2.1. | Kommissionen fremlagde den 10. december 2020 et forslag til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (COM(2020) 798 final — 2020/0353 (COD)) om batterier og udtjente batterier, om ophævelse af direktiv 2006/66/EF af 6. september 2006 om batterier og akkumulatorer og udtjente batterier og akkumulatorer og om ændring af forordning (EU) 2019/1020 af 20. juni 2019 om markedsovervågning og produktoverensstemmelse. |
| --- | --- |

2.1.

| 2.2. | Forordningsforslaget sigter mod at udvikle en EU-ramme, som dækker hele batteriernes livscyklus, og omfatter harmoniserede og mere ambitiøse regler for batterier, komponenter, udtjente batterier og genvundne materialer. |
| --- | --- |

2.2.

| 2.3. | Hovedformålene med denne forordning er at forbedre batteriernes bæredygtighed gennem hele deres livscyklus ved at sikre minimumskrav til bæredygtighed for batterier, der markedsføres på EU's indre marked, øge modstandsdygtigheden i EU's batteriforsyningskæde ved at fremme den cirkulære økonomi og reducere de miljømæssige og sociale virkninger gennem alle faser af batteriernes livscyklus. |
| --- | --- |

2.3.

| 2.4. | Det drejer sig navnlig om at fremme produktion og markedsføring af batterier af høj kvalitet og med høj ydeevne i EU, at udvikle og udnytte EU's potentiale til at fremskaffe råstoffer til batterier, både primære og sekundære, at sikre, at de produceres på en effektiv og bæredygtig måde, og at sikre velfungerende markeder for sekundære råstoffer og tilknyttede industrielle processer. |
| --- | --- |

2.4.

| 2.5. | Med denne forordning ønsker Kommissionen at fremme innovation samt udvikling og implementering af EU's teknologiske ekspertise. |
| --- | --- |

2.5.

| 2.6. | Dette vil ud fra en cirkulær økonomisk tankegang gøre det muligt at mindske EU's afhængighed af import af råvarer og sjældne jordarter af strategisk betydning samt at indføre hensigtsmæssige indsamlings- og genvindingsordninger for alle udtjente batterier. |
| --- | --- |

2.6.

| 2.7. | For at mindske de miljømæssige og sociale virkninger skal forordningen bidrage til ansvarlig materialeudvindelse, fremme effektiv udnyttelse af råvarer og genvundne materialer, reducere drivhusgasemissioner gennem hele batteriernes livscyklus, reducere risiciene for menneskers sundhed og for miljøkvaliteten og forbedre lokalsamfundenes sociale betingelser. |
| --- | --- |

2.7.

3.   Generelle bemærkninger

| 3.1. | I løbet af de næste ti år bliver batteriteknologi en af de primære katalysatorer for omstillingen til grøn energi i Europa. Ved at gøre det muligt at elektrificere transporten, hvor det er relevant, og udnytte vedvarende energi som pålidelig energikilde vil anvendelsen af batterier bidrage til at nå Parisaftalens klimamål for Europa. |
| --- | --- |

3.1.

| 3.2. | Ifølge Maros Šefčovič, næstformand i Kommissionen, vil EU om fem år kunne dække op til 80 % af sit behov som følge af de fremskridt, der er gjort inden for rammerne af den europæiske batterialliance (EBA), som Kommissionen oprettede i 2017. |
| --- | --- |

3.2.

| 3.3. | Denne strategiske uafhængighed opbygges sammen med EBA for at tilvejebringe retlige instrumenter med henblik på at gruppere bilindustri, råvareindustri og kemisk industri mellem medlemsstaterne, så de kan udvikle og gennemføre 100 % europæiske værdikæder med de første europæiske batteriproduktionsanlæg, der forventes igangsat i 2021 eller 2022. |
| --- | --- |

3.3.

| 3.4. | EØSU støtter de foranstaltninger, som Kommissionen foreslår i forordningen, da de vil kunne håndtere de mange forskellige udfordringer, der er opstået på grund af den stigende produktion og anvendelse af batterier på verdensplan. |
| --- | --- |

3.4.

| 3.5. | I overensstemmelse med EU's strategiske uafhængighed advarer EØSU dog om, at de bør styrkes og iværksættes hurtigt for ikke blot at undgå, at EU's brugere af batterier bliver mere teknologisk, industrielt og energimæssigt afhængige af de asiatiske eller amerikanske producenter, men også for at undgå udflytning af europæiske bilfabrikker til fabrikker i tredjelande i regioner, som ligger i nærheden af de batteriproducerende anlæg, hvilket vil få negative økonomiske, sociale og miljømæssige følger, således som EØSU også har fremhævet i en tidligere udtalelse (1). Dertil kommer, at de europæiske virksomheders interesser også skal beskyttes ved fuldt ud at anvende EU's relevante værktøjer. I den forbindelse ønsker EØSU ligeledes at give udtryk for sin bekymring over den måde, hvorpå Kommissionen har til hensigt at kontrollere og håndhæve kravene vedrørende CO2-fodaftrykket, graden af genvundet indhold og due diligence i forsyningskæden. EØSU insisterer på, at der bør foretages grundige overensstemmelsesundersøgelser af importerede produkter for at undgå illoyal konkurrence fra udlandet. |
| --- | --- |

3.5.

| 3.6. | Solpaneler, vindmølleparker og batterier er centrale elementer i EU's nye industriparadigme (2). De er baseret på råmaterialer og materialer, knowhow og merværdi, som primært stammer fra lande uden for EU. Kun omkring 1 % af verdens samlede produktion af lithiumbatterier finder sted i Europa (3). Parallelt med udviklingen af en europæisk produktion af stationære batterier med henblik på en effektiv og sikker gennemførelse af eksisterende og fremtidige netværksplaner anbefaler EØSU, at man på EU-plan sætter rammerne for den komplementære V2G-tilgang (»vehicle to grid«). |
| --- | --- |

3.6.

| 3.7. | EØSU støtter forslagene om større bæredygtighed inden for transport og den strategiske handlingsplan for batterier, der tager sigte på at reducere energiunderskuddet i Europa og skabe en værdikæde for batterier. Dekarboniseringen af transporten og omstillingen til ren energi er et af de vigtigste aspekter af det tredje sæt af mobilitetsforanstaltninger, den europæiske grønne pagt og strategien for bæredygtig, intelligent mobilitet. Initiativet skal ses i en bredere sammenhæng med handlingsplanen for den cirkulære økonomi (4). |
| --- | --- |

3.7.

| 3.8. | Den europæiske platform for aktører i den cirkulære økonomi kan spille en rolle i kommunikationen om disse spørgsmål (5). |
| --- | --- |

3.8.

| 3.9. | Der er endvidere behov for et passende system til at informere slutbrugerne om kvaliteten af de batterier, der findes på markedet, ligesom forbrugerne skal have en bedre forståelse for deres rolle i indsamlingen af batteriaffald. |
| --- | --- |

3.9.

| 3.10. | Den bedste måde at sikre, at de producerede batterier er »rene«, er at overholde de europæiske miljønormer og -regler, hvilket man f.eks. fremmer gennem tilgangen til den cirkulære økonomi, som gælder fra minen, til batterierne er udtjente. For at nå dette mål er det af afgørende betydning, at industrien foretager større investeringer, mens Kommissionens rolle er at fastsætte passende rammebetingelser såsom tekniske standarder (6). |
| --- | --- |

3.10.

| 3.11. | EØSU støtter Kommissionens forslag om at inddrage udfordringerne i forbindelse med kritiske råmaterialer, der anvendes i batterier, således som de defineres i Kommissionens meddelelse fra 3. september 2020»Modstandsdygtighed i forhold til råstoffer af kritisk betydning: En kurs mod større sikkerhed og bæredygtighed«. De kritiske råmaterialer, der er indeholdt i batterier, er lithium, kobolt, naturlig graphit og antimon, og de to vigtigste parametre for at vurdere kritikaliteten er den økonomiske betydning og forsyningsrisikoen. |
| --- | --- |

3.11.

| 3.12. | EØSU har allerede udtrykt sig positivt om muligheden for at indføre retligt bindende krav, der skal sætte skub i markedet for sekundære råstoffer, især hvad angår emballage, køretøjer, byggematerialer og batterier (7). |
| --- | --- |

3.12.

| 3.13. | Det forhold, at de vedvarende energiformer er fluktuerende, gør, at disse energiformer og deres udvikling udgør en betydelig udfordring med hensyn til lagring. Lagring udgør en strategisk udfordring for EU for at garantere EU en permanent forsyningssikkerhed og et energimarked, der er levedygtigt både teknisk og budgetmæssigt. EØSU minder om, at energilagring parallelt med de fordele, dette indebærer, kan være forbundet med ikke alene økonomiske, men også miljø- og sundhedsmæssige omkostninger. Derfor ønsker EØSU, at der gennemføres systematiske konsekvensanalyser med henblik på at evaluere såvel teknologiernes konkurrencedygtighed som deres virkninger for miljøet og sundheden. EØSU finder det ligeledes vigtigt, at der foretages en vurdering af disse teknologiers konsekvenser for skabelse af aktivitet og arbejdspladser. EØSU anser det for nødvendigt, at medlemsstaternes regler for energilagring i højere grad harmoniseres. EØSU mener ligeledes, at der bør etableres en offentlig dialog i hele EU om energispørgsmålet (den europæiske energidialog), for at borgerne og civilsamfundet som helhed kan få medejerskab til energiomstillingen og indflydelse på de fremtidige valg af energilagringsteknologier (8). Dette kan kvaliteten af mærkningen af batterier bidrage til. |
| --- | --- |

3.13.

| 3.14. | Den økonomiske udfordring er betydelig: Kommissionen anslår således, at efterspørgslen efter batterier på verdensplan i 2030 vil være 14 gange større end i 2018, og at EU vil tegne sig for 17 % af denne efterspørgsel. Antallet af lithiumbatterier vil være 700 gange større i 2040 end i 2020. |
| --- | --- |

3.14.

| 3.15. | For at vurdere virkningen af den nye lovgivning for beskæftigelse og kompetencebehov støtter forordningen sig på to referenceundersøgelser offentliggjort af CEPS (9) og RREUSE (10) samt på det arbejde, der er udført af EBA. |
| --- | --- |

3.15.

| 3.16. | I undersøgelsen fra CEPS anslås det, at udviklingen af aktiviteter vedrørende indsamling og genvinding af batterier får en indvirkning på den direkte og indirekte jobskabelse, nemlig omkring 850 job, hvis 55 % genvindes, og 5.500 job, hvis 75 % genvindes. |
| --- | --- |

3.16.

| 3.17. | Ifølge undersøgelsen fra RREUSE skaber aktiviteter vedrørende reparation og genanvendelse af batterier til gengæld 5-10 gange flere fuldtidsækvivalenter sammenlignet med aktiviteter vedrørende indsamling og genvinding, hvilket rejser spørgsmålet om de politiske udfordringer ved foranstaltninger, der favoriserer indsamling og genvinding sammenlignet med reparation og genanvendelse af batterier. |
| --- | --- |

3.17.

| 3.18. | Kompetenceunderskuddet vedrører primært miljøvenligt design af batterier for at optimere deres bæredygtighed og optimale anvendelse. |
| --- | --- |

3.18.

| 3.19. | For at forbedre investeringerne i produktionskapaciteten for bæredygtige batterier i lyset af de sociale og miljømæssige risici er det nødvendigt at tilpasse batteriprojekter til EU's klassificering (11) for bæredygtige aktiviteter under hensyntagen til InvestEU-programmet. |
| --- | --- |

3.19.

4.   Særlige bemærkninger

| 4.1. | EØSU ønsker, at der defineres mere præcise og operationelle forvaltningsordninger og -værktøjer med henblik på at sikre reel og effektiv anvendelse af samtlige foranstaltninger i den nye forordning. |
| --- | --- |

4.1.

| 4.2. | EØSU foreslår derfor at håndtere disse udfordringer ved at revidere de opgaver, der er pålagt Det Europæiske Kemikalieagentur (ECHA) i Helsinki, og som har ansvaret for gennemførelsen af den europæiske kemikalieforordning REACH (2005, revideret i 2018), så de kommer til at omfatte registrering, evaluering og opfølgning af og kontrol med de nye normer og regler, der er fastlagt i den nye forordning om batteriers bæredygtighed. |
| --- | --- |

4.2.

| 4.3. | Udviklingen af en sektor for bæredygtige batterier skal løse problemet med overholdelse af EU's normer inden for sundhed og sikkerhed på arbejdspladsen, som opstår i forbindelse med beskyttelsen af arbejdstagere, der er i kontakt med batterierne og de genanvendelige råmaterialer, som indgår i industribatterier eller batterier til køretøjer. Det Europæiske Arbejdsmiljøagentur (OSHA), der ligger i Bilbao, har udarbejdet ekspertudtalelser herom, som skal tages i betragtning, således at forordningen kan føre til den ønskede regulering. EØSU foreslår derfor ligeledes en styrkelse af OSHA's rolle. |
| --- | --- |

4.3.

| 4.4. | Med hensyn til pligten til at udvise rettidig omhu med hensyn til kontrol med batteriernes forsyningskæde og et uvildigt system til revision, overvågning og kontrol i Kommissionens regi i overensstemmelse med de regler, der er fastlagt herom i vejledningen fra OECD (12), kræver EØSU fuldstændig gennemsigtighed i gennemførelsen af dette overvågningssystem. |
| --- | --- |

4.4.

| 4.5. | Med hensyn til de beskæftigelses- og kompetencemæssige udfordringer ved gennemførelsen af forordningens foranstaltninger, der skal fremme udviklingen af en europæisk produktion af bæredygtige batterier, foreslår EØSU, at man udvider og styrker den rolle, der udfyldes af Det Europæiske Center for Udvikling af Erhvervsuddannelse (CEDEFOP) på dette område og de relevante europæiske sektorudvalg for den sociale dialog (elektricitet, metalindustri, kemisk industri, udvindingsindustri osv.) for at sikre en retfærdig omstilling som fastlagt i den europæiske grønne pagt. Medlemsstaternes erhvervsuddannelsesinstitutioner bør iværksætte tilsvarende uddannelsesprojekter i deres undervisningsprogrammer for de studerende for at sikre arbejdstagere med de relevante kvalifikationer, der kræves i en bæredygtig europæisk batteriindustri. |
| --- | --- |

4.5.

| 4.6. | I forbindelse med Kommissionens initiativ om en pagt for færdigheder lancerede man ALBATTS (alliancen for kvalifikationer og uddannelse inden for batteriteknologi), DRIVES (udvikling af og forskning i innovative erhvervsuddannelseskompetencer) og COSME (flerårigt EU-program for virksomheders konkurrenceevne og SMV'er). EØSU finder, at det især er vigtigt at udvikle og gennemføre uddannelsesprojekter inden for nye kompetencer vedrørende miljøvenligt design samt batteridiagnoser med henblik på reparation, renovering og genvinding med aktiv deltagelse af arbejdsmarkedets parter og i samordning med eventuelle nationale ordninger eller lokale områder, hvor arbejdskraften er direkte berørt.
  Der er behov for forskning og innovation for at forbedre bæredygtigheden, kvaliteten og sikkerheden af produkter og processer samt for at mindske omkostningerne. Det er vigtigt øjeblikkeligt at prioritere forskning i og udvikling af batterier ud fra en helhedsorienteret tilgang, der omfatter hele batteriets værdikæde og de store, løbende investeringer, som dækker både kort- og langsigtede forskningsprioriteter. |
| --- | --- |

4.6.

Der er behov for forskning og innovation for at forbedre bæredygtigheden, kvaliteten og sikkerheden af produkter og processer samt for at mindske omkostningerne. Det er vigtigt øjeblikkeligt at prioritere forskning i og udvikling af batterier ud fra en helhedsorienteret tilgang, der omfatter hele batteriets værdikæde og de store, løbende investeringer, som dækker både kort- og langsigtede forskningsprioriteter.

| 4.7. | Med hensyn til energilagring får batterier og brint komplementære funktioner. Man bør maksimere synergien mellem disse to teknologiske løsninger. |
| --- | --- |

4.7.

| 4.8. | De nye digitale teknologier bør kunne bidrage til at fremskynde udviklingen i batterisektoren, lige fra hurtigere opdagelse af materialer til optimering af alle sektorers anvendelse af batterisystemer for at understøtte energinettet. |
| --- | --- |

4.8.

| 4.9. | Genvinding, renovering og genanvendelse gør det muligt at sikre den øvre del af værdikæden. Det er helt nødvendigt at støtte forskning i og udvikling af miljøvenligt design. EØSU foreslår, at dette konkretiseres gennem etablering af et vigtigt projekt af fælleseuropæisk interesse. Det er vigtigt at udvikle en ekspertise, som gør det muligt at optimere nyttiggørelsen af batterierne, ved at sørge for, at de kan renoveres eller få et second life, at sikre en bedre nyttiggørelse af komponenterne og at udvikle processer, der er bedre for miljøet, beskytter arbejdstagernes sikkerhed og fører til en økonomisk model, som bidrager til denne aktivitets levedygtighed i Europa. Navnlig skal der udvikles konkurrencedygtige industriprocesser, som gør det muligt at fremstille kvalitetsmateriale til fremstilling af batterier ved hjælp af genanvendelse med en mere konsekvent støtte til virksomheder, som fungerer i et lukket kredsløb. |
| --- | --- |

4.9.

| 4.10. | I overensstemmelse med de forpligtelser, som EU har indgået med hensyn til CO2-neutralitet inden 2050 (med et mål på mellemlang sigt om at mindske drivhusgasemissionerne med 55 % inden 2030), foreslår EØSU, at der hurtigt indføres maksimumstærskler (juli 2027 er for sent i betragtning af de målsætninger, som Det Europæiske Råd fastlagde i sine konklusioner fra mødet den 11. december 2020) for det CO2-fodaftryk, der afsættes af batteriproduktionen og den forudgående forsyningslogistik for materialerne, samt at man øger de midler, som Kommissionen afsætter til at udvikle og hurtigt indføre værktøjer til at vurdere og kontrollere batterisektorens CO2-aftryk. Man bør prioritere adgangen til de strategiske materialer til batterier fra (urbane eller naturlige) miner, som ligger på det marked, hvor batterierne fremstilles og genvindes. Disse foranstaltninger bidrager til at forenkle og minimere logistikstrømmene. Med hensyn til batteriproduktionen, der er den proces, som afsætter det største CO2-fodaftryk, bør forordningen fremme processer med lavt elforbrug og brug af dekarboniserede elektricitetskilder. |
| --- | --- |

4.10.

| 4.11. | EØSU finder det nødvendigt at indføre et producentansvar, der er foreneligt med tilskyndelsen til miljøvenligt design, og som navnlig tilskynder til batteridesign, der letter eftermontering, genfremstilling og genanvendelse af batterier. Denne nødvendighed hænger sammen med batteriernes second life, som bør fremmes. I den sammenhæng er det nødvendigt at afkoble sammenhængen mellem batteriernes og apparaternes levetid, således at batterierne ikke længere automatisk kasseres, når apparatet er udtjent. Ved det formodede udløb af batteriets eller apparatets levetid er det producentens ansvar at påvise, at batteriet også skal kasseres. Dette skal ske gennem en evaluering eller forsøg, der udføres på batteriet, og det skal fremgå af dokumentationen, at det er teknisk umuligt ved hjælp af de eksisterende teknologier og de sektorer, som kunne udgøre et afsætningsmarked, at genanvende batteriet efter eftermontering eller genfremstilling i overensstemmelse med vilkårene på disse markeder. Begrebet »ikke længere i brug« bør derfor indføres som supplement til begrebet »udtjent« for at fremme genanvendelse, renovering eller second life og genvinding af batterierne. Dette nødvendiggør, at den nye forordning inddrager disse nye aktører og disse nye aktiviteter. |
| --- | --- |

4.11.

Bruxelles, den 24. marts 2021.

Christa SCHWENG

Formand for Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg

---

(1)  EUT C 353 af 18.10.2019, s. 102.

1

(2)  EUT C 364 af 28.10.2020, s. 108.

2

(3)  EUT C 282 af 20.8.2019, s. 51.

3

(4)  EUT C 62 af 15.2.2019, s. 254.

4

(5)  https://circulareconomy.europa.eu/platform/en/

5

(6)  EUT C 262 af 25.7.2018, s. 75.

6

(7)  EUT C 364 af 28.10.2020, s. 94.

7

(8)  EUT C 383 af 17.11.2015, s. 19.

8

(9)  CEPS: E. Drabik og V. Rizos, Prospects for electric vehicle batteries in a circular economy, 2018.

9

Prospects for electric vehicle batteries in a circular economy

(10)  RREUSE: Briefing on job creation potential in the re-use sector, 2015.

10

Briefing on job creation potential in the re-use sector

(11)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2020/852 af 18. juni 2020.

11

(12)  OCDE (2018), OECD Due Diligence Guidance for Responsible Business Conduct.

12

OECD Due Diligence Guidance for Responsible Business Conduct.

---