# Europeiska unionens L 330/16 d

| | ISSN 1725-2628 |
| --- | --- |
| Europeiska unionens
  officiella tidning | L 330 |
| | |
| Svensk utgåva | Lagstiftning | 48 årgången16 december 2005 |

ISSN 1725-2628

Europeiska unionens

officiella tidning

L 330

Svensk utgåva

Lagstiftning

48 årgången16 december 2005

---

| Innehållsförteckning | | I   Rättsakter vilkas publicering är obligatorisk | Sida |
| --- | --- | --- | --- |
| | * | Föreskrift nr 25 från Förenta nationernas ekonomiska kommission för Europa (FN/ECE) – Enhetliga föreskrifter gällande typgodkännande av huvudstöd (nackskydd), installerade eller inte i fordonssäten | 1 |
| | * | Föreskrift nr 26 från Förenta nationernas ekonomiska kommission för Europa (FN/ECE) – Enhetliga bestämmelser om godkännande av fordon med avseende på utskjutande delar | 26 |
| | * | Föreskrift nr 28 från Förenta nationernas ekonomiska kommission för Europa (FN/ECE) – Enhetliga regler för typgodkännande av ljudsignalanordningar och av motorfordon med avseende på deras ljudsignaler | 42 |
| | * | Föreskrift nr 44 från Förenta nationernas ekonomiska kommission för Europa (FN/ECE) – Enhetliga bestämmelser för typgodkännande av fasthållningsanordningar för barnpassagerare i motorfordon (fasthållningsanordningar för barn) | 56 |
| | * | Föreskrift nr 105 från Förenta nationernas ekonomiska kommission för Europa (FN/ECE) – Enhetliga föreskrifter gällande typgodkännande av fordon avsedda för transport av farligt gods med avseende på deras speciella konstruktionsegenskaper | 158 |
| | * | Föreskrift nr 112 från Förenta nationernas ekonomiska kommission för Europa (FN/ECE) – Enhetliga bestämmelser beträffande typgodkännande av strålkastare till motorfordon som avger ett asymmetriskt halv- eller helljus eller bådadera och som är utrustade med glödlampor | 169 |
| | * | Föreskrift nr 113 från Förenta nationernas ekonomiska kommission för Europa (FN/ECE) – Enhetliga bestämmelser beträffande typgodkännande av strålkastare för motorfordon med symmetriskt halvljus eller helljus, eller båda samtidigt, utrustade med glödlampor | 214 |

Innehållsförteckning

I   Rättsakter vilkas publicering är obligatorisk

Sida

*

Föreskrift nr 25 från Förenta nationernas ekonomiska kommission för Europa (FN/ECE) – Enhetliga föreskrifter gällande typgodkännande av huvudstöd (nackskydd), installerade eller inte i fordonssäten

1

*

Föreskrift nr 26 från Förenta nationernas ekonomiska kommission för Europa (FN/ECE) – Enhetliga bestämmelser om godkännande av fordon med avseende på utskjutande delar

26

*

Föreskrift nr 28 från Förenta nationernas ekonomiska kommission för Europa (FN/ECE) – Enhetliga regler för typgodkännande av ljudsignalanordningar och av motorfordon med avseende på deras ljudsignaler

42

*

Föreskrift nr 44 från Förenta nationernas ekonomiska kommission för Europa (FN/ECE) – Enhetliga bestämmelser för typgodkännande av fasthållningsanordningar för barnpassagerare i motorfordon (fasthållningsanordningar för barn)

56

*

Föreskrift nr 105 från Förenta nationernas ekonomiska kommission för Europa (FN/ECE) – Enhetliga föreskrifter gällande typgodkännande av fordon avsedda för transport av farligt gods med avseende på deras speciella konstruktionsegenskaper

158

*

Föreskrift nr 112 från Förenta nationernas ekonomiska kommission för Europa (FN/ECE) – Enhetliga bestämmelser beträffande typgodkännande av strålkastare till motorfordon som avger ett asymmetriskt halv- eller helljus eller bådadera och som är utrustade med glödlampor

169

*

Föreskrift nr 113 från Förenta nationernas ekonomiska kommission för Europa (FN/ECE) – Enhetliga bestämmelser beträffande typgodkännande av strålkastare för motorfordon med symmetriskt halvljus eller helljus, eller båda samtidigt, utrustade med glödlampor

214

| SV | De rättsakter vilkas titlar är tryckta med fin stil är sådana rättsakter som har avseende på den löpande handläggningen av jordbrukspolitiska frågor. De har normalt en begränsad giltighetstid.
  Beträffande alla övriga rättsakter gäller att titlarna är tryckta med fetstil och föregås av en asterisk. |
| --- | --- |

SV

De rättsakter vilkas titlar är tryckta med fin stil är sådana rättsakter som har avseende på den löpande handläggningen av jordbrukspolitiska frågor. De har normalt en begränsad giltighetstid.

Beträffande alla övriga rättsakter gäller att titlarna är tryckta med fetstil och föregås av en asterisk.

---

I Rättsakter vilkas publicering är obligatorisk

| 16.12.2005 | SV | Europeiska unionens officiella tidning | L 330/1 |
| --- | --- | --- | --- |

16.12.2005

SV

Europeiska unionens officiella tidning

L 330/1

---

Föreskrift nr 25 från Förenta nationernas ekonomiska kommission för Europa (FN/ECE) – Enhetliga föreskrifter gällande typgodkännande av huvudstöd (nackskydd), installerade eller inte i fordonssäten (1)

1.   RÄCKVIDD

Dessa föreskrifter skall tillämpas på huvudstödsanordningar som överensstämmer med en av de typer som definieras i punkt 2.2 nedan (2).

1.1.1.   De skall inte tillämpas på huvudstödsanordningar som kan installeras på fällbara säten eller säten som är vända åt sidan eller bakåt.

1.1.2.   De skall även tillämpas på ryggstöden när dessa är så utformade att de kan tjäna som huvudstöd enligt definitionen i punkt 2.2 nedan.

2.   DEFINITIONER

I dessa föreskrifter avses med

fordonstyp: en motorfordonskategori som inte avviker i sådana väsentliga avseenden som

2.1.1.   former och invändiga mått för den del av karosseriet som bildar passagerarutrymmet,

2.1.2.   sätenas typer och mått,

2.1.3.   typ och mått på huvudstödets fästanordning och på berörda delar av fordonskonstruktionen i de fall då huvudstödet är direkt fastsatt i fordonskonstruktionen.

huvudstöd: en anordning vars uppgift är att begränsa rörelsen bakåt av en förares eller vuxen passagerares huvud i förhållande till kroppen för att minska risken för skador på halskotorna i händelse av en olycka.

2.2.1.   inbyggt huvudstöd: ett stöd för huvudet som utgörs av ryggstödets övre del. De huvudstöd som motsvarar definitionerna i punkterna 2.2.2 och 2.2.3 nedan, men som endast kan avlägsnas från sätet eller fordonskonstruktionen med hjälp av verktyg eller efter det att sätets klädsel helt eller delvis avlägsnats, motsvarar denna definition.

2.2.2.   löstagbart huvudstöd: ett stöd för huvudet som är en beståndsdel som kan avskiljas från sätet och som är utformat för att fastsättas och säkert fasthållas i ryggstödskonstruktionen.

2.2.3.   separat huvudstöd: ett huvudstöd som utgörs av en beståndsdel som är skild från sätet och som är utformat för att fastsättas och säkert fasthållas i fordonskonstruktionen.

2.3.   sätestyp: en säteskategori som inte avviker när det gäller mått, ramverk eller stoppning men där klädsel och färg kan vara olika.

2.4.   huvudstödstyp: en huvudstödskategori som inte avviker när det gäller mått, ramverk eller stoppning men där klädsel, färg eller överdrag kan vara olika.

2.5.   referenspunkt: för sätet (H-punkt) (se bilaga 3 till dessa föreskrifter) den kurva i ett vertikalt plan längsgående i förhållande till sätet, som bildas av en teoretisk rotationsaxel mellan benet och bålen på en människokropp representerad av en provdocka.

2.6.   referenslinje: en rät linje som, antingen på en provdocka med samma vikt och mått som en vuxen man av medellängd eller på en provdocka med identiska egenskaper, passerar genom leden mellan ben och bäcken och leden mellan nacke och bröstkorg. På den provdocka, som återges i bilaga 3 till dessa föreskrifter för att bestämma sätets H-punkt, visas referenslinjen i figur 1 i tillägget till ifrågavarande bilaga.

2.7.   huvudlinje: en rät linje som passerar genom huvudets tyngdpunkt och leden mellan nacke och bröstkorg. När huvudet är i viloläge ligger huvudlinjen i referenslinjens förlängning.

2.8.   fällbart säte: ett säte som är avsett för tillfällig användning och som normalt är nedfällt.

justeringsanordning: en anordning med vilken sätet eller dess delar kan inställas i ett läge som passar förarens eller passagerarens kroppsbyggnad.

Denna anordning kan i synnerhet möjliggöra:

2.9.1.   förflyttning bakåt eller framåt,

2.9.2.   justering i höjdled,

2.9.3.   vinkeljustering.

2.10.   förskjutningsanordning: en anordning genom vilken sätet eller någon av dess delar kan förskjutas eller roteras utan något fast mellanläge för att underlätta tillträde till utrymmet bakom berörda säte.

3.   ANSÖKAN OM TYPGODKÄNNANDE

3.1.   Ansökan om typgodkännande skall inlämnas av innehavaren av handelsbeteckningen eller varumärket för sätet eller huvudstödet eller av dennes vederbörligen befullmäktigade representant.

Den skall åtföljas av nedanstående handlingar i tre exemplar:

3.2.1.   en detaljerad beskrivning av huvudstödet, där särskilt arten av stoppningsmaterial anges och, i tillämpliga fall, läge och specifikationer för stöd och förankringar i den eller de typer av säten, som ansökan om typgodkännande av huvudstödet avser.

När det gäller ett ”löstagbart” huvudstöd (se definition i punkt 2.2.2):

3.2.2.1.   en detaljerad beskrivning av den eller de typer av säten som ansökan om typgodkännande av huvudstödet avser,

3.2.2.2.   närmare beskrivningar som kartlägger den eller de typer av fordon där de säten som avses i punkt 3.2.2.1 ovan avses bli monterade.

När det gäller ett ”separat” huvudstöd (se definition i punkt 2.2.3):

3.2.3.1.   en detaljerad beskrivning av den konstruktionszon i vilken huvudstödet avses bli monterat,

3.2.3.2.   närmare beskrivningar som identifierar den fordonstyp i vilken huvudstöden avses bli monterade,

3.2.3.3.   måttritningar av karakteristiska delar av konstruktionen och huvudstödet som måste visa den avsedda placeringen av typgodkännandenumret i förhållande till typgodkännandemärkets cirkel,

3.2.4.   måttritningar av karakteristiska delar av sätet och huvudstödet. Ritningarna måste visa den avsedda placeringen av typgodkännandenumret i förhållande till typgodkännandemärkets cirkel.

Följande skall tillhandahållas den tekniska tjänst som är ansvarig för genomförandet av typgodkännandeprovningarna:

3.3.1.   Om huvudstödet är av ”inbyggd” typ (se definition i punkt 2.2.1) fyra kompletta säten.

Om huvudstödet är av ”löstagbar” typ (se definition i punkt 2.2.2):

3.3.2.1.   två säten av var och en av de typer på vilka huvudstödet skall monteras.

3.3.2.2.   4 + 2N huvudstöd, där N antalet sätestyper på vilka huvudstödet skall monteras.

3.3.3.   Om huvudstödet är ”separat” typ (se definition i punkt 2.2.3) tre huvudstöd och den berörda delen av fordonskonstruktionen eller ett komplett fordon.

Den tekniska tjänst som ansvarar för genomförandet av typgodkännandeprovningarna kan begära:

3.4.1.   inlämnande till denna tjänst av vissa delar eller vissa materialprover som använts, och/eller

3.4.2.   inlämnande till denna tjänst av fordon av den eller de typer som avses i punkt 3.2.2.2 ovan.

4.   MÄRKNINGAR

De anordningar som inlämnas för typgodkännande skall:

4.1.1.   vara tydligt och oförstörbart märkta med den sökandes handelsbeteckning eller varumärke,

4.1.2.   på ett ställe som visas i de teckningar som avses i punkterna 3.2.3.3 eller 3.2.4 ovan lämna lämpligt utrymme för typgodkännandemärket.

4.2.   När huvudstödet är av ”inbyggd” eller ”löstagbar” typ (se definitioner i punkterna 2.2.1 och 2.2.2) kan de märken som avses i punkterna 4.1.1 och 4.1.2 ovan återges på etiketter som anbringas på en plats som visas i de teckningar som avses i punkt 3.2.4 ovan.

5.   TYPGODKÄNNANDE

5.1.   Om den typ av huvudstöd som inlämnas för typgodkännande enligt dessa föreskrifter uppfyller kraven i punkterna 6 och 7 nedan skall typgodkännande för denna typ av huvudstöd beviljas.

5.2.   Ett typgodkännandenummer skall tilldelas varje godkänd typ. Dess första båda siffror (för närvarande 03 vilket motsvarar den ändringsserie 03 som trädde i kraft den 20 november 1989) skall ange den ändringsserie i vilken ingår de senaste större tekniska ändringarna av föreskrifterna vid den tidpunkt då typgodkännandet utfärdades. Samma avtalsslutande part får inte tilldela en annan typ av huvudstöd detta nummer.

5.3.   Uppgift om typgodkännande eller om utökning av typgodkännande eller om avslag på ansökan om typgodkännande av en typ av huvudstöd enligt dessa föreskrifter skall meddelas de parter i 1958 års avtal som tillämpar dessa föreskrifter, med hjälp av en blankett som överensstämmer med förlagan i bilaga l till dessa föreskrifter.

På varje huvudstöd som definieras i punkterna 2.2.1, 2.2.2 och 2.2.3 och som typgodkänts enligt dessa föreskrifter skall, oavsett som det ingår i ett säte eller inte, anbringas ett internationellt typgodkännandemärke som består av:

5.4.1.   en cirkel som omger bokstaven ”E” följd av det särskilda landsnumret för det land som beviljat typgodkännandet (3),

5.4.2.   typgodkännandenumret och

5.4.3.   om huvudstödet ingår i sätets ryggstöd, framför typgodkännandenumret numret på dessa föreskrifter, bokstaven ”R” och ett bindestreck.

5.5.   Typgodkännandemärket skall anbringas i det utrymme som avses i punkt 4.1.2 ovan.

5.6.   Typgodkännandemärket skall vara lättläst och outplånligt.

5.7.   I bilaga 2 till dessa föreskrifter ges exempel på placering av typgodkännandemärken.

6.   ALLMÄNNA SPECIFIKATIONER

Förekomsten av ett huvudstöd får inte utgöra ytterligare en orsak till fara för förare eller passagerare. Det får i synnerhet inte i något bruksläge ha några farliga ojämnheter eller skarpa kanter som kan öka risken för eller förvärra skador på förare eller passagerare. De delar av huvudstödet som befinner sig i det islagsområde som definieras nedan måste ha en sådan energiupptagningsförmåga som avses i bilaga 6 till dessa föreskrifter.

6.1.1.   Islagsområdet skall i sidled begränsas av två vertikala, längsgående plan, ett på varje sida och vart och ett 70 mm från det berörda sätets mittplan.

6.1.2.   Islagsområdet skall i höjdled begränsas till den del av huvudstödet som befinner sig ovanför ett plan vinkelrätt mot referenslinjen R och 635 mm från H-punkten.

6.1.3.   Genom undantag från ovanstående bestämmelser skall kraven på energiupptagningsförmåga inte gälla baksidorna på huvudstöd för säten bakom vilka inga andra säten finns.

6.2.   De delar av huvudstödets fram- och baksidor - med undantag för baksidesdelarna på de huvudstöd som är avsedda att installeras på säten bakom vilka inga andra sittplatser finns - som befinner sig utanför de vertikala, längsgående plan som definieras ovan, skall vara stoppade så att varje direkt kontakt förhindras mellan huvudet och de fasta delar, som i de områden som kan nås av en sfärisk kula med en diameter av 165 mm, skall ha en krökningsradie av minst 5 mm.

Alternativt kan dessa delar betraktas som tillfredsställande om de klarar den energiupptagningsprovning som beskrivs i bilaga 6 till dessa föreskrifter. Om ovannämnda delar av huvudstöden och deras stöd täcks med material som är mjukare än 50 Shore (A), skall kraven i denna punkt, med undantag för de krav som rör den energiupptagningsförmåga som definieras i bilaga 6 till dessa föreskrifter, endast gälla de styva delarna.

6.3.   Huvudstödet skall förankras i sätet eller där så är lämpligt i fordonskonstruktionen på så sätt att ingen styv eller farlig del kommer att skjuta ut från huvudstödets stoppning, från förankringen eller från ryggstödet som följd av det tryck som huvudet utövar under provningen.

Huvudstödets höjd, uppmätt i enlighet med kraven i punkt 7.2 nedan, skall uppfylla följande krav:

6.4.1.   Huvudstödets höjd skall mätas enligt beskrivningen i punkt 7.2. nedan.

6.4.2.   För huvudstöd som inte är ställbara i höjdled skall höjden vara minst 800 mm för framsäten och 750 mm för andra säten.

Om huvudstödet är ställbart i höjdled:

6.4.3.1.   Höjden skall vara minst 800 mm för framsäten och 750 mm för andra säten, där detta mått skall bestämmas i ett läge mellan det högsta och det lägsta ställbara höjdläge.

6.4.3.2.   Det får inte finnas något ”bruksläge” med lägre höjd än 750 mm.

6.4.3.3.   När det gäller andra säten än framsäten, får huvudstöden vara förskjutningsbara till ett läge med lägre höjd än 750 mm, om det för användaren tydligt framgår att detta inte är huvudstödets avsedda bruksläge.

6.4.3.4.   När det gäller framsäten får huvudstöden vara sådana att de automatiskt kan förskjutas till ett läge med lägre höjd än 750 mm när sätet inte används, om de automatiskt återgår till bruksläget när sätet används.

6.4.4.   De mått som anges i punkterna 6.4.2 och 6.4.3.1 ovan får vara lägre än 800 mm för framsäten och 750 mm för andra säten för att ge tillräckligt fritt utrymme mellan huvudstöd och innertak, fönster eller någon annan av fordonets fasta delar, där det fria utrymmet emellertid inte får överstiga 25 mm och om sätet är försett med förskjutnings- eller justeringsanordningar skall detta gälla för alla sittplatser. Det får dessutom med avvikelse från punkt 6.4.3.2 ovan inte finnas något ”bruksläge” med lägre höjd än 700 mm.

6.4.5.   Med avvikelse från de höjdkrav som omnämns i punkterna 6.4.2 och 6.4.3.1 ovan skall höjden på varje huvudstöd som är avsett att de bakre mittsätena eller sittplatserna vara minst 700 mm.

6.5.   Höjden på den anordning på vilken huvudet vilar, uppmätt så som föreskrivs i punkt 7.2 skall när det gäller ett huvudstöd som är ställbart i höjdled vara minst 100 mm.

När det gäller en anordning som inte är ställbar i höjdled får avståndet mellan ryggstödet och huvudstödet vara högst 60 mm.

6.6.1.   Om huvudstödet är ställbart i höjdled skall det i sitt nedersta läge befinna sig högst 25 mm från ryggstödets övre kant.

När det gäller ett huvudstöd som inte är ställbart i höjdled skall följande område beaktas:

6.6.2.1.   ovanför ett plan som är vinkelrätt mot referenslinjen vid 540 mm från R-punkten och

6.6.2.2.   mellan två vertikala längsgående plan som med ett avstånd av 85 mm går på vardera sidan av referenslinjen.

Inom detta område godtas en eller flera öppningar, som oberoende av form, kan uppvisa ett avstånd ”a” av mer än 60 mm, uppmätt som beskrivs i punkt 7.5, om kraven i punkt 7.4.3.6 fortfarande uppfylls efter tilläggsprovningen enligt punkt 7.4.3.4.

6.6.3.   Om huvudstöden är ställbara i höjdled godtas en eller flera öppningar, som oberoende av form, kan uppvisa ett avstånd ”a” av mer än 60 mm, uppmätt enligt punkt 7.5, på den del av anordningen som fungerar som huvudstöd, om kraven i punkt 7.4.3.6 fortfarande uppfylls efter tilläggsprovningen enligt punkt 7.4.3.4.

6.7.   Huvudstödet skall vara så brett att det ger lämpligt stöd för huvudet hos en person som sitter i normal sittställning. I det i punkt 7.3 nedan definierade mätplanet för bredden skall huvudstödet täcka ett område av minst 85 mm på varje sida av mittplanet för det säte för vilket huvudstödet är avsett och där detta avstånd skall mätas enligt punkt 7.3.

6.8.   Huvudstödet och dess förankring skall vara sådana att den största förskjutning bakåt av huvudet som huvudstödet medger är mindre än 102 mm, uppmätt i enlighet med det statiska förfarandet i punkt 7.4.

6.9.   Huvudstödet och dess förankring skall vara tillräckligt hållfasta för att utan att brista kunna tåla den belastning som föreskrivs i punkt 7.4.3.7 nedan.

6.10.   Om huvudstödet är ställbart skall det inte kunna höjas utöver den högsta föreskrivna brukshöjden annat än genom en medveten handling av användaren i samband med en justering.

7.   PROVNINGAR

7.1.   Bestämning av referenspunkten (H-punkt) för det säte där huvudskyddet är inbyggt.

Denna punkt skall bestämmas i enlighet med kraven i bilaga 3 till dessa föreskrifter.

Bestämning av huvudstödets höjd.

7.2.1.   Alla linjer skall dras i det berörda sätets mittplan, vars skärningspunkt med sätet avgör konturerna hos huvud- och ryggstöd (se bilaga 4, figur 1, till dessa föreskrifter).

7.2.2.   Den provdocka som motsvarar en vuxen genomsnittlig (50 % av befolkningen) man eller den provdocka som visas i bilaga 3 till dessa föreskrifter skall placeras i normal sittställning i sätet. Om ryggstödet är inställbart skall det låsas i ett läge som motsvarar bakåtlutningen för provdockans referenslinje så nära 25° från vertikalplanet som möjligt.

7.2.3.   Referenslinjens projektion för den provdocka som visas i bilaga 3 skall när det gäller det berörda sätet dras i det plan som anges i punkt 7.2.1. Tangenten S till huvudstödets överkant skall dras vinkelrät mot referenslinjen.

7.2.4.   Avståndet h från H-punkten till tangenten S är den höjd som skall beaktas vid tillämpningen av kravet i punkt 6.4.

Bestämning av huvudstödets bredd (se bilaga 4, figur 2, till dessa föreskrifter).

7.3.1.   Planet S1 som är vinkelrätt mot referenslinjen och beläget 65 mm under den tangent S, som definieras i punkt 7.2.3, definierar på huvudstödet ett tvärsnitt som begränsas av konturen C. De räta linjer, som tangerar C och som representerar skärningspunkten mellan planet S1 och de vertikala planen (P and P'), vilka är parallella med det berörda sätets mittplan, skall dras i planet S1.

7.3.2.   Den bredd hos huvudstödet som skall beaktas vid tillämpningen av kravet i punkt 6.7 är avståndet L mellan linjerna för planen P och P' i plan S1.

7.3.3.   Huvudstödets bredd skall om nödvändigt också bestämmas 635 mm ovanför sätets referenspunkt, varvid detta avstånd mäts längs referenslinjen.

Bestämning av anordningens effektivitet

7.4.1.   Huvudstödets effektivitet skall kontrolleras vid den statiska provning som beskrivs nedan.

Förberedelse för provningen

7.4.2.1.   Om huvudstödet är ställbart skall det placeras i det högsta läget.

7.4.2.2.   När det gäller odelade säten, där en del av eller hela stödramen (inkl. den som hör till huvudstöden) är gemensam för mer än en sittplats, skall provningen genomföras samtidigt för alla dessa sittplatser.

7.4.2.3.   Om sätet eller ryggstödet är ställbara i förhållande till ett huvudstöd som är förankrat i fordonskonstruktionen, skall de placeras i det mest ogynnsamma läge som den tekniska tjänsten anser.

Provning

7.4.3.1.   Alla linjer skall dras i det berörda sätets vertikala mittplan (se bilaga 5 till dessa föreskrifter).

7.4.3.2.   En projektion av referenslinjen R skall dras i det plan som avses i punkt 7.4.3.1.

7.4.3.3.   Den förskjutna referenslinjen R1 skall bestämmas genom att den del som representerar provdockans rygg och som avses i bilaga 3 till dessa föreskrifter, utsätts för en kraft som åstadkommer ett bakåtriktat moment av 37,3 daNm runt H-punkten.

Med hjälp av ett sfäriskt huvud med en diameter av 165 mm skall en initial kraft, som åstadkommer ett moment av 37,3 daNm runt H-punkten, tillföras vinkelrätt mot den förskjutna referenslinjen R1 och 65 mm under huvudstödets överkant. Referenslinjen behålls i det förskjutna läge R1 som bestämts i enlighet med kraven i punkt 7.4.3.3 ovan.

7.4.3.4.1.   Om öppningar hindrar att den kraft som föreskrivs ovan tillförs 65 mm från huvudstödets överkant, får avståndet minskas så att kraftens axel går genom mittlinjen på den del av ramen som är närmast öppningen.

7.4.3.4.2.   I de fall som beskrivs i punkterna 6.6.2 och 6.6.3 ovan, skall provningen upprepas för varje öppning genom att med hjälp av en sfärisk kula med en diameter av 165 mm tillföra en kraft,

som går genom tyngdpunkten på den smalaste delen av öppningen utefter de tvärgående plan som är parallella med referenslinjen och som åstadkommer ett moment av 37,3 daNm runt R-punkten.

7.4.3.5.   Tangenten Y till det sfäriska huvudet, parallell med den förskjutna referenslinjen R1, skall bestämmas.

7.4.3.6.   Avståndet X mellan tangenten Y och den förskjutna referenslinjen R1 skall uppmätas. Kravet i punkt 6.8 skall betraktas som uppfyllt om avståndet X är mindre än 102 mm.

7.4.3.7.   I de fall, och endast i sådana fall, där den kraft som föreskrivs i punkt 7.4.3.4 tillförs på ett avstånd av 65 mm eller mindre under huvudstödets överkant skall den ökas till 89 daNm såvida inte sätet eller dess ryggstöd bryts av i ett tidigare skede.

Bestämning av avståndet ”a” för huvudstödets öppningar (se bilaga 7 till dessa föreskrifter)

7.5.1.   Avståndet ”a” skall bestämmas för varje öppning i förhållande till huvudstödets framsida med hjälp av en sfärisk kula med en diameter av 165 mm;

7.5.2.   Kulan skall placeras i öppningen på det ställe där den kan införas maximalt utan någon belastning.

7.5.3.   Avståndet mellan de båda punkter där kulan kommer i kontakt med öppningen skall vara det avstånd ”a” som skall beaktas vid bedömningen av bestämmelserna i punkterna 6.6.2 och 6.6.3.

8.   TILLVERKNINGENS ÖVERENSSTÄMMELSE

8.1.   Varje huvudstöd eller säte som bär ett typgodkännandemärke i överensstämmelse med bilaga 2 skall överensstämma med den huvudstödstyp som typgodkänts och uppfylla de villkor som föreskrivs i punkterna 6 och 7 ovan.

8.2.   För att kontrollera den tidigare omnämnda överensstämmelsen skall ett tillräckligt antal stickprovskontroller utföras på serietillverkade huvudstöd.

8.3.   De huvudstöd som saluförs eller skall saluföras skall användas för provningarna.

8.4.   De huvudstöd som utvalts för kontroll av överensstämmelse med en godkänd typ skall genomgå den provning som beskrivs i punkt 7 i dessa föreskrifter.

9.   PÅFÖLJDER VID TILLVERKNINGENS BRISTANDE ÖVERENSSTÄMMELSE

9.1.   Typgodkända huvudstöd

Det typgodkännande som beviljats en huvudskyddstyp enligt dessa föreskrifter kan återkallas om de huvudskydd, som har de kännetecken som avses i punkt 5.4 ovan, inte klarar stickprovskontrollerna eller inte överensstämmer med den godkända typen.

9.2.   Om en avtalsslutande part som tillämpar dessa föreskrifter återkallar ett tidigare utfärdat typgodkännande, skall denne genast underrätta de övriga avtalsslutande parter som tillämpar dessa föreskrifter om detta med användande av en meddelandeblankett som överensstämmer med förlagan i bilaga 1 till dessa föreskrifter.

10.   ÄNDRING OCH UTÖKAT TYPGODKÄNNANDE AV EN HUVUDSTÖDSTYP

Varje ändring av huvudskyddstypen skall meddelas den myndighet som beviljade typgodkännandet för huvudstödstypen. Myndigheten kan därefter antingen

10.1.1.   bedöma att de gjorda ändringarna sannolikt inte får någon märkbar negativ effekt och att huvudstödet i alla händelser uppfyller kraven eller

10.1.2.   kräva ytterligare en provningsrapport från den tekniska tjänst som ansvarar för provningarnas utförande.

10.2.   Beviljande av eller avslag på ansökan om typgodkännande skall med angivande av ändringarna meddelas de övriga avtalsslutande parter som tillämpar dessa föreskrifter genom det förfarande som anges i punkt 5.3 ovan.

10.3.   Den behöriga myndighet som utfärdar utökat typgodkännande skall tilldela en sådan utökning ett serienummer och underrätta de övriga parter i 1958 års avtal som tillämpar dessa föreskrifter om detta med användande av en meddelandeblankett som överensstämmer med förlagan i bilaga 1 till dessa föreskrifter.

11.   INSTRUKTIONER

Tillverkaren skall för varje modell som överensstämmer med en godkänd huvudstödstyp tillhandahålla uppgifter om typer av och egenskaper hos de säten för vilka huvudstödet är godkänt. Om huvudstödet är ställbart måste justerings- eller utlösningsförfaranden tydligt anges i detta meddelande.

12.   TILLVERKNINGENS SLUTGILTIGA UPPHÖRANDE

Om innehavaren av ett typgodkännande helt upphör att tillverka ett huvudskydd som godkänts i enlighet med dessa föreskrifter, skall denne underrätta den myndighet som beviljat typgodkännandet om detta. Efter att ha mottagit detta meddelande skall denna myndighet underrätta de övriga parter i 1958 års avtal som tillämpar dessa föreskrifter om detta med användande av en meddelandeblankett som överensstämmer med förlagan i bilaga 1 till dessa föreskrifter.

13.   ÖVERGÅNGSBESTÄMMELSER

13.1.   Från och med det datum då ändringsserie 04 träder i kraft får ingen avtalspart som tillämpar dessa föreskrifter vägra att bevilja typgodkännanden enligt dessa föreskrifter, ändrade genom ändringsserie 04.

13.2.   Från och med 24 månader efter det att ändringsserie 04 trätt i kraft skall de avtalsslutande parter som tillämpar dessa föreskrifter bevilja typgodkännande endast om den fordonstyp som skall godkännas uppfyller kraven i dessa föreskrifter, ändrade genom ändringsserie 04.

13.3.   Från och med 48 månader efter det att ändringsserie 04 trätt i kraft skall gällande typgodkännanden enligt dessa föreskrifter upphöra att gälla med undantag för de fordonstyper som uppfyller kraven i dessa föreskrifter, ändrade genom ändringsserie 04.

14.   NAMN- OCH ADRESSUPPGIFTER GÄLLANDE DE TEKNISKA TJÄNSTER SOM ANSVARAR FÖR UTFÖRANDET AV TYPGODKÄNNANDEPROVNINGARNA SAMT MYNDIGHETERNA

De parter i 1958 års avtal som tillämpar dessa föreskrifter skall till Förenta nationernas sekretariat rapportera namn- och adressuppgifter gällande de tekniska tjänster som ansvarar för utförandet av typgodkännandeprovningarna samt de myndigheter som beviljar typgodkännande och till vilka de intyg om typgodkännande, utökat typgodkännande, avslag på ansökan om typgodkännande eller återkallande av typgodkännande, som utfärdats i andra länder, skall sändas.

---

(1)  Inbegripet ändringsserie 03.

(2)  De huvudstöd i fordon av kategori M1 som överensstämmer med bestämmelserna i föreskrifter nr 17 behöver inte överensstämma med bestämmelserna i dessa föreskrifter.

(3)  1 för Tyskland, 2 för Frankrike, 3 för Italien, 4 för Nederländerna, 5 för Sverige, 6 för Belgien, 7 för Ungern, 8 för Tjeckiska republiken, 9 för Spanien, 10 för Jugoslavien, 11 för Förenade kungariket, 12 för Österrike, 13 för Luxemburg, 14 för Schweiz, 15 (vakant), 16 för Norge, 17 för Finland, 18 för Danmark, 19 för Rumänien, 20 för Polen, 21 för Portugal, 22 för Ryska federationen, 23 för Grekland, 24 (vakant), 25 (vakant), 26 för Slovenien och 27 för Slovakien. Följande nummer kommer att tilldelas övriga länder i den kronologiska ordning de ratificerar överenskommelsen om antagande av enhetliga regler för typgodkännande och ömsesidigt erkännande av typgodkännande av utrustning och delar till motorfordon eller ansluter sig till denna överenskommelse; de nummer som tilldelas på detta sätt kommer att meddelas avtalsparterna av Förenta nationernas generalsekreterare.

---

BILAGA 1

MEDDELANDE

(Maximiformat: A4 (210 × 297 mm))

Image

---

BILAGA 2

TYPGODKÄNNANDEMÄRKENAS UTFORMNING (1)

Typgodkännandemärke för en ”inbyggd” eller ”löstagbar” huvudstödstyp (se definitioner i punkterna 2.2.1 och 2.2.2 i dessa föreskrifter).

Image

Ovanstående typgodkännandemärke, anbringat på en eller flera ”inbyggda” eller ”löstagbara” huvudstödstyper, visar att huvudstödstypen godkänts enligt föreskrifter nr 25 i Nederländerna (E4) med typgodkännandenummer 032439. De två första siffrorna i typgodkännandenumret anger att typgodkännandet beviljats i överensstämmelse med kraven i föreskrifter nr 25, ändrade genom ändringsserie 03.

Typgodkännandemärke för en ”separat” huvudstödstyp (se definition i punkt 2.2.3 i dessa föreskrifter).

Image

Ovanstående typgodkännandemärke, anbringat på ett huvudstöd, visar att ifrågavarande huvudstöd godkänts och att det är ett ”separat” huvudstöd, godkänt i Nederländerna (E4), med typgodkännandenummer 032439. De två första siffrorna i typgodkännandenumret anger att typgodkännandet beviljats i överensstämmelse med kraven i föreskrifter nr 25, ändrade genom ändringsserie 03.

---

(1)  Typgodkännandenumret måste placeras nära cirkeln och antingen över eller under ”E” eller till vänster eller höger om denna bokstav.

---

BILAGA 3

FÖRFARANDE FÖR FASTSTÄLLANDE AV H-PUNKT OCH FAKTISK BRÖSTKORGSVINKEL FÖR SITTPLATSER I MOTORFORDON

1.   SYFTE

Det förfarande som beskrivs i denna bilaga används för att fastställa H-punktens läge och den faktiska bröstkorgsvinkeln för en eller flera sittplatser i ett motorfordon och för att kontrollera förhållandet mellan uppmätta uppgifter och de konstruktionsangivelser som lämnats av fordonstillverkaren (1).

2.   DEFINITIONER

I denna bilaga används följande beteckningar:

referensdata: en eller flera av följande egenskaper hos en sittplats:

2.1.1.   H-punkten och R-punkten och deras inbördes förhållande,

2.1.2.   den faktiska och den konstruerade bröstkorgsvinkeln och deras inbördes förhållande.

2.2.   tredimensionell H-punktsmaskin (3D H-maskin): en anordning som används för att fastställa H-punkter och faktiska bröstkorgsvinklar. Denna anordning beskrivs i tillägg 1 till denna bilaga.

2.3.   H-punkt: svängningscentrum för bröstkorg och höft på 3D H-maskinen då denna installerats i fordonssätet i enlighet med punkt 4 nedan. H-punkten sitter mitt på anordningens mittlinje som går mellan H-punktens syftningsknappar på båda sidor om 3D H-maskinen. H-punkten motsvarar teoretiskt R-punkten (för toleranser se punkt 3.2.2 nedan). När H-punkten bestämts enligt förfarandet i punkt 4 anses den vara fast i förhållande till sittdynans stomme och rör sig med denna när sätet flyttas.

2.4.   R-punkt eller sätets referenspunkt: en konstruktionspunkt som anges av fordonstillverkaren för varje sittplats och som fastställs inom det tredimensionella referenssystemet.

2.5.   bröstkorgslinje: centrumlinjen för 3D H-maskinens givare med givaren placerad i sitt bakersta läge.

2.6.   faktisk bröstkorgsvinkel: den vinkel som uppmäts mellan en vertikal linje genom H-punkten och bröstkorgslinjen med hjälp av ryggvinkelskvadranten på 3D H-maskinen. Den faktiska bröstkorgsvinkeln motsvarar teoretiskt den konstruerade bröstkorgsvinkeln (för toleranser se punkt 3.2.2 nedan).

2.7.   konstruerad bröstkorgsvinkel: den vinkel som uppmäts mellan en vertikal linje genom R-punkten och bröstkorgslinjen i ett läge som motsvarar det konstruktionsläge för sätets ryggstöd som fastställts av fordonstillverkaren.

2.8.   passagerarens mittplan(C/LO): mittplanet för 3D H-maskinen i varje avsedd sittplats, det representeras av koordinaten för H-punkten på Y-axeln. För separata säten sammanfaller sätets mittplan med passagerarens. För andra säten anges passagerarens mittplan av tillverkaren.

2.9.   tredimensionellt referenssystem: ett system som beskrivs i tillägg 2 till denna bilaga.

2.10.   referenspunkter: fysiska punkter (hål, ytor, märken eller fördjupningar) i fordonets kaross enligt tillverkarens uppgifter.

2.11.   fordonets mätläge: fordonets läge så det anges av referenspunkternas koordinater i det tredimensionella referenssystemet.

3.   KRAV

3.1.   Uppgiftslämnande

För varje sittplats där referensuppgifter krävs för att visa överensstämmelse med bestämmelserna i dessa föreskrifter skall alla eller eller ett lämpligt urval av följande uppgifter lämnas i den form som anges i tillägg 3 till denna bilaga.

3.1.1.   R-punktens koordinater i förhållande till det tredimensionella referenssystemet.

3.1.2.   Den konstruerade bröstkorgsvinkeln.

3.1.3.   Alla uppgifter som krävs för att justera sätet (om det är ställbart) i det mätläge som anges i punkt 4.3 nedan.

3.2.   Förhållandet mellan uppmätta uppgifter och konstruktionsuppgifter

3.2.1.   H-punktens koordinater och det värde för den faktiska bröstkorgsvinkeln som erhålls med det förfarande som anges i punkt 4 nedan, skall jämföras med R-punktens koordinater respektive med det värde för den konstruerade bröstkorgsvinkeln som anges av fordonstillverkaren.

3.2.2.   De relativa lägena för R-punkten och H-punkten och förhållandet mellan den konstruerade och den faktiska bröstkorgsvinkeln skall anses tillfredsställande för ifrågavarande sittplats om H-punkten, som den definieras av sina koordinater, ligger inom en kvadrat med sidan 50 mm med horisontella och vertikala sidor vars diagonaler skär varandra i R-punkten, samt om den faktiska bröstkorgsvinkeln ligger inom 5 grader från den konstruerade.

3.2.3.   Om dessa villkor är uppfyllda skall R-punkten och den konstruerade bröstkorgsvinkeln användas för att visa överensstämmelse med bestämmelserna i dessa föreskrifter.

3.2.4.   Om H-punkten eller den faktiska bröstkorgsvinkeln inte uppfyller kraven i punkt 3.2.2 ovan, skall H-punkten och den faktiska bröstkorgsvinkeln bestämmas ytterligare två gånger (sammanlagt tre gånger). Om resultaten av två av dessa mätningar uppfyller kraven skall villkoren i punkt 3.2.3 ovan tillämpas.

3.2.5.   Om resultaten av minst två av de tre mätningar som beskrivs i punkt 3.2.4 ovan inte uppfyller kraven i punkt 3.2.2 ovan eller om kontrollen inte kan utföras då fordonstillverkaren inte lämnat uppgifter om R-punktens läge eller om den konstruerade bröstkorgsvinkeln, skall den mittersta av de tre uppmätta punkterna eller medelvärdet för de tre uppmätta vinklarna användas och anses tillämpliga i alla de fall där R-punkten eller den konstruerade bröstkorgsvinkeln avses i dessa föreskrifter.

4.   FÖRFARANDE FÖR FASTSTÄLLANDE AV H-PUNKT OCH FAKTISK BRÖSTKORGSVINKEL

4.1.   Fordonet skall konditioneras enligt tillverkarens önskemål vid en temperatur av 20 ± 10 grader C för att säkerställa att materialet i sätet uppmått rumstemperatur. Om det säte som skall kontrolleras aldrig använts skall en person eller ett föremål som väger 70-80 kg placeras två gånger på sätet under en minut för att sammanpressa dyna och ryggstöd. På tillverkarens begäran skall alla säten förbli obelastade under minst 30 minuter innan 3D H-maskinen installeras.

4.2.   Fordonet skall befinna sig i det mätläge som definieras i punkt 2.11 ovan.

4.3.   Om sätet är ställbart skall det först inställas i sitt bakersta normala kör- eller åkläge enligt fordonstillverkarens anvisningar, endast med beaktande av sätets längdförskjutning men bortsett från den sätesförskjutning som används för andra ändamål än normala kör- och åklägen. Om andra inställningsmöjligheter för sätet finns (i höjdled, i vinkel, av ryggstödet osv.) skall dessa därefter inställas i det läge som anges av fordonstillverkaren. För fjädrande säten skall läget i höjdled låsas i ett läge som motsvarar normalt körläge enligt tillverkarens anvisningar.

4.4.   Det sittplatsområde som kommer i kontakt med 3D H-maskinen skall täckas av ett tunt bomullstyg av tillräcklig storlek och lämplig textur, närmare bestämt en slät bomullsväv med 18,9 trådar per cm2 och med en vikt av 0,228 kg/m2 eller en stickad väv eller ett fibertyg med motsvarande egenskaper.

Om provningen utförs på ett säte utanför fordonet skall det golv på vilket sätet är placerat ha samma väsentliga egenskaper (2) som golvet i det fordon i vilket sätet är avsett att användas.

4.5.   Placera 3D H-maskinens sätes- och ryggstödsanordning så att passagerarens mittplan (C/LO) sammanfaller med 3D H-maskinens mittplan. På tillverkarens begäran kan 3D H-maskinen flyttas inåt med avseende på C/LO om 3D H-maskinen är placerad så långt ut att säteskanten inte medger att 3D H-maskinen inriktas.

4.6.   Fäst fot- och underbensdelar vid sittplattan, antingen var för sig eller med användning av T-stången och underbensenheten. En linje genom H-punktens syftningsknappar skall vara parallell med marken och vinkelrät mot sätets längsgående mittplan.

Justera 3D H-maskinens fot- och benlägen enligt följande:

Avsedd sittplats: förare och yttre passagerare fram.

4.7.1.1.   Både fot- och benenheter skall flyttas framåt så att fötterna intar ett naturligt läge på golvet, mellan pedalerna om så krävs. Om möjligt skall vänster fot placeras ungefär lika långt till vänster om 3D H-maskinens mittplan som höger fot till höger. Det vattenpass som kontrollerar 3D H-maskinens tvärgående placering inställs horisontellt genom att sittplattan vid behov justeras eller genom att ben- och fotenheterna flyttas bakåt. Den linje som går genom H-punktens syftningsknappar skall hållas vinkelrät mot sätets längsgående mittplan.

4.7.1.2.   Om vänster ben inte kan hållas parallellt med höger och vänster fot inte får stöd mot chassiet, flytta vänster fot tills den får stöd. Syftningsknapparnas inställning skall bibehållas.

4.7.2.   Avsedd sittplats: yttre bak

För bak- eller extrasäten skall benen placeras enligt tillverkarens anvisningar. Om fötterna då vilar på de delar av golvet som ligger på olika nivåer skall den fot som först kommer i beröring med framsätet tjäna som referens medan den andra foten skall placeras så att det vattenpass som visar sätesanordningens tvärgående riktning anger horisontell riktning.

4.7.3.   Andra avsedda sittplatser:

Det allmänna förfarande som anges i punkt 4.7.1 ovan skall följas, bortsett från att fötterna skall placeras enligt fordonstillverkarens anvisningar.

4.8.   Anbringa underbenens och lårens vikter och inrikta 3D H-maskinen.

Luta ryggplattan framåt mot det främre stoppet och avlägsna 3D H-maskinen från ryggstödet med hjälp av T-stången. Återställ 3D H-maskinen på sätet med en av följande metoder:

4.9.1.   Om 3D H-maskinen tenderar att glida bakåt används följande förfarande. Låt 3D H-maskinen glida bakåt tills en framåtriktad, horisontell, återhållande kraft på T-stången inte längre krävs, dvs. tills sittplattan berör ryggstödet. Om så krävs placeras underbenet i nytt läge.

4.9.2.   Om 3D H-maskinen inte tenderar att glida bakåt används följande förfarande. Låt 3D H-maskinen glida bakåt genom att tillföra en horisontell, bakåtriktad kraft på T-stången tills sittplattan berör ryggstödet (se figur 2 i tillägg 1 till denna bilaga).

4.10.   Tillför en kraft av 100 + 10 N på 3D H-maskinens rygg- och sätesplattdelar i skärningspunkten mellan höftvinkelkvadranten och T-stångsfästet. Den tillförda kraftens riktning skall hållas längs en linje som går genom ovannämnda skärningspunkt till en punkt alldeles ovanför lårstångsfästet (se figur 2 i tillägg 1 till denna bilaga). För därefter försiktigt ryggplattan tillbaka till ryggstödet. Försiktighet måste iakttas under återstoden av förfarandet för att förhindra att 3D H-maskinen glider framåt.

4.11.   Anbringa höger och vänster bakdelsvikter och därefter växelvis de åtta bröstkorgsvikterna. Behåll 3D H-maskinens nivå.

4.12.   Luta ryggplattan framåt för att avlägsna trycket mot ryggstödet. Gunga 3D H-maskinen sidledes i en båge på 10° (5° åt vartdera hållet om det vertikala mittplanet) under tre fullständiga cykler för att avlägsna all ansamlad friktion mellan 3D H-maskinen och sätet.

Under gungningsrörelsen kan 3D H-maskinens T-stång tendera att avvika från den angivna horisontella och vertikala inriktningen. T-stången måste därför fasthållas genom att en lämplig sidokraft tillförs under gungningsrörelserna. Försiktighet skall iakttas vid hållandet av T-stången och gungandet av 3D H-maskinen för att säkerställa att inga oavsiktliga yttre krafter tillförs i vertikal riktning eller framåt och bakåt.

3D H-maskinens fötter får inte hindras eller fasthållas under denna fas. Om fötterna ändrar läge skall de under denna fas tillåtas behålla detta läge.

Återför försiktigt ryggplattan mot ryggstödet och kontrollera att de två vattenpassen står i nolläge. Om fötterna rört sig under gungningen av 3D H-maskinen skall de återföras i sina lägen enligt följande:

Lyft växelvis varje fot så litet som krävs från golvet tills ingen ytterligare fotrörelse äger rum. Under detta lyftande skall fötterna kunna rotera och inga krafter framåt eller åt sidorna får tillföras. När varje fot återförts i nedläge skall hälen beröra den konstruktion som är avsedd för detta.

Kontrollera att sidovattenpasset står i nolläge och tillför om så krävs en sidokraft överst på ryggplattan som är tillräckligt stor för att få 3D H-maskinens sittplatta i nivå med sätet.

4.13.   Håll i T-stången för att hindra 3D H-maskinen från att glida framåt på sätesdynan och fortsätt enligt följande:

| (a) | Återför ryggplattan mot ryggstödet. |
| --- | --- |

(a)

Återför ryggplattan mot ryggstödet.

| (b) | Tillför och frigör växelvis en horisontell, bakåtriktad kraft, som inte får överstiga 25 N, på ryggvinkelstången vid en höjd som ungefär motsvarar centrum för bröstkorgsvikterna tills höftvinkelskvadranten visar att ett stabilt läge uppnåtts sedan kraften frigjorts. Försiktighet skall iakttas för att säkerställa att inga yttre krafter nedåt eller i sidled tillförs 3D H-maskinen. Om ytterligare nivåinställning av 3D H-maskinen krävs, rotera ryggplattan framåt, återinställ nivån och upprepa förfarandet från punkt 4.12. |
| --- | --- |

(b)

Tillför och frigör växelvis en horisontell, bakåtriktad kraft, som inte får överstiga 25 N, på ryggvinkelstången vid en höjd som ungefär motsvarar centrum för bröstkorgsvikterna tills höftvinkelskvadranten visar att ett stabilt läge uppnåtts sedan kraften frigjorts. Försiktighet skall iakttas för att säkerställa att inga yttre krafter nedåt eller i sidled tillförs 3D H-maskinen. Om ytterligare nivåinställning av 3D H-maskinen krävs, rotera ryggplattan framåt, återinställ nivån och upprepa förfarandet från punkt 4.12.

Gör alla mätningar:

4.14.1.   H-punktens koordinater mäts i förhållande till det tredimensionella referenssystemet.

4.14.2.   Den faktiska bröstkorgsvinkeln avläses vid 3D H-maskinens ryggvinkelkvadrant med givaren i sitt bakersta läge.

4.15.   Om en återinstallering av 3D H-maskinen önskas skall sätesenheten förbli obelastad under minst 30 minuter före återinstalleringen. 3D H-maskinen skall inte lämnas belastad på sätesenheten under längre tid än vad som krävs för att utföra provningen.

Om sätena i samma rad kan betraktas som likvärdiga (bänksäte, identiska säten, osv.) skall endast en H-punkt och en ”faktisk bröstkorgsvinkel” bestämmas för varje sätesrad, förutsatt att den 3D H-maskin som beskrivs i tillägg 1 till denna bilaga placeras på en plats som kan anses representativ för raden. Denna plats skall vara:

4.16.1.   förarplatsen när det gäller den främre raden,

4.16.2.   en ytterplats när det gäller den eller de bakre raderna

---

(1)  För alla sittplatser utom framsäten där H-punkten inte kan fastställas med den tredimensionella H-punktmaskinen eller andra förfaranden, får den R-punkt som angivits av tillverkaren användas som referens efter den behöriga myndighetens gottfinnande.

(2)  Lutningsvinkel, höjdskillnad med en sätesmontering, ytstruktur, osv.

Tillägg 1

BESKRIVNING AV DEN TREDIMENSIONELLA H-PUNKTSMASKINEN (1)

(3D H-maskinen)

| 1. | RYGG- OCH SITTPLATTOR
  Rygg- och sittplattorna är konstruerade av armerad plast och metall, simulerar en människas bröstkorg och lår och är mekaniskt ledade i H-punkten. En kvadrant är fastsatt på den givare som är ledad vid H-punkten för att mäta den faktiska bröstkorgsvinkeln. Genom en justerbar lårstång, som är anbringad på sittplattan, fastställs lårets mittlinje och den tjänar som baslinje för höftvinkelskvadranten. |
| --- | --- |

1.

RYGG- OCH SITTPLATTOR

Rygg- och sittplattorna är konstruerade av armerad plast och metall, simulerar en människas bröstkorg och lår och är mekaniskt ledade i H-punkten. En kvadrant är fastsatt på den givare som är ledad vid H-punkten för att mäta den faktiska bröstkorgsvinkeln. Genom en justerbar lårstång, som är anbringad på sittplattan, fastställs lårets mittlinje och den tjänar som baslinje för höftvinkelskvadranten.

| 2. | KROPPS- OCH BENKOMPONENTER
  Underbensenheterna är fastsatta i sittplatta vid den T-stång som förbinder knäna och som är en förlängning i sidled av den justerbara lårstången. Kvadranter är inbyggda i underbensenheterna för att mäta knävinklar. Sko- och fotenheterna är kalibrerade för att mäta fotvinkeln. Två vattenpass riktar anordningen i rummet. Kroppsdelsvikter är placerade vid motsvarande kroppsdelars tyngdpunkter för att för att utöva ett tryck på sätet som motsvarar en man som väger 76 kg. Alla 3D H-maskinens ledpunkter skall kontrolleras så att fri rörlighet erhålls utan att någon märkbar friktion kan spåras. |
| --- | --- |

2.

KROPPS- OCH BENKOMPONENTER

Underbensenheterna är fastsatta i sittplatta vid den T-stång som förbinder knäna och som är en förlängning i sidled av den justerbara lårstången. Kvadranter är inbyggda i underbensenheterna för att mäta knävinklar. Sko- och fotenheterna är kalibrerade för att mäta fotvinkeln. Två vattenpass riktar anordningen i rummet. Kroppsdelsvikter är placerade vid motsvarande kroppsdelars tyngdpunkter för att för att utöva ett tryck på sätet som motsvarar en man som väger 76 kg. Alla 3D H-maskinens ledpunkter skall kontrolleras så att fri rörlighet erhålls utan att någon märkbar friktion kan spåras.

Maskinen motsvarar den som beskrivs i standarden ISO 6549-1980.

Image

Image

---

(1)  För detaljerade uppgifter om 3D H-maskinens konstruktion hänvisas till Society of Automotive Engineers (SAE), 400 Commonwealth Drive, Warrendale, Pennsylvania 15096, USA.

Tillägg 2

TREDIMENSIONELLT REFERENSSYSTEM

| 1. | Det tredimensionella referenssystemet definieras av tre ortogonala plan som fastställts av fordonstillverkaren (se figur) (1). |
| --- | --- |

1.

Det tredimensionella referenssystemet definieras av tre ortogonala plan som fastställts av fordonstillverkaren (se figur) (1).

| 2. | Fordonets mätläge fastställs genom att fordonet placeras på underlaget så att referenspunkternas koordinater motsvarar de värden som angivits av tillverkaren. |
| --- | --- |

2.

Fordonets mätläge fastställs genom att fordonet placeras på underlaget så att referenspunkternas koordinater motsvarar de värden som angivits av tillverkaren.

| 3. | R-och H-punkternas koordinater fastställs i förhållande till de referenspunkter som definierats av fordonstillverkaren. |
| --- | --- |

3.

R-och H-punkternas koordinater fastställs i förhållande till de referenspunkter som definierats av fordonstillverkaren.

Image

---

(1)  Referenssystemet motsvarar standarden ISO 4130, 1978.

Tillägg 3

REFERENSUPPGIFTER AVSEENDE SITTPLATSER

1.   KODNING AV REFERENSUPPGIFTER

Referensuppgifter förtecknas i följd för varje sittplats. Sittplatser identifieras med hjälp av en tvåställig kod. Det första tecknet är en arabisk siffra och anger sätesraden, räknat framifrån och bakåt i fordonet. Det andra tecknet är en versal som anger sittplatsens läge i en rad, sett i fordonets körriktning framåt; följande bokstäver skall användas:

| L | = | vänster |
| --- | --- | --- |
| C | = | mitten |
| R | = | höger |

L

=

vänster

C

=

mitten

R

=

höger

2.   BESKRIVNING AV FORDONETS MÄTLÄGE

2.1.   Referenspunkternas koordinater

X ...

Y ...

Z ...

3.   FÖRTECKNING ÖVER REFERENSUPPGIFTER

Sittplats: ...

3.1.1.   R-punktens koordinater

X ...

Y ...

Z ...

3.1.2.   Konstruerad bröstkorgsvinkel ...

3.1.3.   Specifikationer för inställning av säte (1)

horisontell: ...

vertikal: ...

vinkel: ...

bröstkorgsvinkel: ...

Anmärkning: Förteckna referensuppgifter för ytterligare sittplatser i punkterna 3.2, 3.3, osv.

---

(1)  Stryk det som inte är tillämpligt.

---

BILAGA 4

BESTÄMNING AV HUVUDSTÖDETS HÖJD OCH BREDD

Image

Image

---

BILAGA 5

DETALJUPPGIFTER OM LINJER SOM DRAGITS OCH MÄTNINGAR SOM GJORTS UNDER PROVNINGARNA

Image

---

BILAGA 6

PROVNINGSFÖRFARANDE FÖR KONTROLL AV ENERGIUPPTAGNING

1.   UPPSTÄLLNING, PROVNINGSUTRUSTNING, REGISTRERINGSINSTRUMENT OCH FÖRFARANDE

1.1.   Uppställning

Det huvudstöd som täcks av ett energiupptagande material skall utrustas och provas på det säte eller den fordonskonstruktionsdel där det installerats. Konstruktionsdelen skall vara fast förankrad i provningsbänken för att förbli orörlig när islaget äger rum och det underlag på vilket den vilar skall, i avsaknad av särskilda anvisningar, som skall vara motiverade, vara ungefärligen horisontellt. Om ryggstödet är ställbart skall det vara fastskruvat i det läge som beskrivs i punkt 7.2.2 i dessa föreskrifter.

Huvudstödet skall vara monterat på ryggstödet som detta föreligger i fordonet. När det gäller ett separat huvudstöd skall det vara fastsatt på den del av fordonskonstruktionen där det normalt är fastsatt.

Om huvudstödet är ställbart skall det placeras i det ogynnsammaste läge som justeringsanordningen tillåter.

1.2.   Provningsutrustning

1.2.1.   Denna utrustning består av en pendel, vars vridaxel avlastas av kullager och vars reducerade massa (1) i islagscentrum är 6,8 kg. Den nedre delen av pendeln består av en stel huvudform med en diameter av 165 mm, vars mittpunkt sammanfaller med pendelns islagscentrum.

1.2.2.   Huvudformen skall förses med två accelerometrar och en anordning för mätning av hastighet som alla kan mäta värden i islagets riktning.

1.3.   Registreringsinstrument

De registreringsinstrument som används skall kunna utföra mätningar med följande noggrannhetsgrader:

1.3.1.   Acceleration:

noggrannhet = ± 5 % av det verkliga värdet

mätkedjans frekvensklass: kanalfrekvensklass 600 motsvarande egenskaperna i standarden ISO 6487 (1987)

Tvärgående känslighet ≤ 5 % av skalans lägsta punkt.

1.3.2.   Hastighet:

noggrannhet = ± 2,5 % av det verkliga värdet,

känslighet = 0,5 km/h.

1.3.3.   Tidsregistrering

Utrustningen skall kunna registrera hela förloppet med en noggrannhet av 1/1 000 sekund,

Islagets inledning, då huvudformen först kommer i kontakt med provningsföremålet, skall markeras på de registreringar som används vid analys av provningen.

1.4.   Provningsförfarande

Sedan huvudstödet installerats och justerats enligt punkt 1.1 i denna bilaga, skall islaget äga rum i de punkter som valts av laboratoriet i det islagsområde som definieras i punkt 6.1 i dessa föreskrifter samt möjligen utanför det islagsområde som definieras i punkt 6.2 i dessa föreskrifter, på ytor med en krökningsradie av mindre än 5 mm.

1.4.1.1.   På baksidan skall islagets riktning bakifrån och framåt i ett längsgående plan vara i en vinkel av 45° från vertikalplanet.

1.4.1.2.   På framsidan skall islagets riktning framifrån och bakåt i ett längsgående plan vara horisontell.

1.4.1.3.   De främre och bakre områdena begränsas av det horisontella plan som är tangenten till huvudstödets överkant såsom fastställs i punkt 7.2 i dessa föreskrifter.

1.4.2.   Huvudformen skall träffa provningsföremålet med en hastighet av 24,1 km/h, varvid denna hastighet skall uppnås antingen genom själva framdrivningsenergin eller med ytterligare en framdrivningsanordning.

2.   RESULTAT

I de provningar som utförs enligt ovanstående förfarande skall huvudformens retardation inte kontinuerligt överstiga 80 g under längre tid än 3 millisekunder. Retardationen skall beräknas som medelvärdet av värdena från de två decelerometrarna.

3.   LIKVÄRDIGA FÖRFARANDEN

3.1.   Likvärdiga provningsförfaranden skall medges under förutsättning att de resultat som krävs i punkt 2 ovan kan uppnås, i synnerhet får provningsföremålens riktning vara annorlunda så länge de relativa vinklarna mellan huvudstödet och islagsriktningen respekteras.

3.2.   Den som använder en annan metod än den som beskrivs i punkt 1 är skyldig att påvisa dess likvärdighet.

---

(1)  Förhållandet mellan pendelns reducerade massa ”mr” och pendelns totala massa ”m” vid avståndet ”a” mellan islagscentrum och rotationsaxeln och vid avståndet ”l” mellan tyngdpunkten och rotationsaxeln erhålls med hjälp av formeln: mr = m (l/a).

---

BILAGA 7

BESTÄMNING AV MÅTTET ”A” FÖR HUVUDSTÖDETS ÖPPNINGAR

(se punkterna 6.6.2 och 6.6.3 i dessa föreskrifter)

Image

Image

---

| 16.12.2005 | SV | Europeiska unionens officiella tidning | L 330/26 |
| --- | --- | --- | --- |

16.12.2005

SV

Europeiska unionens officiella tidning

L 330/26

---

Föreskrift nr 26 från Förenta nationernas ekonomiska kommission för Europa (FN/ECE) – Enhetliga bestämmelser om godkännande av fordon med avseende på utskjutande delar

1.   RÄCKVIDD OCH SYFTE

1.1.   Dessa föreskrifter skall tillämpas på utskjutande delar av fordon i kategori M1 (1). Den skall inte tillämpas på backspeglar eller kulan på dragkrokar.

1.2.   Syftet med dessa bestämmelser är att minska risken för eller svårighetsgraden av kroppsskador hos personer som träffas av karosseriet eller kommer i beröring med detta vid en kollision. Detta gäller både när fordon står stilla och är i rörelse.

2.   DEFINITIONER

I dessa föreskrifter används följande beteckningar med de betydelser som anges här:

2.1.   Typgodkännande av ett fordon: godkännandet av en fordonstyp med avseende på dess utskjutande delar.

2.2.   Fordonstyp: en kategori av motorfordon vilka inte skiljer sig från varandra väsentligt i fråga om form eller material för den yttre ytan.

2.3.   Yttre yt: fordonets utsida omfattande motorhuven, locket till bagageutrymmet, dörrarna, skärmarna, taket, belysnings- och ljussignaleringsanordningar och synliga förstärkningskomponenter.

2.4.   Golvlinje: den linje som bestäms enligt följande:

Förskjut runt fordonet en kon med vertikal axel, med en höjd som inte anges och en halvvinkel på 30°, på så sätt att den hela tiden har lägsta möjliga kontaktpunkt med karosseriets yttre yta. Golvlinjen är det geometriska spår som bildas av dessa kontaktpunkter. Vid bestämmande av golvlinjen skall inte upphängningspunkterna för domkraft, avgasrören eller hjulen beaktas. Utskärningarna vid hjulen anses täckta av en tänkt yta som bildar en mjuk förlängning av omgivande, yttre yta. Stötfångarna i fordonets båda ändar skall beaktas vid bestämmande av golvlinjen. Beroende på vilket fordon det gäller, kan golvlinjen uppträda på stötfångarens yttre del eller på karosseridelen under stötfångaren. När två eller flera kontaktpunkter uppträder samtidigt, skall den nedre användas när golvlinjen bestäms.

2.5.   Krökningsradie: radien för den cirkelbåge som bäst överensstämmer med den avrundade formen hos den aktuella delen.

2.6.   Lastat fordon: ett fordon som har lastats till högsta tillåtna tekniska massa. Fordon som är försedda med hydropneumatisk, hydraulisk eller pneumatisk fjädring eller en anordning för automatisk nivåreglering som anpassar sig till lasten skall provas med fordonet under de mest ogynnsamma, normala körförhållanden som anges av tillverkaren.

När det gäller fordonets sidor, är fordonets yttersta, yttre kant det plan som är parallellt med fordonets längsgående mittplan och som sammanfaller med dess yttre sidokant och, när det gäller fordonets front och bakparti, dess vinkelräta tvärplan som sammanfaller med de yttersta kanterna baktill och framtill. Följande utskjutande delar skall emellertid inte räknas in:

2.7.1.   Däcken nära marken och anslutningar för däcktrycksmätare.

2.7.2.   Eventuella halkskyddsanordningar som kan vara monterade på hjulen.

2.7.3.   Backspeglar.

2.7.4.   Körriktningsvisare på sidorna, markeringslampor, positionslampor framtill och baktill (på sidorna) och parkeringslampor.

2.7.5.   Delar monterade på stötfångare, kopplingsanordningar och avgasrör på fordonets främre och bakre delar.

2.8.   När det gäller en komponent som är monterad på en panel, avses med den utskjutande delens mått det mått som bestäms enligt metoden i bilaga 3, punkt 2, i dessa föreskrifter.

2.9.   Den nominella linjen för en panel är den linje som passerar de två punkter som representerar mittpunktens placering för en sfär när dess yta först och sist berör en del under det mätförfarande som beskrivs i bilaga 3, punkt 2.2, i dessa föreskrifter.

3.   ANSÖKAN OM TYPGODKÄNNANDE

Ansökan om typgodkännande för en fordonstyp med avseende på dess utskjutande delar.

3.1.1.   Ansökan om typgodkännande för en fordonstyp med avseende på dess utskjutande delar skall lämnas in av fordonstillverkaren eller dennes befullmäktigade ombud.

Till ansökan skall följande dokument och beskrivningar (i tre exemplar) bifogas:

3.1.2.1.   Fotografier av fordonets främre och bakre parti samt sidor tagna i en vinkel på 30° till 45° från fordonets vertikala, längsgående mittplan.

3.1.2.2.   Ritningar med mått av stötfångarna, och, där så är lämpligt,

3.1.2.3.   ritningar av vissa utskjutande delar och i tillämpliga fall ritningar av vissa delar av den yttre yta som avses i 6.9.1.

3.1.3.   Ett fordon som är representativt för den fordonstyp som ansökan gäller skall tillhandahållas den tekniska tjänst som ansvarar för godkännandeprovningarna. På begäran av den tekniska tjänsten skall vissa komponenter och prover av de material som används också tillhandahållas.

Ansökan om typgodkännande för bagageräcken, skidhållare eller sändnings- eller mottagningsantenner för radio som betraktas som separata tekniska enheter.

3.2.1.   Ansökan om typgodkännande vad avser bagageräcken, skidhållare eller sändnings- eller mottagningsantenner för radio som betraktas som separata tekniska enheter skall lämnas in av fordonstillverkaren eller tillverkaren av dessa separata tekniska enheter, eller av dennes befullmäktigade ombud.

För varje typ av enhet som anges i punkt 3.2.1 skall ansökan åtföljas av

3.2.2.1.   ett dokument i tre exemplar som beskriver de tekniska egenskaperna för den separata tekniska enheten och de monteringsanvisningar som medföljer varje teknisk enhet som försäljs,

3.2.2.2.   ett typexemplar av den enskilda tekniska enheten. Om den ansvariga myndigheten bedömer det som nödvändigt, kan den begära ytterligare ett provexemplar.

4.   TYPGODKÄNNANDE

Ansökan om typgodkännande för en fordonstyp med avseende på dess utskjutande delar.

4.1.1.   Om det fordon som har tillhandahållits för godkännande enligt dessa föreskrifter uppfyller kraven i punkt 5 och 6 nedan skall godkännande beviljas för den fordonstypen.

4.1.2.   Varje godkänd fordonstyp skall tilldelas ett godkännandenummer. De första två siffrorna (för närvarande 02 som motsvarar 02-serien av de ändringar som trädde i kraft den 13 december 1996) skall ange löpnumret på de senaste betydande tekniska ändringarna av föreskrifterna vid tidpunkten för utfärdandet av typgodkännande. En avtalspart får inte tilldela en annan fordonstyp samma nummer.

4.1.3.   Meddelande om typgodkännande, utökat typgodkännande, ej beviljat typgodkännande eller om tillverkningens definitiva upphörande av en fordonstyp enligt dessa föreskrifter skall meddelas de parter till 1958 års avtal som tillämpar dessa föreskrifter i form av ett formulär som överensstämmer med mallen i bilaga I till dessa föreskrifter.

På varje fordon som överensstämmer med en fordonstyp som godkänts enligt denna föreskrift, skall det finnas ett internationellt typgodkännandemärke placerat på ett väl synligt och lättåtkomligt ställe, som anges på typgodkännandeintyget. Det internationella typgodkännandemärket skall bestå av följande:

4.1.4.1.   En cirkel som omger bokstaven ”E” följt av det särskilda landsnumret för det land som beviljat typgodkännandet.

4.1.4.2.   Numret på dessa föreskrifter, följt av bokstaven ”R”, ett bindestreck och typgodkännandenumret till höger om den cirkel som föreskrivs i punkt 4.4.1.

4.1.5.   Om fordonet överensstämmer med en fordonstyp som godkänts enligt en eller flera av de föreskrifter som bifogas avtalet i det land som beviljat typgodkännande enligt dessa föreskrifter, behöver den symbol som avses i punkt 3.4.1 inte upprepas. I detta fall skall de ytterligare nummer och symboler för alla de föreskrifter enligt vilka typgodkännande har beviljats i det land som beviljat typgodkännande enligt dessa föreskrifter, anges i lodräta kolumner till höger om den symbol som föreskrivs i punkt 4.4.1 ovan.

4.1.6.   Typgodkännandemärket skall vara lättläsligt och outplånligt.

4.1.7.   Typgodkännandemärket skall placeras nära eller på tillverkarens typskylt.

4.1.8.   I bilga 2 till dessa föreskrifter ges exempel på hur typgodkännandemärket kan utformas.

4.1.9.   Den godkännande myndigheten skall bestyrka existensen av tillfredsställande arrangemang för en effektiv kontroll av tillverkningens överensstämmelse innan typgodkännande beviljas.

Ansökan om typgodkännande för bagageräcken, skidhållare eller sändnings- eller mottagningsantenner för radio som betraktas som separata tekniska enheter.

4.2.1.   Om den separata tekniska enhet som har tillhandahållits för godkännande enligt dessa föreskrifter uppfyller kraven i punkt 6.16, 6.17 och 6.18, skall godkännande beviljas för den typen av separat teknisk enhet.

4.2.2.   Varje typ av godkänd separat teknisk enhet skall tilldelas ett godkännandenummer. De första två siffrorna (för närvarande 02 som motsvarar de ändringar i 02-serien som trädde i kraft den 13 december 1996) skall ange löpnumret på de senaste betydande tekniska ändringar av föreskrifterna som hade gjorts vid tidpunkten för utfärdandet av typgodkännande. En avtalspart får inte tilldela en annan typ av separat teknisk enhet samma nummer.

4.2.3.   Meddelande om typgodkännande, utökat typgodkännande, ej beviljat typgodkännande eller om tillverkningens definitiva upphörande av en typ av separat teknisk enhet enligt dessa föreskrifter skall meddelas de parter till 1958 års avtal som tillämpar dessa föreskrifter i form av ett formulär som överensstämmer med mallen i bilaga 4 till dessa föreskrifter.

På varje separat teknisk enhet, som överensstämmer med en typ som godkänts enligt dessa föreskrifter, skall det på på ett väl synligt och lättåtkomligt ställe som anges på typgodkännandeintyget finnas ett internationellt typgodkännandemärke bestående av:

4.2.4.1.   En cirkel som omger bokstaven ”E” följt av det särskilda landsnumret för landet som beviljat typgodkännande (2),

4.2.4.2.   Numret på dessa föreskrifter, följt av bokstaven ”R”, ett bindestreck och godkännandenumret till höger om den cirkel som föreskrivs i punkt 4.2.4.1.

4.2.5.   Typgodkännandemärket skall vara lättläsligt och outplånligt.

4.2.6.   Typgodkännandemärket skall placeras intill eller på det märke med uppgifter om den separata tekniska enheten, som monterats av tillverkaren.

4.2.7.   I bilaga 2 till dessa föreskrifter ges exempel på hur typgodkännandemärket kan utformas.

4.2.8.   Den godkännande myndigheten skall bestyrka existensen av tillfredsställande arrangemang för en effektiv kontroll av tillverkningens överensstämmelse innan typgodkännande beviljas.

5.   ALLMÄNNA SPECIFIKATIONER

Bestämmelserna i dessa föreskrifter gäller inte de delar av den yttre ytan som, när fordonet är lastat och med alla dörrar, fönster och åtkomstlock etc. stängda, är antingen

5.1.1.   på en höjd av mer än 2 meter, eller

5.1.2.   under golvlinjen, eller

5.1.3.   placerade så att de under såväl statiska förhållanden som under drift inte kan beröras med en sfär som har en diameter på 100 mm.

5.2.   Det får på den yttre ytan av fordonet inte finnas spetsar eller skarpa kanter eller utskjutande delar av sådan form, dimension, riktning eller hårdhet att de sannolikt ökar risken för eller svårighetsgraden av kroppsskador på en person som träffas av eller kommer i beröring med fordonets utsida vid en kollision.

5.3.   Det får på fordonets utsida inte finnas utskjutande delar som fotgängare, cyklister eller motorcyklister kan fastna i.

5.4.   Inga utskjutande delar på den yttre ytan får ha en krökningsradie som understiger 2,5 mm. Om påmonterade delar på den yttre ytan är tunnare än 5 mm gäller dock inte kravet på en minsta radie på 2,5 mm. Utåtriktade vinklar på sådana ornament skall dock vara avrundade.

5.5.   Utskjutande delar på den yttre ytan som består av material vars hårdhet inte överstiger 60 Shore A får ha en krökningsradie som understiger 2,5 mm.

Hårdhetsmätningen av delen skall utföras som om delen vore monterad på fordonet. När det är omöjligt att utföra en hårdhetsmätning enligt Shore A, skall jämförbara mätningar användas vid utvärderingen.

5.6.   Bestämmelserna enligt punkt 5.1-5.5 gäller utöver de särskilda föreskrifter som anges i den efterföljande punkt 6, utom där annat anges i de nämnda särskilda föreskrifterna.

6.   SÄRSKILDA SPECIFIKATIONER

6.1.   Utsmyckningar

6.1.1.   Påmonterade utsmyckningar som skjuter ut mer än 10 mm från sitt stöd skall tryckas in, lossna eller böjas när de påverkas i sin mest utskjutande punkt av en kraft på 10 daN i vilken riktning som helst i ett plan som ungefär är parallellt med monteringsytan. Dessa bestämmelser gäller inte utsmyckningar på kylargaller, för vilka endast de allmänna kraven i punkt 5 gäller. För att tillämpa en kraft på 10 daN används en kolv med flat ände med en diameter på inte mer än 50 mm. Om detta inte är möjligt, används en likvärdig metod. När utsmyckningarna har tryckts in, lossnat eller böjts, skall återstående delar inte skjuta ut mer än 10 mm. Dessa utskjutande delar skall under alla omständigheter uppfylla villkoren i punkt 5.2. Om utsmyckningen har monterats på en fot, anses denna fot tillhöra utsmyckningen och inte den underliggande stödytan.

6.1.2.   Kraven enligt punkt 6.1.1 gäller inte yttre skyddslister och andra yttre skyddsanordningar. Dessa skall emellertid vara ordentligt fästade vid fordonet.

6.2.   Strålkastare

6.2.1.   På strålkastare är framskjutande skydd och flänsar tillåtna under förutsättning att de, mätt från lampglasets utsida, inte skjuter ut mer än 30 mm och att deras krökningsradie är på minst 2,5 mm. När det gäller huvudstrålkastare som är monterade bakom en extra, genomskinlig yta, skall den utskjutande delen mätas från den yttersta, genomskinliga ytan. De utskjutande delarna skall bestämmas enligt den metod som beskrivs i punkt 3 i bilaga 3 till dessa föreskrifter.

6.2.2.   Infällbara strålkastare skall uppfylla kraven i punkt 6.2.1 ovan både då de är i läge för användning och i infällt läge.

6.2.3.   Bestämmelserna i punkt 6.2.1 gäller inte huvudstrålkastare som är försänkta i karosseriet eller där karosseriet skjuter ut ovanför strålkastarna, förutsatt att denna konstruktion uppfyller kraven enligt punkt 6.9.1.

6.3.   Galler och mellanrum

6.3.1.   Kraven i punkt 5.4 gäller inte för mellanrum mellan fasta eller rörliga komponenter, inklusive de som är en del av luftintag, luftutsläpp och kylargaller, förutsatt att avståndet mellan två närliggande komponenter inte överstiger 40 mm och förutsatt att gallren och mellanrummen fyller en praktisk funktion. För mellanrum på mellan 40 mm och 25 mm skall krökningsradierna vara 1 mm eller mer. Om avståndet mellan två komponenter är 25 mm eller mindre, skall emellertid krökningsradierna på komponenternas yttre ytor vara minst 0,5 mm. Avståndet mellan två närliggande delar i galler och mellanrum skall bestämmas enligt den metod som beskrivs i punkt 4 i bilaga 3 till dessa föreskrifter.

6.3.2.   Övergången mellan framsidan och sidoytan för varje komponent som ingår i ett galler eller bildar ett mellanrum skall vara avrundat.

6.4.   Vindrutetorkare

6.4.1.   Vindrutetorkarna skall vara fastgjorda på så sätt att torkarskaftet är försett med ett skyddande hölje som har en krökningsradie enligt kraven i punkt 5.4 ovan och en yta som är minst 150 mm2 När det gäller avrundade höljen, skall dessa ha en minsta utskjutande yta på 150 mm2 mätt högst 6,5 mm från den mest utskjutande punkten. Dessa krav gäller även bakrutans torkare och strålkastartorkare.

6.4.2.   Punkt 5.4 gäller inte för torkarbladen eller andra stödjande delar. Dessa anordningar får dock inte ha skarpa vinklar eller skarpa eller spetsiga delar.

6.5.   Stötfångare

6.5.1.   Stötfångarnas ytterändar skall vara böjda in mot utsidan för att minska risken för att de griper tag. Detta krav anses vara uppfyllt om stötfångaren antingen är försänkt eller inbyggd i karosseriet eller om ändarna är böjda så att de inte kan beröras med en 100 mm sfär och mellanrummet mellan stötfångarens yttre del och det omgivande karosseriet inte överstiger 20 mm.

6.5.2.   Om stötfångarens linje som motsvarar den vertikala projektionen av fordonets utsida är på en fast yta, skall den ytan ha en en minsta krökningsradie på 5 mm vid alla punkter som ligger från konturlinjen och 20 mm inåt, och en minsta krökningsradie på 2,5 mm i alla andra fall. Denna bestämmelse gäller den del av området som ligger mellan konturlinjen och 20 mm inåt och som ligger mellan och framför (eller bakom när det gäller den bakre stötfångaren) tangentiella punkter med den konturlinje av två vertikala plan som båda bildar en vinkel på 15° i förhållande till fordonets längsgående mittplan (se figur 1).

Image

6.5.3.   Kraven i punkt 6.5.2 gäller inte för delar av stötfångaren eller för delar som är monterade på denna och skjuter ut mindre än 5 mm, särskilt i fråga om skarvhylsor och sprutmunstycken för strålkastarrengörare. Utåtriktade vinklar på sådana delar skall dock vara avrundade, såvida inte delarna skjuter ut mindre än 1,5 mm. Handtag, gångjärn och tryckknappar på dörrar, bagageutrymmen och luckor; påfyllningsrör och lock till bränsletank.

6.6.   Handles, hinges and push-buttons of doors, luggage compartments and bonnets; fuel tank filler caps and covers

6.6.1.   Den utskjutande delen får inte skjuta ut mer än 40 mm när det gäller handtag till dörrar eller baklucka, och 30 mm i alla andra fall.

Om sidomonterade dörrhandtag vrids när de manövreras, måste de uppfylla ettdera av följande krav:

6.6.2.1.   Vad gäller handtag som vrids parallellt med dörrplanet måste den öppna änden på handtagen vara bakåtriktad. Änden på sådana handtag måste vara böjd in mot dörrplanet och vara omgiven av ett skyddande hölje eller försänkt.

6.6.2.2.   Handtag som vrids utåt i vilken riktning som helst och som inte är parallella med dörrplanet, måste, när dörren är stängd, innefattas i ett skyddande hölje eller vara försänkta. Den öppna änden måste vara bakåtriktad eller nedåtriktad.

Handtag som inte uppfyller detta sista villkor kan ändå accepteras om

| (a) | de har en oberoende returmekanism, |
| --- | --- |

(a)

de har en oberoende returmekanism,

| (b) | de, för det fall returmekanismen inte skulle fungera, inte kan skjuta ut mer än 15 mm, |
| --- | --- |

(b)

de, för det fall returmekanismen inte skulle fungera, inte kan skjuta ut mer än 15 mm,

| (c) | de i öppet läge överensstämmer med bestämmelserna i punkt 5.4,
  och |
| --- | --- |

(c)

de i öppet läge överensstämmer med bestämmelserna i punkt 5.4,

och

| (d) | när deras ytomfång vid änden, mätt högst 6,5 mm från den punkt som skjuter ut längst, inte understiger 150 mm2. |
| --- | --- |

(d)

när deras ytomfång vid änden, mätt högst 6,5 mm från den punkt som skjuter ut längst, inte understiger 150 mm2.

6.7.   Hjul, hjulmuttrar, navkapslar och hjulskivor

6.7.1.   Kraven i punkt 5.4 gäller inte för dessa delar.

6.7.2.   Hjulen, hjulmuttrarna, navkapslarna och hjulskivorna får inte ha spetsar eller vassa kanter som skjuter ut utanför hjulfälgens yttre plan. Vingmuttrar är inte tillåtna.

6.7.3.   När fordonet körs rakt fram får, bortsett från däcket, ingen del av hjulen som befinner sig över horisontalplanet genom rotationsaxlarna skjuta ut utanför den vertikala projektionen i ett horisontellt plan av den yttre ytan eller uppbyggnaden. Dock kan hjulskivor som täcker hjul och hjulmuttrar skjuta ut utanför den vertikala projektionen av fordonets utsida eller uppbyggnad om detta är motiverat av funktionella skäl. Detta förutsätter dock att den utskjutande delens radie är minst 30 mm och att den utskjutande delenutanför den vertikala projektionen av fordonets utsida eller uppbyggnad inte i något fall överstiger 30 mm.

6.8.   Plåtkanter

6.8.1.   Plåtkanter, t.ex. avrinningslister och glidskenor till dörrar, är tillåtna under förutsättning att de är bakåtvikta eller försedda med ett skydd enligt tillämpliga krav i dessa föreskrifter. En oskyddad kant skall anses vara bakåtböjd om den antingen är böjd i ungefär 180°, eller om den är böjd mot karosseriet på så sätt att den inte kan beröras med en sfär som har en diameter på 100 mm.

6.9.   Karosseripaneler

6.9.1.   Falsar i karosseripaneler får ha en krökningsradie som understiger 2,5 mm under förutsättning att den inte är mindre än 1/10 av den utskjutande delenshöjd ”H”, mätt enligt den metod som beskrivs i punkt 1 i bilaga 3.

6.10.   Sidoriktade vind- eller regnavvisare

6.10.1.   Sidoriktade avvisare skall ha en krökningsradie på minst 1 mm på de kanter som kan riktas utåt.

6.11.   Upphängningspunkter för domkraft och avgasrör

6.11.1.   Upphängningspunkterna för domkraft och avgasrör får inte skjuta ut mer än 10 mm utanför den vertikala projektionen av golvlinjen som ligger vertikalt ovanför dem. Som ett undantag från detta krav får ett avgasrör skjuta ut mer än 10 mm utanför den vertikala projektionen av golvlinjen, förutsatt att röret avslutas med avrundade kanter och har en minsta krökningsradie på 2,5 mm.

6.12.   Luftintags- och utsläppsspjäll

6.12.1.   Luftintags- och utsläppsspjäll skall uppfylla kraven enligt punkterna 5.2, 5.3 och 5.4 i alla användningslägen.

6.13.   Tak

6.13.1.   Tak som kan öppnas skall beaktas endast i stängt läge.

Cabriolet-modeller skall undersökas med taket i både stängt och öppet läge.

6.13.2.1.   När taket är öppet, skall ingen kontroll utföras av fordonet inom en tänkt yta som bildas av taket i stängt läge.

6.13.2.2.   När ett skyddskapell för det ihopfällda taket levereras som standardutrustning, skall kontrollen utföras med kapellet på plats.

6.14.   Fönster

Fönster som öppnas utåt från fordonets yttre yta skall överensstämma med följande bestämmelser i alla användningslägen:

6.14.1.1.   Inga frilagda kanter får vara vända framåt.

6.14.1.2.   Ingen del av fönstret får skjuta ut utanför fordonets yttersta, yttre kant.

6.15.   Fästen för registreringskyltar

6.15.1.   De fästen för registreringsskyltar som tillverkaren tillhandahåller skall uppfylla kraven i punkt 5.4 i dessa föreskrifter om de kan beröras med en sfär som har en diameter på 100 mm när en registreringsskylt är monterad enligt fordonstillverkarens anvisningar.

6.16.   Bagageräcken och skidhållare

6.16.1.   Bagageräcken och skidhållare skall vara monterade på fordonet på sådant sätt att en låsningsmöjlighet finns i minst en riktning som motstår horisontella, längsgående och tvärgående krafter som minst är lika med räckets vertikala lastkapacitet enligt tillverkarens uppgifter. Vid provning av bagageräcke eller skidhållare som har monterats enligt tillverkarens anvisningar får provbelastningen inte anbringas endast på en punkt.

6.16.2.   Ytor som efter montering av räcket kan beröras av en sfär som har en diameter på 165 mm får inte ha några delar med en krökningsradie på mindre än 2,5 mm, såvida inte bestämmelserna i punkt 6.3 kan tillämpas.

6.16.3.   Fästelement, t. ex. bultar som dras åt eller lossas utan hjälp av verktyg, får inte skjuta ut mer än 40 mm utanför de ytor som anges i punkt 6.16.2, varvid den utskjutande delenbestäms enligt den metod som beskrivs i bilaga 3, punkt 2, men med en sfär med en diameter på 165 mm i de fall där det förfarande används som föreskrivs i punkt 2.2 i denna bilaga.

6.17.   Sändnings- och mottagningsantenner för radio

6.17.1.   Sändnings- och mottagningsantenner för radio skall monteras på fordonet på ett sådant sätt att om deras fria yta befinner sig mindre än 2 m från körbanan i något av de användningslägen som tillverkaren anger för antennen skall den ligga inom det område som begränsas av de vertikala plan som ner sig på ett avstånd av 10 cm från fordonets yttersta kant som den definieras i punkt 2.7.

6.17.2.   Vidare skall antenner vara monterade på fordonet på ett sådant sätt, och om nödvändigt deras fria ändar vara så begränsade, att ingen del av antennerna skjuter ut utanför fordonets yttersta kant som den definieras i punkt 2.7.

6.17.3.   Antennröret får ha en krökningsradie som är mindre än 2,5 mm. De fria ändarna skall dock vara försedda med en fast hätta, vars krökningsradier inte får understiga 2,5 mm.

6.17.4.   Antennsocklarna får inte skjuta ut mer än 30 mm enligt det förfarande som beskrivs i punkt 2 i bilaga 3. För antenner som har förstärkaren inbyggd i socklar får emellertid socklarna skjuta ut upp till 40 mm.

6.18.   Monteringsanvisningar

6.18.1.   Bagageräcken, skidhållare och sändnings- och mottagningsantenner för radio som har typgodkänts som enskilda tekniska enheter får inte utbjudas till försäljning, säljas eller köpas utan att monteringsanvisning medföljer. Monteringsanvisningen skall innehålla alla uppgifter som behövs för att montera delarna på fordonet på ett sätt som överensstämmer med bestämmelserna i punkterna 5 och 6. Det skall särskilt anges hur teleskopantenner skall ställas in för användning.

7.   ÄNDRING AV FORDONSTYPEN OCH UTÖKNING AV TYPGODKÄNNANDET

Den administrativa enhet som godkände fordonstypen skall underrättas om alla ändringar av fordonstypen. Den administrativa enheten kan då antingen

7.1.1.   anse att ändringarna troligen inte har någon märkbar negativ inverkan,

7.1.2.   eller kräva ytterligare en rapport från den tekniska tjänst som ansvarar för proven.

7.2.   Rapport om godkännande, tillsammans med en beskrivning av ändringarna, eller avslag på ansökan om godkännande, skall på det sätt som anges i punkt 4.3 ovan delges de avtalsparter som tillämpar dessa föreskrifter.

7.3.   Den behöriga myndighet som utfärdar utökning av typgodkännande skall tilldela en sådan utökning ett serienummer och medelst ett rapportformulär som överensstämmer med förlagan i bilaga 1 till dessa föreskrifter underrätta de övriga parter i 1958 års avtal vilka tillämpar dessa föreskrifter.

8.   PRODUKTIONENS ÖVERENSSTÄMMELSE

8.1.   Fordon (separat teknisk enhet) som är typgodkända enligt dessa föreskrifter skall tillverkas så att de överensstämmer med den typ som godkänts genom att uppfylla de krav som anges i punkterna 5 och 6 ovan.

8.2.   För att säkerställa att kraven i punkt 8.1 uppfylls skall produktionen kontrolleras på lämpligt sätt.

Innehavaren av godkännandet skall särskilt

8.3.1.   säkerställa att det finns effektiva system för kontroll av produkternas kvalitet,

8.3.2.   ha tillgång till den utrustning som behövs för att kontrollera överensstämmelsen med varje godkänd typ,

8.3.3.   se till att provningsdata arkiveras och att handlingarna hålls tillgängliga under en tidsrymd som fastställs i samråd med godkännandemyndigheten,

8.3.4.   analysera resultaten av varje typ av provning för att kontrollera och säkerställa att produktens egenskaper hålls konstanta inom ramen för normala avvikelser vid serietillverkning,

8.3.5.   säkerställa att för varje produkttyp åtminstone provningarna föreskrivna i bilaga 3 till dessa föreskrifter utförs, och

8.3.6.   om något eller några stickprov eller provningsdelar uppvisar skillnader jämfört med provningstypen, säkerställa att detta föranleder ett nytt stickprov och en ny provning. Alla nödvändiga åtgärder skall vidtas för att återställa överensstämmelsen i den aktuella tillverkningen.

Den behöriga myndighet som utfärdat typgodkännande kan när som helst granska de metoder för kontroll av överensstämmelse som är tillämpliga på varje produktionsenhet.

8.4.1.   Vid varje inspektion skall provningsrapporter och tillverkningsjournaler visas för besiktningsmannen.

8.4.2.   Besiktningsmannen får ta stickprov för provning i tillverkarens laboratorium. Minsta antal stickprover får fastställas i förhållande till resultaten från tillverkarens egen kontroll.

8.4.3.   Om kvalitetsnivån förefaller otillfredsställande eller om det framstår som nödvändigt att kontrollera att de prov som har utförts enligt punkt 8.4.2 är giltiga, skall besiktningsmannen välja ut provexemplar som skickas till den tekniska tjänst som utförde provningarna för typgodkännande.

8.4.4.   Den behöriga myndigheten får utföra alla prov som föreskrivs i dessa föreskrifter.

8.4.5.   Den normala frekvensen av inspektionstillfällen som utförs på uppdrag av den behöriga myndigheten skall vara en inspektion vartannat år. Om resultaten vid en inspektion är otillfredsställande, skall den behöriga myndigheten försäkra sig om att samtliga nödvändiga åtgärder vidtas för att så snabbt som möjligt återupprätta produktionens överensstämmelse med den godkända typen.

9.   PÅFÖLJDER VID BRISTANDE ÖVERENSSTÄMMELSE MED DEN GODKÄNDA TYPEN

9.1.   Ett typgodkännande som utfärdats med avseende på en typ av fordon eller komponent enligt dessa föreskrifter kan återkallas om kraven enligt punkt 8.1 ovan inte uppfylls.

9.2.   Om en avtalsslutande part som tillämpar dessa föreskrifter återkallar ett typgodkännande som tidigare beviljats, skall den genast rapportera detta till övriga avtalsslutande parter som tillämpar dessa föreskrifter, med hjälp av ett rapportformulär som överensstämmer med mallen i bilaga I till dessa föreskrifter.

10.   PRODUKTIONENS DEFINITIVA UPPHÖRANDE

Om innehavaren av ett typgodkännande helt upphör med tillverkningen av den fordonstyp som godkänts enligt dessa föreskrifter, skall denne underrätta den myndighet som beviljat typgodkännandet. När myndigheten fått ett sådant meddelande skall den informera övriga avtalsparter till 1958 års avtal vilka tillämpar dessa föreskrifter i form av ett rapportformulär som överensstämmer med mallen i bilaga I till dessa föreskrifter.

11.   NAMN OCH ADRESS TILL DE TEKNISKA ORGAN SOM GENOMFÖR TYPGODKÄNNANDEPROV OCH TILL ADMINISTRATIVA MYNDIGHETER

Avtalsparterna som tillämpar dessa föreskrifter skall underrätta Förenta nationernas sekretariat om namn och adress till de tekniska organ som genomför typgodkännandeprov samt till de myndigheter som utfärdar typgodkännande och till vilka sådana intyg om typgodkännande, intyg om avslag på ansökan om typgodkännande, eller intyg om återkallande av typgodkännande som utfärdats i andra länder, skall skickas.

---

(1)  Såsom definierat i bilaga 7 till den konsoliderade resolutionen om fordonskonstruktion (R.E.3), (dokument TRANS/SCI/WP29/78/ändr. 3).

(2)  1 för Tyskland, 2 för Frankrike, 3 för Italien, 4 för Nederländerna, 5 för Sverige, 6 för Belgien, 7 för Ungern, 8 för Tjeckien, 9 för Spanien, 10 för Jugoslavien, 11 för Storbritannien, 12 för Österrike, 13 för Luxemburg, 14 för Schweiz, 15 (vakant), 16 för Norge, 17 för Finland, 18 för Danmark, 19 för Rumänien, 20 för Polen, 21 för Portugal, 22 för Ryssland, 23 för Grekland, 24 för Irland, 25 för Kroatien, 26 för Slovenien, 27 för Slovakien, 28 för Vitryssland, 29 för Estland, 30 (vakant), 31 för Bosnien och Herzegovina, 32 för Litauen, 33 (vakant), 34 för Bulgarien, 35-36 (vakanta), 37 för Turkiet, 38-39 (vakanta) och 40 för f.d jugoslaviska republiken Makedonien, 41 (vakant), 42 för den europeiska gemenskapen (typgodkännanden utfärdas av dess medlemsstater med användning av deras respektive ECE-symbol), 43 för Japan, 44 (vakant), 45 för Australien, 46 för Ukraina. Ytterligare nummer kommer att tilldelas övriga länder i den ordning de ratificerar eller ansluter sig till överenskommelsen om antagandet av enhetliga bestämmelser för hjulförsedda fordon samt utrustning och delar som kan monteras på hjulförsedda fordon samt villkoren för ömsesidigt erkännande av godkännanden som beviljats på basis av dessa föreskrifter. Förenta nationernas generalsekreterare skall meddela de avtalsslutande parterna vilka nummer som tilldelats.

---

BILAGA 1

MEDDELANDE

(största format: A4 (210 × 297 mm))

Image

---

BILAGA 2

UTFORMNINGEN AV GODKÄNNANDEMÄRKET

Förlaga A

(Se punkt 4.1.4. och 4.2.4. i dessa föreskrifter)

Image

Ovanstående godkännandemärke på ett fordon visar att fordonstypen har blivit typgodkänd i Nederländerna (E4) enligt föreskrift nr 26 och att godkännandenumret är 26 022439. De två första siffrorna i godkännandenumret anger att vid tidpunkten för godkännandet ingick i föreskrift nr 26 ändringar med löpnummer 02.

Mall B

(Se punkt 4.1.5. i dessa föreskrifter)

Image

Ovanstående godkännandemärke på ett fordon visar att fordonstypen har blivit typgodkänd i Nederländerna (E4) enligt föreskrift nr 26 och föreskrift nr 24 (1). De två första siffrorna i godkännandenumret anger att föreskrift nr 26, vid tidpunkten för respektive typgodkännande, omfattade 02-serien med ändringar, medan föreskrift nr 24 redan omfattade 03-serien.

---

(1)  Det andra förordningsnumret ges bara som ett exempel; den rättade absorbtionskoefficienten är 1,30 m –1.

---

BILAGA 3

FÖRFARANDEN FÖR HUR STORLEKEN PÅ UTSKJUTANDE DELAR OCH MELLANRUM SKALL BESTÄMMAS

1.   FÖRFARANDE FÖR HUR HÖJDEN PÅ UTSKJUTANDE FALSAR I KAROSSERIPANELER SKALL BESTÄMMAS

1.1   Höjden ”H” för en utskjutande delbestäms grafiskt i förhållande till en cirkel med en diameter på 165 mm, som invändigt tangerar den yttre konturen av den yttre ytan i det område som skall kontrolleras.

1.2   Höjden ”H” är det högsta värdet av avståndet, mätt längs en rät linje genom centrum av cirkeln med en diameter på 165 mm, mellan omkretsen av nämnda cirkel och den utskjutande delensyttre kontur (se figur 1).

1.3   När den utskjutande delenhar sådan form att en del av den yttre omkretsen av den yttre ytan på den del som skall undersökas inte kan beröras från utsidan med en cirkel med en diameter på 100 mm, antas ytans omkrets i detta område motsvara den som bildas av en cirkel med en diameter på 100 mm mellan dess tangeringspunkter med den yttre konturen (se figur 2).

1.4   Tvärsnittsritningar av nödvändiga delar genom den yttre ytan skall tillhandahållas av tillverkaren för bestämning av den utskjutande delens höjd enligt ovanstående metod.

| | |
| --- | --- |

Image

Image

2.   FÖRFARANDE FÖR BESTÄMNING AV STORLEKEN PÅ EN UTSKJUTANDE DEL NÄR DET GÄLLER EN DEL SOM ÄR MONTERAD PÅ EN YTTRE YTA

2.1.   När den utskjutande delen är monterad på en konvex yta kan storleken bestämmas antingen direkt eller med hänvisning till en ritning av ett lämpligt tvärsnitt av delen i monterat läge.

2.2.   Om den utskjutande delen är monterad på en icke konvex yta och dess storlek inte kan bestämmas genom en enkel mätning, skall den bestämmas genom den största avvikelsen från avståndet mellan mittpunkten för en sfär med en diameter på 100 mm och panelens nominella linje när sfären förs fram i konstant kontakt med denna del. I figur 3 ges ett exempel på användningen av detta förfarande.

3.   FÖRFARANDE FÖR HUR UTSKJUTANDE DELAR AV SKÄRMAR OCH KANTER TILL HUVUDSTRÅLKASTARE SKALL BESTÄMMAS

3.1.   Strålkastarens utskjutande del från den yttre ytan skall mätas horisontellt från beröringspunkten för en sfär på 100 mm i diameter enligt figur 4.

4.   FÖRFARANDE FÖR HUR ETT MELLANRUM ELLER AVSTÅNDET MELLAN ELEMENTEN I ETT GALLER SKALL BESTÄMMAS

4.1.   Storleken på ett mellanrum eller avståndet mellan element i ett galler skall bestämmas som avståndet mellan två plan som går genom sfärens beröringspunkter och vinkelrätt mot den linje som förbinder beröringspunkterna. I figur 5 och 6 ges ett exempel på användningen av detta förfarande.

| | |
| --- | --- |
| | |

Image

Image

Image

Image

---

BILAGA 4

MEDDELANDE

(största format: A4 (210 × 297 mm))

Image

---

| 16.12.2005 | SV | Europeiska unionens officiella tidning | L 330/42 |
| --- | --- | --- | --- |

16.12.2005

SV

Europeiska unionens officiella tidning

L 330/42

---

Föreskrift nr 28 från Förenta nationernas ekonomiska kommission för Europa (FN/ECE) – Enhetliga regler för typgodkännande av ljudsignalanordningar och av motorfordon med avseende på deras ljudsignaler

1.   TILLÄMPNINGSOMRÅDE

Dessa föreskrifter gäller:

1.1.   ljudsignalanordningar (1), försörjda med lik- eller växelström eller med tryckluft, som är avsedda att monteras på motorfordon av kategorierna L3-5, M och N, med undantag för mopeder (kategorierna L1 och L2) (2)

1.2.   motorfordonens ljudsignaler (3), med undantag för motorcyklar.

I.   LJUDSIGNALANORDNINGAR

2.   DEFINITIONER

I dessa föreskrifter skall med ljudsignalanordningar av olika typer avses anordningar som väsentligen skiljer sig åt sinsemellan med avseende på:

2.1.   firmanamn eller varumärke,

2.2.   funktionssätt,

2.3.   typ av strömförsörjning (lik- eller växelström),

2.4.   ytterhöljets form,

2.5.   membranets(ens) form och mått,

2.6.   ljudutsläppsmynningens(arnas) form eller typ,

2.7.   beräknad(e) ljudfrekvens(er),

2.8.   beräknad spänningstillförsel,

2.9.   för anordningar med direkt tillförsel av tryckluft från en yttre källa det beräknade funktionstrycket.

Ljudsignalanordningen är i första hand avsedd för:

2.10.1.   motorcyklar som utvecklar en effekt av högst 7 kW (klass I),

2.10.2.   fordon av kategorierna M och N och de motorcyklar som utvecklar en effekt av mer än 7 kW (klass II).

3.   ANSÖKAN OM TYPGODKÄNNANDE

Ansökan om typgodkännande för en ljudsignalanordningstyp skall inlämnas av firmanamns- eller varumärkesinnehavaren eller av dennes vederbörligen befullmäktigade ombud.

Den skall åtföljas av nedannämnda handlingar i tre exemplar med följande uppgifter:

3.2.1.   En beskrivning av ljudsignalanordningstypen med särskild uppmärksamhet fäst vid de punkter som omnämns i punkt 2.

3.2.2.   En ritning som bl.a. visar signalanordningen i tvärsnitt.

3.2.3.   En förteckning över de vederbörligen fastställda beståndsdelar som använts vid tillverkningen samt uppgifter om de material som använts.

3.2.4.   Detaljerade teckningar av alla de beståndsdelar som använts vid tillverkningen. Teckningarna skall visa den placering som föreskrivs för typgodkännandenumret i förhållande till cirkeln runt typgodkännandemärket.

3.3.   Ansökan om typgodkännande skall dessutom åtföljas av två provexemplar på signalanordningen.

3.4.   Den behöriga myndighetens skall innan typgodkännandet beviljas se till att tillräckliga åtgärder vidtagits för att säkerställa en effektiv kontroll av produktionsöverensstämmelsen.

4.   MÄRKNING

4.1.   De provexemplar på ljudsignalsanordningen som inlämnas för typgodkännande skall bära tillverkarens firmanamn eller varumärke, vilket måste vara tydligt läsbart och outplånligt.

4.2.   Varje provexemplar skall ha ett utrymme av lämpliga mått för typgodkännandemärket och detta utrymme skall anges i den teckning som avses i punkt 3.2.2.

5.   TYPGODKÄNNANDE

5.1.   Om de provexemplar som inlämnats för typgodkännande uppfyller bestämmelserna i punkterna 6 och 7 nedan skall typgodkännande beviljas för denna signalanordning.

5.2.   Ett typgodkännandenummer skall tilldelas varje godkänd typ. Dess båda första siffror (för närvarande 00 för föreskrifterna i deras ursprungliga form) skall ange den ändringsserie som omfattar de senaste mer omfattande tekniska ändringar som gjorts i föreskrifterna vid tiden för utfärdandet av typgodkännandet. Samma avtalsslutande part får inte tilldela en annan ljudsignalanordningstyp detta nummer.

5.3.   Samma typgodkännandenummer kan tilldelas de signalanordningstyper som avviker endast när det gäller beräknad spänning, beräknad(e) frekvens(er) eller, när det gäller de anordningar som omnämns i punkt 2.8 ovan, beräknat funktionstryck.

5.4.   Uppgifter om beviljat typgodkännande eller avslag på ansökan om typgodkännande, utökat eller återkallat typgodkännande eller produktionens slutgiltiga upphörande för en signalanordningstyp enligt dessa föreskrifter skall meddelas de avtalsslutande parter som tillämpar dessa föreskrifter med hjälp av en blankett som överensstämmer med förlagan i bilaga 1 till föreskrifterna, tillsammans med ritningar av ljudsignalanordningen (som skall tillhandahållas av den som ansöker om typgodkännande) i ett största format av A4 (210 × 297 mm) eller sammanvikt till detta format och i skala 1:1.

På varje ljudsignalanordning som överensstämmer med en typ som typgodkänts enligt dessa föreskrifter, skall på ett väl synligt och lättåtkomligt ställe, som anges på typgodkännandeintyget, anbringas ett internationellt typgodkännandemärke som innehåller:

5.5.1.   en cirkel som omger bokstaven ”E”, åtföljd av det särskilda landsnumret för det land som beviljat typgodkännandet (4),

5.5.2.   ett typgodkännandenummer,

5.5.3.   en tilläggssymbol med romerska siffror som visar den klass som ljudsignalanordningen tillhör.

5.6.   Typgodkännandemärket och tilläggssymbolen måste vara tydligt läsbara och outplånliga.

5.7.   I del 1 i bilaga 3 till dessa föreskrifter ges ett exempel på placeringen av typgodkännandemärket.

6.   KRAV

6.1.   Allmänna bestämmelser

6.1.1.   Ljudsignalanordningen skall avge ett sammanhängande och enhetligt ljud, vars ljudspektrum inte i någon större omfattning skall variera under funktionen.

När det gäller signalanordningar som försörjs med växelström skall detta krav endast gälla vid konstant generatorhastighet inom den räckvidd som anges i punkt 6.2.3.2.

6.1.2.   Signalanordningen skall uppvisa sådana ljudegenskaper (ljudenergifördelning, ljudtrycksnivå) och mekaniska egenskaper att den i angiven ordning klarar följande provningar.

6.2.   Mått på ljudegenskaper

6.2.1.   Ljudsignalanordningen skall företrädesvis provas i en ekofri omgivning. Den kan alternativt provas i ett semi-ekofritt rum eller utomhus (5). I detta fall skall åtgärder vidtas för att undvika ljudreflexer från marken inom mätområdet (t.ex. genom att ett antal absorberande skärmar uppsätts). Den sfäriska divergensen skall kontrolleras så att den inte är större än 1 dB inom ett halvklot med en radie av minst 5 m upp till den maximala frekvens som skall mätas, i synnerhet i mätriktningen och vid anordningens och mikrofonens höjdnivå.

De omgivande ljudnivåerna skall vara minst 10 dB lägre än den ljudtrycksnivå som skall mätas.

Den anordning som skall provas och mikrofonen skall placeras på samma höjdnivå. Denna höjd skall vara mellan 1,15 och 1,25 m. Axeln för mikrofonens största känslighet skall sammanfalla med riktningen för anordningens maximala ljudnivå.

Mikrofonen skall placeras så dess membran befinner sig på ett avstånd av 2 ± 0,01 m från planet för anordningens ljudutsläpp. När det gäller anordningar med flera utsläpp, skall avståndet bestämmas i förhållande till det utsläpp som är närmast mikrofonen.

6.2.2.   Mätningarna av ljudtrycksnivån skall göras med en ljudnivåprecisionsmätare av klass 1 som uppfyller kraven i Internationella elektrotekniska kommissionens (IEC) publikation nr 651, första utgåvan (1979). Alla mätningar skall göras med användning av tidkonstanten ”F”. Alla ljudtrycksnivåer skall mätas med användande av vägningskurvan A. Fouriertransformen av ljudsignalen skall användas för att mäta detta ljudfrekvensspektrum. Alternativt kan de tredjedels oktavfilter som uppfyller kraven i IEC:s publikation nr 225, första utgåvan (1966) användas:

i detta fall skall ljudtrycksnivån inom oktavbandet för mittfrekvensen 2 500 Hz bestämmas genom addition av ljudtryckens kvadratiska medelvärde till de tredjedels oktavbanden i mittfrekvenserna 2 000, 2 500 och 3 150 Hz.

I samtliga fall skall Fouriertransformmetoden betraktas som en referensmetod.

Ljudsignalanordningen skall om så är lämpligt försörjas med en ström med en av följande provningsspänningar:

6.2.3.1   När det gäller ljudsignalanordningar som försörjs med likström en spänning som vid den elektriska källans anslutningskontakt uppmäts som 13/12 av den beräknade spänningen.

6.2.3.2   När det gäller ljudsignalanordningar som försörjs med växelström skall strömmen tillföras från en elektrisk generator av den typ som normalt används för denna ljudsignalanordningstyp. Ljudsignalanordningens akustiska egenskaper skall registreras vid generatorhastigheter som motsvarar 50 %, 75 % och 100 % av den högsta hastighet som för kontinuerlig funktion angivits av generatortillverkaren. Under denna provning får den elektriska generatorn inte utsättas för någon annan elektrisk belastning. Den uthållighetsprovning som beskrivs i punkt 6.3 skall utföras med en hastighet som angivits av utrustningstillverkaren och skall väljas bland ovan angivna hastigheter.

6.2.4.   Om en källa för likriktad ström används för provning av en ljudsignalanordning som försörjs med likström, får den spänningskomponent av växelström som uppmäts från topp till topp vid dess anslutningskontakt, inte medan ljudsignalanordningarna är i funktion överstiga 0,1 volt.

6.2.5.   När det gäller ljudsignalanordningar som försörjs med likström skall anslutningsledarnas motstånd, inbegripet kontaktmotstånd, uttryckt i ohm, ligga så nära som möjligt (0,10/12) x märkspänningsvärdet, uttryckt i volt.

6.2.6.   Signalanordningen skall monteras fast med hjälp av den utrustning som angivits av tillverkaren på ett stöd som väger minst tio gånger så mycket som den signalanordning som skall provas och minst 30 kg. Åtgärder måste dessutom vidtas för att säkerställa att ljudreflexer på stödets sidor och dess egna vibrationer inte får någon märkbar inverkan på mätresultaten.

Enligt de villkor som uppställs ovan får det ljudtryck som vägts i enlighet med A-kurvan inte överstiga följande värden:

| (a) | 115 dB(A) för de ljudsignalanordningar som huvudsakligen är avsedda för motorcyklar som utvcklar en effekt av högst 7 kW, |
| --- | --- |

(a)

115 dB(A) för de ljudsignalanordningar som huvudsakligen är avsedda för motorcyklar som utvcklar en effekt av högst 7 kW,

| (b) | 118 dB(A) för de ljudsignalanordningar som huvudsakligen är avsedda för fordon av kategorierna M och N samt för motorcyklar som utvecklar en effekt högre än 7 kW. |
| --- | --- |

(b)

118 dB(A) för de ljudsignalanordningar som huvudsakligen är avsedda för fordon av kategorierna M och N samt för motorcyklar som utvecklar en effekt högre än 7 kW.

6.2.7.1   Ljudtrycksnivån inom frekvensbandet 1 800-3 550 Hz skall dessutom vara högre än någon frekvenskomponent över 3 550 Hz och i samtliga fall vara lika med eller högre än:

| (a) | 95 dB(A) för de ljudsignalanordningar som huvudsakligen är avsedda för motorcyklar som utvecklar en effekt av högst 7 kW; |
| --- | --- |

(a)

95 dB(A) för de ljudsignalanordningar som huvudsakligen är avsedda för motorcyklar som utvecklar en effekt av högst 7 kW;

| (b) | 105 dB(A) för de ljudsignalanordningar som huvudsakligen är avsedda för fordon av kategorierna M and N samt motorcyklar som utvecklar en effekt högre än 7 kW. |
| --- | --- |

(b)

105 dB(A) för de ljudsignalanordningar som huvudsakligen är avsedda för fordon av kategorierna M and N samt motorcyklar som utvecklar en effekt högre än 7 kW.

6.2.7.2   De ljudsignalanordningar som har de ljudegenskaper som omnämns i (b) får användas på de fordon som omnämns i (a).

6.2.8.   De krav som anges ovan skall också uppfyllas av en anordning som genomgår den uthållighetsprovning som avses i punkt 6.3 nedan, där den ingående spänningen varierar mellan 115 % och 95 % av dess märkspänningsvärde för de ljudsignalanordningar som försörjs med likström, eller när det gäller de ljudsignalanordningar som försörjs med växelström mellan 50 % och 100 % av den högsta generatorhastighet som för kontinuerlig funktion angivits av tillverkaren.

6.2.9.   Tiden mellan anordningens aktivering och när ljudet når det minimivärde som föreskrivs i punkt 6.2.7 ovan får inte överstiga 0,2 sekunder uppmätt vid en omgivningstemperatur av 20 ± 5 °C. Detta krav gäller bl.a. pneumatiska eller elektropneumatiska signalanordningar.

6.2 10.   Pneumatiska eller elektropneumatiska signalanordningar skall, när de fungerar enligt de kraftförsörjningsvillkor som uppställts av tillverkarna, uppfylla samma akustiska krav som föreskrivs för elektriskt drivna ljudsignalanordningar.

6.3.   Uthållighetsprovning

6.3.1.   Ljudsignalanordningen skall försörjas med ström med det märkspänningsvärde och de anslutningsledarmotstånd som anges i punkterna 6.2.3-6.2.5 ovan och aktiveras enligt följande:

10 000 gånger för de ljudsignalanordningar som huvudsakligen är avsedda för motorcyklar som utvecklar en effekt av högst 7 kW,

50 000 gånger för de ljudsignalanordningar som huvudsakligen är avsedda för fordon av kategorierna M och N och för motorcyklar som utvecklar en effekt högre än 7 kW, varje gång under en sekund följd av en paus av fyra sekunder. Under provningen skall ljudsignalanordningen ventileras med en luftström som håller en hastighet av ca 10 m/s..

6.3.2.   Om provningen utförs i en ekofri kammare skall denna vara tillräckligt stor för att säkerställa normal avledning av den värme som alstras av signalanordningen under provningen.

6.3.3.   Omgivningstemperaturen i provningsrummet skall ligga mellan +15 och +30° C.

6.3.4.   Om ljudnivåegenskaperna, efter det att ljudsignalanordningen aktiverats under halva det antal gånger som föreskrivits, inte längre är desamma som före provningen får ljudsignalanordningen justeras. Efter att ha aktiverats det föreskrivna antalet gånger och efter ytterligare justering, om så krävs, måste ljudsignalanordningen genomgå den provning som beskrivs i punkt 6.2 ovan.

6.3.5.   När det gäller signalanordningar av den elektropneumatiska typen, får anordningen efter var 10 000:e aktivering smörjas med den olja som rekommenderats av tillverkaren.

7.   ÄNDRING AV LJUDSIGNALANORDNINGSTYP OCH UTÖKAT TYPGODKÄNNANDE

Varje ändring av ljudsignalanordningstypen skall meddelas den myndighet som beviljat typgodkännande av ljudsignalanordningstypen. Denna myndighet kan därefter:

7.1.1.   antingen göra bedömningen att de gjorda ändringarna sannolikt inte kommer att få någon märkbar negativ effekt,

7.l.2.   eller begära en ny rapport från den tekniska tjänst som ansvarar för provningarna.

7.2.   Uppgifter om bekräftelse på typgodkännande med angivande av ändringarna eller om avslag på ansökan om typgodkännande skall meddelas de övriga parter i överenskommelsen som tillämpar dessa föreskrifter, enligt det förfarande som anges i punkt 5.4 ovan.

7.3.   Den behöriga myndighet som utfärdar utökat typgodkännande skall tilldela varje meddelande om en sådan utökning ett serienummer.

8.   PRODUKTIONENS ÖVERENSSTÄMMELSE

Förfarandena för produktionens överensstämmelse skall överensstämma med dem som fastställs i tillägg 2 till överenskommelsen (E/ECE/324-E/ECE/TRANS/505/Rev.2) och innehålla följande krav:

8.1   Ljudsignalanordningar som typgodkänts enligt dessa föreskrifter skall tillverkas så att de överensstämmer med den godkända typen genom att uppfylla kraven i punkt 6 ovan.

8.2.   Den myndighet som beviljat typgodkännandet kan när som helst granska den kontrollmetod för överensstämmelse som tillämpas vid varje produktionsenhet. Den normala frekvensen för dessa granskningar skall vara en gång vartannat år.

Innehavaren av typgodkännandet skall i synnerhet:

8.3.1.   Säkerställa att det finns förfaranden för effektiv kontroll av produktkvaliteten.

8.3.2.   Ha tillgång till den kontrollutrustning som krävs för att kontrollera överensstämmelsen med varje godkänd typ.

8.3.3.   Säkerställa att provningsresultaten registreras och att bilagda handlingar skall förbli tillgängliga för en period som skall bestämmas i samråd med mydigheten.

8.3.4.   Analysera resultaten från varje provningstyp för att kontrollera och säkerställa stabiliteten hos produktegenskaperna med hänsyn till variationen i industriell produktion.

8.3.5.   Säkerställa att tillräckliga kontroller utförs på varje ljudsignalanordningstyp för att förvissa sig om att alla ljudsignalanordningstyper under produktion uppfyller de krav som angivits för de ljudsignalanordningar som inlämnats för typgodkännande.

8.3.6.   Säkerställa att om något eller några stickprov eller provningsdelar uppvisar bristande överensstämmelse med den berörda provningstypen skall detta föranleda nya stickprov och ny provning. Alla nödvändiga åtgärder skall vidtas för att återställa överensstämmelsen med motsvarande produktion.

Den behöriga myndighet som beviljat typgodkännandet kan när som helst granska den kontrollmetod för överensstämmelse som tillämpas vid varje produktionsenhet.

8.4.1.   Vid varje inspektion skall provningsjournaler och tillverkningsöversikter föreläggas den besökande inspektören.

8.4.2.   Inspektören kan ta slumpmässiga stickprov som skall provas i tillverkarens laboratorium. Det lägsta antalet stickprov kan bestämmas under hänsynstagande till resultaten av tillverkarens egen kontroll.

8.4.3.   När kvalitetsnivån förefaller otillfredsställande eller när det synes nödvändigt att kontrollera giltigheten i de provningar som utförts med tillämpning av punkt 8.4.2, skall inspektören utvälja de stickprov som skall sändas till den tekniska tjänst som utfört typgodkännandeprovningarna.

8.4.4.   Den behöriga myndigheten kan utföra vilken som helst av de provningar som föreskrivs i dessa föreskrifter.

8.4.5.   Den normala frekvensen av de inspektioner som bemyndigas av den behöriga myndigheten skall vara en per år. Om otillfredsställande resultat registreras under ett av dessa besök skall den behöriga myndigheten säkerställa att alla nödvändiga åtgärder vidtas för att så snabbt som möjligt återställa produktionens överensstämmelse.

9.   PÅFÖLJDER VID PRODUKTIONENS BRISTANDE ÖVERENSSTÄMMELSE

9.1.   Det typgodkännande som beviljats en ljudsignalanordningstyp enligt dessa föreskrifter kan återkallas om villkoren i punkt 8.1 inte uppfylls eller om ljudsignalanordningen inte klarar de kontroller som avses i punkt 8.2 ovan.

9.2.   Om en part i överenskommelsen som tillämpar dessa föreskrifter återkallar ett typgodkännande, som den tidigare beviljat, skall den genast meddela de övriga avtalsslutande parter som tillämpar dessa föreskrifter detta med hjälp av en kopia av typgodkännandeintyget där det vid slutet finns en undertecknad och daterad uppgift i stora bokstäver lydande: ”TYPGODKÄNNANDE ÅTERKALLAT”.

10.   PRODUKTIONENS UPPHÖRANDE

Om innehavaren av ett typgodkännande enligt dessa föreskrifter upphör med produktionen av den ljudsignalanordningstyp som typgodkänts skall denne meddela den myndighet som beviljade typgodkännandet detta. Efter att ha mottagit meddelandet skall denna myndighet upplysa de övriga parter i överenskommelsen som tillämpar dessa föreskrifter omdetta med hjälp av en kopia av typgodkännandeintyget där det vid slutet finns en undertecknad och daterad uppgift i stora bokstäver lydande: ”PRODUKTIONEN HAR UPPHÖRT”.

II.   LJUDSIGNALER FÖR MOTORFORDON

11.   DEFINITIONER

I dessa föreskrifter avses med

11.1.   typgodkännande av motorfordon: typgodkännnande av fordonstyp med avseende på dess ljudsignal,

fordonstyp: fordon som inte sinsemellan uppvisar väsentliga skillnader när det gäller sådant som:

11.2.1.   antal och typ(er) av de signalanordningar som är anbringade på fordonet,

11.2.2.   de monteringssätt som använts för att anbringa signalanordningar på fordonet,

11.2.3.   placeringen av signalanordningarna på fordonet,

11.2.4.   stabiliteten i de konstruktionsdelar på vilka signalanordningen(arna) är monterade,

11.2.5.   den utformning och de material i fordonsfrontens karosseri som skulle kunna påverka nivån på det ljud som avges av signalanordningen(arna) och få en döljande effekt.

12.   ANSÖKAN OM TYPGODKÄNNANDE

12.1.   Ansökan om typgodkännande för en fordonstyp när det gäller dess ljudsignaler skall inlämnas av fordonstillverkaren eller dennes vederbörligen befullmäktigade ombud.

Den skall åtföljas av följande handlingar i tre exemplar med följande uppgifter:

12.2.1.   en beskrivning av fordonstypen med avseende på de punkter som omnämns i punkt 11.2 ovan,

12.2.2.   en förteckning över de beståndsdelar som krävs för att identifiera den (de) signalanordning(ar) som kan monteras på fordonet,

12.2.3.   teckningar som visar signalanordningens(arnas) och dess (deras) monteringssätt på fordonet,

12.3.   Ett fordon, som är representativt för den fordonstyp som skall typgodkännas, skall inlämnas till den tekniska tjänst som ansvarar för typgodkännandeprovningarna.

13.   TYPGODKÄNNANDE

13.1.   Om den fordonstyp som inlämnats för typgodkännande enligt dessa föreskrifter uppfyller kraven i punkterna 14 och 15 nedan skall typgodkännande för denna fordonstyp beviljas.

13.2.   Ett typgodkännandenummer skall tilldelas varje godkänd typ. Dess båda första siffror (för närvarande 00 för föreskrifterna i deras ursprungliga form) skall ange den ändringsserie som omfattar de senaste mer omfattande tekniska ändringar som gjorts i föreskrifterna vid tiden för utfärdandet av typgodkännandet. Samma avtalsslutande part får inte tilldela en annan fordonstyp detta nummer.

13.3.   Uppgifter om beviljat typgodkännande eller avslag på ansökan om typgodkännande, utökat eller återkallat typgodkännande eller produktionens slutgiltiga upphörande för en fordonstyp enligt dessa föreskrifter skall meddelas de avtalsslutande parter som tillämpar dessa föreskrifter med hjälp av en blankett som överensstämmer med förlagan i bilaga 2 till föreskrifterna, tillsammans med ritningar (som skall tillhandahållas av den som ansöker om typgodkännande) i ett största format av A4 (210 × 297 mm) eller sammanvikt till detta format och i en lämplig skala.

På varje fordon som överensstämmer med en fordonstyp som typgodkänts enligt dessa föreskrifter, skall på ett väl synligt och lättåtkomligt ställe, som anges på typgodkännandeintyget, anbringas ett internationellt typgodkännandemärke som innehåller:

13.4.1.   en cirkel som omger bokstaven”E” åtföljd av det särskilda landsnumret för det land som beviljar typgodkännandet (6),

13.4.2.   numret i dessa föreskrifter placerat till höger om den cirkel som avses i punkt 13.4.1.

13.5.   Om fordonet överensstämmer med en fordonstyp som typgodkänts enligt andra föreskrifter, som bilagts överenskommelsen, i samma land som det som beviljat typgodkännandet enligt dessa föreskrifter, behöver den symbol som avses i punkt 13.4 inte upprepas, utan i detta fall skall de tilläggsnummer och symboler i alla de föreskrifter, enligt vilka typgodkännande beviljats i det land som beviljade typgodkännande enligt dessa föreskrifter, införas i vertikala kolumner till höger om den symbol som avses i punkt 13.4.

13.6.   Typgodkännandemärket måste vara tydligt läsbart och outplånligt.

13.7.   Typgodkännandemärket skall placeras nära den skylt som innehåller fordonsegenskaperna och kan också anbringas på denna skylt.

13.8.   I del II i bilaga 3 till dessa föreskrifter ges ett exempel på placeringen av typgodkännandemärket.

13.9.   Den behöriga myndigheten skall kontrollera att tillfredsställande åtgärder vidtagits för att säkerställa effektiv kontroll av produktionens överensstämmelse innan typgodkännandet beviljas.

14.   KRAV

Fordonet skall uppfylla följande krav:

14.1.   Den (de) ljudsignalanordning(ar) (eller system) som anbringas på fordonet skall vara av en typ som godkänts enligt dessa föreskrifter.

De ljudsignalanordningar av klass II som godkänts enligt dessa föreskrifter i deras ursprungliga form och därför inte har symbolen II i sitt typgodkännandemärke får i fortsättningen anbringas på fordonstyper som inlämnats för typgodkännande enligt dessa föreskrifter.

14.2.   Provningsspänningen skall vara sådan som anges i punkt 6.2.3 i föreskrifterna.

14.3.   Ljudtrycksmätningarna skall göras enligt de villkor som anges i punkt 6.2.2 i dessa föreskrifter.

14.4.   Den A-vägda nivån för det ljudtryck, som avges av den anordning som anbringats på fordonet, skall uppmätas på ett avstånd av 7 m framför fordonet, placerat på en fri yta (7) på ett så jämnt underlag som möjligt och, när det gäller anordningar försörjda av likström, med motorn avstängd.

14.5.   Mätinstrumentets mikrofon skall placeras ungefär i fordonets längsgående mittplan.

14.6.   Bakgrundsbrusets och vindens ljudtrycksnivå måste ligga minst 10 dB (A) under det ljud som skall mätas.

14.7.   Den högsta ljudtrycksnivån skall sökas inom ett område av 0,5 och 1,5 m över markytan.

14.8.   Om den uppmätts enligt de villkor som anges i punkterna 14.2-14.7 skall den högsta ljudtrycksnivån (14.7) hos den ljudsignal som provats vara minst:

| (a) | lika med 83 dB(A) och inte mer än 112 dB(A) för signaler från motorcyklar som utvecklar en effekt av högst 7 kW, |
| --- | --- |

(a)

lika med 83 dB(A) och inte mer än 112 dB(A) för signaler från motorcyklar som utvecklar en effekt av högst 7 kW,

| (b) | lika med 93 dB och högst 112 dB(A) för signaler från fordon av kategorierna M och N (6) och motorcyklar som utvecklar en effekt högre än 7 kW. |
| --- | --- |

(b)

lika med 93 dB och högst 112 dB(A) för signaler från fordon av kategorierna M och N (6) och motorcyklar som utvecklar en effekt högre än 7 kW.

15.   ÄNDRING AV FORDONSTYPEN OCH UTÖKAT TYPGODKÄNNANDE

Varje ändring av fordonstypen skall meddelas den myndighet som beviljat typgodkännande av fordonstypen. Denna myndighet kan därefter:

15.1.1.   antingen göra bedömningen att de gjorda ändringarna sannolikt inte kommer att få någon märkbar negativ effekt och att fordonet i alla händelser fortfarande uppfyller kraven, eller

15.1.2.   begära en ny rapport från den tekniska tjänst som ansvarar för provningarna.

15.2.   Uppgifter om bekräftelse på typgodkännande med angivande av ändringarna eller om avslag på ansökan om typgodkännande skall meddelas de övriga parter i överenskommelsen som tillämpar dessa föreskrifter, enligt det förfarande som anges i punkt 13.3 ovan.

15.3.   Den behöriga myndighet som utfärdar utökat typgodkännande skall tilldela varje meddelande om en sådan utökning ett serienummer.

16.   PRODUKTIONENS ÖVERENSSTÄMMELSE

Förfarandena för produktionens överensstämmelse skall överensstämma med dem som fastställs i tillägg 2 till överenskommelsen (E/ECE/324-E/ECE/TRANS/505/Rev.2) och innehålla följande krav:

16.1.   Ett fordon som typgodkänts enligt dessa föreskrifter skall tillverkas så att det överensstämmer med den godkända typen genom att uppfylla kraven i punkt 14 ovan.

16.2.   Den myndighet som beviljat typgodkännandet kan när som helst granska den kontrollmetod för överensstämmelse som tillämpas vid varje produktionsenhet. Den normala frekvensen för dessa granskningar skall vara en gång vartannat år.

Innehavaren av typgodkännandet skall i synnerhet:

16.3.1   säkerställa att det finns förfaranden för effektiv kontroll av fordonens kvalitet när det gäller alla aspekter av betydelse för att uppfylla kraven i punkt 14 ovan,

16.3.2.   säkerställa att tillräckliga kontroller genomförs för varje fordonstyp när det gäller antal och typ av ljudsignalanordningar för att fövissa sig om att alla fordon under produktion uppfyller de krav som åläggs fordon som inlämnas för typgodkännande,

16.3.3.   säkerställa att, om de kontroller som utförs enligt punkt 16.3.2 ovan visar bristande överensstämmelse för ett eller flera fordon med kraven i punkt 14 ovan, alla nödvändiga åtgärder vidtas för att återställa motsvarande produktions överenstämmelse.

16.4.   Den behöriga myndighet som beviljat typgodkännande får när som helst granska den kontrollmetod för överensstämmelse som tillämpas vid varje produktionsenhet. Myndigheten får också genomföra vilka slumpmässiga kontroller som helst på serietillverkade fordon när det gäller kraven i punkt 14 ovan.

16.5.   Om otillfredsställande resultat upptäcks under inspektioner och kontroller enligt punkt 16.4 ovan, skall den behöriga myndigheten säkerställa att alla nödvändiga åtgärder för att återställa produktionens överensstämmelse skall vidtas så snabbt som möjligt.

17.   PÅFÖLJDER VID PRODUKTIONENS BRISTANDE ÖVERENSTÄMMELSE

17.1.   Det typgodkännande som beviljats en fordonstyp enligt dessa föreskrifter kan återkallas om villkoren i punkt 16.1 ovan inte uppfylls eller om fordonet inte klarar de kontroller som avses i punkt 16.2 ovan.

17.2.   Om en part i överenskommelsen som tillämpar dessa föreskrifter återkallar ett typgodkännande, som den tidigare beviljat, skall den genast meddela de övriga avtalsslutande parter som tillämpar dessa föreskrifter detta med hjälp av en kopia av typgodkännandeintyget där det vid slutet finns en undertecknad och daterad uppgift i stora bokstäver lydande: ”TYPGODKÄNNANDE ÅTERKALLAT”.

18.   NAMN- OCH ADRESSUPPGIFTER GÄLLANDE DE TEKNISKA TJÄNSTER SOM ANSVARAR FÖR TYPGODKÄNNANDEPROVNINGARNA SAMT MYNDIGHETERNA

De parter i överenskommelsen som tillämpar dessa föreskrifter skall meddela Förenta nationernas sekretariat namn- och adressuppgifter gällande de tekniska tjänster som ansvarar för typgodkännandeprovningarna samt de myndigheter som beviljar typgodkännande och till vilka de intyg om beviljat typgodkännande, avslag på ansökan om typgodkännande eller återkallande av typgodkännande som utfärdats i andra länder, skall sändas.

---

(1)  En ljudsignalanordning som har flera ljudutsläppsmynningar som aktiveras av en enda kraftenhet skall betraktas som en ljudsignalanordning.

(2)  Enligt definition i den konsoliderade resolutionen (R.E.3).

(3)  En ljudsignalanordning, som består av flera enheter som var och en avger en ljudsignal och samtidigt styrs genom aktivering av en enda kontroll, skall betraktas som ett ljudsignalssystem.

(4)  1 för Tyskland, 2 för Frankrike, 3 för Italien, 4 för Nederländerna, 5 för Sverige, 6 för Belgien, 7 för Ungern, 8 för Tjeckiska republiken, 9 för Spanien, 10 för Jugoslavien, 11 för Förenade kungariket, 12 för Österrike, 13 för Luxemburg, 14 för Schweiz, 15 (vakant), 16 för Norge, 17 för Finland, 18 för Danmark, 19 för Rumänien, 20 för Polen, 21 för Portugal, 22 för Ryska federationen, 23 för Grekland, 24 för Irland, 25 för Kroatien, 26 för Slovenien, 27 för Slovakien, 28 för Vitryssland, 29 för Estland 30 (vakant), 31 för Bosnien och Hercegovina, 32 för Lettland 33 (vakant), 34 för Bulgarien, 35-36 (vakanta), 37 för Turkiet, 38-39 (vakanta), 40 för f.d. jugoslaviska republiken Makedonien, 41 (vakant), 42 för Europeiska gemenskapen (typgodkännanden beviljas av dess medlemsstater som använder sina respektive ECE-symboler), 43 för Japan, 44 (vakant), 45 för Australien, 46 för Ukraina och 47 för Sydafrika. Följande nummer skall tilldelas övriga länder i den kronologiska ordning i vilken de ratificerar eller ansluter sig till överenskommelsen om antagandet av enhetliga tekniska regler för hjulförsedda fordon och den utrustning och de delar som kan monteras eller användas på hjulförsedda fordon samt om villkoren för ömsesidigt erkännande av de typgodkännanden som beviljats på grundval av dessa föreskrifter, varefter Förenta nationernas generalsekreterare skall meddela de avtalsslutande parterna de nummer som på så sätt tilldelats.

(5)  Provningsområdet kan ha formen av t.ex. en fri yta med en radie av 50 m, vars centrala del måste vara praktiskt taget horisontell med en radie av minst 20 m och vars yta skall bestå av betong, asfalt eller liknande material och inte får vara täckt av nysnö, högt gräs, lös jord eller aska. Mätningarna skall utföras i klart väder. Ingen annan än instrumentavläsaren får befinna sig i närheten av ljudsignalanordningen eller mikrofonen, då närvaron av åskådare intill ljudsignalanordningen eller mikrofonen i hög grad kan påverka instrumentavläsningen. Varje registrering av en toppnivå som inte förefaller ha något samband med den allmänna ljudnivån skall förbises.

(6)  Se punkt 5.5.1, fotnot 1.

(7)  Se punkt 6.2.1, fotnot 2.

---

BILAGA 1

(Maximiformat: A 4(210 × 297 mm))

Image

---

BILAGA 2

(Maximiformat: A 4(210 × 297 mm))

Image

---

BILAGA 3

I.   UTFORMNING AV LJUDSIGNALANORDNINGENS TYPGODKÄNNANDEMÄRKE

(se punkt 5.5 i dessa föreskrifter)

Image

Ovanstående typgodkännandemärke, anbringat på en ljudsignalanordning, visar att denna ljudsignalanordning av klass I typgodkänts i Nederländerna (E 4) med typgodkännandenummer 002439. De två första siffrorna i typgodkännandenumret anger att typgodkännandet beviljats i överensstämmelse med kraven i föreskrifter nr 28 i deras ursprungliga form.

Anmärkning

Typgodkännandemärket måste placeras nära cirkeln och måste vara i ett läge antingen ovanför eller under bokstaven ”E” eller till vänster eller till höger om denna bokstav. Typgodkännandenumrets siffror måste vara på samma sida av bokstaven ”E” och vara vända i samma riktning. Användning av romerska siffror för typgodkännandenummer skall undvikas för att förhindra varje sammanblandning med andra symboler.

II.   UTFORMNING AV TYPGODKÄNNANDEMÄRKET FÖR ETT FORDON MED AVSEENDE PÅ DESS LJUDSIGNALER

(se punkt 13.4 i dessa föreskrifter)

Förlaga A

Image

Ovanstående typgodkännandemärke, anbringat på ett fordon, anger att enligt föreskrifter nr 28 har denna fordonstyp med avsende på dess ljudsignaler typgodkänts i Nederländerna (E 4).

Förlaga B

Image

Ovanstående typgodkännandemärke, anbringat på ett fordon, anger att enligt föreskrifter nr 28 och nr 24 har denna fordonstyp med avseende på dess ljudsignaler och utsläpp av föroreningar från dieselmotorn typgodkänts i Nederländerna (E 4). I händelse av kommande föreskrifter är absorbtionsfaktorns korrigerade värde 1,30 m–1.

---

| 16.12.2005 | SV | Europeiska unionens officiella tidning | L 330/56 |
| --- | --- | --- | --- |

16.12.2005

SV

Europeiska unionens officiella tidning

L 330/56

---

Föreskrift nr 44 från Förenta nationernas ekonomiska kommission för Europa (FN/ECE) – Enhetliga bestämmelser för typgodkännande av fasthållningsanordningar för barnpassagerare i motorfordon (”fasthållningsanordningar för barn”)

1.   TILLÄMPNINGSOMRÅDE

1.1.   Dessa föreskrifter gäller fasthållningsanordningar för barn som är lämpliga för montering i motorfordon med tre eller fler hjul och som inte är avsedda för användning tillsammans med uppfällbara säten eller med säten som är vända åt sidan.

2.   DEFINITIONER

I dessa föreskrifter används följande beteckningar med de betydelser som här anges:

fasthållningsanordning för barn (”fasthållningsanordning”): en anordning med komponenter som kan innehålla en kombination av band eller flexibla delar med ett låsbeslag, justeringsanordningar, fästen och i vissa fall en kompletterande anordning såsom en babylift, barnstol, barnsits och/eller ett kollisionsskydd, som kan förankras i ett motorfordon. Den är utformad för att minska risken för skador på barnet i händelse av en sammanstötning eller kraftig inbromsning av fordonet, genom att begränsa kroppens rörelsemöjligheter.

Fasthållningsanordningar för barn delas in i följande fem ”viktgrupper”:

2.1.1.1.   Grupp 0 för barn som väger mindre än 10 kg.

2.1.1.2.   Grupp 0+ för barn som väger mindre än 13 kg.

2.1.1.3.   Grupp I för barn som väger mellan 9 kg och 18 kg.

2.1.1.4.   Grupp II för barn som väger mellan 15 kg och 25 kg.

2.1.1.5.   Grupp III för barn som väger mellan 22 kg och 36 kg.

Fasthållningsanordningar för barn delas in i följande fem ”kategorier”:

2.1.2.1.   Kategorin ”universal” för användning enligt punkterna 6.1.1 och 6.1.3.1 på de flesta sittplatserna i fordon och särskilt de som enligt bilaga 13 – tillägg 2 till den konsoliderade resolutionen om fordonskonstruktion (R.E.3) bedöms vara kompatibla med en sådan kategori av fasthållningsanordning för barn.

2.1.2.2.   Kategorin ”begränsad” för användning enligt punkterna 6.1.1 och 6.1.3.1 på därför avsedda sittplatser i vissa fordonstyper som anges antingen av tillverkaren av fasthållningsanordningen för barn eller av fordonstillverkaren.

2.1.2.3.   Kategorin ”semiuniversal” för användning enligt punkterna 6.1.1 och 6.1.3.

Kategorin ”fordonsspecifik” för användning antingen

2.1.2.4.1.   i specifika fordonstyper, enligt punkterna 6.1.2 och 6.1.3.3, eller

2.1.2.4.2.   såsom en ”inbyggd” fasthållningsanordning för barn.

Fasthållningsanordningar för barn kan vara av två klasser:

En integrerad klass omfattande en kombination av band eller flexibla delar med låsbeslag, justeringsanordning, fästen och i vissa fall en kompletterande stol och/eller ett kollisionsskydd, som kan förankras med hjälp av sitt eller sina egna integrerade band.

En icke-integrerad klass som kan omfatta en del av en fasthållningsanordning, som när den används tillsammans med ett bälte för vuxna, som går runt barnets kropp eller håller fast den anordning i vilken barnet är placerat, utgör en komplett fasthållningsanordning för barn.

2.1.3.1.   del av en fasthållningsanordning: en anordning, såsom en bälteskudde, som när den används tillsammans med ett bälte för vuxna som går runt barnets kropp eller håller den anordning i vilken barnet är placerat, utgör en komplett fasthållningsanordning för barn.

2.1.3.2.   bälteskudde: en hård kudde, som kan användas tillsammans med ett bilbälte för vuxna.

2.1.3.3.   bältesstyrning: ett band som håller axelbandet på bilbältet för vuxna i ett läge som passar barnet och med vilket det effektiva läget där axelbandet byter riktning kan ställas in med en anordning som kan flyttas upp och ned på bandet för att anpassas till barnets axel och sedan låsas i det läget. Denna bältesstyrning är inte avsedd att ta upp någon betydande del av den dynamiska belastningen.

2.2.   bilbarnstol: en fasthållningsanordning för barn som omfattar en stol i vilken barnet hålls fast.

2.3.   bälte: en fasthållningsanordning för barn som omfattar en kombination av band med ett låsbeslag, justeringsanordningar och fästen.

stol: en konstruktion som utgör en del av fasthållningsanordningen för barn och är avsedd för barnet att sitta i.

2.4.1.   babyskydd: en fasthållningsanordning för barn avsedd att hålla fast barnet liggande på rygg eller mage med barnets ryggrad vinkelrätt mot fordonets längsgående symmetriplan. Den är så utformad att den fördelar fasthållningskrafterna över barnets huvud och kropp, men inte över armar och ben, i händelse av en sammanstötning.

2.4.2.   fasthållningsanordning för babylift: en anordning som används för att spänna fast en babylift i fordonskonstruktionen.

2.4.3.   bakåtvänd bilbarnstol: en fasthållningsanordning avsedd för ett barn i bakåtvänt halvliggande läge. Den är så utformad att den fördelar fasthållningskrafterna över barnets huvud och kropp, men inte över armar och ben, i händelse av en frontalkollision.

2.5.   underrede: den del av en fasthållningsanordning för barn med vilken stolen kan höjas.

2.6.   stolsinsats: den del av en fasthållningsanordning för barn med vilken barnet kan höjas inuti fasthållningsanordningen för barn.

2.7.   kollisionsskydd: en anordning som är fastsatt framför barnet och utformad för att fördela fasthållningskrafterna över större delen av barnkroppens längd i händelse av en frontalkollision.

band: en flexibel komponent som är utformad för att överföra krafter.

2.8.1.   höftbälte: ett bälte som, antingen i form av ett komplett bälte eller i form av en del av ett sådant bälte, löper tvärs över, och håller fast, barnets bäckenområde.

2.8.2.   axelband: den del av bältet som håller fast övre delen av barnets bål.

2.8.3.   grenband: ett band (eller delade band, i de fall grenbandet består av två eller flera banddelar) fäst vid fasthållningsanordningen för barn och höftbandet, som är så placerat att de går mellan barnets lår. Det är utformat för att förhindra att barnet glider under höftbältet vid normal användning och förhindrar att höftbältet flyttas upp från bäckenet vid en sammanstötning.

2.8.4.   barnfasthållningsband: ett band som utgör en del av bältet och endast håller fast barnets kropp.

2.8.5.   fästband för fasthållningsanordning för barn: ett band som fäster fasthållningsanordningen för barn i fordonskonstruktionen och kan utgöra en del av fordonssätets fasthållningsanordning.

2.8.6.   fyr- eller fempunktsbälte: en bältesenhet som består av ett höftbälte, axelband och, om sådant finns monterat, ett grenband.

2.8.7.   Y-format bälte: ett bälte där kombinationen av band bildas av ett band som styrs mellan barnets ben och ett band för vardera axeln.

låsbeslag: en snabbkopplingsanordning som gör att barnet hålls fast av fasthållningsanordningen eller fasthållningsanordningen av bilens uppbyggnad och som snabbt kan öppnas. Låsbeslaget kan innefatta justeringsanordningen.

2.9.1.   infälld öppningsknapp för låsbeslag: en öppningsknapp för låsbeslag som är sådan att det inte är möjligt att öppna låsbeslaget med hjälp av ett klot med en diameter på 40 mm.

2.9.2.   icke infälld öppningsknapp för låsbeslag: en öppningsknapp för låsbeslag som är sådan att det är möjligt att öppna låsbeslaget med hjälp av ett klot med en diameter på 40 mm.

justeringsanordning: en anordning som tillåter att bältet ställs in efter den fastspända personens kroppsbyggnad, efter fordonets utformning eller efter båda. Justeringsanordningen kan antingen vara en del av låsbeslaget eller vara ett upprullningsdon eller någon annan del av bilbältet.

2.10.1.   snabbjusteringsanordning: en justeringsanordning som kan skötas med en hand med ett enkelt handgrepp.

2.10.2.   justeringsanordning direktmonterad på en fasthållningsanordning för barn: en justeringsanordning för det integrerade fyr- eller fempunktsbältet som är direktmonterat på fasthållningsanordningen för barn, istället för att vara direkt placerat på det bälte som den är utformad för att justera.

2.11.   fästanordningar: de delar av fasthållningsanordningen för barn, inklusive de nödvändiga förankringsdelarna, som gör det möjligt att ordentligt fästa fasthållningsanordningen för barn i fordonskonstruktionen antingen direkt eller via fordonssätet.

2.12.   energiupptagare: en anordning som är konstruerad att sprida energi oberoende av eller tillsammans med bandet, och som utgör en del av fasthållningsanordningen för barn.

upprullningsdon: en anordning utformad för att rymma en del av eller hela bandet för fasthållningsanordningen för barn. Termen omfattar följande anordningar:

2.13.1.   automatiskt låsande upprullningsdon: ett upprullningsdon som medger att bandet dras ut till önskad längd och som automatiskt anpassar bandet till den fastspända personens kroppsbyggnad då låsbeslaget kopplas ihop. Bandet kan inte dras ut ytterligare utan en frivillig åtgärd av den fastspända personen.

nödlåsande upprullningsdon: ett upprullningsdon som inte begränsar den fastspända personens rörelsefrihet under normala körförhållanden. Upprullningsdonet har en längdjusteringsanordning som automatiskt justerar bandet till den fastspända personens kroppsbyggnad och en låsningsmekanism som sätts i bruk i en nödsituation genom

2.13.2.1.   fordonets inbromsning, utdragning av bandet från upprullningsdonet eller på annat automatiskt sätt (enkelfunktion) eller

2.13.2.2.   en kombination av dessa sätt (flerfunktion).

förankringar för fasthållningsanordning: de delar av fordonets eller sätenas uppbyggnad i vilka fasthållningsanordningen för barn är förankrat.

2.14.1.   extra förankringar: en del av fordonets eller fordonssätets uppbyggnad eller någon annan del av fordonet i vilka fasthållningsanordningen för barn är avsett att förankras och som finns förutom de förankringar som godkänts enligt föreskrifter nr 14.

2.15.   framåtvänd: vänd i fordonets normala färdriktning.

2.16.   bakåtvänd: vänd i motsatt riktning mot fordonets normala färdriktning.

2.17.   lutande läge: ett särskilt stolsläge som gör det möjligt för barnet att sitta tillbakalutat.

2.18.   liggande läge/på rygg/på mage: ett läge där åtminstone barnets huvud och kropp, bortsett från armar och ben, ligger på en vågrät yta i vila i fasthållningsanordningen.

typ av fasthållningsanordning för barn: fasthållningsanordningar för barn som inte skiljer sig åt sinsemellan i sådana viktiga avseenden som

2.19.1.   kategori, viktgrupp(er), placering och inriktning (enligt definitionerna i punkterna 2.15 och 2.16) i vilka fasthållningsanordningen för barn är avsedd att användas,

2.19.2.   geometri för fasthållningsanordningen för barn,

2.19.3.   mått, vikt, material och färg på

| | sitsen, |
| --- | --- |

sitsen,

| | stoppningen, |
| --- | --- |

stoppningen,

| | kollisionsskyddet, |
| --- | --- |

kollisionsskyddet,

2.19.4.   material, vävning, mått och färg på banden,

2.19.5.   de styva komponenterna (låsbeslag, fästen, osv.).

fordonssäte: en anordning, oavsett om den ingår som en del av fordonets uppbyggnad eller ej, komplett med klädsel, som är avsedd som sittplats för en vuxen person. I detta sammanhang gäller följande definitioner:

2.20.1.   sätesrad: antingen ett säte av odelad typ eller separata säten som är monterade sida vid sida (dvs. monterade på så sätt att de främre förankringarna till ett av dessa säten är i linje med de främre eller bakre förankringarna till det andra eller mellan förankringarna till det andra sätet) och som är avsedda för en eller flera vuxna personer.

2.20.2.   odelat fordonssäte: en anordning, komplett med klädsel, avsedd som sittplats för minst två vuxna personer.

2.20.3.   framsäten i fordon: den sätesrad som är placerad längst fram i passagerarutrymmet, dvs. som inte har något annat säte framför.

2.20.4.   baksäten i fordon: fasta, framåtvända säten placerade bakom en annan sätesrad.

inställningssystem: en komplett anordning med vilken fordonssätet eller dess delar kan ställas in i ett läge som passar för förarens eller passagerarens kroppsbyggnad. Denna anordning kan särskilt möjliggöra

2.21.1.   inställning i längsled och/eller

2.21.2.   inställning i höjdled och/eller

2.21.3.   vinkelinställning.

2.22.   sätesförankring: det system genom vilket hela sätet för vuxna är fastsatt i fordonets bärande del, inklusive de delar av fordonets bärande del som påverkas.

typ av säte: en kategori av säten för vuxna som inte skiljer sig åt sinsemellan i sådana viktiga avseenden som

2.23.1.   form, mått och material i sätets uppbyggnad,

2.23.2.   de typer av inställningssystem och alla spärrsystem som används för ryggstödet, samt måtten på dessa och

2.23.3.   typ av förankring för bältet för vuxna på sätet, sätets förankring och de delar av fordonets uppbyggnad som påverkas, samt måtten på dessa.

2.24.   förskjutningssystem: en anordning som medger att sätet för vuxna eller en av dess delar kan ställas in i vinkel eller förskjutas i längsled, utan något fast mellanläge, för att underlätta passagerarnas tillträde till fordonet och lastning och urlastning av föremål.

2.25.   spärrsystem: en anordning som håller fast sätet för vuxna eller dess delar i varje bruksläge.

spärranordning: en anordning som låser och förhindrar att en banddel av bältet för vuxna rör sig i förhållande till en annan banddel av samma bälte. Termen omfattar följande klasser:

2.26.1.   anordning av klass A: en anordning som förhindrar att barnet drar ut band från upprullningsanordningen och vidare till bältets höftdel, när bilbälte för vuxna används för att direkt hålla fast barnet. När den levereras tillsammans med fasthållningsanordning för barn i grupp I, skall anordningen göra att överensstämmelse med punkt 6.2.9 uppnås.

2.26.2.   anordning av klass B: en anordning som gör att sträckningen bibehålls i höftdelen av ett bilbälte för vuxna, när bältet för vuxna används för att hålla fast fasthållningsanordningen för barn. Anordningen är avsedd att förhindra att bandet glider ut ur upprullningsanordningen och genom anordningen, vilket skulle lätta på spänningen och göra att fasthållningsanordningen inte hölls kvar i sitt optimala läge.

2.27.   fasthållningsanordning för barn med särskilda behov: en fasthållningsanordning för barn utformad för barn som har särskilda behov som en följd av antingen fysiska eller mentala handikapp. Denna anordning kan särskilt medge extra fasthållningsanordningar för någon del av barnet, men det måste omfatta minst de primära fasthållningsåtgärderna som överensstämmer med kraven i dessa föreskrifter.

3.   ANSÖKAN OM TYPGODKÄNNANDE

3.1.   Ansökan om typgodkännande för en typ av fasthållningsanordning för barn skall inlämnas av innehavaren av varumärket eller av dennes vederbörligen godkända representant.

Ansökan om typgodkännande skall för varje typ av fasthållningsanordning för barn åtföljas av följande:

3.2.1.   En teknisk beskrivning av fasthållningsanordningen för barn, med uppgifter om de band och andra material som används och åtföljd av ritningar och monteringsanvisningar för upprullningsdon och deras avkänningsanordningar, giftighetsdeklaration (punkt 6.1.5) och brandfarlighetdeklaration (punkt 6.1.6). Ritningen skall utvisa det utrymme som är avsett för placering av typgodkännandemärket och de extra symbolerna i förhållande till typgodkännandemärkets cirkel. I beskrivningen skall färgen på den modell som inlämnas för godkännande nämnas.

3.2.2.   Fyra exemplar av fasthållningsanordningen för barn.

3.2.3.   10 meter av varje bandkategori som används i fasthållningsanordningen för barn.

3.2.4.   Ytterligare exemplar skall inlämnas på begäran av den tekniska tjänst som ansvarar för utförandet av typgodkännandeprovningen.

3.2.5.   Anvisningar och uppgifter om emballering enligt punkt 14 nedan.

3.2.6.   I fallet babylift, om fasthållningsanordningen för babyliften kan användas tillsammans med ett antal olika typer av babyliftar, skall tillverkaren av fasthållningsanordningen tillhandahålla en förteckning över dessa.

3.3.   När ett godkänt säkerhetsbälte för vuxna används för att fästa fasthållningsanordningen för barn skall ansökan fastslå den kategori av säkerhetsbälte för vuxna som skall användas, t.ex. fasta höftbälten.

3.4.   Den godkännande myndigheten skall bestyrka existensen av tillfredsställande arrangemang för en effektiv kontroll av tillverkningens överensstämmelse med godkänd typ innan typgodkännande beviljas.

4.   MÄRKNINGAR

4.1.   De exemplar av fasthållningsanordningar för barn som inlämnas för typgodkännande i överensstämmelse med bestämmelserna i punkterna 3.2.2 och 3.2.3 ovan skall vara tydligt och outplånligt märkta med tillverkarens namn, initialer eller varumärke.

4.2.   En av de delar av fasthållningsanordningen för barn som är tillverkade av plast (såsom ytterhölje, kollisionsskydd, bälteskudde, osv.), förutom band eller sele, skall vara tydligt (och outplånligt) märkt med tillverkningsår.

4.3.   Om fasthållningsanordningen skall användas tillsammans med ett säkerhetsbälte för vuxna skall rätt banddragning vara tydligt angiven med hjälp av en skiss som är varaktigt fäst vid fasthållningsanordningen. Om fasthållningsanordningen hålls på plats av ett säkerhetsbälte för vuxna skall banddragningen vara tydligt markerad på produkten med en färgkodning. Färgerna skall vara röd för den dragning av säkerhetsbältet som skall användas när anordningen monteras framåtvänd, och blå för den dragning som skall användas när anordningen monteras bakåtvänd. Samma färger skall även användas på de skyltar på anordningen som visar hur anordningen skall användas.

De olika dragningarna av höft- och axeldelarna av säkerhetsbältet skall på produkten åtskiljas genom färgkodning och/eller text.

Den märkning som anges i denna punkt skall vara synlig när fasthållningsanordningen är placerad i fordonet. För fasthållningsanordningar för grupp 0 skall denna märkning även vara synlig när barnet är placerat i fasthållningsanordningen.

4.4.   Bakåtvända fasthållningsanordningar för barn skall ha en varaktigt fastsatt skylt, synlig i monterat läge, med varningstexten: ”LIVSFARA – Använd inte fasthållningsanordningen för barn på sittplatser som är utrustade med krockkuddar”. Denna skylt skall tillhandahållas på språket i det land i vilket anordningen säljs.

4.5.   Dessutom skall nedanstående skylt finnas varaktigt fastsatt på bakåtvända fasthållningsanordningar för barn, på en synlig yta på fasthållningsanordningen i omedelbar närhet till det område där barnets huvud vilar (de textuppgifter som visas utgör ett minimum).

Denna skylt skall tillhandahållas på språket eller språken i det land där anordningen försäljs.

Skyltens minsta storlek: 60 × 120 mm.

Image

4.6.   I fallet med fasthållningsanordningar för barn som kan användas både framåt- och bakåtvända, skall även följande lydelse finnas:

”Viktigt – används ante framåtvänd förrän barnet väger mer än... (se anvisningarna)”

4.7.   I fallet med fasthållningsanordningar för barn med alternativa banddragningar, skall de alternativa lastbärande kontaktpunkterna mellan fasthållningsanordningen för barn och säkerhetsbältet för vuxna vara varaktigt utmärkta. Denna märkning skall ange att det är den alternativa banddragningen och skall överensstämma med ovanstående angivelser om kodning för framåt- och bakåtvänd montering.

4.8.   Om fasthållningsanordningen för barn har alternativa lastbärande kontaktpunkter skall det i den märkning som krävs enligt punkt 4.3 ingå en angivelse om att den alternativa banddragningen beskrivs i anvisningarna.

5.   TYPGODKÄNNANDE

5.1.   Varje provexemplar som inlämnas i överensstämmelse med punkterna 3.2.2 och 3.2.3 ovan skall uppfylla de specifikationer som anges i punkterna 6 till 8 i dessa föreskrifter i alla avseenden innan typgodkännande kan beviljas.

5.2.   Ett typgodkännandenummer skall tilldelas varje godkänd typ. Dess första två siffror (för närvarande 03, motsvarande löpnummer 03 av de ändringar, som trädde i kraft den 12 september 1995) skall ange löpnumret på de senaste betydande tekniska ändringarna av föreskrifterna vid beviljandet av typgodkännandet. Samma avtalspart skall inte tilldela en annan typ av fasthållningsanordning för barn som omfattas av dessa föreskrifter samma nummer.

5.3.   Rapporter om typgodkännande eller avslag på ansökan om typgodkännande för en fasthållningsanordning för barn enligt dessa föreskrifter skall delges de parter till överenskommelsen som tillämpar dessa föreskrifter, med hjälp av ett formulär som överensstämmer med mallen i bilaga 1 till dessa föreskrifter.

Förutom de märkningar som föreskrivs i punkt 4 ovan skall följande märkningar finnas på en lämplig plats på varje fasthållningsanordning för barn som överensstämmer med en typ som godkänts enligt dessa föreskrifter:

Ett internationellt typgodkännandemärke, bestående av

5.4.1.1.   en cirkel som omger bokstaven ”E” följt av det särskilda landsnumret för det land som beviljat typgodkännandet (1), och

5.4.1.2.   ett typgodkännandenummer.

Följande tilläggssymboler:

5.4.2.1.   Ordet eller orden ”universal”, ”begränsad”, ”semiuniversal” eller ”fordonsspecifik” beroende på fasthållningsanordningens kategori.

5.4.2.2.   Det viktområde för vilket fasthållningsanordningen för barn är utformad, nämligen: 0–10 kg, 0–13 kg, 9–18 kg, 15–25 kg, 22–36 kg, 0–18 kg, 9–25 kg, 15–36 kg, 0–25 kg, 9–36 kg eller 0–36 kg,

5.4.2.3.   Symbolen ”Y”, i fallet med en anordning med ett grenband, i överensstämmelse med bestämmelserna i supplement 03 till ändringar med löpnummer 02 av föreskrifterna.

5.4.2.4.   Symbolen ”S” om det är fråga om en ”fasthållningsanordning för barn med särskilda behov”.

5.5.   I bilaga 2 till dessa föreskrifter ges ett exempel på typgodkännandemärkets uppbyggnad.

5.6.   De uppgifter som nämns i punkt 5.4 ovan skall vara lättläsliga och outplånliga och kan anbringas i form av en etikett eller genom direkt märkning. Etiketten eller märkningen skall tåla nötning.

5.7.   De etiketter som nämns i punkt 5.6 ovan kan antingen utfärdas av den myndighet som beviljat typgodkännande eller, om den myndigheten bemyndigar detta, av tillverkaren.

6.   ALLMÄNNA SPECIFIKATIONER

6.1.   Placering och fastsättning i fordonet

6.1.1.   Användning av fasthållningsanordningar för barn i kategorierna ”universal”, ”semiuniversal” och ”begränsad” är tillåten på sittplatser i fram- och baksäten om fasthållningsanordningarna är monterade enligt tillverkarens anvisningar.

6.1.2.   Användning av fasthållningsanordningar för barn i kategorin ”fordonsspecifik” är tillåten på alla sittplatser och även inom bagageutrymmet om fasthållningsanordningarna är monterade enligt tillverkarens anvisningar. I fallet med bakåtvänd fasthållningsanordning måste utformningen vara sådan att stöd för barnets huvud garanteras så ofta fasthållningsanordningen är färdig för användning. Denna skall bestämmas som en linje vinkelrät mot ryggstödet genom ögonlinjen och skall ha en skärningspunkt med sätets yta som ligger minst 40 mm under rundningens början på ett sådant huvudstöd.

Fasthållningsanordningen för barn skall fästas i fordonskonstruktionen eller säteskonstruktionen på olika sätt beroende på vilken kategori fasthållningsanordningen tillhör:

6.1.3.1.   För kategorierna ”universal” och ”begränsad” endast med hjälp av ett säkerhetsbälte för vuxna (med eller utan upprullningsdon) som uppfyller bestämmelserna i föreskrifter nr 16 (eller likvärdiga bestämmelser) monterat i förankringar som uppfyller bestämmelserna i föreskrifter nr 14 (eller likvärdiga bestämmelser).

6.1.3.2.   För kategorin ”semiuniversal”: med hjälp av de undre förankringar som föreskrivs i föreskrifter nr 14 och extra förankringar som uppfyller rekommendationerna i bilaga 11 till dessa föreskrifter.

6.1.3.3.   För kategorin ”fordonsspecifik”: med hjälp av förankringar som utformats av fordonstillverkaren eller tillverkaren av fasthållningsanordningen för barn.

6.1.3.4.   I fallet barnfasthållningsband eller fästband för fasthållningsanordningar för barn som använder bältesförankringar i vilka bilbälten för vuxna redan finns monterade, skall den tekniska tjänsten kontrollera att

| | det effektiva förankringsläget för vuxna är godkänt enligt föreskrifter nr 14 eller likvärdiga bestämmelser, |
| --- | --- |

det effektiva förankringsläget för vuxna är godkänt enligt föreskrifter nr 14 eller likvärdiga bestämmelser,

| | effektiv funktion för båda anordningarna inte förhindras av den andra, |
| --- | --- |

effektiv funktion för båda anordningarna inte förhindras av den andra,

| | låsbeslagen för systemet för vuxna och det extra systemet inte är sinsemellan utbytbara. |
| --- | --- |

låsbeslagen för systemet för vuxna och det extra systemet inte är sinsemellan utbytbara.

I fallet med fasthållningsanordningar för barn som använder stänger eller extra anordningar fästa vid förankringar som godkänts enligt föreskrifter nr 14, som flyttar det effektiva förankringsläget utanför det område som avses i föreskrifter nr 14, skall följande gälla:

| | Sådana anordningar kommer endast att godkännas för anordningar i kategorierna ”semiuniversal” och ”fordonsspecifik”. |
| --- | --- |

Sådana anordningar kommer endast att godkännas för anordningar i kategorierna ”semiuniversal” och ”fordonsspecifik”.

| | Den tekniska tjänsten skall tillämpa bestämmelserna i bilaga 11 till dessa föreskrifter på stången och fästanordningarna. |
| --- | --- |

Den tekniska tjänsten skall tillämpa bestämmelserna i bilaga 11 till dessa föreskrifter på stången och fästanordningarna.

| | Stången skall ingå i den dynamiska provningen, med belastningen anbringad i mittläget och stången i sitt yttersta läge om den kan ställas in. |
| --- | --- |

Stången skall ingå i den dynamiska provningen, med belastningen anbringad i mittläget och stången i sitt yttersta läge om den kan ställas in.

| | Det effektiva läget och funktionen för alla förankringar för bälten för vuxna i vilka stången är fastsatt skall inte försämras. |
| --- | --- |

Det effektiva läget och funktionen för alla förankringar för bälten för vuxna i vilka stången är fastsatt skall inte försämras.

6.1.4.   En bälteskudde skall hållas fast antingen med ett bälte för vuxna, med användning av den provning som anges i punkt 8.1.4, eller på annat sätt.

6.1.5.   Tillverkaren av fasthållningsanordningen för barn måste skriftligen intyga att giftigheten hos de material som används vid tillverkningen av fasthållningsanordningar och som är åtkomliga för det fasthållna barnet överensstämmer med tillämpliga delar av CEN-standarden Leksaker – Säkerhetsregler – Del 3 (juni 1982). Provningar som bekräftar intygets giltighet kan utföras om provningsmyndigheten så önskar. Denna punkt gäller inte fasthållningsanordningar för grupperna II och III.

6.1.6.   Tillverkaren av fasthållningsanordningen för barn måste skriftligen intyga att brandfarligheten för de material som används vid tillverkningen av fasthållningsanordningen för barn överensstämmer med tillämpliga delar av ECE:s konsoliderade resolution om fordonskonstruktion (R.E.3) (dokument TRANS/WP.29/78/rev.1, punkt 1.42). Provningar som bekräftar intygets giltighet kan utföras om provningsmyndigheten så önskar.

6.1.7.   I fallet bakåtvända fasthållningsanordningar för barn stödda av fordonets instrumentpanel, antas i samband med godkännande enligt dessa föreskrifter att instrumentpanelen är tillräckligt stadig.

6.1.8.   I fallet fasthållningsanordningar för barn i kategorin ”universal” skall den viktigaste lastbärande kontaktpunkten mellan fasthållningsanordningen för barn och bilbältet för vuxna inte vara mindre än 150 mm från Cr-axeln mätt med fasthållningsanordningen för barn i den dynamiska provbänken. Detta skall gälla för alla inställningslägen. Extra alternativa banddragningar är tillåtna. Om det finns en alternativ banddragning måste tillverkaren göra en specifik hänvisning till den alternativa banddragningen i användningsanvisningarna, såsom krävs i punkt 14. Vid provning med hjälp av sådan(a) alternativ(a) banddragning(ar) skall fasthållningsanordningen uppfylla alla bestämmelserna i föreskrifterna med undantag av denna punkt.

6.1.9.   Den maximala längd av bilbälte för vuxna som kan användas för att fästa en fasthållningsanordning för barn av kategorin ”universal” på den dynamiska provbänken anges i bilaga 13 till dessa föreskrifter.

För att kontrollera överensstämmelsen med denna bestämmelse skall fasthållningsanordningen för barn fästas på provbänken med hjälp av lämpligt standardiserat bilbälte som beskrivs i bilaga 13. Provdockan skall inte installeras om inte fasthållningsanordningens utformning är sådan att installationen av en provdocka skulle öka den mängd band som används. Med fasthållningsanordningen för barn i installerat läge skall det inte finnas någon spänning i bältet förutom det som utövas av det standardiserade upprullningsdonet, om sådant är monterat. När ett bilbälte med upprullningsdon används skall detta villkor uppfyllas med minst 150 mm band kvar på rullen.

6.1.10.   Fasthållningsanordningar för barn i grupperna 0 och 0+ skall inte användas framåtvända.

6.2.   Konfiguration

Fasthållningsanordningens konfiguration skall vara sådan att följande krav uppfylls:

6.2.1.1.   Fasthållningsanordningen skall ge önskat skydd i alla lägen avsedda för den typen av fasthållningsanordning. För ”fasthållningsanordningar för barn med särskilda behov” skall den primära fasthållningsanordningen ge önskat skydd i alla lägen avsedda för typen av fasthållningsanordning utan användning av de ytterligare fasthållningsanordningar som kan finnas.

6.2.1.2.   Barnet skall lätt och snabbt kunna installeras och tas bort. I fallet med en fasthållningsanordning för barn i vilket barnet hålls fast med ett fyr- eller fempunktsbälte eller ett Y-format bälte utan upprullningsdon skall de båda axelbanden och höftbandet kunna röra sig i förhållande till varandra under det förfarande som föreskrivs i punkt 7.2.1.4.

I dessa fall kan fasthållningsanordningens bältesenhet vara utformad med två eller fler sammanbindande delar. För en ”fasthållningsanordning för barn med särskilda behov” accepteras det att de extra fasthållningsanordningarna begränsar snabbheten med vilken ett barn kan installeras och tas bort. De extra anordningarna skall dock i möjligaste mån utformas så att de snabbt kan öppnas.

6.2.1.3.   Om det är möjligt att ändra fasthållningsanordningens lutning skall denna lutningsändring inte kräva ytterligare manuell inställning av banden. Ett avsiktligt handgrepp skall krävas för att ändra fasthållningsanordningens lutning.

6.2.1.4.   Fasthållningsanordningar för barn i grupperna 0, 0+ och I skall hålla barnet i sådant läge att önskat skydd ges även när barnet sover.

6.2.1.5.   För att förhindra att barnet glider ner under bandet antingen på grund av sammanstötning eller på grund av barnets egna rörelser, krävs ett grenband på alla framåtvända fasthållningsanordningar i grupp I som har ett inbyggt fyrpunktsbälte. Med grenbandet fäst och i sitt längsta inställningsläge skall det inte vara möjligt att ställa in höftbältet så att det ligger ovanför bäckenet, varken för provdockan på 9 kg eller för den på 15 kg.

6.2.2.   För grupperna I, II och III skall alla fasthållningsanordningar som använder ”höftbälte” aktivt styra ”höftbältet” för att säkerställa att den belastning som överförs av ”höftbältet” överförs via bäckenet.

6.2.3.   Fasthållningsanordningens alla band skall vara så placerade att de inte kan orsaka obehag vid normal användning eller anta en form som kan innebära en fara för den som är fastspänd. Avståndet mellan axelbanden i närheten av halsen skall minst ha den bredd som en lämplig provdocka har.

Anordningen skall inte utsätta svaga delar av barnets kropp (underliv, skrev, osv.) för alltför stora påkänningar. Utformningen skall vara sådan att komprimerande belastningar inte överförs till barnets hjässa i händelse av en sammanstötning.

6.2.4.1.   Y-formade bälten får endast användas i bakåtvända fasthållningsanordningar för barn.

Fasthållningsanordningen för barn skall vara så utformad och monterad att

6.2.5.1.   risken för skada på barnet eller föraren och andra passagerare i fordonet orsakade av skarpa kanter eller framskjutande delar minimeras (anges t.ex. i föreskrifter nr 21),

6.2.5.2.   den inte har skarpa kanter eller framskjutande delar som skulle kunna orsaka skada på fordonssätets klädsel eller kläder på förare eller passagerare,

6.2.5.3.   den inte utsätter svaga delar av barnets kropp (underliv, skrev, osv.) för de extra tröghetskrafter den bygger upp,

6.2.5.4.   det säkerställs att dess styva delar inte, på ställen där de står i förbindelse med band, har skarpa kanter som kan skava på banden.

6.2.6.   Alla delar som gjorts delbara för att möjliggöra att komponenterna kan sättas ihop eller tas isär skall vara så utformade att alla risker för felaktig hopsättning undviks i möjligaste mån. ”Fasthållningsanordningar för barn med särskilda behov” kan ha extra fasthållningsanordningar. Dessa skall vara så utformade att alla risker för felaktig hopsättning undviks och att öppnings- och användningssätt omedelbart står klart för räddningspersonal i ett nödläge.

6.2.7.   Om det i fasthållningsanordningar för barn som är avsedda för grupp I, grupp II eller grupperna I och II i kombination ingår en stolsrygg, skall den inre höjden på denna, fastställd i enlighet med diagrammet i bilaga 12, inte vara mindre än 500 mm.

6.2.8.   Endast automatiskt låsande upprullningsdon eller nödlåsande upprullningsdon får användas.

6.2.9.   För anordningar avsedda för användning för barn i grupp I får det inte vara möjligt för barnet att på enkelt sätt lossa på den del av systemet som håller fast bäckenet sedan barnet installerats. Alla anordningar som är utformade för att uppnå detta skall vara permanent monterade på fasthållningsanordningen för barn.

6.2.10.   En fasthållningsanordning för barn kan utformas för att användas i mer än en viktgrupp och/eller av fler än ett barn, under förutsättning att det klarar att uppfylla de bestämmelser som gäller för vardera av de berörda grupperna. En fasthållningsanordning för barn i kategorin ”universal” skall uppfylla bestämmelserna för den kategorin för alla viktgrupper som den blivit godkänd för.

6.2.11.   Fasthållningsanordningar för barn med upprullningsdon

I fallet med en fasthållningsanordning för barn som omfattar ett upprullningsdon, skall detta uppfylla bestämmelserna i punkt 7.2.3 nedan.

6.2.12.   I fallet bälteskuddar skall den lätthet varmed band och låstunga på ett bilbälte för vuxna passerar genom fästpunkterna undersökas. Detta gäller särskilt för bälteskuddar som är utformade för bilens framsäte, vilka kan ha långa halvstyva utskott. Det fasta låsbeslaget skall inte tillåtas passera genom fästpunkterna på bältesstolar eller medge en helt annan bältesanliggning än den på provvagnen.

6.2.13.   Om fasthållningsanordningen för barn är utformad för fler än ett barn, skall de olika fasthållningsanordningarna vara helt oberoende vad gäller lastöverföring och justeringar.

6.2.14.   Fasthållningsanordningar för barn som omfattar uppblåsbara delar skall vara så utformade att användningsförhållanden (tryck, temperatur, fuktighet) inte påverkar deras förmåga att uppfylla bestämmelserna i dessa föreskrifter.

7.   SÄRSKILDA SPECIFIKATIONER

7.1.   Bestämmelser tillämpliga på den sammansatta fasthållningsanordningen.

7.1.1.   Motståndskraft mot korrosion

7.1.1.1.   En komplett fasthållningsanordning för barn, eller de delar därav som kan utsättas för korrosion, skall utsättas för den korrosionsprovning som anges i punkt 8.1.1 nedan.

7.1.1.2.   Efter den korrosionsprovning som föreskrivs i punkterna 8.1.1.1 och 8.1.1.2 skall inga tecken på påverkan som troligen kan försämra funktionen hos fasthållningsanordningen för barn, samt ingen betydande korrosion, kunna ses med blotta ögat av en kvalificerad observatör.

7.1.2.   Energiupptagning

7.1.2.1.   För alla anordningar med ryggstöd skall det finnas inre ytor, som anges i bilaga 18 till dessa föreskrifter, omfattande material med en accelerationstopp på mindre än 60 g mätt enligt bilaga 17 till dessa föreskrifter. Denna bestämmelse gäller även ytor i kollisionsskydd i det område som huvudet träffar.

7.1.3.   Vältning

7.1.3.1.   Fasthållningsanordningen för barn skall provas såsom föreskrivs i punkt 8.1.2. Provdockan skall inte falla ut ur anordningen och när provningssätet är i uppochnedvänt läge skall provdockans huvud inte röra sig mer än 300 mm från sitt ursprungliga läge i lodrät riktning i förhållande till provningssätet.

7.1.4.   Dynamisk provning

7.1.4.1.   Allmänt

Fasthållningsanordningen för barn skall genomgå en dynamisk provning i överensstämmelse med punkt 8.1.3.

7.1.4.1.1.   Fasthållningsanordningar för barn i kategorierna ”universal”, ”begränsad” och ”semiuniversal” skall provas på provvagnen med hjälp av det provningssäte som föreskrivs i punkt 6 och i överensstämmelse med punkt 8.1.3.1.

Fasthållningsanordningar för barn i kategorin ”fordonsspecifik” skall provas tillsammans med varje fordonsmodell för vilket fasthållningsanordningen för barn är avsedd. Den tekniska tjänst som ansvarar för utförandet av provningen kan minska antalet fordonsmodeller om de inte är mycket olika i de avseenden som förtecknas i punkt 7.1.4.1.2.3. Fasthållningsanordningen för barn kan provas på ett av följande sätt:

7.1.4.1.2.1.   I ett komplett fordon såsom föreskrivs i punkt 8.1.3.3.

7.1.4.1.2.2.   I ett fordonschassi på provvagnen såsom föreskrivs i punkt 8.1.3.2.

7.1.4.1.2.3.   I tillräckligt stora delar av fordonskarossen för att den skall vara representativ för fordonets konstruktion och kollisionsytor. Om fasthållningsanordningen för barn är avsedd för användning i baksätet, skall dessa delar omfatta baksidan på framsätet, baksätet, golvpanelen, B- och C-stolparna och taket. Om fasthållningsanordningen för barn är avsedd för användning i framsätet, skall delarna omfatta instrumentpanelen, A-stolparna, vindrutan, alla handtag och knappar som finns installerade i golvet eller på en konsol, framsätet, golvpanelen och taket. Om fasthållningsanordningen för barn är avsedd för användning tillsammans med bilbältet för vuxna skall i delarna dessutom ingå lämpligt eller lämpliga bilbälte(n) för vuxna. Den tekniska tjänst som ansvarar för utförandet av provningen kan tillåta att föremål undantas om de anses vara överflödiga. Provningen skall utföras såsom föreskrivs i punkt 8.1.3.2.

7.1.4.1.3.   Den dynamiska provningen skall utföras på fasthållningsanordningar för barn som inte tidigare belastats.

7.1.4.1.4.   Under den dynamiska provningen skall ingen del av fasthållningsanordningen för barn som verkligen hjälper till att hålla barnet i läge gå sönder och inga låsbeslag, låsanordningar eller förskjutningssystem skall öppnas.

7.1.4.1.5.   I fråga om fasthållningsanordningar av ”icke-integrerad klass”, skall det säkerhetsbälte som används vara det standardbälte med de förankringsbeslag som föreskrivs i bilaga 13 till dessa föreskrifter. Detta gäller inte för ”fordonsspecifika” typgodkännanden då det verkliga bältet i fordonet skall användas.

7.1.4.1.6.   Om en ”fordonsspecifik” fasthållningsanordning för barn installerats i området bakom de bakersta framåtvända sittplatserna för vuxna (exempelvis i bagageutrymmet), skall en provning med den största provdockan/de största provdockorna i ett komplett fordon utföras såsom föreskrivs i punkt 8.1.3.3.3. De andra provningarna, inklusive tillverkningens överensstämmelse, kan göras såsom föreskrivs i punkt 8.1.3.2, om tillverkaren så önskar.

7.1.4.1.7.   I fallet med en ”fasthållningsanordning för barn med särskilda behov” skall alla dynamiska provningar som anges i dessa föreskrifter för varje viktgrupp utföras två gånger: först med användning av de primära fasthållningsanordningarna och sedan med användning av alla fasthållningsanordningar. Vid dessa provningar skall särskild uppmärksamhet ägnas bestämmelserna i punkterna 6.2.3 och 6.2.4.

7.1.4.1.8.   Vid de dynamiska provningarna skall det standardiserade säkerhetsbälte som används för att installera fasthållningsanordningen för barn inte lossna ur någon styrning eller låsningsanordning som används vid den utförda provningen.

7.1.4.2.   Bröstkorgsacceleration (2)

7.1.4.2.1.   Den resulterande bröstkorgsaccelerationen skall inte överstiga 55 g utom under perioder som totalt inte överstiger 3 ms.

7.1.4.2.2.   Den vertikala accelerationskomponenten från buken mot huvudet skall inte överstiga 30 g utom under perioder som totalt inte överskrider 3 ms.

7.1.4.3.   Bukinträngning (3)

7.1.4.3.1.   Under den kontroll som beskrivs i bilaga 8 – tillägg 1, punkt 5.3, skall det inte finnas några synliga tecken på inträngning i modelleran i buken orsakad av någon del av fasthållningsanordningen.

7.1.4.4.   Förskjutning av provdocka

Fasthållningsanordningar för barn i kategorierna ”universal”, ”begränsad” och ”semiuniversal”:

7.1.4.4.1.1.   Framåtvända fasthållningsanordningar för barn: provdockans huvud skall inte passera planen BA och DA såsom dessa definieras i figur 1 nedan.

Image

Bakåtvända fasthållningsanordningar för barn:

7.1.4.4.1.2.1.   Fasthållningsanordningar för barn stödda av instrumentpanel: provdockans huvud skall inte passera planen AD och DCr såsom dessa definieras i figur 2 nedan.

Image

7.1.4.4.1.2.2.   Fasthållningsanordningar för barn i grupp 0 som inte stöds av instrumentpanelen och babyliftar: provdockans huvud skall inte passera planen AB, AD och DE såsom visas i figur 3 nedan.

Image

7.1.4.4.1.2.3.   Fasthållningsanordningar för barn i andra grupper än grupp 0 som inte stöds av instrumentpanelen:

Provdockans huvud skall inte passera planen FD, FG och DE såsom visas i figur 4 nedan.

Om det uppstår kontakt mellan en sådan fasthållningsanordning för barn och stången med diametern 100 mm och alla prestandakrav är uppfyllda skall ytterligare en dynamisk provning utföras (frontalkrock) med den tyngsta provdocka som en sådan fasthållningsanordning för barn är avsedd för och utan stången med diametern 100 mm. Bestämmelserna för denna provning är att alla krav utom förskjutning framåt skall vara uppfyllda.

Image

7.1.4.4.2.   Fasthållningsanordningar för barn i kategorin ”fordonsspecifik”: vid provning i ett komplett fordon eller en fordonskaross skall huvudet inte komma i kontakt med någon del av fordonet. Om emellertid en kontakt uppstår skall huvudets islagshastighet vara mindre än 24 km/h och den del mot vilken kontakt uppstår skall uppfylla de bestämmelser som fastlagts i föreskrifter nr 21, bilaga 4, om energiupptagningsprovning. Vid provningar med kompletta fordon skall det vara möjligt att efter provningen ta bort provdockorna från fasthållningsanordningen för barn utan att använda verktyg.

Motståndskraft mot temperatur

7.1.5.1.   Låsbeslagsanordningar, upprullningsdon, justeringsanordningar och spärranordningar som kan påverkas av temperaturen skall genomgå den temperaturprovning som anges i punkt 8.2.8 nedan.

7.1.5.2.   Efter den temperaturprovning som föreskrivs i punkt 8.2.8.1 skall inga tecken på påverkan som troligen kan försämra funktionen hos fasthållningsanordningen för barn vara synliga för blotta ögat för en kvalificerad observatör.

7.2.   Bestämmelser tillämpliga på fasthållningsanordningens enskilda komponenter

7.2.1.   Låsbeslag

7.2.1.1.   Låsbeslaget skall vara så utformat att alla möjligheter till felaktigt handhavande är uteslutna. Detta innebär, bl.a., att det inte skall vara möjligt att lämna låsbeslaget i ett delvis stängt läge. Det skall inte vara möjligt att av misstag förväxla låsbeslagets delar när låsbeslaget låses, låsbeslaget skall endast kunna låsas när samtliga ingående delar sätts ihop. Där låsbeslaget kommer i kontakt med barnet skall det inte vara smalare än bandets minsta bredd såsom anges i punkt 7.2.4.1.1 nedan. Denna punkt är inte tillämplig för de bältesenheter som redan typgodkänts enligt ECE-föreskrifter nr 16 eller enligt någon likvärdig gällande standard. I fallet med en ”fasthållningsanordning för barn med särskilda behov” skall endast låsbeslaget på den primära fasthållningsanordningen behöva överensstämma med bestämmelserna i punkterna 7.2.1.1-7.2.1.9.

7.2.1.2.   Låsbeslaget skall även när det inte är belastat vara stängt oberoende av dess läge. Det skall vara enkelt att hantera och greppa. Det skall vara möjligt att öppna det genom att trycka på en knapp eller på en liknande anordning. Den yta som tryckningen utförs på skall i läget för verklig upplåsning ha: för slutna anordningar, en yta på minst 4,5 cm2 och en bredd på minst 15 mm, för icke-slutna anordningar, en yta på minst 2,5 cm2 och en bredd på minst 10 mm. Bredden skall vara det mindre av de två mått som bildar den föreskrivna ytan och skall mätas rätvinkligt mot öppningsknappens rörelse.

7.2.1.3.   Låsbeslagets öppningsyta skall vara röd. Ingen annan del av låsbeslaget får ha denna färg.

Det skall vara möjligt att lossa barnet från fasthållningsanordningen med ett enda handgrepp på ett enda låsbeslag. För grupperna 0 och 0+ är det tillåtet att ta bort barnet tillsammans med anordningar som en barnstol/babylift/fasthållningsanordning för babylift, om fasthållningsanordningen för barn kan lossas genom att högst två låsbeslag öppnas.

7.2.1.4.1.   Ett spänne som förbinder axelbanden på ett fyr- eller fempunktsbälte anses inte uppfylla bestämmelsen om ett enkelt handgrepp som anges i punkt 7.2.1.4 ovan.

7.2.1.5.   För grupperna II och III skall låsbeslaget vara så placerat att barnet i fasthållningsanordningen kan nå det. Dessutom skall det för alla grupper vara så placerat att dess syfte och användningssätt omedelbart står klart för räddningspersonal i ett nödläge.

7.2.1.6.   Genom att öppna låsbeslaget skall det vara möjligt att ta bort barnet oberoende av ”stolen”, ”underredet” eller ”kollisionsskyddet”, om sådant är monterat, och om anordningen omfattar ett grenband skall grenbandet öppnas genom användning av samma låsbeslag.

7.2.1.7.   Låsbeslaget skall klara den temperaturprovning som anges i punkt 8.2.8.1. Det skall också klara upprepad användning och skall, före den dynamiska provning som föreskrivs i punkt 8.1.3 genomgå en provning omfattande 5 000 ± 5 öppnings- och stängningsmoment under normala användningsförhållanden.

Låsbeslaget skall genomgå följande öppningsprovningar:

7.2.1.8.1.   Provning under belastning

7.2.1.8.1.1.   En fasthållningsanordning för barn som redan genomgått den dynamiska provning som föreskrivs i punkt 8.1.3 nedan skall användas vid denna provning.

7.2.1.8.1.2.   Den kraft som krävs för att öppna låsbeslaget vid provningen enligt punkt 8.2.1 får inte överstiga 80 N.

7.2.1.8.2.   Provning utan belastning

7.2.1.8.2.1.   Ett låsbeslag som inte tidigare utsatts för en belastning skall användas vid denna provning. Kraften som krävs för att öppna låsbeslaget när det inte är under belastning skall ligga inom området 40–80 N vid de provningar som föreskrivs i punkt 8.2.1.2 nedan.

7.2.1.9.   Hållfasthet

7.2.1.9.1.   Under provningen enligt punkt 8.2.1.3.2 skall ingen del av låsbeslaget eller intilliggande band eller justeringsanordningar gå sönder eller lossna.

7.2.1.9.2.   Ett fyr- eller fempunktsbälte i viktgrupp 0 och 0+ skall motstå 4 000 N.

7.2.1.9.3.   Ett fyr- eller fempunktsbälte i viktgrupp I och högre skall motstå 10 000 N.

7.2.1.9.4.   Den behöriga myndigheten kan underlåta att tillämpa hållfasthetsprovningen av låsbeslaget om det redan finns uppgifter tillgängliga som gör provningen överflödig.

7.2.2.   Justeringsanordning

7.2.2.1.   Justeringsområdet skall vara tillräckligt för att medge korrekt inställning av fasthållningsanordningen för barn inom hela den viktgrupp för vilken anordningen är avsedd och för att medge tillfredsställande installation i alla specificerade fordonsmodeller.

7.2.2.2.   Alla justeringsanordningar skall vara av ”snabbjusteringstyp”, med undantag för justeringsanordningar som endast används vid den första installationen av fasthållningsanordningen i fordonet, vilka kan vara av annan typ än ”snabbjusteringstyp”.

7.2.2.3.   Anordningar av ”snabbjusteringstyp” skall vara lätta att nå när fasthållningsanordningen för barn är rätt installerad och barnet eller provdockan sitter på plats.

7.2.2.4.   En anordning av ”snabbjusteringstyp” skall vara lätt att ställa in efter barnets kroppsbyggnad. I synnerhet får inte den kraft som krävs för att handha den manuella justeringsanordningen vara större än 50 N vid en provning som utförs enligt punkt 8.2.2.1.

Två exemplar av justeringsanordningar på fasthållningsanordningen för barn skall provas såsom föreskrivs enligt funktionsbestämmelserna i temperaturprovningen som anges i punkt 8.2.8.1 och i punkt 8.2.3 nedan.

7.2.2.5.1.   Bandglidningen skall inte överskrida 25 mm för en justeringsanordning eller 40 mm för alla justeringsanordningar.

7.2.2.6.   Anordningen får inte gå sönder eller lossna när den provas enligt punkt 8.2.2.1 nedan.

7.2.2.7.   En justeringsanordning som är direkt monterad på fasthållningsanordningen för barn skall kunna motstå upprepad användning och skall, före den dynamiska provning som föreskrivs i punkt 8.1.3, genomgå en provning omfattande 5 000 ± 5 cykler såsom anges i punkt 8.2.7.

7.2.3.   Upprullningsdon

7.2.3.1.   Automatiskt låsande upprullningsdon

7.2.3.1.1.   Bandet hos ett bilbälte med automatiskt låsande upprullningsdon skall inte rulla upp mer än 30 mm band mellan upprullningsdonets låsningslägen. När den fastspända personen gör en bakåtriktad rörelse skall bältet antingen förbli i sitt ursprungliga läge eller återgå till detta läge automatiskt när den fastspända personen gör en efterföljande framåtriktad rörelse.

7.2.3.1.2.   Om upprullningsdonet är en del av ett höftbälte får bandets upprullningskraft inte vara mindre än 7 N då den mäts på den fria sträckan mellan provdockan och upprullningsdonet såsom föreskrivs i punkt 8.2.1.4 nedan. Om upprullningsdonet är en del av ett diagonalbälte får inte bandets upprullningskraft vara mindre än 2 N och inte större än 7 N vid likartad mätning. Om bandet löper genom en styrning eller trissa skall upprullningskraften mätas på den fria sträckan mellan provdockan och styrningen eller trissan. Om det i enheten ingår en anordning, som manövreras manuellt eller automatiskt, som förhindrar bandet från att dras ut helt, skall denna anordning inte vara i drift när dessa mätningar utförs.

7.2.3.1.3.   Bandet skall upprepade gånger dras ut från upprullningsdonet och tillåtas rulla tillbaka, under de förhållanden som föreskrivs i punkt 8.2.4.2 nedan, tills 5 000 cykler har slutförts. Upprullningsdonet skall sedan utsättas för den temperaturprovning som anges i punkt 8.2.8.1, den korrosionsprovning som beskrivs i punkt 8.1.1 och den dammtålighetsprovning som beskrivs i punkt 8.2.4.5. Det skall sedan tillfredsställande fullgöra ytterligare 5 000 cykler med utdragning och upprullning. Efter ovanstående provningar skall upprullningsdonet fortfarande fungera korrekt och uppfylla bestämmelserna i punkterna 7.2.3.1.1 och 7.2.3.1.2 ovan.

7.2.3.2.   Nödlåsande upprullningsdon

Ett nödlåsande upprullningsdon skall uppfylla nedanstående villkor då det provas såsom föreskrivs i punkt 8.2.4.3:

7.2.3.2.1.1.   Det skall låsas när fordonets retardation når 0,45 g.

7.2.3.2.1.2.   Det skall inte låsa för bandaccelerationer mindre än 0,8 g mätt i riktning för bandutdragning.

7.2.3.2.1.3.   Det skall inte låsa när dess avkänningsanordning lutas mer än 12° i någon riktning från det installationsläge som specificeras av tillverkaren.

7.2.3.2.1.4.   Det skall låsa när dess avkänningsanordning lutas mer än 27° i någon riktning från det installationsläge som specificeras av tillverkaren.

7.2.3.2.2.   När upprullningsdonets funktion beror på en extern signal eller energikälla skall utformningen säkerställa att upprullningsdonet låses automatiskt vid fel eller avbrott från den signalen eller energikällan.

7.2.3.2.3.   Ett flerfunktions nödlåsande upprullningsdon skall uppfylla de bestämmelser som framläggs ovan. Dessutom skall, om en av dess avkänningsfaktorer är bandutdragning, låsning ha skett vid en bandacceleration på 1,5 g mätt i bandutdragningens riktning.

7.2.3.2.4.   I de provningar som nämns i punkterna 7.2.32.1.1 och 7.2.3.2.3 ovan får den bandrörelse som kan inträffa innan upprullningsdonet låser uppgå till högst 50 mm med början vid den längd som anges i punkt 8.2.4.3.1. Vid den provning som nämns i punkt 7.2.3.2.1.2 ovan skall låsning inte inträffa under utdragning av de 50 mm band som börjar vid den längd som anges i punkt 8.2.4.3.1 nedan.

7.2.3.2.5.   Om upprullningsdonet är en del av ett höftbälte får bandets upprullningskraft inte vara mindre än 7 N då den mäts på den fria sträckan mellan provdockan och upprullningsdonet såsom föreskrivs i punkt 8.2.1.4. Om upprullningsdonet är en del av ett diagonalbälte får inte bandets upprullningskraft vara mindre än 2 N och inte större än 7 N vid likartad mätning. Om bandet löper genom en styrning eller trissa skall upprullningskraften mätas på den fria sträckan mellan provdockan och styrningen eller trissan. Om det i enheten ingår en anordning, som manövreras manuellt eller automatiskt, som förhindrar bandet från att dras ut helt, skall denna anordning inte vara i drift när dessa mätningar utförs.

7.2.3.2.6.   Bandet skall upprepade gånger dras ut från upprullningsdonet och låta sig rullas in, under de förhållanden som föreskrivs i punkt 8.2.4.2, tills 40 000 cykler har slutförts. Upprullningsdonet skall sedan utsättas för förfarandena för den temperaturprovning som anges i punkt 8.2.8.1, den korrosionsprovning som beskrivs i punkt 8.1.1 och den dammtålighetsprovning som beskrivs i punkt 8.2.4.5. Det skall sedan tillfredsställande fullgöra ytterligare 5 000 cykler med utdragning och upprullning (totalt 45 000 cykler). Efter ovanstående provningar skall upprullningsdonet fortfarande fungera korrekt och uppfylla bestämmelserna i punkterna 7.2.3.2.1 till 7.2.3.2.5 ovan.

7.2.4.   Band

7.2.4.1.   Bredd

7.2.4.1.1.   Den minsta bredden på de band för fasthållningsanordningar för barn som kommer i kontakt med provdockan skall vara 25 mm för grupperna 0, 0+ och I, samt 38 mm för grupperna II och III. Dessa mått skall mätas under den hållfasthetsprovning som föreskrivs i punkt 8.2.5.1, utan att stoppa maskinen och under en belastning som motsvarar 75 % av bandets brottlast.

7.2.4.2.   Hållfasthet efter rumskonditionering

7.2.4.2.1.   På två exemplar av band som konditionerats såsom föreskrivs i punkt 8.2.5.2.1, skall bandets brottlast fastställas såsom föreskrivs i punkt 8.2.5.1.2 nedan.

7.2.4.2.2.   Skillnaden mellan brottlasten för de två provexemplaren får inte överstiga 10 % av den större av de uppmätta brottlasterna.

7.2.4.3.   Hållfasthet efter särskild konditionering

7.2.4.3.1.   För två exemplar av band som konditionerats som föreskrivs enligt ett av villkoren i punkt 8.2.5.2 (utom punkt 8.2.5.2.1) skall bandets brottlast inte vara mindre än 75 % av medelvärdet för de belastningar som fastställdes i den provning som nämns i punkt 8.2.5.1 nedan.

7.2.4.3.2.   Dessutom skall inte brottlasten vara mindre än 3,6 kN för fasthållningsanordningar för grupperna 0, 0+ och I, 5 kN för grupp II och 7,2 kN för grupp III.

7.2.4.3.3.   Den behöriga myndigheten kan utesluta en eller flera av dessa provningar om sammansättningen av det använda materialet eller upplysningar som redan är tillgängliga gör en eller flera provningar överflödiga.

7.2.4.3.4.   Nötningskonditioneringsförfaranden av typ 1 som anges i punkt 8.2.5.2.6 skall endast utföras när den mikroglidprovning som anges i punkt 8.2.3 nedan ger ett resultat över 50 % av det gränsvärde som föreskrivs i punkt 7.2.2.5.1 ovan.

7.2.4.4.   Det skall inte vara möjligt att dra ut hela bandet genom några justeringsanordningar, låsbeslag eller förankringspunkter.

7.2.5.   Spärranordning

7.2.5.1.   Spärranordningen skall vara permanent monterad på fasthållningsanordningen för barn.

7.2.5.2.   Spärranordningen får inte försämra livslängden för bilbältet för vuxna och skall klara den temperaturprovning som anges i punkt 8.2.8.1.

7.2.5.3.   Spärranordningen får inte förhindra snabblossning av barnet.

7.2.5.4.   Anordningar av klass A.

Bandets glidning skall inte vara större än 25 mm efter den provning som föreskrivs i punkt 8.2.6.1 nedan.

7.2.5.5.   Anordningar av klass B.

Bandets glidning skall inte vara större än 25 mm efter den provning som föreskrivs i punkt 8.2.6.2 nedan.

8.   BESKRIVNING AV PROVNINGARNA (4)

8.1.   Provningar av den sammansatta fasthållningsanordningen

8.1.1.   Korrosion

8.1.1.1.   Metallföremålen i fasthållningsanordningen för barn skall placeras i ett provrum såsom föreskrivs i bilaga 4. I fallet med en fasthållningsanordning för barn som omfattar ett upprullningsdon, skall bandet vara avrullat i sin fulla längd minus 100 ± 3 mm. Med undantag för korta avbrott som kan behövas, t.ex. för kontroll och påfyllning av saltlösning, skall provningen fortgå oavbrutet under en tid av 50 ± 0,5 timmar.

8.1.1.2.   När exponeringsprovningen avslutas skall metallföremål i fasthållningsanordningen för barn tvättas försiktigt eller sköljas i rent rinnande vatten med en temperatur som inte överstiger 38 °C så att saltavlagringar som kan ha bildats avlägsnas, varefter de skall tillåtas torka i rumstemperatur på 18 till 25 °C under 24 ± 1 timmar innan de kontrolleras enligt punkt 7.1.1.2 ovan.

8.1.2.   Vältning

8.1.2.1.   Provdockan skall placeras i de fasthållningsanordningar som monterats enligt dessa föreskrifter och med beaktande av tillverkarens anvisningar och med det standardiserade slack som anges i punkt 8.1.3.6 nedan.

8.1.2.2.   Fasthållningsanordningen skall vara fastsatt på provningssätet eller fordonssätet. Hela sätet skall roteras runt en vågrät axel i sätets längsgående symmetriplan 360° med en hastighet av 2–5 grader/sekund. Vid denna provning kan anordningar avsedda för användning i specifika fordon vara fastsatta i det provningssäte som beskrivs i bilaga 6.

8.1.2.3.   Denna provning skall utföras igen med rotation i motsatt riktning efter det att provdockan, om nödvändigt, återförts till sitt ursprungliga läge. Med rotationsaxeln i det vågräta planet och 90° förskjutet jämfört med vid de två tidigare provningarna, skall förfarandet upprepas i de två rotationsriktningarna.

8.1.2.4.   Dessa provningar skall utföras med användning av både den minsta och den största tillämpliga provdockan för den grupp eller de grupper för vilken eller vilka fasthållningsanordningen är avsedd.

8.1.3.   Dynamiska provningar

8.1.3.1.   Provningar på vagn och provningssäte

8.1.3.1.1.   Framåtvända

8.1.3.1.1.1.   Vagnen och provningssätet som används vid den dynamiska provningen skall uppfylla bestämmelserna i bilaga 6 till dessa föreskrifter och installationsförfarandet vid den dynamiska kollisionsprovningen skall överensstämma med bilaga 21.

8.1.3.1.1.2.   Vagnen skall förbli horisontell under retardationen.

8.1.3.1.1.3   Vagnens retardation skall åstadkommas med hjälp av den utrustning som föreskrivs i bilaga 6 till dessa föreskrifter eller någon annan anordning som ger likvärdiga resultat. Utrustningen skall klara de krav på prestanda som anges i punkt 8.1.3.4 och i bilaga 7 till dessa föreskrifter.

Följande mätningar skall utföras:

8.1.3.1.1.4.1.   Vagnens hastighet alldeles före islag.

8.1.3.1.1.4.2.   Stoppsträckan.

8.1.3.1.1.4.3.   Förskjutningen av provdockans huvud i det lodräta och vågräta planet för grupperna I, II och III, och för grupperna 0 och 0+ provdockans förskjutning utan beaktande av dess armar och ben.

8.1.3.1.1.4.4.   Bröstkorgsaccelerationen i tre sinsemellan vinkelräta riktningar utom för den nyfödda provdockan.

8.1.3.1.1.4.5.   Alla synliga tecken på inträngning i modelleran i buken (se punkt 7.1.4.3.1) utom för den nyfödda provdockan.

8.1.3.1.1.5.   Efter islaget skall fasthållningsanordningen för barn kontrolleras visuellt med avseende på fel eller brott utan att låsbeslaget öppnas.

8.1.3.1.2.   Bakåtvända

8.1.3.1.2.1.   Provningssätet skall roteras 180° vid provning i överensstämmelse med bestämmelserna för provning med islag bakifrån.

8.1.3.1.2.2.   Vid provning av en bakåtvänd fasthållningsanordning för barn avsedd för användning i framsätet skall fordonets instrumentbräda representeras av en styv stång fäst vid vagnen på ett sådant sätt att all energiupptagning sker i fasthållningsanordningen för barn.

8.1.3.1.2.3.   Retardationsförhållandena skall uppfylla bestämmelserna i punkt 8.1.3.4 nedan.

8.1.3.1.2.4.   De mätningar som utförs skall vara samma som de som förtecknas i punkterna 8.1.3.1.1.4 till 8.1.3.1.1.4.5 ovan.

8.1.3.1.2.5.   Efter islaget skall fasthållningsanordningen för barn kontrolleras visuellt med avseende på fel eller brott utan att låsbeslaget öppnas.

8.1.3.2.   Provningar på vagn och fordonskaross

8.1.3.2.1.   Framåtvända

8.1.3.2.1.1   Den metod som används för att sätta fast fordonet under provningen får inte medföra att fordonssätenas förankringar, förankringarna för bilbältet för vuxna eller några extra förankringar som krävs för att fästa fasthållningsanordningen för barn förstärks, inte heller att karosseriets normala deformation minskas. Ingen del av fordonet skall finnas som, genom att minska provdockans rörelse, skulle kunna minska belastningen på fasthållningsanordningen för barn under provningen. De borttagna delarna av konstruktionen kan ersättas med delar med likvärdig hållfasthet förutsatt att de inte hindrar provdockans rörelse.

8.1.3.2.1.2.   En fastsättningsanordning skall anses vara tillfredställande om den inte utövar någon påverkan på ett område som sträcker sig över konstruktionens hela bredd, om fordonet eller konstruktionen är blockerad eller fastgjord i främre delen på ett avstånd av minst 500 mm från fasthållningsanordningens förankringar. Baktill skall konstruktionen fästas bakom förankringarna på ett avstånd som är tillräckligt för att säkerställa att kraven i punkt 8.1.3.2.1.1 uppfylls.

8.1.3.2.1.3.   Fordonssätet och fasthållningsanordningen för barn skall vara monterade och vara placerade i det läge som den tekniska tjänst som ansvarar för utförandet av typgodkännandeprovningarna har valt för att med hänsyn till systemets hållfasthet ge de mest ofördelaktiga förhållandena med provdockan installerad i fordonet. Läget för fordonssätets ryggstöd och fasthållningsanordningen för barn skall anges i rapporten. Fordonssätets ryggstöd skall, om dess lutning kan ställas in, låsas såsom tillverkaren anger eller om inga angivelser finns, i en ryggstödvinkel så nära 25° som möjligt.

8.1.3.2.1.4.   Om inte monterings- eller användningsanvisningarna kräver annat skall framsätet placeras i det främsta normala användningsläget för fasthållningsanordningar för barn avsedda för framsätet och i det bakersta normala användningsläget för fasthållningsanordningar för barn avsedda för baksätet.

8.1.3.2.1.5.   Retardationsförhållandena skall uppfylla bestämmelserna i punkt 8.1.3.4 nedan. Provningssätet skall vara sätet i det faktiska fordonet.

Följande mätningar skall utföras:

8.1.3.2.1.6.1.   Vagnens hastighet alldeles före islag.

8.1.3.2.1.6.2.   Stoppsträckan.

8.1.3.2.1.6.3.   All kontakt mellan provdockans huvud och fordonskarossens inre delar.

8.1.3.2.1.6.4   Bröstkorgsretardationen i tre sinsemellan vinkelräta riktningar utom för den nyfödda provdockan.

8.1.3.2.1.6.5   Alla synliga tecken på inträngning i modelleran i buken (se punkt 7.1.4.3.1) utom för den nyfödda provdockan.

8.1.3.2.1.7   Efter islaget skall fasthållningsanordningen för barn kontrolleras visuellt med avseende på fel utan att låsbeslaget öppnas.

8.1.3.2.2.   Bakåtvända

8.1.3.2.2.1   För provningar med islag bakifrån skall fordonskarossen roteras 180° på provvagnen.

8.1.3.2.2.2   Samma bestämmelser som vid islag framifrån.

8.1.3.3.   Provning med komplett fordon

8.1.3.3.1   Retardationsförhållandena skall uppfylla bestämmelserna i punkt 8.1.3.4 nedan.

8.1.3.3.2.   Förfarandet för islagsprovning framifrån skall vara det som anges i bilaga 9 till dessa föreskrifter.

8.1.3.3.3   Förfarandet för islagsprovning bakifrån skall vara det som anges i bilaga 10 till dessa föreskrifter.

Följande mätningar skall utföras:

8.1.3.3.4.1.   Fordonets/provkroppens hastighet alldeles före islag.

8.1.3.3.4.2   All kontakt mellan provdockans huvud (för grupp 0 provdockan utan beaktande av dess armar och ben) och fordonets inre delar.

8.1.3.3.4.3   Bröstkorgsaccelerationen i tre sinsemellan vinkelräta riktningar utom för den nyfödda provdockan.

8.1.3.3.4.4   Alla synliga tecken på inträngning i modelleran i buken (se punkt 7.1.4.3.1) utom för den nyfödda provdockan.

8.1.3.3.5   Framsätena skall, om deras lutning kan ställas in, låsas såsom tillverkaren anger eller om inga angivelser finns, i en ryggstödsvinkel så nära 25° som möjligt.

8.1.3.3.6.   Efter islaget skall fasthållningsanordningen för barn kontrolleras visuellt med avseende på fel eller brott utan att låsbeslaget öppnas.

8.1.3.4   Villkoren för dynamisk provning sammanfattas i tabellen nedan.

| | | ISLAG FRAMIFRÅN | ISLAG FRAMIFRÅN |
| --- | --- | --- | --- |
| Provning | Fasthållnings-anordning | Hastighet (km/h) | Provningsimpuls | Stoppsträcka vid provning (mm) | Hastighet (km/h) | Provningsimpuls | Stoppsträcka vid provning (mm) |
| Vagn med provningssäte | Framåtvänd för fram- och baksäte universal, semiuniversal eller begränsad (5) | 50 + 0
  –2 | 1 | 650 ± 50 | — | — | — |
| Bakåtvänd för fram- och baksäte universal, semiuniversal eller begränsad (6) | 50 + 0
  –2 | 1 | 650 ± 50 | 30 + 2
  –0 | 2 | 275 ± 25 |
| Fordonskaross på vagn | Framåtvänd (5) | 50 + 0
  –2 | 1 eller 3 | 650 ± 50 | — | — | — |
| Bakåtvänd (6) | 50 + 2
  –2 | 1 eller 3 | 650 ± 50 | 30 + 2
  –0 | 2 eller 4 | 275 ± 25 |
| Helt fordon mot barriär | Framåtvänd | 50 + 0
  –2 | 3 | Ej angivna | — | — | — |
| Bakåtvänd | 50 + 0
  –2 | 3 | Ej angivna | 30 + 2
  –0 | 4 | Ej angivna |
| OBSERVERA: Alla fasthållningsanordningar för grupperna 0 och 0+ skall provas enligt ”bakåtvända” förhållanden vid islag framifrån och bakifrån.

  Förklaring:

  Provningsimpuls nr 1 Såsom föreskrivs i bilaga 7 – islag framifrån.
  Provningsimpuls nr 2 Såsom föreskrivs i bilaga 7 – islag bakifrån.
  Provningsimpuls nr 3 Retardationsimpuls för fordon utsatt för islag framifrån.
  Provningsimpuls nr 4 Retardationsimpuls för fordon utsatt för islag bakifrån. |

ISLAG FRAMIFRÅN

ISLAG FRAMIFRÅN

Provning

Fasthållnings-anordning

Hastighet (km/h)

Provningsimpuls

Stoppsträcka vid provning (mm)

Hastighet (km/h)

Provningsimpuls

Stoppsträcka vid provning (mm)

Vagn med provningssäte

Framåtvänd för fram- och baksäte universal, semiuniversal eller begränsad (5)

50 + 0

–2

1

650 ± 50

—

—

—

Bakåtvänd för fram- och baksäte universal, semiuniversal eller begränsad (6)

50 + 0

–2

1

650 ± 50

30 + 2

–0

2

275 ± 25

Fordonskaross på vagn

Framåtvänd (5)

50 + 0

–2

1 eller 3

650 ± 50

—

—

—

Bakåtvänd (6)

50 + 2

–2

1 eller 3

650 ± 50

30 + 2

–0

2 eller 4

275 ± 25

Helt fordon mot barriär

Framåtvänd

50 + 0

–2

3

Ej angivna

—

—

—

Bakåtvänd

50 + 0

–2

3

Ej angivna

30 + 2

–0

4

Ej angivna

OBSERVERA: Alla fasthållningsanordningar för grupperna 0 och 0+ skall provas enligt ”bakåtvända” förhållanden vid islag framifrån och bakifrån.

Förklaring:

Provningsimpuls nr 1 Såsom föreskrivs i bilaga 7 – islag framifrån.

Provningsimpuls nr 2 Såsom föreskrivs i bilaga 7 – islag bakifrån.

Provningsimpuls nr 3 Retardationsimpuls för fordon utsatt för islag framifrån.

Provningsimpuls nr 4 Retardationsimpuls för fordon utsatt för islag bakifrån.

Fasthållningsanordningar för barn som omfattar användning av extra förankringar

8.1.3.5.1.   I fallet med fasthållningsanordningar för barn som är avsedda för användning såsom anges i punkt 2.1.2.3 och som omfattar användning av extra förankringar skall bestämmelserna för provning av islag framifrån, enligt punkt 8.1.3.4, utföras enligt följande:

8.1.3.5.2.   För anordningar med korta övre fästband, t.ex. avsedda för att fästas vid den bakre förvaringshyllan, skall konfigurationen för den övre förankringen på provvagnen vara såsom föreskrivs i bilaga 6, tillägg 3.

8.1.3.5.3.   För anordningar med långa övre fästband, t.ex. avsedda för användning när det inte finns någon fast bakre förvaringshylla och då de övre förankringsbanden fästs vid fordonets golv, skall konfigurationen för den övre förankringen på provvagnen vara såsom föreskrivs i bilaga 6, tillägg 3.

8.1.3.5.4.   För anordningar som är avsedda för användning i båda dessa konfigurationer, skall de provningar som föreskrivs i punkterna 8.1.3.5.2 och 8.1.3.5.3 utföras, med det undantaget att när provningen utförs enligt bestämmelserna i punkt 8.1.3.5.3 ovan, skall endast den tyngre provdockan användas.

8.1.3.5.5.   För bakåtvända anordningar skall den nedre förankringen för konfigurationen på provvagnen vara såsom föreskrivs i bilaga 6, tillägg 3.

8.1.3.6.   Provdockor

8.1.3.6.1.   Fasthållningsanordningen för barn och provdockan skall installeras på ett sådant sätt att bestämmelserna i punkt 8.1.3.6.3 uppfylls.

8.1.3.6.2.   Fasthållningsanordningen för barn skall provas med användning av de provdockor som föreskrivs i bilaga 8 till dessa föreskrifter.

Installation av provdockan.

8.1.3.6.3.1.   Provdockan skall placeras så att det finns ett mellanrum mellan provdockans rygg och fasthållningsanordningen. I fallet babyliftar placeras provdockan i ett rakt vågrätt läge så nära babyliftens mittlinje som möjligt.

8.1.3.6.3.2.   Placera fasthållningsanordningen för barn på provningssätet.

Placera provdockan i fasthållningsanordningen för barn.

Placera en gångjärnsförsedd skiva eller en liknande flexibel anordning 2,5 cm tjock och 6 cm bred med en längd motsvarande axelhöjden (sittande, bilaga 8) minus höjden för höftcentrum (sittande, i bilaga 8 knäveckets höjd plus halva lårets höjd, sittande) för den provdocksstorlek som provas, mellan provdockan och ryggstödet på fasthållningsanordningen för barn. Skivan skall följa stolens kontur så nära som möjligt och dess nedre ände skall vara på samma höjd som provdockans höftled.

Justera bältet enligt tillverkarens anvisningar, men med en spänning 250 ± 25 N över justeringskraften, med en avlänkningsvinkel på justeringsanordningens band på 45 ±5° eller alternativt på den vinkel som föreskrivs av tillverkaren.

Slutför installationen av bilbarnstolen på provningssätet enligt bilaga 21 till dessa föreskrifter.

Ta bort den flexibla anordningen.

Detta gäller endast fasthållningsanordningar med fyr- eller fempunktsbälten och fasthållningsanordningar där barnet hålls fast med ett trepunktsbälte för vuxna och där spärranordningar används och gäller inte barnfasthållningsband som är anslutna direkt till ett upprullningsdon.

8.1.3.6.3.3.   Det längsgående plan som går genom provdockans mittlinje skall ställas in mittemellan de två nedre förankringarna, samtidigt som även punkt 8.1.3.2.1.3 skall beaktas. I fallet bälteskuddar som skall provas med en provdocka som motsvarar ett 10 år gammalt barn, skall det längsgående plan som går genom provdockans mittlinje placeras 75 ± 5 mm till vänster eller höger i förhållande till punkten mittemellan de två nedre förankringarna.

8.1.3.6.3.4.   I fallet med anordningar som kräver att ett standardiserat bilbälte används, kan axelbandet placeras på provdockan före den dynamiska provningen med hjälp av tunn maskeringstejp med tillräcklig bredd och längd. I fallet med bakåtvända anordningar kan huvudet hållas mot ryggstödet i fasthållningsanordningen för barn med hjälp av tunn maskeringstejp med tillräcklig bredd och längd. I fallet bakåtvända fasthållningsanordningar är det tillåtet att använda tunn maskeringstejp för att fästa provdockan huvud vid stången med diametern 100 mm eller fasthållningsanordningens ryggsida under slädens acceleration.

8.1.3.7.   Kategorier av provdockor som skall användas

| Grupp 0: | provning med användning av den ”nyfödda” provdockan och en provdocka med vikten 9 kg. |
| --- | --- |

Grupp 0:

provning med användning av den ”nyfödda” provdockan och en provdocka med vikten 9 kg.

| Grupp 0+: | provning med användning av den nyfödda provdockan och en provdocka med vikten 11 kg. |
| --- | --- |

Grupp 0+:

provning med användning av den nyfödda provdockan och en provdocka med vikten 11 kg.

| Grupp I: | provning med användning av en provdocka med vikten 9 kg respektive 15 kg. |
| --- | --- |

Grupp I:

provning med användning av en provdocka med vikten 9 kg respektive 15 kg.

| Grupp II: | provning med användning av en provdocka med vikten 15 kg respektive 22 kg. |
| --- | --- |

Grupp II:

provning med användning av en provdocka med vikten 15 kg respektive 22 kg.

| Grupp III: | provning med användning av en provdocka med vikten 22 kg respektive 32 kg. |
| --- | --- |

Grupp III:

provning med användning av en provdocka med vikten 22 kg respektive 32 kg.

8.1.3.7.6.   Om fasthållningsanordningen för barn är lämplig för två eller fler viktgrupper skall provningarna utföras med den lättaste och den tyngsta provdockan som anges ovan för alla de grupper som berörs. Om anordningens konfiguration emellertid är mycket olika för en grupp jämfört med nästa, till exempel när fyr- eller fempunktsbältets konfiguration eller längd ändras, kan det laboratorium som utför provningarna, om det bedöms tillrådligt, lägga till en provning med en provdocka med en vikt däremellan.

8.1.3.7.7.   Om fasthållningsanordningen för barn är utformad för två eller fler barn skall en provning utföras med de tyngsta provdockorna på alla sittplatser. En andra provning med den lättaste och den tyngsta provdockan som anges ovan skall utföras. Provningarna skall utföras med användning av provningssätet såsom visas i bilaga 6, tillägg 3, figur 3. Det laboratorium som utför provningen kan, om det bedöms tillrådligt, lägga till en tredje provning med godtycklig kombination av provdockor och tomma sittplatser.

8.1.4.   Bälteskuddars fasthållning

Placera ett bomullstyg på provbänkens säte. Placera bälteskudden på provbänken. Placera den undre delen av bålen såsom beskrivs i bilaga 22, figur 1, på sätet. Sätt på och lägg an trepunktsbältet för vuxna och sträck såsom föreskrivs i bilaga 21. Med en bit 25 mm brett band eller liknande knutet runt kudden, lägg en belastning på 250 ± 5 N i pilen A:s riktning, se bilaga 22, figur 2, i linje med sätet på provbänken.

8.2.   Provning av enskilda komponenter

8.2.1.   Låsbeslag

Öppningsprovning under belastning

8.2.1.1.1.   En fasthållningsanordning för barn som redan utsatts för den dynamiska provning som anges i punkt 8.1.3 skall användas vid denna provning.

8.2.1.1.2.   Fasthållningsanordningen för barn skall tas bort från provvagnen eller fordonet utan att låsbeslaget öppnas. En last skall anbringas på låsbeslaget genom direkt dragning via det band som sitter fast i det så att alla band utsätts för kraften 80/n daN. I denna kvot är ”n” antalet band som är kopplade till låsbeslaget när det är låst, ”n” anses vara minst 2, om låsbeslaget är förbundet med en fast del. När kraften anbringas måste hänsyn tas till den vinkel som bildas av låsbeslaget och den fasta delen under den dynamiska provningen.

8.2.1.1.3.   En last skall anbringas med en hastighet av 400 ± 20 mm/min på den geometriska mittpunkten på låsbeslagets öppningsknapp längs en fast axel som går parallellt med knappens initiala rörelseriktning. Den geometriska mittpunkten gäller den del av låsbeslagets yta i vilken öppningstrycket skall anbringas. Låsbeslaget skall säkras mot ett fast stöd vid anbringandet av öppningskraften.

8.2.1.1.4.   Låsbeslagets öppningskraft skall anbringas med hjälp av en dynamometer eller liknande anordning och i normal användningsriktning. Kontaktytan skall vara ett polerat halvklot av metall med radien 2,5 ± 0,1 mm.

8.2.1.1.5.   Låsbeslagets öppningskraft skall mätas och alla fel registreras.

8.2.1.2.   Öppningsprovning utan belastning

8.2.1.2.1.   En låsbeslagsenhet som inte tidigare utsatts för en belastning skall monteras och placeras under ”belastningsfria” förhållanden.

8.2.1.2.2.   Metoden för mätning av låsbeslagets öppningskraft skall vara såsom föreskrivs i punkterna 8.2.1.1.3 och 8.2.1.1.4.

8.2.1.2.3.   Låsbeslagets öppningskraft skall mätas.

8.2.1.3.   Hållfasthetsprovning

8.2.1.3.1   Vid hållfasthetsprovningen skall två provexemplar användas. Alla justeringsanordningar med undantag för justeringsanordningar som är monterade direkt på en fasthållningsanordning för barn ingår vid denna provning.

8.2.1.3.2.   I bilaga 20 visas en typisk anordning för hållfasthetsprovning av låsbeslag. Låsbeslaget placeras på den övre runda plattan (A) inuti reliefen. Alla vidhängande band har en minsta längd på 250 mm och ordnas nedhängande från den övre plattan från sina respektive lägen på låsbeslaget. De fria bandändarna lindas sedan runt den undre runda plattan (B) tills de kommer ut i plattans inre öppning. Alla band skall vara lodräta mellan A och B. Den runda klämplattan (C) kläms sedan lätt mot den undre ytan av (B), fortfarande med möjlighet till en viss bandrörelse mellan dem. Med en liten kraft på dragmaskinen sträcks banden och dras mellan (B) och (C) tills alla band belastar respektive infästning. Låsbeslaget skall inte beröra plattan (A) eller några delar av (A) under detta moment och under själva provningen. (B) och (C) är då hårt klämda mot varandra och spännkraften ökas med en tvärgående hastighet av 100 ± 20 mm/min tills önskat värde uppnås.

8.2.2.   Justeringsanordning

8.2.2.1.   Justeringskraft

8.2.2.1.1.   Vid provning av en manuell justeringsanordning skall bandet dras jämnt genom denna anordning med beaktande av normala användningsförhållanden, med en hastighet på 100 ± 20 mm/min och den högsta kraften skall mätas med närmaste heltalsvärde i N efter de första 25 ± 5 mm av bandets rörelse.

8.2.2.1.2.   Provningen skall utföras i bandets båda rörelseriktningar genom anordningen och bandet skall genomgå hela rörelsecykeln 10 gånger före mätningen.

8.2.3.   Mikroglidprovning (se bilaga 5, figur 3)

8.2.3.1.   De delar eller anordningar som skall genomgå mikroglidprovningen skall under en tid av minst 24 timmar före provningen förvaras i en atmosfär som har temperaturen 20 ± 5 °C och en relativ luftfuktighet på 65 ± 5 %. Provningen skall utföras vid en temperatur mellan 15 och 30 °C.

8.2.3.2.   Bandets fria ände skall ordnas i samma konfiguration som när anordningen används i fordonet och skall inte vara fäst vid någon del.

8.2.3.3.   Justeringsanordningen skall vara placerad på en lodrät bandbit i vars ena ände hänger en last på 50 ± 0,5 N (styrd på ett sätt som förhindrar att lasten svänger och att bandet vrids). Den fria änden av bandet från justeringsanordningen skall monteras lodrätt uppåt eller neråt såsom den är i fordonet. Den andra änden skall löpa över avlänkningsrullen med sin vågräta axel parallell med planet för den del av bandet som bär upp lasten. Den del som går över rullen skall vara vågrät.

8.2.3.4.   Den anordning som provas skall arrangeras på sådant sätt att dess mittpunkt, i det högsta läge till vilket det kan höjas, är 300 ± 5 mm från ett stödbord och belastningen på 50 N skall anbringas 100 ± 5 mm från det stödbordet.

8.2.3.5.   20 ± 2 förprovningscykler skall sedan utföras och därefter skall 1 000 ± 5 cykler slutföras med frekvensen 30 ± 10 cykler per minut, den totala amplituden skall vara 300 ± 20 mm eller såsom anges i punkt 8.2.5.2.6.2. Lasten 50 N skall endast anbringas under den tid som motsvarar en ändring på 100 ± 20 mm för varje halv period. Mikroglidningen skall mätas från läget vid slutet av de 20 förprovningscyklerna.

8.2.4.   Upprullningsdon

8.2.4.1.   Upprullningskraft

8.2.4.1.1.   Upprullningskrafterna skall mätas med bilbältesenheten fastspänd på en provdocka såsom i den dynamiska provningen som föreskrivs i punkt 8.1.3. Bandspänningen skall mätas nära kontaktpunkten med (men inte direkt på) provdockan medan bandet dras ut eller rullas upp med en ungefärlig hastighet på 0,6 m/min.

Upprullningsmekanismens uthållighet

8.2.4.2.1.   Bandet skall dras ut och rullas upp föreskrivet antal gånger i en takt som inte överstiger 30 cykler per minut. För nödlåsande upprullningsdon skall ett ryck införas vid var femte cykel så att upprullningsdonet låses. Rycken skall utföras lika många gånger vid fem olika utdragningslängder, nämligen vid 90, 80, 75, 70 och 65 % av bandets totala längd på upprullningsdonet. Om bandet är längre än 900 mm skall dock ovanstående procenttal användas i förhållande till bandets sista 900 mm på upprullningsdonet.

8.2.4.3.   Låsning av nödlåsande upprullningsdon

8.2.4.3.1.   Upprullningsdonet skall provas en gång med avseende på låsningen då bandet är utrullat till sin fulla längd minus 300 ± 3 mm.

8.2.4.3.2.   För ett upprullningsdon som påverkas av bandrörelsen skall utdragningen göras i den riktning som normalt förekommer då upprullningsdonet är monterat i ett fordon.

8.2.4.3.3.   Då upprullningsdon provas med avseende på känsligheten för fordonets accelerationer skall de provas vid ovanstående utdragninglängd i båda riktningarna längs två ömsesidigt vinkelräta axlar som är horisontella om upprullningsdonet är avsett att monteras i ett fordon enligt anvisningar från tillverkaren av fasthållningsanordningen för barn. Om detta läge inte anges skall den provande myndigheten konsultera tillverkaren av fasthållningsanordningen för barn. En av dessa provriktningar skall väljas av den tekniska tjänst som utför typgodkännandeprovningarna för att ge de sämsta förhållandena med avseende på aktivering av låsmekanismen.

8.2.4.3.4.   Utformningen av den apparat som används skall vara sådan att den önskade accelerationen uppnås vid en medelaccelerationsökning på minst 25 g/s (7).

8.2.4.3.5.   För provningen av överensstämmelse med bestämmelserna i punkterna 7.2.3.2.1.3 och 7.2.3.2.1.4 skall upprullningsdonet monteras på ett vågrätt bord och bordet lutas med en hastighet som inte är större än 2° per sekund tills låsning har skett. Provningen skall upprepas med lutning i andra riktningar för att säkerställa att kraven är uppfyllda.

8.2.4.4.   Korrosionsprovning

8.2.4.4.1.   Korrosionsprovningen beskrivs i punkt 8.11 ovan.

8.2.4.5.   Dammprovning

8.2.4.5.1.   Upprullningsdonet skall placeras i ett provrum såsom beskrivs i bilaga 3 till dessa föreskrifter. Det skall monteras i samma riktning som det har när det är monterat i fordonet. Provrummet skall innehålla damm av det slag som anges i punkt 8.2.4.5.2 nedan. En 500 mm lång bit av bandet skall dras ut från upprullningsdonet och hållas utdragen, med undantag för att den skall utsättas för tio fullständiga cykler av upprullningar och utdragningar inom en eller två minuter efter varje omröring av dammet. Under en tid av fem timmar skall dammet under fem sekunder var 20 minut röras om med tryckluft som är torr och inte innehåller någon olja och passerar en öppning med en diameter på 1,5 ± 0,1 mm med ett tryck på 5,5 ± 0,5 bar.

8.2.4.5.2.   Det damm som används i den provning som beskrivs i punkt 8.2.4.5.1 skall bestå av ungefär 1 kg torr kvarts. Fördelningen av partiklarnas storlek skall vara följande:

| a) | 99 till 100 % släpps igenom en öppning på 150 μm och en tråddiameter på 104 μm, |
| --- | --- |

a)

99 till 100 % släpps igenom en öppning på 150 μm och en tråddiameter på 104 μm,

| b) | 76 till 86 % släpps igenom en öppning på 105 μm och en tråddiameter på 64 μm, |
| --- | --- |

b)

76 till 86 % släpps igenom en öppning på 105 μm och en tråddiameter på 64 μm,

| c) | 60 till 70 % släpps igenom en öppning på 75 μm och en tråddiameter på 52 μm. |
| --- | --- |

c)

60 till 70 % släpps igenom en öppning på 75 μm och en tråddiameter på 52 μm.

8.2.5.   Statisk provning av band

8.2.5.1.   Hållfasthetsprovning av band

8.2.5.1.1.   Varje provning skall utföras på två nya provexemplar av bandet. Dessa skall konditioneras såsom anges i punkt 7.2.4.

8.2.5.1.2.   Varje band skall greppas mellan klämmorna på en maskin för provning av draghållfasthet. Klämmorna skall vara utformade så att brott på bandet undviks vid eller nära kontaktpunkten med klämmorna. Draghastigheten skall vara 100 ± 20 mm/min. Provexemplarets fria längd mellan maskinens klämmor skall vid provningens början vara 200 ± 40 mm.

8.2.5.1.3.   Belastningen skall sedan ökas tills bandet går sönder och brottlasten skall noteras.

8.2.5.1.4.   Om bandet glider eller går sönder i eller inom 10 mm från någon av klämmorna är provningen inte giltig och en ny skall utföras på ett annat provexemplar.

Provbitar från banden såsom nämns i punkt 3.2.3 skall konditioneras enligt följande:

8.2.5.2.1.   Rumskonditionering

8.2.5.2.1.1.   Bandet skall under 24 ± 1 timmar förvaras i en atmosfär med en temperatur av 23 ± 5° och en relativ fuktighet på 50 ± 10 % Om provningen inte utförs omedelbart efter konditioneringen skall provbiten placeras i en hermetiskt sluten behållare tills provningen börjar. Brottlasten skall bestämmas inom fem minuter efter det att bandet tagits ut från behandlingsatmosfären eller behållaren.

8.2.5.2.2.   Ljuskonditionering

8.2.5.2.2.1.   Villkoren i rekommendation ISO/105-B02(1978) skall gälla. Bandet skall utsättas för ljus under den tid som krävs för att åstadkomma blekning av standardblått nr 7 till en nyans som motsvarar grad 4 på gråskalan.

8.2.5.2.2.2.   Efter exponeringen skall bandet under 24 ±1 timmar förvaras i en atmosfär som har temperaturen 23 ± 5° och en relativ fuktighet på 50 ± 10 % Brottlasten skall bestämmas inom fem minuter efter det att bandet tagits ut från konditioneringsanordningen.

8.2.5.2.3.   Köldkonditionering

8.2.5.2.3.1.   Bandet skall under 24 ±1 timmar förvaras i en atmosfär som har temperaturen 23 ± 5° och en relativ fuktighet på 50 ± 10 %

8.2.5.2.3.2.   Bandet skall sedan förvaras under 90 ± 5 minuter på en plan yta i en köldkammare där lufttemperaturen är –30 ± 5 °C. Den skall sedan vikas och vecket skall belastas med en vikt på 2 ± 0,2 kg som tidigare kylts till –30 ± 5 °C. När bandet belastats under 30 ± 5 minuter i samma köldkammare skall vikten tas bort och brottlasten mätas inom fem minuter efter det att bandet tagits ut från köldkammaren.

8.2.5.2.4.   Värmekonditionering

8.2.5.2.4.1.   Bandet skall under 180 ± 10 minuter förvaras i ett värmeskåp med temperaturen 60 ± 5 °C och en relativ fuktighet på 65 ± 5 %

8.2.5.2.4.2.   Brottlasten skall bestämmas inom fem minuter efter det att bandet tagits ut från värmeskåpet.

8.2.5.2.5.   Exponering för vatten

8.2.5.2.5.1.   Bandet skall under 180 ± 10 minuter förvaras helt nedsänkt i destillerat vatten med en tillsats av vätmedel och med en temperatur på 20 ± 5 °C. Varje lämpligt vätmedel för den fiber som skall provas kan användas.

8.2.5.2.5.2.   Brottlasten skall bestämmas inom 10 minuter efter det att bandet tagits upp ur vattnet.

8.2.5.2.6.   Nötningskonditionering

8.2.5.2.6.1.   De delar eller anordningar som skall genomgå nötningsprovningen skall under en tid av minst 24 timmar före provningen förvaras i en atmosfär som har temperaturen 23 ± 5 °C och en relativ luftfuktighet på 50 ± 10 %. Rumstemperaturen skall under provningen vara mellan 15 och 30 °C.

8.2.5.2.6.2.   I tabellen nedan anges allmänna förhållande för provningen:

| | Belastning (N) | Cykler per minut | Cykler (antal) |
| --- | --- | --- | --- |
| Typ 1-förfarande | 10 ± 0,1 | 30 ± 10 | 1 000 ± 5 |
| Typ 2-förfarande | 5 ± 0,05 | 30 ± 10 | 5 000 ± 5 |

Belastning (N)

Cykler per minut

Cykler (antal)

Typ 1-förfarande

10 ± 0,1

30 ± 10

1 000 ± 5

Typ 2-förfarande

5 ± 0,05

30 ± 10

5 000 ± 5

Om det inte finns tillräckligt med band för att prova en 300 mm längd kan provningen tillämpas på en kortare längd, men inte kortare än 100 mm.

8.2.5.2.6.3.   Särskilda provningsvillkor

8.2.5.2.6.3.1.   Typ 1-förfarande: då bandet löper genom en snabbjusteringsanordning. Belastningen 10 N skall vara lodrät och varaktigt anbringad på ett av banden. Det andra bandet, placerat vågrätt, skall fästas vid en anordning som ger bandet en fram och tillbakagående rörelse. Justeringsanordningen skall vara placerad så att bandets vågräta del förblir belastad (se bilaga 5, figur 1).

8.2.5.2.6.3.2.   Typ 2-förfarande: då bandet ändrar riktning då det löper genom en styv del. Vid denna provning skall vinklarna för båda banden vara såsom visas i bilaga 5, figur 2. Belastningen på 5 N skall anbringas varaktigt. I fall där bandet ändrar riktning mer än en gång då det löper genom en styv del kan belastningen på 5 N ökas för att uppnå de föreskrivna 300 mm bandrörelse genom denna styva del.

8.2.6.   Spärranordningar

8.2.6.1.   Anordningar av klass A:

Fasthållningsanordningen för barn och den största provdockan för vilken fasthållningsanordningen för barn är avsedd skall riggas upp såsom visas i figur 5 nedan. De band som skall användas beskrivs i bilaga 13 till dessa föreskrifter. Spärranordningen skall vara fullt anbringad och en markering görs på bandet där det går in i spärranordningen. Kraftgivarna skall fästas i bandet via en D-ring och en kraft, motsvarande dubbla (± 5 %) massan för den tyngsta provdockan i grupp I, skall anbringas under minst en sekund. Det undre läget skall användas för spärranordningar i läge A och det övre läget för spärranordningar i läge B. Kraften skall anbringas ytterligare 9 gånger. Ytterligare en markering skall göras på bältet där det går in i spärranordningen och avståndet mellan de två markeringarna skall mätas. Vid denna provning skall upprullningsdonet inte vara spärrat.

Image

8.2.6.2.   Anordningar av klass B

Fasthållningsanordningen för barn skall vara ordentligt fastsatt och banden skall, såsom anges i bilaga 13 till dessa föreskrifter, gå igenom spärranordning och ram, enligt den banddragning som beskrivs i tillverkarens anvisningar. Bandet skall gå igenom provningsutrustningen, såsom beskrivs i figur 6 nedan, och fästas vid en massa på 5,25 ± 0,05 kg. Det skall finnas 650 ± 40 mm fritt band mellan massan och den punkt där bandet går ut från ramen. Spärranordningen skall vara fullt anbringad och en markering görs på bandet där det går in i spärranordningen. Massan skall höjas och släppas så att den faller fritt längs en sträcka på 25 ± 1 mm. Detta skall upprepas 100 ± 2 gånger med frekvensen 60 ± 2 cykler per minut för att efterlikna en fasthållningsanordnings knyckande rörelser i en bil. Ytterligare en markering skall göras på bältet där det går in i spärranordningen och avståndet mellan de två markeringarna skall mätas. Spärranordningen skall täcka bandets hela bredd under installerade förhållanden med en provdocka på 15 kg installerad. Denna provning skall utföras med samma bandvinklar som de som bildas vid normal användning. Höftbältets fria ände skall vara fast. Provningen skall utföras med fasthållningsanordningen för barn ordentligt fastsatt vid den provbänk som används vid vältningprovning eller dynamisk provning. Det belastade bandet kan sitta fast i det simulerade låsbeslaget.

Image

8.2.7.   Konditioneringsprovning för justeringsanordningar som är monterade direkt på fasthållningsanordningar för barn

Installera den största provdocka för vilken fasthållningsanordningen är avsedd, såsom vid den dynamiska provningen, innefattande det standardiserade slack som anges i punkt 8.1.3.6. Märk ut en referenslinje på bandet där den fria delen av bandet går in i justeringsanordningen.

Ta bort provdockan och placera fasthållningsanordningen i konditioneringsriggen såsom visas i figur 1, bilaga 19.

Bandet skall cyklas med en total längd på minst 150 mm genom justeringsanordningen. Denna rörelse skall vara sådan att minst 100 mm av bandet på den fria ändens sida av referenslinjen och återstående rörelselängd (ca 50 mm) på fyr- eller fempunktsbältets sida av referenslinjen rör sig genom justeringsanordningen.

Om bandets längd från referenslinjen till bandets fria ände inte räcker för den rörelse som beskrivs ovan skall de 150 mm band som rör sig genom justeringsanordningen räknas från helt utsträckt läge för fyr- eller fempunktsbältet.

Cykelfrekvensen skall vara 10 ± 1 cykler/minut, med en hastighet på ”B” om 150 ± 10 mm/s.

Temperaturprovning

8.2.8.1.   De komponenter som anges i punkt 7.1.5.1 skall exponeras för en omgivning ovanför en vattenyta i ett slutet utrymme, med en temperatur på minst 80 °C, under en kontinuerlig tid av minst 24 timmar och sedan kylas i en omgivning med en temperatur lägre än 23 °C. Avkylningsperioden skall omedelbart följas av tre på varandra följande 24 timmars cykler där varje cykel omfattar nedanstående på varandra följande förlopp:

| i) | En omgivning med en temperatur högre än 100 °C skall bibehållas kontinuerligt under 6 timmar och denna omgivning skall uppnås inom 80 minuter från cykelns början. |
| --- | --- |

i)

En omgivning med en temperatur högre än 100 °C skall bibehållas kontinuerligt under 6 timmar och denna omgivning skall uppnås inom 80 minuter från cykelns början.

| ii) | En omgivning med en temperatur lägre än 0 °C skall bibehållas kontinuerligt under 6 timmar och denna omgivning skall uppnås inom 90 minuter. |
| --- | --- |

ii)

En omgivning med en temperatur lägre än 0 °C skall bibehållas kontinuerligt under 6 timmar och denna omgivning skall uppnås inom 90 minuter.

| iii) | En omgivning med en temperatur på högst 23 °C skall bibehållas kontinuerligt under resten av 24-timmarscykeln. |
| --- | --- |

iii)

En omgivning med en temperatur på högst 23 °C skall bibehållas kontinuerligt under resten av 24-timmarscykeln.

8.3.   Certifiering av provbänkens dyna

8.3.1.   Provningssätets dyna skall certifieras när den är ny för att fastställa initialvärden för inträngning vid islag och toppvärde för retardation, och därefter efter det som inträffar först av 50 dynamiska provningar eller en månad, eller före varje provning om provningsriggen används ofta.

8.3.2.   Certifierings- och mätningsförfarandena skall motsvara dem som anges i den senaste versionen av ISO 6487. Mätutrustningen skall motsvara specifikationen för en datakanal med en kanalfrekvensklass (CFC) på 60.

Med hjälp av den provningsanordning som anges i bilaga 17 till dessa föreskrifter, utförs 3 provningar, 150 ± 5 mm från dynans framkant på mittlinjen och 150 ± 5 mm i båda riktningarna från mittlinjen.

Placera anordningen lodrätt på en plan, stadig yta. Sänk islagsvikten tills den kommer i kontakt med ytan och nollställ inträngningsmarkören. Placera anordningen lodrätt ovanför provningspunkten, höj massan 500 ± 5 mm och låt den falla fritt för att slå i sätets yta. Registrera inträngningen och retardationskurvan.

8.3.3.   Registrerade toppvärden skall inte avvika med mer än 15 % från initialvärdena.

8.4.   Höghastighetsfilmer och video

8.4.1.   För att fastställa provdockans uppträdande och dess förskjutningar skall alla dynamiska provningar filmas med smalfilm eller video med en hastighet på minst 400 bilder/sekund.

8.4.2.   Lämpliga kalibreringsmärkningar skall monteras fast på vagnen eller i fordonskonstruktionen så att provdockans förskjutning kan fastställas.

8.5.   Elektriska mätningar.

Mätningsförfarandena skall motsvara dem som anges i sista upplagan av ISO 6487. Kanalfrekvensklasserna skall vara följande:

| Typ av mätning | CFC (Hz) |
| --- | --- |
| Bandbelastningar | 60 |
| Huvud(forms)acceleration | 1 000 |
| Bröstkorgsacceleration | 180 |
| Vagnsacceleration | 60 |

Typ av mätning

CFC (Hz)

Bandbelastningar

60

Huvud(forms)acceleration

1 000

Bröstkorgsacceleration

180

Vagnsacceleration

60

Provtagningfrekvensen skall vara minst åtta gånger FH (vilket i installationer med förprovningsfilter av klass 1 000 motsvarar en minsta provtagningsfrekvens på ca 8 000 provtagningar per sekund per kanal).

9.   PROVNINGSRAPPORT

9.1.   I provningsrapporten skall resultatet av alla provningar och mätningar registreras, liksom vagnshastigheter, den plats där låsbeslaget är placerat vid provningen, om den kan varieras, samt alla fel och brott.

9.2.   Om de bestämmelser avseende förankringar som finns i bilaga 6, tillägg 3, till dessa föreskrifter inte har iakttagits skall provningsrapporten beskriva hur fasthållningsanordningen för barn installerats och ange viktiga vinklar och mått.

9.3.   Om fasthållningsanordningen för barn provas i ett fordon eller en fordonskonstruktion skall provningsrapporten ange det sätt varmed fordonskonstruktionen fästs vid vagnen, läget för fasthållningsanordningen för barn och sätets läge och lutningen på fordonssätets ryggstöd.

10.   ÄNDRING OCH UTVIDGNING AV ETT TYPGODKÄNNANDE AV EN TYP AV FASTHÅLLNINGSANORDNING FÖR BARN

Varje ändring av en fasthållningsanordning för barn skall rapporteras till den administrativa myndighet som typgodkänt fasthållningsanordningen för barn. Myndigheten kan då antingen

10.1.1.   anse att ändringarna troligen inte har någon märkbar negativ inverkan och att fasthållningsanordningen för barn ändå uppfyller bestämmelserna, eller

10.1.2.   kräva ytterligare en provningsrapport från den tekniska tjänst som ansvarar för utförandet av provningarna.

10.2.   Utvidgning av typgodkännande eller avslag på ansökan om utvidgning av typgodkännande, med angivande av ändringarna, skall delges de parter till överenskommelsen som tillämpar dessa föreskrifter, på det sätt som anges i punkt 5.3 ovan.

10.3.   Den typgodkännande myndighet som beviljar utvidgning av typgodkännande skall tilldela varje sådan utvidgning ett serienummer, som skall anges på rapportformuläret, och informera övriga avtalsparter till 1958 års överenskommelse som tillämpar dessa föreskrifter, med hjälp av ett rapportformulär som överensstämmer med mallen i bilaga 1 till dessa föreskrifter.

11.   TILLVERKNINGENS ÖVERENSSTÄMMELSE MED GODKÄND TYP

Förfarandena för säkerställande av tillverkningens överensstämmelse skall överensstämma med dem som anges i tillägg 2 till överenskommelsen, (E/ECE/324-E/ECE/TRANS/505/rev. 2), med följande krav:

11.1.   En fasthållningsanordning för barn som är typgodkänt enligt dessa föreskrifter skall tillverkas så att den överensstämmer med den godkända typen genom att uppfylla de krav som anges i punkterna 6 till 8 ovan.

11.2.   Minimikraven på metoder för kontroll av tillverkningens överensstämmelse med godkänd typ, vilka beskrivs i bilaga 16 till dessa föreskrifter, skall vara uppfyllda.

11.3.   Den godkännande myndighet som beviljat typgodkännande kan när som helst kontrollera de metoder för kontroll av överensstämmelse med godkänd typ som tillämpas vid varje tillverkningsenhet. Normalt intervall för dessa kontroller skall vara en gång vartannat år.

12.   PÅFÖLJD FÖR TILLVERKNINGENS BRISTANDE ÖVERENSSTÄMMELSE MED GODKÄND TYP

12.1.   Det typgodkännande som beviljats med avseende på en fasthållningsanordning för barn enligt dessa föreskrifter, kan återkallas om en fasthållningsanordning för barn, med de uppgifter som anges i punkt 5.4, inte klarar de slumpmässiga kontroller som beskrivs i punkt 11 eller inte överensstämmer med godkänd typ.

12.2.   Om en part till överenskommelsen som tillämpar dessa föreskrifter återkallar ett typgodkännande som tidigare beviljats, skall denna part genast rapportera detta till övriga parter till överenskommelsen som tillämpar dessa föreskrifter, med hjälp av ett rapportformulär som överensstämmer med mallen i bilaga 1 till dessa föreskrifter.

13.   TILLVERKNINGENS DEFINITIVA UPPHÖRANDE

13.1.   Om innehavaren av typgodkännandet helt upphör med tillverkningen av en specifik typ av fasthållningsanordning för barn som godkänts enligt dessa föreskrifter, skall denna underrätta den myndighet som beviljat typgodkännandet. Då myndigheten får ett sådant meddelande skall den informera övriga parter till överenskommelsen som tillämpar dessa föreskrifter, med hjälp av ett rapportformulär som överensstämmer med mallen i bilaga 1 till dessa föreskrifter.

14.   INSTRUKTIONER

14.1.   Varje fasthållningsanordning för barn skall åtföljas av anvisningar på språket i det land där anordningen säljs med följande innehåll:

Installationsanvisningarna skall innefatta följande punkter:

14.2.1   För fasthållningsanordningar för barn i kategorin ”universal” skall följande skylt vara väl synlig på försäljningsstället utan att emballaget avlägsnas:

1.

| 1. | Detta är en fasthållningsanordning för barn i kategorin ”universal”. Den är typgodkänd enligt föreskrifter nr 44, med ändringar med löpnummer 03, för allmänt bruk i fordon och passar de flesta bilsäten, men inte alla. |
| --- | --- |

Detta är en fasthållningsanordning för barn i kategorin ”universal”. Den är typgodkänd enligt föreskrifter nr 44, med ändringar med löpnummer 03, för allmänt bruk i fordon och passar de flesta bilsäten, men inte alla.

| 2. | Anordningen bör kunna monteras korrekt i fordonet om fordonstillverkaren i fordonets handbok anger att fordonet klarar montering av en fasthållningsanordning för barn i kategorin ”universal” för denna åldersgrupp. |
| --- | --- |

2.

Anordningen bör kunna monteras korrekt i fordonet om fordonstillverkaren i fordonets handbok anger att fordonet klarar montering av en fasthållningsanordning för barn i kategorin ”universal” för denna åldersgrupp.

| 3. | Denna fasthållningsanordning för barn har klassificerats i kategorin ”universal” under striktare villkor än dem som gällde för tidigare konstruktioner som saknar denna anmärkning. |
| --- | --- |

3.

Denna fasthållningsanordning för barn har klassificerats i kategorin ”universal” under striktare villkor än dem som gällde för tidigare konstruktioner som saknar denna anmärkning.

| 4. | Vid tveksamhet tag kontakt med tillverkaren av fasthållningsanordningen för barn eller återförsäljaren. |
| --- | --- |

4.

Vid tveksamhet tag kontakt med tillverkaren av fasthållningsanordningen för barn eller återförsäljaren.

14.2.2   För fasthållningsanordningar för barn i kategorierna ”begränsad” och ”semiuniversal” skall följande uppgifter vara väl synliga på försäljningsstället utan att emballaget öppnas:

Denna fasthållningsanordning för barn har klassificerats för ”(begränsad/semiuniversal)” användning och är lämplig för montering på nedan angivna sittplatser i följande fordon:







  Formula

| | | |
| --- | --- | --- |

Formula

Formula

14.2.3.   För fasthållningsanordningar för barn i kategorin ”fordonsspecifik” skall en angivelse om vilket fordon anordningen är avsedd för finnas väl synlig på försäljningsstället utan att emballaget öppnas.

14.2.4.   Om anordningen kräver ett säkerhetsbälte för vuxna, skall även följande påskrift vara väl synlig på försäljningsstället utan att emballaget öppnas:

”Endast lämplig om det typgodkända fordonet är utrustat med säkerhetsbälten av typen höft/trepunkt/fast/med upprullningsdon som är typgodkända enligt FN/ECE-föreskrifter nr 16 eller andra likvärdiga standarder.” (Stryk det som inte är tillämpligt.)

I fallet fasthållningsanordningar för babyliftar skall en det finnas en förteckning över babyliftar för vilka anordningen är lämplig.

14.2.5.   Tillverkaren av fasthållningsanordningen för barn skall tillhandahålla upplysningar på emballaget om till vilken adress kunden kan skriva för att erhålla mer information om montering av fasthållningsanordningen för barn i specifika fordon.

14.2.6.   Installationsmetoden skall illustreras med fotografier och/eller mycket tydliga ritningar.

14.2.7.   Användaren skall underrättas om att styva föremål och plastdelar i fasthållningsanordningen för barn skall placeras och monteras så att de inte, vid den dagliga användningen av fordonet, riskerar att fastna i ett flyttbart säte eller i en fordonsdörr.

14.2.8.   Användaren skall tillrådas att placera babyliftar vinkelrätt mot fordonets längsgående riktning.

14.2.9.   Vad gäller bakåtvända anordningar skall kunden tillrådas att inte använda dem på sittplatser där en krockkudde finns monterad. Denna information skall vara väl synlig på försäljningsstället utan att emballaget öppnas.

14.2.10   För kategorin ”fasthållningsanordning för barn med särskilda behov” skall följande uppgifter vara väl synliga på försäljningsstället utan att förpackningen öppnas:

Denna ”fasthållningsanordning för barn med särskilda behov” är utformad för att ge extra stöd för barn som har svårt att sitta ordentligt på vanliga säten. Konsultera alltid din läkare för att säkerställa att denna fasthållningsanordning är lämplig för ditt barn.

Installationsanvisningarna skall innefatta följande punkter:

14.3.1.   De viktgrupper för vilka anordningen är avsedd.

14.3.2.   Om anordningen är avsedd att användas tillsammans med ett säkerhetsbälte för vuxna skall detta anges med hjälp av följande lydelse: Endast lämplig för användning i förtecknade fordon utrustade med säkerhetsbälten av typen höft/trepunkt/fast/med upprullningsdon som är typgodkända enligt ECE-föreskrifter nr 16 eller andra likvärdiga standarder. (Stryk det som inte är tillämpligt.)

14.3.3.   Användningsanvisningar skall ges med fotografier och/eller mycket tydliga ritningar. Vad gäller fasthållningsanordningar för barn som kan användas både framåt- och bakåtvända, skall en tydlig varning finnas om att behålla fasthållningsanordningen bakåtvänd tills barnets vikt är högre än ett fastställt gränsvärde eller vissa andra måttkriterier har uppfyllts.

14.3.4.   Användningen av låsbeslag och justeringsanordningar skall tydligt förklaras.

14.3.5.   Det skall finnas rekommendationer om att alla band som håller fast fasthållningsanordningen i fordonet skall vara ordentligt åtdragna, att alla band som håller fast barnet skall ställas in efter barnets kropp och att band inte skall vara vridna.

14.3.6.   Det skall anges att det är viktigt att se till att höftband sitter lågt ned så att de ligger an mot bäckenet.

14.3.7.   Det skall finnas rekommendationer om att anordningen skall bytas ut om den utsatts för kraftiga påkänningar vid en olycka.

14.3.8.   Anvisningar om rengöring skall finnas.

14.3.9.   En allmän varning skall ges användaren om faran av att göra förändringar eller tillägg till anordningen utan godkännande från behörig myndighet och risken med att inte noga följa de installationsanvisningar som tillverkaren av fasthållningsanordningen för barn tillhandahåller.

14.3.10.   Om stolen inte är utrustad med tygöverdrag skall det finnas rekommendationer om att stolen skall skyddas mot solstrålning, i annat fall kan den bli för het för barnets hud.

14.3.11.   Det skall finnas rekommendationer om att barn inte skall lämnas i fasthållningsanordningen utan tillsyn.

14.3.12.   Det skall finnas rekommendationer om att allt bagage eller andra föremål som skulle kunna orsaka skador i händelse av en sammanstötning skall vara ordentligt säkrade.

14.3.13.   Det skall finnas rekommendationer om att

| a) | fasthållningsanordningen för barn inte skall användas utan klädseln, |
| --- | --- |

a)

fasthållningsanordningen för barn inte skall användas utan klädseln,

| b) | stolklädseln inte skall ersättas av något annat än det som rekommenderas av tillverkaren, eftersom klädseln utgör en integrerad del av fasthållningsanordningen och påverkar dess prestanda. |
| --- | --- |

b)

stolklädseln inte skall ersättas av något annat än det som rekommenderas av tillverkaren, eftersom klädseln utgör en integrerad del av fasthållningsanordningen och påverkar dess prestanda.

14.3.14.   Det skall finnas en text eller en skiss som anger hur en användare kan känna igen ett otillfredsställande läge för låsbeslaget på säkerhetsbältet för vuxna i förhållande till de kontaktpunkter på fasthållningsanordningen för barn som huvudsakligen tar upp belastningen. Vid tveksamhet skall användaren tillrådas att kontakta tillverkaren av fasthållningsanordningen.

14.3.15.   Om fasthållningsanordningen för barn har alternativa lastupptagande kontaktpunkter skall deras användning tydligt beskrivas. Användaren skall informeras om hur man bedömer om denna alternativa banddragning är tillfredsställande. Användaren skall tillrådas att kontakta tillverkaren av fasthållningsanordningen för barn vid tveksamheter om detta. Användaren skall tydligt tillrådas att i första hand installera fasthållningsanordningen för barn, på sittplatser i fordonet som kategoriseras som ”universal” i fordonshandboken, med användning av den primära banddragningen.

14.3.16.   Det skall vidtas åtgärder för att anvisningarna på fasthållningsanordningen för barn sitter kvar under dess livslängd eller att de finns i fordonshandboken vad gäller inbyggda fasthållningsanordningar för barn.

14.3.17.   Det skall finnas en uttalad varning för att använda andra lastbärande kontaktpunkter än dem som beskrivs i anvisningarna och som är markerade på fasthållningsanordningen för barn.

15.   NAMN PÅ OCH ADRESSER TILL DE TEKNISKA TJÄNSTER SOM ANSVARAR FÖR UTFÖRANDET AV TYPGODKÄNNANDEPROVNINGARNA SAMT TILL DE ADMINISTRATIVA MYNDIGHETERNA

15.1.   De parter till överenskommelsen som tillämpar dessa föreskrifter, skall till FN:s sekretariat rapportera namn och adresser till de tekniska tjänster som ansvarar för utförandet av typgodkännandeprovningarna liksom till de administrativa myndigheter som beviljar typgodkännande och till vilka intyg skall skickas om typgodkännande eller utvidgning av typgodkännande eller avslag på ansökan om typgodkännande eller återkallande av typgodkännande, som utfärdats i ett annat land.

---

(1)  1 för Tyskland, 2 för Frankrike, 3 för Italien, 4 för Nederländerna, 5 för Sverige, 6 för Belgien, 7 för Ungern, 8 för Tjeckien, 9 för Spanien, 10 för Jugoslavien, 11 för Förenade kungariket, 12 för Österrike, 13 för Luxemburg, 14 för Schweiz, 15 (vakant), 16 för Norge, 17 för Finland, 18 för Danmark, 19 för Rumänien, 20 för Polen, 21 för Portugal, 22 för Ryssland, 23 för Grekland, 24 för Irland, 25 för Kroatien, 26 för Slovenien, 27 för Slovakien, 28 för Vitryssland, 29 för Estland, 30 (vakant), 31 för Bosnien och Hercegovina, 32 för Lettland, 33 (vakant), 34 för Bulgarien, 35 (vakant), 36 för Litauen, 37 för Turkiet, 38 (vakant), 39 för Azerbajdzjan, 40 för f.d. jugoslaviska republiken Makedonien, 41 (vakant), 42 för Europeiska gemenskapen (typgodkännanden beviljas av dess medlemsstater med användning av respektive ECE-symbol), 43 för Japan, 44 (vakant), 45 för Australien, 46 för Ukraina, 47 för Sydafrika och 48 för Nya Zeeland. Påföljande nummer kommer att tilldelas andra länder i den kronologiska ordning som de ratificerar eller ansluter sig till överenskommelsen om antagande av enhetliga tekniska föreskrifter för hjulförsedda fordon, utrustning och delar som kan monteras och/eller användas på hjulförsett fordon, samt om villkoren för ömsesidigt erkännande av typgodkännande utfärdade på grundval av dessa föreskrifter, och det nummer de då tilldelas skall delges de avtalsslutande parterna av FN:s generalsekreterare.

(2)  Gränsvärden för bröstkorgsacceleration gäller inte vid användning av den ”nyfödda” provdockan då den saknar instrument

(3)  Den nyfödda provdockan är inte utrustad med några bukinsatser. Därför kan endast en subjektiv analys användas som ledning för bukinträngning.

(4)  Måttoleranser om inte annat anges, gäller ej gränsytor

| Dimensions-område (mm) | Mindre än 6 | Mellan 6 och 30 | Mellan 30 och 120 | Mellan 120 och 315 | Mellan 315 och 1 000 | Över 1 000 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Tolerans (mm) | ± 0,5 | ± 1 | ± 1,5 | ± 2 | ± 3 | ± 4 |

Dimensions-område (mm)

Mindre än 6

Mellan 6 och 30

Mellan 30 och 120

Mellan 120 och 315

Mellan 315 och 1 000

Över 1 000

Tolerans (mm)

± 0,5

± 1

± 1,5

± 2

± 3

± 4

Vinkeltoleranser om inte annat anges: ± 1.

(5)  Vid kalibrering bör stoppsträckan vara 650 ± 30 mm

(6)  Vid kalibrering bör stoppsträckan vara 275 ± 20 mm

OBSERVERA: Alla fasthållningsanordningar för grupperna 0 och 0+ skall provas enligt ”bakåtvända” förhållanden vid islag framifrån och bakifrån.

Förklaring:

Provningsimpuls nr 1 Såsom föreskrivs i bilaga 7 – islag framifrån.

Provningsimpuls nr 2 Såsom föreskrivs i bilaga 7 – islag bakifrån.

Provningsimpuls nr 3 Retardationsimpuls för fordon utsatt för islag framifrån.

Provningsimpuls nr 4 Retardationsimpuls för fordon utsatt för islag bakifrån.

(7)  g = 9,81 m/s2

---

BILAGA 1

RAPPORT

(största format: A4 (210 × 297 mm))

Image

---

BILAGA 2

TYPGODKÄNNANDEMÄRKETS UPPBYGGNAD

Image

Fasthållningsanordningen för barn med ovanstående typgodkännandemärke är en anordning som kan monteras i alla fordon och kan användas inom viktområdet 9–36 kg (grupperna I-III). Den är typgodkänd i Nederländerna (E4) med typgodkännandenummer 032439. Typgodkännandenumret anger att typgodkännandet beviljats enligt kraven i föreskrifterna, med ändringar med löpnummer 03, avseende typgodkännande av fasthållningsanordningar för barnpassagerare i motorfordon.

Image

En fasthållningsanordning för barn med ovanstående typgodkännandemärke är en anordning som inte kan monteras i varje fordon men kan användas inom viktområdet 9–25 kg (grupperna I-II). Den är typgodkänd i Nederländerna (E4) med typgodkännandenummer 032439. Typgodkännandenumrets anger att typgodkännandet beviljades enligt kraven i föreskrifterna, med ändringar med löpnummer 03, avseende typgodkännande av fasthållningsanordningar för barnpassagerare i motorfordon. Symbolen ”Y” anger att systemet innefattar ett grenband.

Anmärkning: Typgodkännandenumret och tilläggssymbol(er) skall placeras nära cirkeln och antingen ovanför eller under bokstaven ”E” eller till höger eller vänster om den. Siffrorna i typgodkännandenumret skall sitta på samma sida om bokstaven ”E” och vara vända åt samma håll. Tilläggssymbolen eller tilläggssymbolerna skall sitta mittemot typgodkännandenumret. Användning av romerska siffror såsom typgodkännandenummer skall undvikas för att förhindra förväxling med andra symboler.

---

BILAGA 3

UPPBYGGNAD AV EN APPARAT FÖR DAMMPROVNING

(Mått i mm)

Image

Image

---

BILAGA 4

KORROSIONSPROVNING

1.   PROVUTRUSTNING

1.1.   Utrustningen skall bestå av en dimkammare, en behållare med saltlösning, tillförsel av lämpligt behandlad tryckluft, ett eller flera spridarmunstycken, stöd för provexemplar, anordning för uppvärmning av kammaren och nödvändig manöverutrustning. Utrustningens storlek och konstruktionsdetaljer är valfria, under förutsättning att provningsvillkoren uppfylls.

1.2.   Det är viktigt att se till att de lösningsdroppar som samlas på kammarens tak eller hölje inte faller ned på provexemplaren.

1.3.   De lösningsdroppar som faller ner från provexemplaren skall inte återföras till behållaren och finfördelas på nytt.

1.4.   Utrustningen får inte vara uppbyggd av material som påverkar dimmans korrosionsförmåga.

2.   PROVEXEMPLARENS PLACERING I DIMKAMMAREN

2.1.   Provexemplaren, utom upprullningsdon, skall stödjas eller vara upphängda mellan 15° och 30° från vertikallinjen och helst parallellt med huvudriktningen för det horisontella dimflödet genom kammaren, vilket bestäms i förhållande till den mest framträdande yta som provas.

2.2.   Upprullningsdon skall stödjas eller vara upphängda på ett sådant sätt att axlarna på de rullar som rullar upp bandet ligger vinkelrätt mot huvudriktningen för det horisontella dimflödet genom kammaren. Upprullningsdonets bandöppning skall även vara vänd i denna huvudriktning.

2.3.   Varje provexemplar skall vara placerat så att dimman kan lägga sig fritt på alla provexemplar.

2.4.   Varje provexemplar skall vara placerat så att saltlösning förhindras att droppa från ett provexemplar till ett annat.

3.   SALTLÖSNING

3.1.   Saltlösningen skall framställas genom att 5 ± 1 viktdelar natriumklorid löses upp i 95 viktdelar destillerat vatten. Saltet skall vara natriumklorid som i det närmaste är fritt från nickel och koppar och i torrt tillstånd innehåller högst 0,1 % natriumjodid och sammanlagt högst 0,3 % föroreningar.

3.2.   Lösningen skall vara sådan att den uppsamlade lösningen får ett pH-värde på 6,5-7,2 då den finfördelats vid 35 °C.

4.   TRYCKLUFT

4.1.   Den tryckluft som tillförs munstycket eller munstyckena för finfördelning av saltlösningen skall vara fri från olja och föroreningar och hålla ett tryck mellan 70 och 170 kN/m2.

5.   FÖRHÅLLANDEN I DIMKAMMAREN

5.1.   Dimkammarens exponeringszon skall hållas vid en temperatur på 35 ± 5 °C. Minst två rena dimuppsamlare skall vara placerade i exponeringszonen för att hindra att lösningsdroppar från provexemplaren eller någon annan del samlas. Uppsamlarna skall vara placerade nära provexemplaren, den ena så nära ett munstycke som möjligt och den andra så långt bort som möjligt från alla munstycken. Dimman skall vara sådan att mellan 1,0 och 2,0 ml lösning per timme samlas upp i varje uppsamlare för varje 80 cm2 horisontell uppsamlingsyta vid mätning under i genomsnitt minst 16 timmar.

5.2.   Munstycket eller munstyckena skall vara riktade eller avskärmade så att duschen inte träffar provexemplaren direkt.

---

BILAGA 5

NÖTNINGS- OCH MIKROGLIDPROVNING

Exempel a

Image

Exempel b

Image

Exempel på provningsuppsättningar motsvarande typen av justeringsanordning.

Image

Image

Image

Lasten på 50 N på provningsanordningen skall styras lodrätt på ett sådant sätt att lasten hindras att pendla och bandet att vrida sig.

Fästanordningen skall vara fäst vid lasten på 50 N på samma sätt som i fordonet.

---

BILAGA 6

BESKRIVNING AV VAGN

1.   VAGN

1.1.   För provning av bilbälten skall vagnen då den endast bär sätet ha en massa på 400 ± 20 kg. För provning av fasthållningsanordningar för barn skall vagnen med anbringad fordonskonstruktion ha en vikt på 800 kg. Om så krävs får dock vagnens och fordonskonstruktionens sammanlagda vikt ökas i steg om 200 kg. Den totala vikten får dock inte i något fall avvika från det nominella värdet med mer än ± 40 kg.

2.   KALIBRERINGSSKÄRM

2.1.   En kalibreringsskärm skall ordentligt fästas vid vagnen med en rörelsebegränsningslinje tydligt markerad på den för att göra det möjligt att fastställa överensstämmelse med kriteriet för rörelse framåt utifrån fotografiska registreringar.

3.   SÄTE

Sätet skall vara konstruerat enligt följande:

3.1.1.   Ett styvt ryggstöd, fast, med mått som anges i tillägg 1 till denna bilaga. Den undre delen och den övre delen skall vara tillverkad av rör med diametern 20 mm.

3.1.2.   Styvt säte, med mått som anges i tillägg 1 till denna bilaga. Den bakre delen av sätet är tillverkad av en styv metallplåt, vars övre del är ett rör med diametern 20 mm. Även den främre delen av sätet skall vara tillverkad av ett rör med diametern 20 mm.

3.1.3.   För att komma åt förankringsbeslag skall öppningar görs i sätesdynans bakkant såsom föreskrivs i bilaga 1 till dessa föreskrifter,

3.1.4.   Sätets bredd skall vara 800 mm.

3.1.5.   Ryggstödet och sätet skall vara täckta av polyuretanskum, vars egenskaper anges i tabell 1. Dynans mått anges i tillägg 1 till denna bilaga.

Tabell 1:

| Densitet enligt ISO 485 (kg/m3) | 43 |
| --- | --- |
| Bärförmåga enligt ISO 2439B (N) | |
| | p –25 % |

Densitet enligt ISO 485 (kg/m3)

43

Bärförmåga enligt ISO 2439B (N)

p –25 %

125

| | p –40 % |
| --- | --- |

p –40 %

155

Bärförmågefaktor enligt ISO 3386 (kPa)

4

Förlängning vid brott enligt ISO 1798 (%)

180

Brotthållfasthet enligt ISO 1798 (kPa)

100

Sättning enligt ISO 1856 (%)

3

3.1.6.   Polyuretanskummet skall vara täckt med en solskyddsduk, tillverkad av polyakrylatfibrer, vars egenskaper anges i tabell 2.

Tabell 2:

| Specifik vikt (g/m2) | 290 |
| --- | --- |
| Brotthållfasthet enligt DIN 53587 på provbitar med bredden 50 mm: | |
| | I längdriktning (kg): |

Specifik vikt (g/m2)

290

Brotthållfasthet enligt DIN 53587 på provbitar med bredden 50 mm:

I längdriktning (kg):

120

| | I tvärriktning (kg): |
| --- | --- |

I tvärriktning (kg):

80

Täckning av säte och ryggstöd (1)

3.1.7.1.   Sätets skumdyna framställs av ett fyrkantigt skumblock (800 × 575 × 135 mm) på ett sådant sätt (se figur 1 i tillägg 1 till denna bilaga) att dess form liknar formen på den bottenplatta av aluminium som specificeras i figur 2 i tillägg 1 till denna bilaga.

3.1.7.2.   Sex hål borras i bottenplattan för att fästa den på vagnen med bultar. Hålen borras längs plattans längsta sida, tre på var sida, deras lägen beror på hur vagnen är konstruerad. Sex bultar förs in i hålen. Det är rekommendabelt att bultarna limmas fast på plattan med lämpligt lim. Sedan dras bultarna fast med muttrar.

3.1.7.3.   Skyddsmaterialet (1 250 × 1 200 mm, se figur 3 i tillägg 1 till denna bilaga) skärs tvärs över bredden på ett sådant sätt att det inte är möjligt att få materialet att överlappa när det anbringats. Det skall finnas ett mellanrum på 100 mm mellan kanterna på skyddsmaterialet. Därför måste materialet skäras vid ca 1 200 mm.

3.1.7.4.   Skyddsmaterialet är märkt med två linjer som går tvärs över bredden. De är dragna 375 mm från skyddsmaterialets mittlinje. (Se figur 3 i tillägg 1 till denna bilaga)

3.1.7.5.   Sätets skumdyna placeras upp och ner på skyddsmaterialet med bottenplattan av aluminium överst.

3.1.7.6.   Skyddsmaterialet sträcks på båda sidor tills de linjer som är dragna på det överensstämmer med kanterna på bottenplattan av aluminium. Vid varje bultläge görs små inskärningar och skyddsmaterialet dras över bultarna.

3.1.7.7.   Vid läget för spåren i bottenplattan och i skummet bör inskärningar göras i skyddsmaterialet.

3.1.7.8.   Skyddsmaterialet limmas på aluminiumplattan med ett flexibelt lim. Muttrarna måste tas bort före limning.

3.1.7.9.   Flikarna på sidan viks upp på plattan och limmas likaså.

3.1.7.10.   Flikarna i spåren viks inåt och tejpas med en hållfast tejp.

3.1.7.11.   Det flexibla limmet måste torka under minst 12 timmar.

3.1.7.12.   Ryggstödets dyna täcks på exakt samma sätt som sätet förutom att linjerna på skyddsmaterialet (1 250 mm × 850 mm) är dragna 320 mm från materialets mittlinje.

3.1.8.   Linjen Cr sammanfaller med skärningslinjen mellan sätets övre plan och ryggstödets främre plan.

Provning av bakåtvända anordningar

3.2.1.   En särskild ram skall monteras på vagnen för att stödja fasthållningsanordningen för barn såsom visas i figur 1.

3.2.2.   Ett stålrör skall fästas stadigt på vagnen så att en belastning på 5 000 ± 50 N vågrätt anbringad på mitten av röret inte orsakar en större rörelse än 2 mm.

3.2.3.   Stålrörets mått skall vara följande: 500 × 100 × 90 mm.

Image

4.   STOPPANORDNING

4.1.   Anordningen består av två identiska parallellmonterade energiupptagare.

Vid behov skall ytterligare upptagare användas för varje ökning på 200 kg av den nominella vikten. Varje upptagare skall omfatta

4.2.1.   ett yttre hölje i form av ett stålrör,

4.2.2.   ett energiupptagande rör av polyuretan,

4.2.3.   en avlång blankpolerad stålknopp som tränger in i upptagaren, samt

4.2.4.   en stång och en anslagsplatta.

4.3.   Måtten för upptagarens olika delar visas i det diagram som återges i tillägg 2 till denna bilaga.

4.4.   Egenskaperna hos det upptagande materialet anges i tabellerna 3 och 4 i denna bilaga.

4.5.   Stoppanordningen skall under minst 12 timmar förvaras vid en temperatur mellan 15 och 25 °C innan den används vid de kalibreringsprovningar som beskrivs i bilaga 7 till dessa föreskrifter. Stoppanordningen skall vid alla typerna av provningar uppfylla de prestandakrav som ställs i bilaga 7, tilläggen 1 och 2. Vid de dynamiska provningarna av en fasthållningsanordning för barn skall stoppanordningen förvaras under minst 12 timmar i samma temperatur, inom ± 2 °C, som vid kalibreringsprovningen. En annan anordning som ger likvärdiga resultat godtas.

Tabell 3

EGENSKAPER FÖR DET ENERGIUPPTAGANDE MATERIALET ”A”

(ASTM metod D 735 om inte annat anges)

| Hårdhet Shore A: | 95 ± 2 vid temperaturen 20 ± 5 °C |
| --- | --- |
| Brotthållfasthet: | Ro 350 kg/cm2 |
| Minsta förlängning: | Ao 400 % |
| Modul | vid 100 % förlängning: | 110 kg/cm2 |
| vid 300 % förlängning: | 240 kg/cm2 |
| Sprödhet vid låg temperatur (ASTM-metod D736): | 5 timmar vid –55 °C |
| Sättning (metod B): | 22 timmar vid 70 °C 45 % |
| Densitet vid 25 °C: | 1,05 till 1,10 |
| Åldrande i luft (ASTM-metod D 573) | 70 timmar vid 100 °C:






  — | Hårdhet Shore A: största variation ± 3 |

Hårdhet Shore A:

95 ± 2 vid temperaturen 20 ± 5 °C

Brotthållfasthet:

Ro 350 kg/cm2

Minsta förlängning:

Ao 400 %

Modul

vid 100 % förlängning:

110 kg/cm2

vid 300 % förlängning:

240 kg/cm2

Sprödhet vid låg temperatur (ASTM-metod D736):

5 timmar vid –55 °C

Sättning (metod B):

22 timmar vid 70 °C 45 %

Densitet vid 25 °C:

1,05 till 1,10

Åldrande i luft (ASTM-metod D 573)

70 timmar vid 100 °C:

—

Hårdhet Shore A: största variation ± 3

| — | Brotthållfasthet: minskning <10 % av Ro |
| --- | --- |

—

Brotthållfasthet: minskning <10 % av Ro

| — | Förlängning: minskning <10 % av Ao |
| --- | --- |

—

Förlängning: minskning <10 % av Ao

| — | Vikt: minskning <1 % |
| --- | --- |

—

Vikt: minskning <1 %

Nedsänkning i olja (ASTM-metod nr 1 olja):

70 timmar vid 100 °C:

| — | Hårdhet Shore A: största variation ± 4 |
| --- | --- |

—

Hårdhet Shore A: största variation ± 4

| — | Brotthållfasthet: minskning <15 % av Ro |
| --- | --- |

—

Brotthållfasthet: minskning <15 % av Ro

| — | Förlängning: minskning <10 % av Ao |
| --- | --- |

—

Förlängning: minskning <10 % av Ao

| — | Volym: svällning <5 % |
| --- | --- |

—

Volym: svällning <5 %

Nedsänkning i olja (ASTM-metod nr 3 olja):

70 timmar vid 100 °C:

| — | Brotthållfasthet: minskning <15 % av Ro |
| --- | --- |

—

Brotthållfasthet: minskning <15 % av Ro

| — | Förlängning: minskning <15 % av Ao |
| --- | --- |

—

Förlängning: minskning <15 % av Ao

| — | Volym: svällning <20 % |
| --- | --- |

—

Volym: svällning <20 %

Nedsänkning i destillerat vatten:

Brotthållfasthet: minskning <35 % av Ro

1 vecka vid 70 °C

Förlängning: ökning <20 % av Ao

Tabell 4

EGENSKAPER FÖR DET ENERGIUPPTAGANDE MATERIALET ”B”

(ASTM metod D 2000 om inte annat anges)

| Hårdhet Shore A: | 88 ± 2 vid temperaturen 20 ± 5 °C |
| --- | --- |
| Brotthållfasthet: | Ro 300 kg/cm2 |
| Minsta förlängning: | Ao 400 % |
| Modul | vid 100 % förlängning: | 70 kg/cm2 |
| vid 300 % förlängning: | 130 kg/cm2 |
| Sprödhet vid låg temperatur (ASTM-metod D736): | 5 timmar vid –55 °C |
| Sättning (metod B): | 22 timmar vid 70 °C 45 % |
| Densitet vid 25 °C: | 1,08 till 1,12 |
| Åldrande i luft (ASTM-metod D 573) | 70 timmar vid 100 °C






  — | Hårdhet Shore A: största variation ± 3 |

Hårdhet Shore A:

88 ± 2 vid temperaturen 20 ± 5 °C

Brotthållfasthet:

Ro 300 kg/cm2

Minsta förlängning:

Ao 400 %

Modul

vid 100 % förlängning:

70 kg/cm2

vid 300 % förlängning:

130 kg/cm2

Sprödhet vid låg temperatur (ASTM-metod D736):

5 timmar vid –55 °C

Sättning (metod B):

22 timmar vid 70 °C 45 %

Densitet vid 25 °C:

1,08 till 1,12

Åldrande i luft (ASTM-metod D 573)

70 timmar vid 100 °C

—

Hårdhet Shore A: största variation ± 3

| — | Brotthållfasthet: minskning <10 % av Ro |
| --- | --- |

—

Brotthållfasthet: minskning <10 % av Ro

| — | Förlängning: minskning <10 % av Ao |
| --- | --- |

—

Förlängning: minskning <10 % av Ao

| — | Vikt: minskning <1 % |
| --- | --- |

—

Vikt: minskning <1 %

Nedsänkning i olja (ASTM-metod nr 1 olja):

70 timmar vid 100 °C

| — | Hårdhet Shore A: största variation ± 4 |
| --- | --- |

—

Hårdhet Shore A: största variation ± 4

| — | Brotthållfasthet: minskning <15 % av Ro |
| --- | --- |

—

Brotthållfasthet: minskning <15 % av Ro

| — | Förlängning: minskning <10 % av Ao |
| --- | --- |

—

Förlängning: minskning <10 % av Ao

| — | Volym: svällning <5 % |
| --- | --- |

—

Volym: svällning <5 %

Nedsänkning i olja (ASTM-metod nr 3 olja):

70 timmar vid 100 °C

| — | Brotthållfasthet: minskning <15 % av Ro |
| --- | --- |

—

Brotthållfasthet: minskning <15 % av Ro

| — | Förlängning: minskning <15 % av Ao |
| --- | --- |

—

Förlängning: minskning <15 % av Ao

| — | Volym: svällning <20 % |
| --- | --- |

—

Volym: svällning <20 %

Nedsänkning i destillerat vatten:

Brotthållfasthet: minskning <35 % av Ro

1 vecka vid 70 °C:

Förlängning: ökning <20 % av Ao

---

(1)  Uppgifter om material som används vid denna process kan erhållas från TNO (Research Institute for Road Vehicles), Schoemakerstraat 97, 2628 VK Delft, Nederländerna.

BILAGA 6

Tillägg 1

Image

Image

Image

Image

Tillägg 2

Stoppanordning

frontalkollisionsmått (i mm)

Image

Image

Image

Image

Image

Stoppanordning (monterad)

Islag bakifrån

Image

Stoppanordning polyuretanrör

Islag bakifrån

Image

Tillägg 3

PLACERING OCH ANVÄNDNING AV FÖRANKRINGAR PÅ PROVVAGNEN

1.   Förankringarna skall placeras såsom visas i figuren nedan.

Fasthållningsanordningar för barn i kategorierna ”universal” och ”begränsad” skall använda följande förankringspunkter:

2.1.   för fasthållningsanordningar för barn som är godkända för användning med höftbälten, punkterna A och B

2.2.   för fasthållningsanordningar för barn som är godkända för användning med trepunktsbälten, punkterna A B0 och C.

3.   Förankringarna A, B och D skall användas för fasthållningsanordningar för barn i kategorin ”semiuniversal” med endast en extra övre förankring.

4.   Förankringarna A, B E och F skall användas för fasthållningsanordningar för barn i kategorin ”semiuniversal” med två extra övre förankringar.

5.   Förankringarna R1, R2, R3, R4 och R5 är de extra förankringspunkterna för bakåtvända fasthållningsanordningar för barn i kategorin ”semiuniversal” med en eller fler extra övre förankringar (se punkt 8.1.3.5.3).

6.   Förutom i fallet punkt C, (som motsvarar stolpbygelns läge) skall punkterna som motsvarar förankringarnas lägen visa var bältets ändar skall anslutas till vagnen eller i förekommande fall till lastgivaren. Konstruktionen som bär upp förankringarna skall vara styv. Den övre förankringen får inte förskjutas mer än 0,2 mm i längsled när en belastning på 980 N anbringas på den i denna riktning. Vagnen skall vara konstruerad så att ingen bestående deformation uppträder på de delar som bär upp förankringarna under provningen.

7.   För babyliftar i grupp 0 kan punkterna A1 och/eller B1 användas alternativt, såsom anges av tillverkaren av fasthållningsanordningarna för barn. A1 och B1 är placerade på en tvärgående linje genom R1 på avståndet 350 mm från R1.

8.   För provning av fasthållningsanordningar för barn i kategorierna ”universal” och ”begränsad” skall ett standardiserat bälte med upprullningsdon monteras på provningssätet såsom anges i bilaga 13.

Image

Image

---

BILAGA 7

BESKRIVNING AV KURVAN FÖR VAGNENS RETARDATION SOM FUNKTION AV TIDEN

1.   Retardationskurvan för vagnen belastad med tröghetsvikt för att få en total vikt på 455 ± 20 kg vad gäller provningar av fasthållningsanordningar för barn utförda enligt punkt 8.1.3.1 i dessa föreskrifter och på 910 ± 40 kg vad gäller provningar av fasthållningsanordningar för barn utförda enligt punkt 8.1.3.2 i dessa föreskrifter skall kvarligga, vid islag framifrån, inom det skuggstreckade område som visas i tillägg 1 till denna bilaga och, för islag bakifrån, inom det skuggstreckade område som visas i tillägg 2 till denna bilaga.

2.   Vagnens och påmonterad fordonskonstruktions sammanlagda vikt får, om så krävs, ökas i steg om 200 kg. Vagnens och påmonterad fordonskonstruktions totala vikt får dock inte i något fall avvika från det nominella värdet för kalibreringsprovningar med mer än ± 40 kg. Vid kalibrering av stoppanordningen skall stoppsträckan vara 650 ± 30 mm vid islag framifrån och 275 ± 20 mm vid islag bakifrån.

3.   Kalibrerings- och mätningsförfarandena skall motsvara dem som anges i den internationella standarden ISO 6487 (1980). Mätutrustningen skall motsvara specifikationen för en datakanal med en kanalfrekvensklass (CFC) på 60.

Tillägg 1

Kurvor för vagnens retardation som funktion av tiden

(kurva för kalibrering av stoppanordning)

Islag framifrån

Image

Tillägg 2

Kurvor för vagnens retardation som funktion av tiden

(kurva för kalibrering av stoppanordning)

Islag bakifrån

Image

---

BILAGA 8

BESKRIVNING AV PROVDOCKOR

1.   ALLMÄNT

1.1.   Provdockorna som föreskrivs i dessa föreskrifter beskrivs i tilläggen 1-3 till denna bilaga och i tekniska ritningar som framställts av TNO (Research Institute for Road Vehicles), Schoemakerstraat 97, 2628 VK Delft, Nederländerna.

Alternativa provdockor får användas under förutsättning att:

1.2.1.   Deras likvärdighet tillfredsställande kan påvisas för den behöriga myndigheten.

1.2.2.   Deras användning registreras i provningsrapporten och i det rapportformulär som beskrivs i bilaga 1 till dessa föreskrifter.

Tillägg 1

BESKRIVNING AV PROVDOCKOR FÖR ÅLDRARNA 9 MÅNADER, 3, 6 OCH 10 ÅR

1.   ALLMÄNT

1.1.   Provdockornas mått och vikt som beskrivs nedan är grundade på antropometrin hos halva kroppsformade barn i åldrarna 9 månader och 3 respektive 6 och 10 år.

1.2.   Provdockorna består av metall- och polyesterskelett med gjutna kroppskomponenter av polyuretan.

1.3.   För en sprängskiss av provdockan, se figur 9.

2.   KONSTRUKTION

2.1.   Huvud

2.1.1.   Huvudet är tillverkat av polyuretan och förstärkt med metallremsor. Inuti huvudet går det att installera mätutrustning på ett block av polyamid i tyngdkraftscentrum.

2.2.   Ryggrad

Nackkotor

2.2.1.1.   Nacken är tillverkad av 5 ringar av polyuretan innehållande en kärna av polyamiddelar. Atlasledens block är tillverkat av polyamid.

Ländkotor

2.2.2.1.   De fem ländkotorna tillverkade av polyamid.

2.3.   Bröstkorg

2.3.1.   Bröstkorgens skelett består av en ram av stålrör på vilken armlederna monteras. Ryggen består av en stålvajer med fyra gängade ändar.

2.3.2.   Skelettet är täckt med polyuretan. Mätinstrument kan placeras inuti bröstkorgens hålighet.

2.4.   Armar och ben

2.4.1.   Även armarna och benen är tillverkade av polyuretan, förstärkta med metalldelar i form av fyrkantrör, remsor och plattor. Knän och armbågar är försedda med inställbara gångjärn. Lederna överst på armar och ben består av leder med inställbar kula och ledskål.

2.5.   Bäcken

2.5.1.   Bäckenet är tillverkat av glasfiberförstärkt polyester och är även täckt med polyuretan.

2.5.2.   Formen på den övre sidan av bäckenet, som är viktig vid fastställande av känslighet för belastning på buken, efterliknar i möjligaste mån formen på barnets bäcken.

2.5.3.   Höftlederna är placerade alldeles under bäckenet.

2.6.   Montering av provdockan.

Nacke-bröstkorg-bäcken

2.6.1.1.   Ländkotorna och bäckenet gängas på stålvajern och deras spänning ställs in med en mutter. Nackkotorna monteras och ställs in på samma sätt. Eftersom stålvajern inte får kunna röra sig fritt genom bröstkorgen skall det inte vara möjligt att ställa in ländkotornas spänning från nacken eller viceversa.

Huvud-hals

2.6.2.1.   Huvudet kan monteras och ställas in med hjälp av bult och mutter genom atlasledens block.

Bål-armar/ben

2.6.3.1.   Armarna och benen kan monteras och ställas in mot bålen med hjälp av leder med kula och ledskål.

2.6.3.2.   För armlederna sitter kulorna på bålen och för benlederna sitter de på benen.

3.   HUVUDEGENSKAPER

3.1.   Vikt

Tabell 1

| Komponent | Vikt i kg per åldersgrupp |
| --- | --- |
| 9 månader | 3 år | 6 år | 10 år |
| Huvud + | 2,20 | ± 0,10 | 2,70 | ± 0,10 | 3,45 | ± 0,10 | 3,60 | ± 0,10 |
| Bål | 3,40 | ± 0,10 | 5,80 | ± 0,15 | 8,45 | ± 0,20 | 12,30 | ± 0,30 |
| Övre | 0,70 | ± 0,05 | 1,10 | ± 0,05 | 1,85 | ± 0,10 | 2,00 | ± 0,10 |
| Undre | 0,45 | ± 0,05 | 0,70 | ± 0,05 | 1,15 | ± 0,05 | 1,60 | ± 0,10 |
| Övre | 1,40 | ± 0,05 | 3,00 | ± 0,10 | 4,10 | ± 0,15 | 7,50 | ± 0,15 |
| Undre | 0,85 | ± 0,05 | 1,70 | ± 0,10 | 3,00 | ± 0,10 | 5,00 | ± 0,15 |
| Totalt | 9,00 | ± 0,20 | 15,00 | ± 0,30 | 22,00 | ± 0,50 | 32,00 | ± 0,70 |

Komponent

Vikt i kg per åldersgrupp

9 månader

3 år

6 år

10 år

Huvud +

2,20

± 0,10

2,70

± 0,10

3,45

± 0,10

3,60

± 0,10

Bål

3,40

± 0,10

5,80

± 0,15

8,45

± 0,20

12,30

± 0,30

Övre

0,70

± 0,05

1,10

± 0,05

1,85

± 0,10

2,00

± 0,10

Undre

0,45

± 0,05

0,70

± 0,05

1,15

± 0,05

1,60

± 0,10

Övre

1,40

± 0,05

3,00

± 0,10

4,10

± 0,15

7,50

± 0,15

Undre

0,85

± 0,05

1,70

± 0,10

3,00

± 0,10

5,00

± 0,15

Totalt

9,00

± 0,20

15,00

± 0,30

22,00

± 0,50

32,00

± 0,70

3.2.   Viktigaste måtten

3.2.1.   De viktigaste måtten, baserade på figur 1 i denna bilaga, anges i tabell 2

Image

Tabell 2

| No. | Mått | Mått i mm per åldersgrupp |
| --- | --- | --- |
| 9 månader | 3 år | 6 år | 10 år |
| 1 | Rygg/lår till fram på knä | 195 | 334 | 378 | 456 |
| 2 | Rygg/lår till knäveck, sittande | 145 | 262 | 312 | 376 |
| 3 | Tyngdpunktscentrum till säte | 180 | 190 | 190 | 200 |
| 4 | Bröstomkrets | 440 | 510 | 580 | 660 |
| 5 | Bröstdjup | 102 | 125 | 135 | 142 |
| 6 | Avstånd mellan skulderblad | 170 | 215 | 250 | 295 |
| 7 | Huvudets bredd | 125 | 137 | 141 | 141 |
| 8 | Huvudets längd | 166 | 174 | 175 | 181 |
| 9 | Höftomkrets, sittande | 510 | 590 | 668 | 780 |
| 10 | Höftomkrets, stående (visas ej) | 470 | 550 | 628 | 740 |
| 11 | Höftdjup, sittande | 125 | 147 | 168 | 180 |
| 12 | Höftvidd | 166 | 206 | 229 | 255 |
| 13 | Halsens tjocklek | 60 | 71 | 79 | 89 |
| 14 | Säte till armbåge | 135 | 153 | 155 | 186 |
| 15 | Axelbredd | 216 | 249 | 295 | 345 |
| 16 | Ögonhöjd, sittande | 350 | 460 | 536 | 625 |
| 17 | Höjd, sittande | 450 | 560 | 636 | 725 |
| 18 | Axelhöjd, sittande | 280 | 335 | 403 | 483 |
| 19 | Fotsula till knäveck, sittande | 125 | 205 | 283 | 355 |
| 20 | Kroppslängd (visas ej) | 708 | 980 | 1 166 | 1 376 |
| 21 | Lårets höjd, sittande | 70 | 85 | 95 | 106 |

No.

Mått

Mått i mm per åldersgrupp

9 månader

3 år

6 år

10 år

1

Rygg/lår till fram på knä

195

334

378

456

2

Rygg/lår till knäveck, sittande

145

262

312

376

3

Tyngdpunktscentrum till säte

180

190

190

200

4

Bröstomkrets

440

510

580

660

5

Bröstdjup

102

125

135

142

6

Avstånd mellan skulderblad

170

215

250

295

7

Huvudets bredd

125

137

141

141

8

Huvudets längd

166

174

175

181

9

Höftomkrets, sittande

510

590

668

780

10

Höftomkrets, stående (visas ej)

470

550

628

740

11

Höftdjup, sittande

125

147

168

180

12

Höftvidd

166

206

229

255

13

Halsens tjocklek

60

71

79

89

14

Säte till armbåge

135

153

155

186

15

Axelbredd

216

249

295

345

16

Ögonhöjd, sittande

350

460

536

625

17

Höjd, sittande

450

560

636

725

18

Axelhöjd, sittande

280

335

403

483

19

Fotsula till knäveck, sittande

125

205

283

355

20

Kroppslängd (visas ej)

708

980

1 166

1 376

21

Lårets höjd, sittande

70

85

95

106

4.   INSTÄLLNING AV LEDER

4.1.   Allmänt

4.1.1.   För att uppnå reproducerbara resultat med provdockorna är det mycket viktigt att ange och ställa in friktionen i de olika lederna, spänningen i hals- och ländvajrarna och bukinsatsens styvhet.

4.2.   Inställning av halsvajern

4.2.1.   Placera bålen på rygg i ett vågrätt plan.

4.2.2.   Montera hela halsenheten utan huvud.

4.2.3.   Dra åt spännmuttern på atlasledens block.

4.2.4.   Placera en lämplig stång eller bult genom atlasledens block.

4.2.5.   Lossa spännmuttern tills atlasledens block sänkts 10 ± 1 mm då en last på 50 N anbringas nedåt på stången eller bulten genom atlasledens block (se figur 2).

Image

4.3.   Atlasleden

4.3.1.   Placera bålen på rygg i ett vågrätt plan.

4.3.2.   Montera den kompletta hals- och huvudenheten.

4.3.3.   Dra åt bulten och inställningsmuttern genom huvudet med atlasledens block och huvudet i vågrätt läge.

4.3.4.   Lossa inställningsmuttern tills huvudet börjar röra sig (se figur 3).

Image

4.4.   Höftled

4.4.1.   Placera bäckenet med framsidan ner i ett vågrätt plan.

4.4.2.   Montera låret utan underbenet.

4.4.3.   Dra åt inställningsmuttern med låret i ett vågrätt läge.

4.4.4.   Lossa inställningsmuttern tills låret börjar röra sig.

4.4.5.   Höftleden bör under de inledande stegen kontrolleras ofta på grund av ”inkörningsproblem” (se figur 4).

Image

4.5.   Knäled

4.5.1.   Placera låret i ett vågrätt läge.

4.5.2.   Montera underbenet.

4.5.3.   Dra åt knäledens inställningsmutter med underbenet i ett vågrätt läge.

4.5.4.   Lossa inställningsmuttern tills underbenet börjar röra sig (se figur 5).

Image

4.6.   Axelled

4.6.1.   Placera bålen upprätt.

4.6.2.   Montera överarmen utan underarm.

4.6.3.   Dra åt axelns inställningsmuttrar med överarmen i ett vågrätt läge.

4.6.4.   Lossa inställningsmuttern tills överarmen börjar röra sig (se figur 6).

Image

4.6.5.   Axelleden bör under de inledande stegen kontrolleras ofta på grund av ”inkörningsproblem”.

4.7.   Armbågsled

4.7.1.   Placera överarmen i ett lodrätt läge.

4.7.2.   Montera underarmen.

4.7.3.   Dra åt armbågens inställningsmutter med underarmen i ett vågrätt läge.

4.7.4.   Lossa inställningsmuttern tills underarmen börjar röra sig (se figur 7).

Image

4.8.   Ländvajer

4.8.1.   Montera övre delen av bålen, ländkotorna, undre delen av bålen, bukinsatsen, vajer och fjäder.

4.8.2.   Dra åt vajerns spännmutter i den undre delen av bålen tills fjädern tryckts ihop till 2/3 av sin obelastade längd (se figur 8).

Image

4.9.   Kalibrering av bukinsats

Allmänt

4.9.1.1.   Provningen skall utföras med hjälp av lämpliga tryck- och draganordningar.

4.9.2.   Placera bukinsatsen på ett styvt block med samma längd och bredd som ländryggraden. Blockets tjocklek skall vara minst dubbelt så tjock som ländryggraden (se figur 9).

Image

4.9.3.   En initial belastning på 20 N skall anbringas.

4.9.4.   En konstant belastning på 50 N skall anbringas.

4.9.5.   Bukinsatsens intryckning skall efter 2 minuter vara som följer:

| För 9 månaders-provdockan: | 11,5 ± 2,0 mm. |
| --- | --- |
| För 3 års-provdockan: | 11,5 ± 2,0 mm. |
| För 6 års-provdockan: | 13,0 ± 2,0 mm. |
| För 10 års-provdockan: | 13,0 ± 2,0 mm. |

För 9 månaders-provdockan:

11,5 ± 2,0 mm.

För 3 års-provdockan:

11,5 ± 2,0 mm.

För 6 års-provdockan:

13,0 ± 2,0 mm.

För 10 års-provdockan:

13,0 ± 2,0 mm.

5.   MÄTUTRUSTNING

5.1.   Allmänt

5.1.1.   Kalibrerings- och mätförfarande skall baseras på internationell standard ISO 6487 (1980).

5.2.   Installation av accelerometern i bröstkorgen

Accelerometern skall monteras i den skyddade håligheten i bröstkorgen.

5.3.   Indikering av bukinträngning

5.3.1.   Ett provexemplar av modellera skall vara vertikalt förbunden med ländkotorna med hjälp av tunna klisterremsor.

5.3.2.   En intryckning i modelleran behöver inte nödvändigtvis innebära att en inträngning har skett.

5.3.3.   Provexemplaren av modellera skall ha samma längd och bredd som ländryggraden, provexemplarens tjocklek skall vara 25 ± 2 mm.

5.3.4.   Endast den modellera som levereras med provdockorna skall användas.

5.3.5.   Modellerans temperatur skall under provningen vara 30 ± 5 °C.

Tillägg 2

BESKRIVNING AV DEN ”NYFÖDDA” PROVDOCKAN

Provdockan består av huvud, bål, armar och ben såsom en enda enhet. Bålen, armarna och benen är gjutna av Sorbothane täckta med PVC-hud och innehåller en ryggrad av stålfjäder. Huvudet är gjutet i polyuretanskum täckt med PVC-hud och är varaktigt fäst vid bålen. Provdockan är utrustad med ett tätt sittande, tänjbart överdrag av bomull/polyester.

Provdockans mått och viktfördelning är baserade på en halv kroppsformad nyfödd baby och dessa anges i tabellerna 1 och 2 samt i figur 1.

Tabell 1

Viktigaste mått hos den ”nyfödda” provdockan

| Mått | mm |
| --- | --- |
| A | Bakdel–hjässa | 345 |
| B | Bakdel–fotsula (med Rakt ben) | 250 |
| C | Huvudets bredd | 105 |
| D | Huvudets djup | 125 |
| E | Axelbredd | 150 |
| F | Bröstvidd | 105 |
| G | Bröstdjup | 100 |
| H | Höftvidd | 105 |
| I | C av G från överdelen av huvudet | 235 |

Mått

mm

A

Bakdel–hjässa

345

B

Bakdel–fotsula (med Rakt ben)

250

C

Huvudets bredd

105

D

Huvudets djup

125

E

Axelbredd

150

F

Bröstvidd

105

G

Bröstdjup

100

H

Höftvidd

105

I

C av G från överdelen av huvudet

235

Tabell 2

Viktfördelning hos den ”nyfödda” provdockan (1)

| Huvud och hals | 0,7 kg |
| --- | --- |
| Bål | 1,1 kg |
| Armar | 0,5 kg |
| Ben | 1,1 kg |
| Total vikt | 3,4 kg |

Huvud och hals

0,7 kg

Bål

1,1 kg

Armar

0,5 kg

Ben

1,1 kg

Total vikt

3,4 kg

Kalibrering av spädbarnsdocka

1.   AXELSTYVHET

1.1.   Placera provdockan på rygg på en vågrät yta och stöd bålen på en sida för att förhindra rörelse. (Figur 2)

1.2.   Anbringa en last på 150 N vågrätt på en kolv med plan yta med diametern 40 mm i en riktning vinkelrätt mot provdockans längdaxel Kolvens axel skall vara mitt på provdockans axel och intill punkt A på axeln (se figur 2). Intryckningen i sidled från första kontakt med armen skall vara mellan 30 och 50 mm.

1.3.   Upprepa på motsatt axel – med stödet på andra sidan.

2.   STYVHET I BENLEDER

2.1.   Placera provdockan på rygg på en vågrät yta (figur 3) och bind ihop de båda underbenen så att knänas insidor ligger mot varandra.

Image

2.2.   Anbringa en lodrät last över knäna med en kolv med plan yta, 35 mm × 95 mm, med kolvens mittlinje över knänas högsta punkt.

2.3.   Anbringa tillräcklig kraft på kolven för att böja höfterna tills kolvens yta är 85 mm över den stödjande ytan. Denna kraft skall vara mellan 30 och 70 N. Tillse att underbenen inte kommer i kontakt med någon del av ytan vid provningen.

3.   TEMPERATUR

Kalibreringen skall utföras vid en temperatur mellan 15 °C och 30 °C.

Image

Image

---

(1)  Tjockleken på PVC-huden skall vara 1 ± 0,5 mm

Den specifika vikten bör vara 0,865 ± 0,1

Tillägg 3

BESKRIVNING AV 18 MÅNADERS-PROVDOCKAN

1.   ALLMÄNT

1.1.   Provdockans mått och vikter baseras på antropometrin hos ett halvt kroppsformat barn, 18 månader gammal.

2.   KONSTRUKTION

2.1.   Huvud

2.1.1.   Huvudet består av en halvfast skalle överdragen med en huvudhud. Skallen har en hålighet vilken medger montering av (tillval) mätutrustning.

2.2.   Hals

2.2.1.   Halsen består av tre delar:

2.2.2.   En stång av massivt gummi.

2.2.3.   En inställbar OC-led överst på gummistången, som medger rotation med inställbar friktion runt sidoaxeln.

2.2.4.   En icke-inställbar sfärisk led längst ner på halsen.

2.3.   Bål

2.3.1.   Bålen består av ett plastskelett, överdraget med ett kött/hudsystem. Bålen har en hålighet framför skelettet och får en skumfyllning för att bröstkorgen skall uppnå rätt styvhet. Bålen har en hålighet på ryggsidan vilken medger montering av mätutrustning.

2.4.   Buk

2.4.1.   Provdockans buk består av en enda deformerbar komponent, som införs i öppningen mellan bröstkorgen och bäckenet.

2.5.   Ländryggrad

2.5.1.   Ländryggraden består av en gummistång som är monterad mellan bröstkorgens skelett och bäckenet. Ländryggradens styvhet förinställs med en metallvajer som går igenom gummistångens ihåliga kärna.

2.6.   Bäcken

2.6.1.   Bäckenet är gjort av halvstyv plast och är gjuten i form av ett barns bäcken. Det är täckt med ett kött/hudsystem, som efterliknar kött/skinn runt bäcken och bakdel.

2.7.   Höftled

2.7.1.   Höftleden sitter på den undre delen av bäckenet. Leden medger rotation runt en sidoaxel så väl som rotation runt en axel vinkelrätt mot sidoaxeln med hjälp av en kardanknut. Friktionen kan ställas in i båda riktningar.

2.8.   Knäled

2.8.1.   Knäleden medger böjning och utsträckning av underbenet med inställbar friktion.

2.9.   Axelled

2.9.1.   Axelleden är monterad på bröstkorgens skelett. Klick-stopp medger placering av armen i två initiala lägen.

2.10.   Armbågsled

2.10.1.   Armbågsleden medger böjning och utsträckning av underarmen. Klick-stopp medger placering av underarmen i två initiala lägen.

2.11.   Montering av provdockan.

2.11.1.   Ryggvajern monteras i ländryggraden.

2.11.2.   Ländryggraden monteras i skelettet mellan bäckenet och bröstkorgens ryggrad.

2.11.3.   Bukinsatsen monteras mellan bröstkorgen och bäckenet.

2.11.4.   Halsen monteras ovanpå bröstkorgen.

2.11.5.   Huvudet monteras ovanpå halsen med hjälp av en kopplingsplatta.

2.11.6.   Armarna och benen monteras.

3.   HUVUDEGENSKAPER

3.1.   Vikt

Tabell 1 –

Viktfördelning hos en 18 månaders provdocka

| Komponent | Vikt (kg) |
| --- | --- |
| Huvud+hals | 2,73 |
| Bål | 5,06 |
| Överarm | 0,27 |
| Underarm | 0,25 |
| Lår | 0,61 |
| Underben | 0,48 |
| Total vikt | 11,01 |

Komponent

Vikt (kg)

Huvud+hals

2,73

Bål

5,06

Överarm

0,27

Underarm

0,25

Lår

0,61

Underben

0,48

Total vikt

11,01

3.2.   Viktigaste måtten

3.2.1.   De viktigaste måtten, baserade på figur 1 i denna bilaga (återgiven nedan), anges i tabell 2.

Tabell 2

| No. | Mått | Värde (mm) |
| --- | --- | --- |
| 1 | Rygg/lår till fram på knä | 239 |
| 2 | Rygg/lår till knäveck, sittande | 201 |
| 3 | Tyngdpunktscentrum till säte | 193 |
| 4 | Bröstomkrets | 474 |
| 5 | Bröstdjup | 113 |

No.

Mått

Värde (mm)

1

Rygg/lår till fram på knä

239

2

Rygg/lår till knäveck, sittande

201

3

Tyngdpunktscentrum till säte

193

4

Bröstomkrets

474

5

Bröstdjup

113

Image

| No. | Mått | Värde (mm) |
| --- | --- | --- |
| 7 | Huvudets bredd | 124 |
| 8 | Huvudets längd | 160 |
| 9 | Höftomkrets, sittande | 510 |
| 10 | Höftomkrets, stående (visas ej) | 471 |
| 11 | Höftdjup, sittande | 125 |
| 12 | Höftvidd, sittande | 174 |
| 14 | Säte till armbåge | 125 |
| 15 | Axelbredd | 224 |
| 17 | Höjd, sittande | 495 (1) |
| 18 | Axelhöjd, sittande | 305 |
| 19 | Fotsula till knäveck, sittande | 173 |
| 20 | Kroppslängd (visas ej) | 820 (1) |
| 21 | Lårets höjd, sittande | 66 |

No.

Mått

Värde (mm)

7

Huvudets bredd

124

8

Huvudets längd

160

9

Höftomkrets, sittande

510

10

Höftomkrets, stående (visas ej)

471

11

Höftdjup, sittande

125

12

Höftvidd, sittande

174

14

Säte till armbåge

125

15

Axelbredd

224

17

Höjd, sittande

495 (1)

18

Axelhöjd, sittande

305

19

Fotsula till knäveck, sittande

173

20

Kroppslängd (visas ej)

820 (1)

21

Lårets höjd, sittande

66

4.   INSTÄLLNING AV LEDER

4.1.   Allmänt

4.1.1.   För att uppnå reproducerbara resultat med provdockorna är det mycket viktigt att ställa in friktionen i de olika lederna, spänningen i ländryggraden och styvheten hos bukinsatsen.

Kontrollera att alla delar är oskadade innan dessa anvisningar följs.

4.2.   Ländryggrad

4.2.1.   Ländryggraden kalibreras innan den monteras in i provdockan.

4.2.2.   Fäst ländryggradens undre monteringsplatta vid en anordning så att ländryggradens framsida kommer underst (figur 2).

Image

4.2.3.   Anbringa en nedåtriktad kraft på 250 N på den övre monteringsplattan. Den resulterande förskjutningen nedåt skall registreras 1-2 sekunder efter kraftens anbringande och skall vara mellan 9 och 12 mm.

4.3.   Buk

4.3.1.   Placera bukinsatsen på ett styvt block med samma längd och bredd som ländryggraden. Blockets tjocklek skall vara minst dubbelt så tjockt som ländryggraden (se figur 3).

Image

4.3.2.   En initial belastning på 20 N skall anbringas.

4.3.3.   En konstant belastning på 50 N skall anbringas.

4.3.4.   Bukinsatsens intryckning skall efter 2 minuter vara 12 ± 2 mm.

4.4.   Inställning av halsen

4.4.1.   Placera den kompletta halsen, bestående av gummistången, den sfäriska undre leden och OC-leden mot en lodrät yta så att framsidan är riktad nedåt (figur 4).

Image

4.4.2.   Anbringa en lodrät nedåtriktad kraft på 100 N på OC-ledens axel. OC-ledens läge skall uppvisa en förskjutning nedåt på 22 ± 2 mm.

4.5.   OC-led

4.5.1.   Montera den kompletta hals- och huvudenheten.

4.5.2.   Placera bålen på rygg i horisontalplanet.

4.5.3.   Dra åt bulten och spännmuttern genom huvudet och OC-leden med en skruvnyckel tills huvudet inte rör sig på grund av gravitationen.

4.6.   Höft

4.6.1.   Montera låret utan underben på bäckenet.

4.6.2.   Placera låret i ett vågrätt läge.

4.6.3.   Öka friktionen som utövas på sidoaxeln tills låret inte kan röra sig på grund av gravitationen.

4.6.4.   Placera låret i ett vågrätt läge, i sidoaxelns riktning.

4.6.5.   Öka friktionen i kardanknuten tills låret inte kan röra sig på grund av gravitationen.

4.7.   Knä.

4.7.1.   Montera underbenet på låret.

4.7.2.   Placera lår och underben i ett vågrätt läge, med stöd under detta lår.

4.7.3.   Dra åt inställningsmuttern vid knäet tills underbenet inte kan röra sig på grund av gravitationen.

4.8.   Axlar

4.8.1.   Sträck ut underarmen och placera överarmen i det översta läge som det kan klicka in i.

4.8.2.   Klicklägena i axeln skall underhållas eller bytas om armen inte kvarstår i detta läge.

4.9.   Armbåge

4.9.1.   Placera överarmen i det understa läge som det kan klicka in i och underarmen i det översta klickläget

4.9.2.   Klicklägena i armbågen skall underhållas eller bytas om underarmen inte kvarstår i detta läge.

5.   MÄTUTRUSTNING

5.1.   Allmänt

5.1.1.   Trots att 18 månaders-provdockan är förberedd för ett antal givare, är den standardutrustad med ersättningsanordning med samma storlek och vikt.

5.1.2.   Kalibrerings- och mätförfarandet skall baseras på internationell standard ISO 6487:(1980).

5.2.   Installation av accelerometern i bröstkorgen

5.2.1.   Accelerometern skall monteras i håligheten i bröstkorgen. Detta görs från provdockans ryggsida.

5.3.   Indikering av bukinträngning

5.3.1.   Förekomst eller avsaknad av bukinträngning skall bedömas med höghastighetsfotografering.

---

(1)  Provdockans bakdel, rygg och huvud vilar mot en lodrät yta.

---

BILAGA 9

SAMMANSTÖTNINGSPROV MOT EN BARRIÄR FRAMIFRÅN

1.   INSTALLATIONER, FÖRFARANDEN OCH MÄTINSTRUMENT

1.1.   Provningsplats

Provningsområdet skall vara tillräckligt stort för att ge plats åt framkörningsbana, barriär och de tekniska installationer som är nödvändiga för provningen. Den sista delen av banan, minst 5 m före barriären, skall vara horisontell, plan och jämn.

1.2.   Barriär

Barriären består av ett armerat betongblock som är minst 3 m brett framtill och minst 1,5 m högt. Tjockleken skall vara sådan att vikten är minst 70 ton. Den främre ytan skall vara lodrät, vinkelrät mot framkörningsbanan och täckt med plywoodskivor med tjockleken 20 ± 1 mm i gott skick. Barriären skall antingen vara förankrad i marken eller placerad på marken med, om så krävs, extra stoppanordningar för att begränsa dess förskjutning. En barriär med andra egenskaper, som ger resultat som är minst lika avgörande, får likaledes användas.

1.3.   Fordonets framdrivning

Fordonet skall i sammanstötningsögonblicket inte längre påverkas av någon yttre styrnings- eller framdrivningsanordning eller anordningar. Det måste träffa hindret i en bana vinkelrät mot kollisionsväggen. Den största tillåtna laterala avvikelsen som medges mellan den vertikala mittlinjen för fordonets front och kollisionsväggens vertikala mittlinje är ± 30 cm.

1.4.   Fordonets skick

1.4.1.   Fordonet skall under provningen vara försett med samtliga normala delar och utrustningsenheter som ingår i dess tjänstevikt eller vara i ett sådant skick att det uppfyller detta krav vad gäller delar och utrustning i passagerarutrymmet samt viktfördelningen i fordonet som helhet i bruksskick.

1.4.2.   Om fordonet framdrivs med externa anordningar skall bränslesystemet vara fyllt till minst 90 % av sin volym med icke-antändlig vätska, som har ungefär samma densitet och viskositet som det bränsle som normalt används. Samtliga andra system (bromsvätskebehållare, kylare, osv.) skall vara tomma.

1.4.3.   Om fordonet framdrivs av sin egen motor skall bränsletanken vara fylld till minst 90 %. Samtliga andra system skall vara fyllda.

1.4.4.   Om tillverkaren så begär kan den tekniska tjänst som ansvarar för provningen medge att samma fordon som används vid provning enligt andra föreskrifter (däribland prov som kan påverka konstruktionen) även får användas vid de provningar som föreskrivs av dessa föreskrifter.

1.5.   Kollisionshastighet

Kollisionshastigheten skall vara 50 +0/-2 km/h. Om provningen utförts vid högre kollisionshastighet och fordonet har uppfyllt uppställda krav skall dock provningen anses ha lett till godkännande.

1.6.   Mätinstrument

Noggrannheten hos det instrument som används för att registrera hastigheten enligt punkt 1.5 ovan skall ligga inom 1 %.

---

BILAGA 10

PROVNINGSFÖRFARANDE VID ISLAG BAKIFRÅN

1.   INSTALLATIONER, FÖRFARANDEN OCH MÄTINSTRUMENT

1.1.   Provningsplats

Provningsområdet skall vara tillräckligt stort för att rymma provkroppens framdrivningssystem och för att medge förskjutning av fordonet efter islaget samt installation av provutrustningen. Den del i vilken fordonet träffas och förskjutning uppstår skall vara horisontella. (Lutningen skall vara mindre än 3 % mätt på en sträcka om en meter.)

1.2.   Provkropp

1.2.1.   Provkroppen skall vara av stål och ha en stabil konstruktion.

1.2.2.   Slagytan skall vara plan och minst 2 500 mm bred och 800 mm hög. Dess kanter skall vara rundade med en krökningsradie på mellan 40 och 50 mm. Den skall vara klädd med ett lager plywood med tjockleken 20 ± 1 mm.

I sammanstötningsögonblicket skall följande krav vara uppfyllda:

1.2.3.1.   Sagytan skall vara lodrät och vinkelrät mot det träffade fordonets längsgående symmetriplan.

1.2.3.2.   Provkroppens rörelseriktning skall i huvudsak vara vågrät och parallell med det träffade fordonets längsgående symmetriplan.

1.2.3.3.   Den största sidoavvikelse som medges mellan slagkroppsytans lodräta symmetriplan och det träffade fordonets längsgående symmetriplan skall vara 300 mm. Dessutom skall den träffande ytan sträcka sig över det träffade fordonets hela bredd,

1.2.3.4.   Avståndet mellan marken och slagytans underkant skall vara 175 ± 25 mm.

1.3.   Provkroppens framdrivning

Slagkroppen skall antingen vara fastsatt på en vagn (rörlig barriär) eller utgöra en del av en pendel.

1.4.   Särskilda villkor som tillämpas när en rörlig barriär används

1.4.1.   Om provkroppen är fastsatt på en vagn (rörlig barriär) med en fastspänningsanordning måste denna vara fast och inte kunna deformeras av sammanstötningen. Vagnen skall i sammanstötningsögonblicket kunna röra sig fritt och inte längre vara utsatt för påverkan från framdrivningsanordningen.

1.4.2.   Provkroppens och vagnens sammanlagda vikt skall vara 1 100 ± 20 kg.

1.5.   Särskilda villkor som tillämpas när en pendel används

1.5.1.   Avståndet mellan slagytans mitt och pendelns rotationsaxel skall inte vara mindre än 5 m

1.5.2.   Provkroppen skall vara fritt upphängd av fasta armar som den är fast förankrad i. En pendel som är utformad på detta sätt skall vara i stort sett oförmögen att deformeras av islaget.

1.5.3.   En stoppanordning skall ingå i pendeln för att förhindra ett andra islag av provkroppen i provfordonet.

1.5.4.   I sammanstötningsögonblicket skall hastigheten hos mitten av pendelns slagyta vara mellan 30 och 32 km/h.

1.5.5.   Den minskade massan ”mr” vid mitten av pendelns slagyta anges, som en funktion av den totala massan ”m”, av avståndet ”a” (1) mellan slagytans mittpunkt och rotationsaxeln och av avståndet ”l” mellan tyngdpunktscentrum och rotationsaxeln, av följande funktion:

mr..m.(l/a)

1.5.6.   Den reducerade massan skall vara 1 100 ± 20 kg.

1.6.   Allmänna villkor avseende provkroppens massa och hastighet.

Om provningen utförs med en islagshastighet, som är högre än den som föreskrivs i punkt 1.5.4 eller med en massa som är större än den som föreskrivs i punkterna 1.5.3 eller 1.5.6, och fordonet har uppfyllt de föreskrivna kraven skall provningen anses ha lett till godkännande.

1.7.   Fordonets skick vid provningen

Fordonet skall under provningen vara antingen vara försett med samtliga normala delar och utrustningsenheter som ingår i dess tjänstevikt eller vara i ett sådant skick att det uppfyller detta krav vad gäller viktfördelningen i fordonet som helhet i bruksskick.

1.8.   Det kompletta fordonet med fasthållningsanordningen för barn installerat enligt monteringsanvisningarna skall placeras på en hård, plan och jämn yta, med handbromsen lossad och med växellådan i neutralläge. Mer än en fasthållningsanordning för barn kan provas vid samma islagsprovning.

---

(1)  Avståndet ”a” är lika med längden på den synkrona pendel som beaktas.

---

BILAGA 11

EXTRA FÖRANKRINGAR SOM KRÄVS FÖR ATT MONTERA FASTHÅLLNINGSANORDNINGAR FÖR BARN I KATEGORIN SEMIUNIVERSAL I MOTORFORDON

1.   Denna bilaga gäller endast för extra förankringar för montering av fasthållningsanordningar för barn i kategorin ”semiuniversal” eller för stänger eller andra särskilda föremål som används för att förankra fasthållningsanordningar för barn i karosseriet, oavsett om de nyttjar förankringar enligt föreskrifter nr 14 eller ej.

2.   Förankringarna skall fastställas av tillverkaren av fasthållningsanordningen för barn och uppgifter skall inlämnas för godkännande av den tekniska tjänst som utför provningarna.

Den tekniska tjänsten får ta hänsyn till den information som erhålls av fordonstillverkaren.

3.   Tillverkaren av fasthållningsanordningen för barn skall tillhandahålla nödvändiga delar för montering av förankringarna och en särskild ritning för varje fordon som utvisar deras exakta placering.

4.   Tillverkaren av fasthållningsanordningen för barn skall ange om de förankringar som krävs för att montera skyddet i bilkonstruktionen överensstämmer med placerings- och hålfasthetskraven i punkt 3 och framåt i den rekommendation som ges till regeringar som avser att anta specifika krav avseende förankringar för fasthållningsanordningar för barn som används i personbilar (1).

---

(1)  Se punkt 1.13 och bilaga 10 till den konsoliderade resolutionen om fordonskonstruktion (R.E.3) (dokument TRANS/WP.29/78/rev.1).

---

BILAGA 12

Image

---

BILAGA 13

STANDARDISERAT SÄKERHETSBÄLTE

1.   Det säkerhetsbälte som används vid den dynamiska provningen och för kravet om maximal längd skall vara tillverkat enligt en av de två konfigurationer som visas i figur 1. Dessa är ett trepunktsbälte med upprullningsdon och ett fast tvåpunktsbälte.

2.   Trepunktsbältet med upprullningsdon har följande fasta delar:

ett upprullningsdon (R), en stolpbygel (P), två förankringspunkter (A1 och A2, se figur 2) och en mittdel (C, se figur 3). Upprullningsdonet skall överensstämma med kraven i föreskrifter nr 16 vad gäller upprullningskraft. Upprullningsdonets rulldiameter är 33 ± 0,5 mm.

3.   Bältet med upprullningsdon skall monteras i förankringarna i provningssätet, som beskrivs i bilaga 6, tilläggen 1 och 4, enligt följande:

Bältesförankring A1 skall monteras i vagnsförankring B0 (yttre).

Bältesförankring A2 skall monteras i vagnsförankring A (inre).

Bältets stolpbygel P skall monteras i vagnsförankring C.

Bältets upprullningsdon R skall monteras i vagnsförankring Re.

X värdet i figur 1 nedan är 200 ± 5 mm. P-A1 värdet för fasthållningsanordningar i kategorierna ”universal” och ”semiuniversal” är 2 220 ± 5 mm, mätt parallellt med bandets mittlinje med 150 ± 5 mm band kvar på upprullningsdonets rulle. P-A1 värdet för fasthållningsanordningar i kategorin ”begränsad” är minst 2 220 ± 5 mm, mätt parallellt med bandets mittlinje med 150 ± 5 mm band kvar på upprullningsdonets rulle.

4.   Bältets bandkrav skall vara som följer:

| Material | : | polyester spinnblack |
| --- | --- | --- |
| - bredd | : | 48 ± 2 mm vid 10 000 N |
| - tjocklek | : | 1,0 ± 0,2 mm |
| - förlängning | : | 8 ± 2 % vid 10 000 N |

Material

:

polyester spinnblack

- bredd

:

48 ± 2 mm vid 10 000 N

- tjocklek

:

1,0 ± 0,2 mm

- förlängning

:

8 ± 2 % vid 10 000 N

5.   Det fasta tvåpunktsbältet som visas i figur 1 består av två standardiserade förankringsplattor, såsom visas i figur 2, och ett band som uppfyller kraven i punkt 4 ovan.

6.   Tvåpunktsbältets förankringsplattor skall monteras i vagnsförankringarna A och B. Y värdet i figur 1 är 1 300 ± 5 mm. Detta är maximilängdkravet för godkännande av fasthållningsanordningar för barn i kategorin ”universal” med tvåpunktsbälte (se punkt 6.1.9).

Image

Image

Image

Image

---

BILAGA 14

(Används inte – för texten i den tidigare bilaga 14, se bilaga 8 – tillägg 2)

---

BILAGA 15

FÖRKLARANDE KOMMENTARER

De är avsedda som en riktlinje för den tekniska tjänst som utför provningarna.

| Punkt 2.10.1 | En snabbjusteringsanordning kan även vara en anordning med en roterande axel och fjäder såsom ett upprullningsdon med en manuell lossning. Justeringsanordningen skall provas enligt kraven i punkterna 7.2.2.5 och 7.2.3.1.3. |
| --- | --- |
| Punkt 2.19.2 | En fasthållningsanordning i kategorin ”semiuniversal” som specificeras för montering i baksätet på fordon av både typen sedan och typen stationsvagn för vilka hela bältesenheten är identiska utgör en ”typ”. |
| Punkt 2.19.3 | Betydelsen av förändringar av mått och/eller sitsens vikt, stoppning eller kollisionsskydd och energiupptagande egenskaper eller materialets färg skall beaktas vid bedömning av om huruvida en ny typ har skapats. |
| Punkterna 2.19.4. och 2.19.5 | Dessa punkter skall inte gälla säkerhetsbälten som separat godkänts enligt föreskrifter nr 16, vilket krävs för att förankra fasthållningsanordningen för barn i fordonet eller hålla fast barnet. |
| Punkt 6.1.2 | För bakåtvända fasthållningsanordningar för barn säkerställs rätt placering av fasthållningsanordningens överkant i förhållande till barnprovdockans huvud genom montering av den största provdocka för vilken anordningen är avsedd, i det mest tillbakalutade läget, och kontroll av att en vågrät linje i ögonhöjd passerar under fasthållningsanordningens överkant. |
| Punkt 6.1.8 | Kravet på 150 mm gäller även babyliftar, om inte en särskild anordning används för att koppla ihop babyliften med säkerhetsbältet. |
| Punkt 6.2.4 | Gränsvärdet för godtagbar rörelse av axelbandet är att den undre kanten av axeldelen på det standardiserade säkerhetsbältet inte skall vara lägre än provdockans armbåge då provdockan rört sig som mest framåt. |
| Punkt 6.2.9 | Underförstått att det även gäller anordningar som har en sådan spärranordning även om det inte krävs för den gruppen. På så sätt kan provningen tillämpas på en anordning endast för grupp 2, men med föreskriven kraft, dvs. två gången vikten för en provdocka i grupp 1. |
| Punkt 7.1.2.1 och bilagorna 17 och 18 | Antingen kan det energiupptagande materialet eller det material som ingår i uppbyggnaden av fasthållningsanordningen för barn provas för överensstämmelse med bilagorna 17 och 18. Om konstruktionen inte är homogen eller om det är troligt att prestandan varierar över fasthållningsanordningen för barn fastställer provningsorganisationen det sämsta fallet för provning av överensstämmelse. Det energiupptagande materialet kan utgöra hela eller en del av ytskiktet på fasthållningsanordningen för barn. |
| Punkt 7.1.3 | Vältprovningen skall utföras med samma installationsförfarande och parametrar som de som anges för den dynamiska provningen. |
| Punkt 7.1.3.1 | Det är inte tillåtet att stoppa riggen vid vältning. |
| Punkt 7.1.4.2.2 | Lydelsen i denna punkt avser accelerationer utgörande dragbelastningar i provdockans ryggrad. |
| Punkt 7.1.4.3.1 | Synliga tecken på inträngning innebär inträngning i leran av bukinsatsen (under tryck från fasthållningsanordningen) men inte böjning av leran utan komprimering i horisontell riktning som till exempel framtvingas av vanlig böjning av ryggraden. Se även tolkningen av punkt 6.2.4. |
| Punkt 7.2.1.5 | Den första meningen uppfylls om provdockans hand kan nå låsbeslaget. |
| Punkt 7.2.2.1 | Denna skall användas för att säkerställa att separat godkända bandstyrningar enkelt skall kunna fästas. |
| Punkt 7.2.4.1.1 | Två band krävs. Mät det första bandets brottlast. Mät bredden på det andra bandet vid 75 % av denna belastning. |
| Punkt 7.2.4.4 | Föremål som kan tas isär eller träs ur och då felaktig hopsättning är trolig för en ovan användare och kan ge upphov till en farlig konfiguration skall inte tillåtas. |
| Punkt 8.1.2.2 | ”Fastsatt i sätet” innebär det provningssäte som föreskrivs i bilaga 6. ”Specifika anordningar kan” innebär att en ”specifik” fasthållningsanordning normalt skulle provas med avseende på vältning när det var installerat på provningssätet, men att provning i fordonssätet var tillåtet. |
| Punkt 8.2.2.1.1 | ”Med beaktande av normala användningsförhållanden” innebär att denna provning bör utföras med fasthållningsanordningen monterad i provningssätet eller fordonssätet men utan provdocka.
  Provdockan skall endast användas för att ställa in justeringsanordningen. Först och främst skall banden ställas in enligt punkterna 8.1.3.6.3.2 eller 8.1.3.6.3.3 (den som är tillämplig). Provningen skall sedan utföras efter borttagning av provdockan. |
| Punkt 8.2.5.2.6 | Denna punkt skall inte gälla bandstyrningar som är separat godkända enligt dessa föreskrifter. |

Punkt 2.10.1

En snabbjusteringsanordning kan även vara en anordning med en roterande axel och fjäder såsom ett upprullningsdon med en manuell lossning. Justeringsanordningen skall provas enligt kraven i punkterna 7.2.2.5 och 7.2.3.1.3.

Punkt 2.19.2

En fasthållningsanordning i kategorin ”semiuniversal” som specificeras för montering i baksätet på fordon av både typen sedan och typen stationsvagn för vilka hela bältesenheten är identiska utgör en ”typ”.

Punkt 2.19.3

Betydelsen av förändringar av mått och/eller sitsens vikt, stoppning eller kollisionsskydd och energiupptagande egenskaper eller materialets färg skall beaktas vid bedömning av om huruvida en ny typ har skapats.

Punkterna 2.19.4. och 2.19.5

Dessa punkter skall inte gälla säkerhetsbälten som separat godkänts enligt föreskrifter nr 16, vilket krävs för att förankra fasthållningsanordningen för barn i fordonet eller hålla fast barnet.

Punkt 6.1.2

För bakåtvända fasthållningsanordningar för barn säkerställs rätt placering av fasthållningsanordningens överkant i förhållande till barnprovdockans huvud genom montering av den största provdocka för vilken anordningen är avsedd, i det mest tillbakalutade läget, och kontroll av att en vågrät linje i ögonhöjd passerar under fasthållningsanordningens överkant.

Punkt 6.1.8

Kravet på 150 mm gäller även babyliftar, om inte en särskild anordning används för att koppla ihop babyliften med säkerhetsbältet.

Punkt 6.2.4

Gränsvärdet för godtagbar rörelse av axelbandet är att den undre kanten av axeldelen på det standardiserade säkerhetsbältet inte skall vara lägre än provdockans armbåge då provdockan rört sig som mest framåt.

Punkt 6.2.9

Underförstått att det även gäller anordningar som har en sådan spärranordning även om det inte krävs för den gruppen. På så sätt kan provningen tillämpas på en anordning endast för grupp 2, men med föreskriven kraft, dvs. två gången vikten för en provdocka i grupp 1.

Punkt 7.1.2.1 och bilagorna 17 och 18

Antingen kan det energiupptagande materialet eller det material som ingår i uppbyggnaden av fasthållningsanordningen för barn provas för överensstämmelse med bilagorna 17 och 18. Om konstruktionen inte är homogen eller om det är troligt att prestandan varierar över fasthållningsanordningen för barn fastställer provningsorganisationen det sämsta fallet för provning av överensstämmelse. Det energiupptagande materialet kan utgöra hela eller en del av ytskiktet på fasthållningsanordningen för barn.

Punkt 7.1.3

Vältprovningen skall utföras med samma installationsförfarande och parametrar som de som anges för den dynamiska provningen.

Punkt 7.1.3.1

Det är inte tillåtet att stoppa riggen vid vältning.

Punkt 7.1.4.2.2

Lydelsen i denna punkt avser accelerationer utgörande dragbelastningar i provdockans ryggrad.

Punkt 7.1.4.3.1

Synliga tecken på inträngning innebär inträngning i leran av bukinsatsen (under tryck från fasthållningsanordningen) men inte böjning av leran utan komprimering i horisontell riktning som till exempel framtvingas av vanlig böjning av ryggraden. Se även tolkningen av punkt 6.2.4.

Punkt 7.2.1.5

Den första meningen uppfylls om provdockans hand kan nå låsbeslaget.

Punkt 7.2.2.1

Denna skall användas för att säkerställa att separat godkända bandstyrningar enkelt skall kunna fästas.

Punkt 7.2.4.1.1

Två band krävs. Mät det första bandets brottlast. Mät bredden på det andra bandet vid 75 % av denna belastning.

Punkt 7.2.4.4

Föremål som kan tas isär eller träs ur och då felaktig hopsättning är trolig för en ovan användare och kan ge upphov till en farlig konfiguration skall inte tillåtas.

Punkt 8.1.2.2

”Fastsatt i sätet” innebär det provningssäte som föreskrivs i bilaga 6. ”Specifika anordningar kan” innebär att en ”specifik” fasthållningsanordning normalt skulle provas med avseende på vältning när det var installerat på provningssätet, men att provning i fordonssätet var tillåtet.

Punkt 8.2.2.1.1

”Med beaktande av normala användningsförhållanden” innebär att denna provning bör utföras med fasthållningsanordningen monterad i provningssätet eller fordonssätet men utan provdocka.

Provdockan skall endast användas för att ställa in justeringsanordningen. Först och främst skall banden ställas in enligt punkterna 8.1.3.6.3.2 eller 8.1.3.6.3.3 (den som är tillämplig). Provningen skall sedan utföras efter borttagning av provdockan.

Punkt 8.2.5.2.6

Denna punkt skall inte gälla bandstyrningar som är separat godkända enligt dessa föreskrifter.

---

BILAGA 16

KONTROLL AV TILLVERKNINGENS ÖVERENSSTÄMMELSE MED GODKÄND TYP

1.   PROVNINGAR

Fasthållningsanordningar för barn skall visa att de överensstämmer med de krav på vilka följande provningar är grundade:

1.1.   Kontroll av låströskel och nödlåsande upprullningsdons hållbarhet

Enligt villkoren i punkt 8.2.4.3 i sämst tänkbara riktning efter att ha genomgått den hållbarhetsprovning som beskrivs i punkterna 8.2.4.2, 8.2.4.4 och 8.2.4.5 såsom ett krav i punkt 7.2.3.2.6.

1.2.   Kontroll av automatiskt låsande upprullningsdons hållbarhet

Enligt villkoren i punkt 8.2.4.2 kompletterade med provningarna i punkterna 8.2.4.4 och 8.2.4.5 såsom ett krav i punkt 7.2.3.1.3.

1.3.   Provning av bandens hållfasthet efter konditionering

Enligt det förfarande som beskrivs i punkt 7.2.4.2 efter konditionering enligt bestämmelserna i punkterna 8.2.5.2.1 till 8.2.5.2.5.

1.3.1.   Provning av bandens hållfasthet efter nötning

Enligt det förfarande som beskrivs i punkt 7.2.4.2 efter konditionering enligt bestämmelserna i punkt 8.2.5.2.6.

1.4.   Mikroglidprovning

Enligt det förfarande som beskrivs i punkt 8.2.3 i dessa föreskrifter.

1.5.   Energiupptagning

Enligt villkoren som beskrivs i punkt 7.1.2 i dessa föreskrifter.

1.6.   Kontroll av prestandakrav för fasthållningsanordningar för barn när de genomgår lämplig dynamisk provning

Enligt villkoren som anges i punkt 8.1.3 med ett låsbeslag som förkonditionerats enligt bestämmelserna i punkt 7.2.1.7 så att de tillämpliga bestämmelserna i punkt 7.1.4 (för den totala prestandan för fasthållningsanordningen för barn) och punkt 7.1.4 (för ett låsbeslags prestanda under belastning) är uppfyllda.

1.7.   Temperaturprovning

Enligt de villkor som beskrivs i punkt 7.1.5 i dessa föreskrifter.

2.   PROVNINGSFREKVENS OCH RESULTAT

Provningsfrekvensen av kraven i punkterna 1.1 till 1.5 skall vara statistiskt styrd och slumpmässigt grundad enligt ett normalt förfarande för kvalitetsövervakning.

I de fall då nödlåsande upprullningsdon ingår i fasthållningsanordningen för barn skall dessutom alla sådana enheter kontrolleras på ett av följande sätt:

2.1.1.1.   Enligt villkoren som anges i punkterna 8.2.4.3.1, 8.2.4.3.2, 8.2.4.3.3 och 8.2.4.3.4 i dessa föreskrifter, i sämsta tänkbara riktning såsom anges i punkt 8.2.4.3.3. Provningsresultaten skall uppfylla bestämmelserna i punkterna 7.2.3.2.1.1 och 7.2.3.2.4 i dessa föreskrifter.

2.1.1.2.   Enligt villkoren som anges i punkt 8.2.4.3.6 i dessa föreskrifter, i sämsta tänkbara riktning. Trots detta kan vinkelhastigheten vara högre än den föreskrivna hastigheten så länge detta inte påverkar provningsresultaten. Provningsresultaten skall uppfylla bestämmelserna i punkt 7.2.3.2.1.4 i dessa föreskrifter.

2.2.   För anordningar i kategorierna ”universal”, ”begränsad” och ”semiuniversal” skall den minsta frekvensen för kontroll av överensstämmelse med den dynamiska provningen enligt punkt 1.6 vara 1 på 5 000 tillverkade fasthållningsanordningar för barn. Det skall under alla förhållanden dock utföras minst en provning var fjärde tillverkningsvecka.

Bestämmelserna som anges i punkterna 7.1.4.1.4 och 7.2.1.8.1.2 i dessa föreskrifter skall vara uppfyllda vid varje provning. För en av två provningar skall dessutom de andra bestämmelserna som anges i punkterna 7.1.4 och 7.2.1.8.1 även vara uppfyllda.

En minsta frekvens på en provning per år skall dock tillåtas om den årliga tillverkningen är 1 000 fasthållningsanordningar för barn eller mindre.

I detta fall skall bestämmelserna som anges i punkterna 7.1.4 och 7.2.1.8.1 vara uppfyllda.

För ”inbyggda” fordonsspecifika anordningar skall följande provningsfrekvenser gälla:

| Fasthållningsanordningar för barn, förutom bilkuddar: | En gång per 8 veckor |
| --- | --- |
| Bilkuddar: | En gång per 12 veckor |

Fasthållningsanordningar för barn, förutom bilkuddar:

En gång per 8 veckor

Bilkuddar:

En gång per 12 veckor

Vid varje provning skall alla bestämmelserna som anges i punkterna 7.1.4 och 7.2.1.8.1 vara uppfyllda. Om alla provningar under ett år visar tillfredsställande resultat får tillverkaren, efter överenskommelse med den behöriga myndigheten, minska frekvenserna enligt följande:

| Fasthållningsanordningar för barn, förutom bilkuddar: | En gång per 16 veckor |
| --- | --- |
| Bilkuddar: | En gång per 24 veckor |

Fasthållningsanordningar för barn, förutom bilkuddar:

En gång per 16 veckor

Bilkuddar:

En gång per 24 veckor

En minsta frekvens av en provning per år skall dock tillåtas om den årliga tillverkningen är 1 000 fasthållningsanordningar för barn eller mindre.

2.3.1.   För fordonsspecifika anordningar enligt punkt 2.1.2.4.1 kan tillverkaren av fasthållningsanordningen för barn välja förfaranden för tillverkningens överensstämmelse antingen enligt punkt 2.2, på ett provningssäte, eller enligt punkt 2.3, i en fordonskaross.

Om ett provexemplar inte klarar en viss provning för vilken den blivit utsatt skall ytterligare provning av samma krav utföras på minst tre andra provexemplar. När det gäller dynamiska provningar skall, om en av de senare inte klarar provningen, innehavaren av typgodkännande ett, dennes vederbörligen godkända representant göra följande:

2.4.1.   Meddela den behöriga myndigheten som utfärdat typgodkännandet med angivande av vilka åtgärder som vidtagits för att återupprätta tillverkningens överensstämmelse.

2.4.2.   Höja frekvensen till den högre nivån, om den lägre nivån används enligt punkt 2.3.

2.5.   Tillverkaren måste varje kvartal meddela den behöriga myndigheten tillverkningsvolym per typgodkännandenummer och tillhandhålla möjlighet att fastställa vilka produkter som motsvarar detta typgodkännandenummer.

---

BILAGA 17

PROVNING AV ENERGIUPPTAGANDE MATERIAL

1.   HUVUDFORM

1.1.   Huvudformen skall bestå av ett solitt halvklot av trä med ett tillsatt mindre sfäriskt segment såsom visas i figur A nedan. Det skall vara så konstruerat att det kan falla fritt längs den markerade axeln och den skall vara förberedd för montering av accelerometer för att mäta accelerationen i fallriktningen.

1.2.   Huvudformens vikt, inklusive accelerometern, skall vara 2,75 ± 0,05 kg.

Image

2.   MÄTUTRUSTNING

Accelerationen skall registreras under provningen, med utrustning enligt kanalfrekvensklass 1 000 såsom anges i senaste versionen av ISO 6487.

3.   FÖRFARINGSSÄTT

3.1.   Ta tre provexemplar av varje material från en eller flera fasthållningsanordningar för barn.

3.2.   Provexemplaret skall vara helt fastspänt mot sina ytterytor inom islagsområdet och direkt under islagspunkten vara stödd mot ett jämnt fast underlag, t.ex. en massiv betongplint, så att endast materialkonstruktionens energiupptagande egenskaper mäts.

3.3.   Höj huvudformen till höjden 100 –0/+5 mm, från provexemplarets översta yta till huvudformens understa yta, och låt den falla. Registrera den acceleration som påverkar huvudformen vid islaget. Upprepa detta förfarande med de återstående provexemplaren.

---

BILAGA 18

METOD FÖR FASTSTÄLLANDE AV HUVUDETS ISLAGSYTA PÅ ANORDNINGAR MED RYGGSTÖD OCH FASTSTÄLLANDE AV MINSTA STORLEK PÅ SIDOSTÖD FÖR BAKÅTVÄNDA ANORDNINGAR

1.   Placera anordningen på provningssätet som beskrivs i bilaga 6. Lutningsbara anordningar skall ställas in i så upprätt läge som möjligt. Placera den minsta provdockan i anordningen enligt tillverkarens anvisningar. Markera en punkt ”A” på ryggstödet på samma vågräta nivå som axeln på den minsta provdockan vid en punkt 2 cm innanför armens utsida. Alla inre ytor ovanför det vågräta plan som går genom punkten A skall omfatta särskilt energiupptagande material som provats enligt bilaga 17. Detta material skall täcka rygg- och sidostödens inre ytor, inklusive sidostödens inre kant (rundningsområde). Det energiupptagande materialet kan utgöra en integrerad del av bilbarnsätet. I fallet babyliftanordningar skall den undre gränsen för vid vilken material som överensstämmer med bilaga 17 skall användas vara alla områden framför den mindre provdockans bakåtvända axel, mätt med provdockan i babyliften och babyliften placerad i provbänken.

2.   För bakåtvända anordningar skall det finnas sidostöd med ett djup som är minst 90 mm mätt från mitten av ryggstödets yta. Dessa sidostöd skall starta vid det vågräta plan som går genom punkten ”A” och fortsätta till ryggstödets översta punkt. Med start från en punkt 90 mm under ryggstödets översta punkt kan sidostödens djup gradvis minskas.

3.   Bestämmelserna i punkt 2 ovan om en minsta storlek på sidostöden gäller inte de fasthållningsanordningar för barn i viktgrupperna II och III i kategorin ”fordonsspecifik” som skall användas i bagageutrymmet enligt punkt 6.1.2 i dessa föreskrifter.

---

BILAGA 19

BESKRIVNING AV KONDITIONERING AV JUSTERINGSANORDNINGAR SOM ÄR DIREKT MONTERADE PÅ FASTHÅLLNINGSANORDNINGAR FÖR BARN

Image

1.   METOD

1.1.   Med banden inställda i det referensläge som beskrivs i punkt 8.2.7, dras minst 50 mm av bandet ut från fyr- eller fempunktsbältet genom att dra i bandets fria ände.

1.2.   Fäst den justerade delen av fyr- eller fempunktsbältet i draganordningen A.

1.3.   Aktivera justeringsanordningen och dra in minst 150 mm av bandet i fyr- eller fempunktsbältet. Detta utgör hälften av en cykel och placerar draganordningen A i maximalt utdraget bandläge.

1.4.   Anslut den fria änden av bandet till draganordning B.

Cykeln består av följande:

2.1.   Dra i B minst 150 mm under den tid som A inte utövar någon sträckning av fyr- eller fempunktsbältet.

2.2.   Aktivera justeringsanordningen och dra med A under den tid som B inte utövar någon sträckning av bandets fria ände.

2.3.   Vid slagets slut, avaktiveras justeringsanordningen.

2.4.   Upprepa cykeln såsom anges i punkt 7.2.2.7.

---

BILAGA 20

TYPISK ANORDNING FÖR PROVNING AV LÅSBESLAGETS HÅLLFASTHET

Image

---

BILAGA 21

INSTALLATION FÖR DYNAMISK KROCKPROVNING

Image

1.   METOD

1.1.   Endast höftbälte

Montera tryckmätdosa 1 i det yttre läget såsom visas ovan. Installera fasthållningsanordningen för barn och sträck referensbältet i det yttre läget så att en belastning på 75 ± 5 N uppnås i det yttre läget.

1.2.   Trepunktsbälte

1.2.1.   Montera tryckmätdosa 1 i det yttre läget såsom visas ovan. Installera fasthållningsanordningen för barn i rätt läge. Om en spärranordning är monterad på fasthållningsanordningen för barn och verkar på axelbandet placeras tryckmätdosa 2 i ett lämpligt läge bakom fasthållningsanordningen för barn mellan spärranordningen och låsbeslaget såsom visas ovan. Om ingen spärranordning är monterad eller om spärranordningen är monterad vid låsbeslaget, placeras tryckmätdosan i ett lämpligt läge mellan stolpbygeln och fasthållningsanordningen för barn.

1.2.2.   Ställ in höftdelen av referensbältet för att uppnå en dragbelastning på 50 ± 5 N vid tryckmätdosa 1. Gör ett kritmärke på bandet där det passerar genom det simulerade låsbeslaget. När bältet får detta läge justeras axelbandet så att det uppnår en spänning på 50 ± 5 N vid tryckmätdosa 2 genom att antingen låsa bandet vid bandlåset i fasthållningsanordningen för barn eller genom att dra i bandet nära det standardiserade upprullningsdonet.

1.2.3.   Dra ut allt band från upprullningsdonets rulle och låt spänningen i bältet mellan upprullningsdonet och stolpbygeln minska till upprullningsdonets spänning. Rullen skall låsas före den dynamiska provningen. Utför den dynamiska krockprovningen.

1.2.4.   Kontrollera att fasthållningsanordningen för barn överensstämmer med punkt 6.2.1.3 innan uppsättningen påbörjas. Om det blir en ändring i installationsspänningen på grund av ändrad vinkelfunktion, prova då under det förhållande som ger mest ospänd installation, utför uppsättningen och sträck i mest sträckta läget och placera sedan om fasthållningsanordningen för barn i sämsta läge utan att spänna om bilbältet för vuxna. Utför den dynamiska provningen.

OBSERVERA

| 1. | Installationen utförs sedan provdockan monterats i fasthållningsanordningen. |
| --- | --- |

1.

Installationen utförs sedan provdockan monterats i fasthållningsanordningen.

| 2. | Eftersom skumdynan i provningssätet komprimeras efter installationen av fasthållningsanordningen för barn måste den dynamiska provningen utföras högst 10 minuter efter installationen om det är möjligt. För att dynan skall kunna återhämta sig skall den kortaste tiden mellan två provningar med samma dyna vara 20 minuter. |
| --- | --- |

2.

Eftersom skumdynan i provningssätet komprimeras efter installationen av fasthållningsanordningen för barn måste den dynamiska provningen utföras högst 10 minuter efter installationen om det är möjligt. För att dynan skall kunna återhämta sig skall den kortaste tiden mellan två provningar med samma dyna vara 20 minuter.

| 3. | Tryckmätdosor placerade direkt på banden behöver inte vara elektriskt inkopplade, men måste sitta kvar på plats under den dynamiska provningen. Vikten på varje dosa får inte vara större än 250 g. Alternativt kan höftbältets tryckmätdosa ersättas av en tryckmätdosa som är monterad vid förankringspunkten. |
| --- | --- |

3.

Tryckmätdosor placerade direkt på banden behöver inte vara elektriskt inkopplade, men måste sitta kvar på plats under den dynamiska provningen. Vikten på varje dosa får inte vara större än 250 g. Alternativt kan höftbältets tryckmätdosa ersättas av en tryckmätdosa som är monterad vid förankringspunkten.

| 4. | I fallet med fasthållningsanordningar som är utrustade med anordningar avsedda att öka spänningen i bilbältet för vuxna skall provningsmetoden vara följande: Installera fasthållningsanordningen för barn såsom krävs i denna bilaga och anbringa sedan sträckanordningen såsom anges i tillverkarens anvisningar. Om anordningen inte kan anbringas på grund av för hög spänning bedöms den vara en oacceptabel anordning. |
| --- | --- |

4.

I fallet med fasthållningsanordningar som är utrustade med anordningar avsedda att öka spänningen i bilbältet för vuxna skall provningsmetoden vara följande: Installera fasthållningsanordningen för barn såsom krävs i denna bilaga och anbringa sedan sträckanordningen såsom anges i tillverkarens anvisningar. Om anordningen inte kan anbringas på grund av för hög spänning bedöms den vara en oacceptabel anordning.

---

BILAGA 22

PROVNING AV BÅLENS UNDRE DEL

Image

Image

---

| 16.12.2005 | SV | Europeiska unionens officiella tidning | L 330/158 |
| --- | --- | --- | --- |

16.12.2005

SV

Europeiska unionens officiella tidning

L 330/158

---

Föreskrift nr 105 från Förenta nationernas ekonomiska kommission för Europa (FN/ECE) – Enhetliga föreskrifter gällande typgodkännande av fordon avsedda för transport av farligt gods med avseende på deras speciella konstruktionsegenskaper (1)

1.   TILLÄMPNINGSOMRÅDE

Bestämmelserna i dessa föreskrifter gäller konstruktionen av de grundfordon av motorfordon av kategori N och av deras släpfordon av kategorierna O2, O3 och O4 (2), som är avsedda för transport av farligt gods och åsyftas i avdelning 9.1.2 i bilaga B till Europeiska överenskommelsen om internationell transport av farligt gods på väg (ADR).

2.   DEFINITIONER

I dessa föreskrifter avses med:

2.1.   grundfordon: (nedan benämnt ”fordon”) chassi med hytt, traktor för påhängsvagn, släpfordonschassi eller släpfordon av en självbärande konstruktion, avsedda för transport av farligt gods;

2.2.   fordonstyp: fordon som inte sinsemellan uppvisar väsentliga skillnader när det gäller de konstruktionsegenskaper som anges i dessa föreskrifter.

3.   ANSÖKAN OM TYPGODKÄNNANDE

3.1.   Ansökan om typgodkännande för en fordonstyp när det gäller dess konstruktionsegenskaper skall lämnas av fordonstillverkaren eller dennes vederbörligen befullmäktigade ombud.

Ansökan om typgodkännande skall åtföljas av nedannämnda handlingar i tre exemplar med följande uppgifter:

3.2.1.   en detaljerad beskrivning av fordonstypen med avseende på konstruktion, motor (kompressionständning, gnisttändning), mått, montering och beståndsdelar,

3.2.2.   fordonets typbenämning enligt punkt 9.1.1.2 i ADR (EX/II, EX/III, AT, FL och OX),

3.2.3.   en ritning av fordonet,

3.2.4.   det kompletta fordonets tekniska vikt (kg).

3.3.   Ett fordon som är representativt för den typ som skall typgodkännas skall lämnas till den tekniska tjänst som ansvarar för typgodkännandeprovningen.

4.   TYPGODÄNNANDE

4.1.   Om det fordon som lämnats för typgodkännande i enlighet med dessa föreskrifter uppfyller bestämmelserna i punkt 5 nedan skall typgodkännande av denna fordonstyp beviljas.

4.2.   Varje typgodkännande medför tilldelning av ett typgodkännandenummer vars båda första siffror (för närvarande 02 för ändringsserie 02 i föreskrifterna) anger den ändringsserie som motsvarar de senaste större tekniska ändringar som införts i bestämmelserna vid tidpunkten för utfärdandet av typgodkännandet. Samma avtalsslutande part får inte tilldela en annan fordonstyp enligt punkt 2.2 ovan detta nummer.

4.3.   Beviljat eller utökat typgodkännande av en fordonstyp enligt dessa föreskrifter skall meddelas de avtalsslutande parterna med användande av en blankett enligt förlagan i bilaga 1 nedan.

På varje fordon, som överensstämmer med en fordonstyp som typgodkänts enligt dessa föreskrifter, skall det på ett synligt och lättåtkomligt ställe, som anges på typgodkännandeintyget, fästas ett internationellt typgodkännandemärke som innehåller:

4.4.1.   en cirkel som omger bokstaven ”E”, åtföljd av det särskilda landsnumret för det land som utfärdat typgodkännandet (3),

4.4.2.   numret på dessa föreskrifter, åtföljt av bokstaven ”R”, ett bindestreck och typgodkännandenumret till höger om den cirkel som föreskrivs i punkt 4.4.1 och

4.4.3.   av en tilläggssymbol som avviker från typgodkännandenumret och som består av den symbol som anger fordonets typbenämning enligt punkt 9.1.1.2 i ADR.

4.5.   Om fordonet överensstämmer med en fordonstyp som typgodkänts, enligt en eller flera andra föreskrifter som bilagts denna överenskommelse, i det land som beviljat typgodkännande enligt dessa föreskrifter, behöver den symbol som föreskrivs i punkt 4.4.1 inte upprepas, utan i detta fall skall föreskrifterna och typgodkännandenumren såväl som tilläggssymbolerna i alla de föreskrifter enligt vilka typgodkännande beviljats i det land som beviljat typgodkännade enligt dessa föreskrifter placeras i lodräta kolumner till höger om den symbol som föreskrivs i punkt 4.4.1.

4.6.   Typgodkännandemärket skall vara lättläst och outplånligt.

4.7.   Typgodkännandemärket skall placeras nära eller på den skylt som anbringats av tillverkaren och som anger fordonens egenskaper.

4.8.   I bilaga 2 till dessa föreskrifter ges ett exempel på typgodkännandemärke.

5.   TEKNISKA BESTÄMMELSER

Fordonen skall beroende på deras typbenämning överensstämma med nedanstående bestämmelser enligt tabellerna på kommande sida (4).

5.1.1.   ELEKTRISK UTRUSTNING

5.1.1.1.   Allmänna bestämmelser

Den elektriska installationen skall i sin helhet överensstämma med nedanstående bestämmelser i enlighet med tabellen i punkt 5.1.

5.1.1.2.   Ledningar

5.1.1.2.1.   Ledningarna skall vara tillräckligt dimensionerade för att undvika överhettning. De skall vara lämpligt isolerade. Alla strömkretsar skall skyddas av säkringar eller av automatiska strömbrytare med undantag för följande strömkretsar:

| — | från batteriet till motorns kallstarts- och avstängningssystem |
| --- | --- |

—

från batteriet till motorns kallstarts- och avstängningssystem

| — | från batteriet till generatorn |
| --- | --- |

—

från batteriet till generatorn

| — | från generatorn till säkrings- eller strömbrytardosan |
| --- | --- |

—

från generatorn till säkrings- eller strömbrytardosan

| — | från batteriet till startmotorn |
| --- | --- |

—

från batteriet till startmotorn

| — | från batteriet till krafttillförseln för tillsatsbromsanordningen om denna är elektrisk eller elektromagnetisk |
| --- | --- |

—

från batteriet till krafttillförseln för tillsatsbromsanordningen om denna är elektrisk eller elektromagnetisk

| — | från batteriet till den elektriska lyftmekanismen för axeln. |
| --- | --- |

—

från batteriet till den elektriska lyftmekanismen för axeln.

Ovannämnda oskyddade strömkretsar skall vara så korta som möjligt.

| | Fordonets typbenämning (enligt punkt 9.1 i ADR) |
| --- | --- |
| Tekniska bestämmelser | EX/II | EX/III | AT | FL | OX |
| | Elektrisk utrustning |
| 5.1.1.2. | Elektriska ledningar | | X | X | X | X |
| 5.1.1.3. | Batteriets huvudströmbrytare | | X | | X | |
| 5.1.1.3.1 | | | X | | X | |
| 5.1.1.3.2 | | | X | | X | |
| 5.1.1.3.3 | | | | | X | |
| 5.1.1.3.4 | | | X | | X | |
| 5.1.1.4. | Batterier | X | X | | X | |
| 5.1.1.5. | Permanent strömförande installationer | | X | | X | |
| 5.1.1.5.1 | | | | | X | |
| 5.1.1.5.2 | | | X | | | |
| 5.1.1.6 | Elektrisk utrustning bakom förarhytten | | X | | X | |
| 5.1.2. | Förebyggande av brandrisker |
| 5.1.2.2. | Fordonshytt |
| 5.1.2.2.1. | | X | X | | | |
| 5.1.2.2.2. | | | | | | X |
| 5.1.2.3. | Bränsletankar | X | X | | X | X |
| 5.1.2.4. | Motor | X | X | | X | X |
| 5.1.2.5. | Avgassystem | X | X | | X | |
| 5.1.2.6. | Tillsatsbromsanordning | | X | X | X | X |
| 5.1.2.7. | Förbränningsvärmare |
| 5.1.2.7.1 2 et 5 | | X | X | X | X | X |
| 5.1.2.7.3 et 4 | | | | | X | |
| 5.1.2.7.6 | | X | X | | | |
| 5.1.3. | Bromssystem |
| 5.1.3.1. | Bromssystem | | X | X | X | X |
| 5.1.3.2. | Bromssystem | X | | | | |
| 5.1.4. | System för hastighetsbegränsning | X | X | X | X | X |
| 5.1.5. | Anordning för koppling av släpfordon | X | X | | | |

Fordonets typbenämning (enligt punkt 9.1 i ADR)

Tekniska bestämmelser

EX/II

EX/III

AT

FL

OX

Elektrisk utrustning

5.1.1.2.

Elektriska ledningar

X

X

X

X

5.1.1.3.

Batteriets huvudströmbrytare

X

X

5.1.1.3.1

X

X

5.1.1.3.2

X

X

5.1.1.3.3

X

5.1.1.3.4

X

X

5.1.1.4.

Batterier

X

X

X

5.1.1.5.

Permanent strömförande installationer

X

X

5.1.1.5.1

X

5.1.1.5.2

X

5.1.1.6

Elektrisk utrustning bakom förarhytten

X

X

5.1.2.

Förebyggande av brandrisker

5.1.2.2.

Fordonshytt

5.1.2.2.1.

X

X

5.1.2.2.2.

X

5.1.2.3.

Bränsletankar

X

X

X

X

5.1.2.4.

Motor

X

X

X

X

5.1.2.5.

Avgassystem

X

X

X

5.1.2.6.

Tillsatsbromsanordning

X

X

X

X

5.1.2.7.

Förbränningsvärmare

5.1.2.7.1 2 et 5

X

X

X

X

X

5.1.2.7.3 et 4

X

5.1.2.7.6

X

X

5.1.3.

Bromssystem

5.1.3.1.

Bromssystem

X

X

X

X

5.1.3.2.

Bromssystem

X

5.1.4.

System för hastighetsbegränsning

X

X

X

X

X

5.1.5.

Anordning för koppling av släpfordon

X

X

5.1.1.2.2.   Elektriska kablar skall vara säkert fastgjorda och placerade så att ledningarna är lämpligt skyddade mot mekaniska och termiska angrepp.

5.1.1.3.   Batteriernas huvudströmbrytare

5.1.1.3.1.   En strömbrytare som används för att bryta den elektriska strömmen skall monteras så nära batteriet som det är praktiskt möjligt.

5.1.1.3.2.   En inrättning för att öppna och bryta strömmen skall installeras i förarhytten. Den skall vara lättillgänglig för föraren och tydligt utmärkt. Den skall antingen vara försedd med en skyddskåpa eller med en anordning för dubbelkommando eller något annat sätt som hindrar oavsiktlig användning. Ytterligare inrättningar kan installeras förutsatt att de är tydligt märkta och skyddas mot felaktig användning.

5.1.1.3.3.   ”Strömbrytaren skall kunna placeras i en dosa med skyddsnivå IP65 enligt standarden CEI 529.”

5.1.1.3.4.   Anslutningarna till strömbrytaren skall hålla en skyddsnivå av IP54. Detta krävs emellertid inte om ledningarna finns i ett hölje som kan vara batterifodralet och det räcker då att dessa ledningar skyddas mot kortslutningar med t.ex. en gummikåpa.

5.1.1.4.   Batterier

Batteriklämmorna skall isoleras elektriskt eller täckas med batterifodralets isoleringskåpa. Om batterierna är placerade annorstädes än under motorhuven skall de vara fastgjorda i ett fläktkylt batteriskåp.

5.1.1.5.   Permanent strömförande installationer

5.1.1.5.1.   De delar av den elektriska installationen, inbegripet ledningarna, som skall vara spänningsförande när batteriernas huvudströmbrytare är öppen, skall vara anpassade för användning i farliga områden. Denna utrustning skall uppfylla de tillämpliga bestämmelserna i standarden CEI 60079 (5), delarna 0 och 14 och de tillämpliga tilläggsbestämmelserna i standarden CEI, delarna 1, 2, 5, 6, 7, 11, 15 eller 18 (6).

För tillämpningen av standarden CEI 60079, del 14 (6), skall följande klassificering användas:

Permanent strömförande elektrisk utrustning, inbegripet de ledningar som inte omfattas av föreskrifterna i punkterna 5.1.1.3 och 5.1.1.4, skall uppfylla föreskrifterna avseende zon 1 för elektrisk utrustning i allmänhet eller föreskrifterna avseende zon 2 för elektrisk utrustning i förarhytten. Den skall motsvara de föreskrifter som gäller explosionsgrupp IIC, temperaturklass T6.

När det gäller den permanent strömförande elektriska utrustning som finns i en omgivning där den temperatur som bildas av icke-elektriskt material i samma omgivning överstiger temperaturgränserna i T6, skall emellertid den permanent strömförande elektriska utrustningens temperaturklass vara åtminstone klass T4.

5.1.1.5.2.   Ledningar som är kopplade förbi batteriets huvudströmbrytare för den elektriska utrustning som skall vara strömförande när batteriets huvudströmbrytare är frånkopplad skall skyddas mot överhettning på lämpligt sätt, t.ex. med en säkring, en strömbrytare eller en säkerhetsanordning (överspänningsskydd).

5.1.1.6.   Bestämmelser för den del av den elektriska utrustningen som är placerad bakom förarhytten

Denna del skall i sin helhet utformas, utföras och skyddas så att varken antändning eller kortslutning kan uppstå under fordonens normala användningsförhållanden och för att göra riskerna så små som möjligt vid stötar eller påkänningar. I synnerhet:

5.1.1.6.1.   Ledningar

Ledningar bakom förarhytten skall skyddas mot stötar, slitning och nötning under normal användning av fordonet. Exempel på lämpliga skydd framgår av figurerna 1, 2, 3 och 4 nedan. Ledningarna till de låsningsfria bromsarna behöver emellertid inte ytterligare skydd.

5.1.1.6.2.   Belysning

Lampor med skruvsockel skall inte användas.

5.1.1.6.3.   Elektrisk lyftanordning

Den elektriska lyftanordningen för en axel skall placeras utanför chassits ram i en tät låda.

5.1.2.   FÖREBYGGANDE AV BRANDRISKER

5.1.2.1.   Allmänna bestämmelser

Nedanstående tekniska bestämmelser skall tillämpas enligt tabellen i punkt 5.1.

Figur 1

Image

Image

Image

Image

5.1.2.2.   Hytt

5.1.2.2.1.   Endast svårantändliga material skall användas vid konstruktionen av hytten. Denna bestämmelse skall anses uppfylld om, enligt förfarandet definierat i standarden ISO 3795:1989, stickprov ur följande hyttbeståndsdelar inte uppvisar en förbränningshastighet överstigande 100 mm/min: sätesdynor, ryggstöd, säkerhetsbälten, takklädsel, takluckor, armstöd, all infodring på dörrpaneler och fram-, bak- och sidopaneler, mellanväggar, nackstöd, golvmattor, solskydd, gardiner, markiser, reservhjulsfodral, motorhuvsöverdrag, sängöverkast och alla andra material som används i hytten, inkl. madrasseringar och föremål som vid olyckstillfälle används för att uppta energi vid kontakt med förare eller passagerare.

5.1.2.2.2.   Om hytten inte är konstruerad av svårantändliga material skall en sköld av metall eller av något annat lämpligt material och med samma bredd som tanken placeras bakom hytten. Alla fönster på hyttens baksida eller på skärmen skall vara hermetiskt tillslutna, vara tillverkade av brandsäkert glas och ha brandsäkra ramar. Mellan tanken och hytten eller skölden skall ett fritt utrymme av minst 15 cm finnas.

5.1.2.3.   Bränsletankar

De bränsletankar som försörjer fordonets motor skall motsvara följande föreskrifter:

5.1.2.3.1.   vid läckage skall bränslet avledas till marken utan att komma i kontakt med heta delar av fordonet eller lasten,

5.1.2.3.2.   tankar som innehåller bensin skall vara försedda med ett effektivt flamskydd anpassat till påfyllningsöppningen eller med förslutning så att öppningen kan hållas hermetiskt tillsluten.

5.1.2.4.   Motor

Den motor som driver fordonen bör vara utrustad och placerad så att varje risk för lasten genom upphettning eller antändning undviks. När det gäller fordon med beteckningarna EX/II och EX/III, skall motorn vara en kompressionständningsmotor.

5.1.2.5.   Avgassystem

Avgassystemet och avgasrören skall vara så riktade eller skyddade att varje risk för lasten genom upphettning eller antändning undviks. De delar av avgassystemet som är placerade direkt under bränsletanken (diesel) skall ha ett fritt utrymme av minst 100 mm eller skyddas av en värmesköld.

5.1.2.6.   Tillsatsbromsanordning

De fordon som är försedda med en tillsatsbromsanordning som åstadkommer höga temperaturer och som är placerad bakom hyttens bakre vägg, skall förses med en värmeisolering mellan anordningen och tanken eller lasten som skall vara säkert fastgjord och utformad så att all uppvärmning, även punktvis, av tankväggen eller lasten kan undvikas. Dessutom skall denna isolering skydda tillsatsbromsanordningen mot alla läckor och utsläpp, även de oavsiktliga, från det fraktade godset. Ett skydd som t.ex. består av en kåpa med dubbla väggar kommer att anses som tillräckligt.

5.1.2.7.   Förbränningsvärmare

5.1.2.7.1.   (Reserverad)

5.1.2.7.2   Förbränningsvärmare och deras avgaskanaler skall utformas, placeras, skyddas eller övertäckas så att varje oacceptabel risk för uppvärmning eller antändning av lasten förhindras. Detta krav skall anses vara uppfyllt om utrustningens tank och avgassystem är förenliga med de bestämmelser som motsvarar de bestämmelser som föreskrivs för fordonens bränsletankar och avgassystem i punkterna 5.1.2.3 respektive 5.1.2.5.

5.1.2.7.3.   Avstängningen av förbränningsvärmaren skall utföras med minst någon av följande metoder:

| a) | genom avsiktlig manuell avstängning från förarhytten, |
| --- | --- |

a)

genom avsiktlig manuell avstängning från förarhytten,

| b) | genom oavsiktlig avstängning av fordonsmotorn, där föraren kan återstarta uppvärmningsutrustningen manuellt, |
| --- | --- |

b)

genom oavsiktlig avstängning av fordonsmotorn, där föraren kan återstarta uppvärmningsutrustningen manuellt,

| c) | genom igångsättning av en matarpump på motorfordonet för det farliga gods som fraktas. |
| --- | --- |

c)

genom igångsättning av en matarpump på motorfordonet för det farliga gods som fraktas.

5.1.2.7.4.   Eftergång är tillåten sedan tillskottsförbränningsvärmarna avstängts. När det gäller metoderna i punkt 5.1.2.7.3 b) och c) ovan, skall tillförseln av förbränningsluft avbrytas genom lämpliga åtgärder efter en eftergångscykel av högst 40 sekunder.

Endast de förbränningsvärmare får användas vars värmeväxlare bevisligen tålt en förkortad eftergångscykel av 40 sekunder under sin normala användningstid.

5.1.2.7.5.   Förbränningsvärmare skall kopplas in för hand. Programverk är inte tillåtna.

5.1.2.7.6.   Förbränningsvärmare för gasformiga bränslen är inte tillåtna.

5.1.3.   BROMSSYSTEM

De fordon som omfattas av föreskrifterna i marginalnummer 10 221 i ADR skall uppfylla alla gällande bestämmelser i föreskrifter nr 13, inbegripet bestämmelserna i bilaga 5, i dess ändrade lydelse, i enlighet med de datum för ikraftträdande som anges där.

5.1.3.1.   De fordon som betecknas med koderna EX/III, AT, FL och OX skall uppfylla alla tillämpliga bestämmelser i föreskrifter nr 13, inbegripet bestämmelserna i bilaga 5.

5.1.3.2.   De fordon som betecknas med koderna EX/II skall uppfylla alla tillämpliga bestämmelser i föreskrifter nr 13. Bestämmelserna i bilaga 5 är emellertid inte tillämpbara.

5.1.4.   ANORDNING FÖR HASTIGHETSBEGRÄNSNING

Motorfordon (oledade fordon och traktorer för påhängsvagnar) med en högsta vikt som överstiger 12 ton skall vara utrustade med en anordning för hastighetsbegränsning enligt de tekniska bestämmelserna i föreskrifter nr 89. Anordningen skall inställas så att hastigheten med beaktande av anordningens tekniska toleransnivå inte kan överstiga 90 km/tim.

5.1.5.   ANORDNINGAR FÖR KOPPLING AV SLÄPFORDON

Anordningarna för koppling av släpfordon skall överensstämma med de tekniska bestämmelserna i föreskrifter nr 55, i deras ändrade lydelse, i enlighet med de datum för ikraftträdande som anges där.

6.   ÄNDRING AV FORDONSTYPEN OCH UTÖKAT TYPGODKÄNNANDE

Varje ändring av fordonstypen skall meddelas den myndighet som typgodkänt fordonstypen som därefter antingen kan:

6.1.1.   bedöma att de gjorda ändringarna inte är sådana att de får någon märkbar negativ effekt och att fordonet i alla händelser fortfarande uppfyller bestämmelserna

6.1.2.   eller kräva ytterligare en provningsrapport från den tekniska tjänst som utför provningarna.

6.2.   Bekräftelse eller avslag på ansökan om typgodkännande skall med angivande av ändringen meddelas de övriga parter i överenskommelsen, som tillämpar dessa föreskrifter, enligt förfarandet i punkt 4.3.

6.3.   Den behöriga myndighet som utfärdar utökat typgodkännande skall tilldela varje meddelande som utfärdas om denna utökning ett serienummer och den skall underrätta övriga parter med hjälp av en meddelandeblankett enligt förlagan i bilaga 1 nedan.

7.   PRODUKTIONENS ÖVERENSSTÄMMELSE

Förfarandena för produktionens överensstämmelse skall överensstämma med dem som definieras i tillägg 2 till överenskommelsen (E/ECE/324-E/ECE/TRANS/505/Rev.2) och innehålla följande föreskrifter:

7.1.   Varje fordon som typgodkänts enligt dessa föreskrifter skall tillverkas så att det överensstämmer med den godkända typen genom att uppfylla kraven i punkt 5 ovan.

7.2.   Den behöriga myndighet som beviljat typgodkännandet kan när som helst granska de metoder för kontroll av överensstämmelsen som tillämpas vid varje produktionsenhet. Den normala frekvensen för dessa granskningar skall vara en gång vartannat år.

8.   PÅFÖLJDER VID BRISTANDE ÖVERENSSTÄMMELSE

8.1.   Det typgodkännande som utfärdats för en fordonstyp enligt dessa föreskrifter kan återkallas om kraven i punkt 7 ovan inte uppfylls.

8.2.   Om en part i 1958 års avtal som tillämpar dessa föreskrifter återkallar ett typgodkännande, som den tidigare beviljat, skall den genast underrätta de övriga avtalsslutande parter som tillämpar dessa föreskrifter om detta, med hjälp av en meddelandeblankett enligt förlagan i bilaga 1 till dessa föreskrifter.

9.   PRODUKTIONENS SLUTGILTIGA UPPHÖRANDE

Om innehavaren av ett typgodkännande slutgiltigt upphör med tillverkningen av en fordonstyp som typgodkänts enligt dessa föreskrifter skall han underrätta den myndighet som utfärdat typgodkännandet om detta, varefter denna i sin tur skall underrätta de övriga parter i 1958 års avtal som tillämpar dessa föreskrifter om detta, med hjälp av en meddelandeblankett enligt förlagan i bilaga 1 till dessa föreskrifter.

10.   ÖVERGÅNGSBESTÄMMELSER

10.1   Från och med det datum då ändringsserie 02 officiellt träder i kraft kan ingen avtalsslutande part som tillämpar dessa föreskrifter vägra att utfärda ett ECE-typgodkännande enligt dessa föreskrifter, ändrade genom ändringsserie 02.

10.2   Till och med den 31 december 2002 skall de avtalsslutande parter som tillämpar dessa föreskrifter fortsätta att utfärda ECE-typgodkännanden och utökningar av sådana typgodkännanden för de fordonstyper som uppfyller kraven i dessa föreskrifter, ändrade genom föregående ändringsserier.

10.3   Från och med den 1 januari 2003 skall de avtalsslutande parter som tillämpar dessa föreskrifter endast utfärda ECE-typgodkännanden och utökningar av sådana typgodkännanden om den fordonstyp som skall typgodkännas uppfyller kraven i dessa föreskrifter, ändrade genom ändringsserie 02.

10.4   Ingen avtalsslutande part som tillämpar dessa föreskrifter får vägra ett nationellt typgodkännande av en fordonstyp som typgodkänts enligt ändringsserie 02 i dessa föreskrifter.

10.5   Till och med den 31 december 2002 får ingen avtalsslutande part som tillämpar dessa föreskrifter vägra ett nationellt typgodkännande av en fordonstyp som typgodkänts enligt föregående ändringsserier i dessa föreskrifter.

10.6   Från och med den 1 januari 2003 kan de avtalsslutande parter som tillämpar dessa föreskrifter vägra en första nationell registrering (första ibruktagande) av ett fordon som inte uppfyller kraven i ändringsserie 02 i dessa föreskrifter.

11.   NAMN- OCH ADRESSUPPGIFTER GÄLLANDE DE TEKNISKA TJÄNSTER SOM ANSVARAR FÖR TYPGODKÄNNANDEPROVNINGARNA SAMT MYNDIGHETERNA

De parter i 1958 års avtal som tillämpar dessa föreskrifter skall underrätta Förenta nationernas sekretariat om namn- och adressuppgifter gällande de tekniska tjänster som ansvarar för typgodkännandeprovningarna samt de myndigheter som utfärdar typgodkännanden och till vilka de intyg om beviljat typgodkännande eller utökat typgodkännande, om avslag på ansökan om typgodkännande eller om återkallande av typgodkännande som utfärdats i andra länder, skall sändas.

---

(1)  som omfattar:

Ändring 1 Ändringsserie 01 – Datum för ikraftträdande:13 januari 2000

Ändring 2 Ändringsserie 02 - Datum för ikraftträdande: 5 december 2001

Korrigendum 1 till ändringsserie 02 - Datum för ikraftträdande: 13 mars 2002

Korrigendum 2 till ändringsserie 02 – Datum för ikraftträdande: 13 november 2002

Korrigendum 3 till ändringsserie 02 - Datum för ikraftträdande: 12 mars 2003

(2)  Enligt definition i bilaga 7 till den konsoliderade resolutionen om fordonstillverkning (R.E.3) (dokument TRANS/WP.29/78/Vers.1/Ändr.2).

(3)  1 för Tyskland, 2 för Frankrike, 3 för Italien, 4 för Nederländerna, 5 för Sverige, 6 för Belgien, 7 för Ungern, 8 för Tjeckiska republiken, 9 för Spanien, 10 för Jugoslavien, 11 för Förenade kungariket, 12 för Österrike, 13 för Luxemburg, 14 för Schweiz, 15 (vakant), 16 för Norge, 17 för Finland, 18 för Danmark, 19 för Rumänien, 20 för Polen, 21 för Portugal, 22 för Ryska federationen, 23 för Grekland, 24 för Irland, 25 för Kroatien, 26 för Slovenien, 27 för Slovakien, 28 för Vitryssland, 29 för Estland, 30 (vakant), 31 för Bosnien och Hercegovina, 32 för Lettland, 33 (vakant), 34 för Bulgarien, 35 (vakant), 36 för Litauen, 37 för Turkiet, 38 (vakant), 39 för Azerbajdjan, 40 för f.d. jugoslaviska republiken Makedonien, 41 (vakant), 42 för Europeiska gemenskapen (typgodkännanden utfärdas av dess medlemsstater som använder sina respektive ECE-symboler), 43 för Japan, 44 (vakant), 45 för Australien och 46 för Ukraina. Följande nummer kommer att tilldelas övriga länder i den kronologiska ordning som de ratificerar eller ansluter sig till överenskommelsen om antagandet av enhetliga bestämmelser för typgodkännande och villkoren för ömsesidigt erkännande av typgodkännande av utrustning och delar som kan monteras eller användas på hjulförsedda fordon, varefter Förenta nationernas generalsekreterare skall meddela de avtalsslutande parterna vilka nummer som på så sätt tilldelats.

(4)  I dessa föreskrifter skall hänvisningar till andra ECE-föreskrifter även anses som hänvisning till alla andra internationella bestämmelser vars tekniska föreskrifter är samma som i motsvarande ECE-föreskrifter. Hänvisningar till särskilda avsnitt inom motsvarande ECE-föreskrifter skall tolkas i enlighet härmed.

(5)  Bestämmelserna enligt standarden CEI 60079, del 14 går inte före bestämmelserna i dessa föreskrifter.

(6)  De allmänna bestämmelserna enligt standarden EN 50014 och tilläggsbestämmelserna enligt standarderna EN 50015, 50016, 50017, 50018, 50019, 50020, 50021 eller 50028 kan åtminstone tillämpas.

---

BILAGA I

MEDDELANDE

(maximiformat: A4 (210 × 297 mm))

Image

---

BILAGA II

EXEMPEL PÅ TYPGODKÄNNANDEMÄRKEN

Image

Ovanstående typgodkännandemärke, anbringat på ett fordon, anger att denna fordonstyp, avsedd för transport av farligt gods, typgodkänts i Nederländerna (E4) enligt föreskrifter nr 105*/ med nummer 022492 och att den bär typbeteckningen EX/II (enligt marginalnummer 220301 (2) i ADR). De två första siffrorna i typgodkännandenumret anger att typgodkännandet utfärdats enligt bestämmelserna i föreskrifter nr 105 och inbegriper ändringsserie 02.

Image

Ovanstående typgodkännandemärke, anbringat på ett fordon, anger att denna fordonstyp typgodkänts i Nederländerna (E4) enligt föreskrifterna nr 105 och 13 (1) De två första siffrorna i typgodkännandenumren betyder att under de datum då respektive typgodkännande utfärdades inbegrep föreskrifter nr 105 ändringsserie 02, medan föreskrifter nr 13 redan inbegrep ändringsserie 09 när typgodkännandet utfärdades.

---

(1)  Det andra numret i föreskrifterna har endast givits som exempel.

---

| 16.12.2005 | SV | Europeiska unionens officiella tidning | L 330/169 |
| --- | --- | --- | --- |

16.12.2005

SV

Europeiska unionens officiella tidning

L 330/169

---

Föreskrift nr 112 från Förenta nationernas ekonomiska kommission för Europa (FN/ECE) – Enhetliga bestämmelser beträffande typgodkännande av strålkastare till motorfordon som avger ett asymmetriskt halv- eller helljus eller bådadera och som är utrustade med glödlampor (1)

A.   ADMINISTRATIVA BESTÄMMELSER

0.   TILLÄMPNINGSOMRÅDE (2)

Dessa föreskrifter gäller sådana strålkastare till motorfordon som avger ett asymmetriskt halv- eller helljus och där det ingår lyktglas av glas eller plast och som är utrustade med utbytbara glödlampor.

1.   DEFINITIONER

I dessa föreskrifter avses med

1.1.   lyktglas: den ytterst belägna komponenten av strålkastaren (enheten) vilken överför ljus genom den belysta ytan.

1.2.   beläggning: en eller flera produkter som lagts i ett eller flera lager på lyktglasets yttersida.

strålkastare av olika typer: strålkastare som skiljer sig åt i sådana väsentliga avseenden som

1.3.1.   handelsbeteckning eller varumärke,

1.3.2.   det optiska systemets egenskaper,

1.3.3.   tillsättande eller borttagande av komponenter som kan förändra den optiska effekten genom reflexion, refraktion, absorption eller förvrängning under användningen.

1.3.4.   lämplighet för höger- eller vänstertrafik eller båda,

1.3.5.   ljusstrålens art (halvljus, helljus eller båda),

1.3.6.   De material som lyktglas och beläggning, om sådan finns, består av.

1.3.7.   Glödlampskategori.

1.4.   strålkastare av olika kategori (A eller B): strålkastare som kännetecknas av särskilda fotometriska bestämmelser.

1.5.   De definitioner som ges i föreskrifter nr 48 och de ändringsserier till denna som gäller vid tidpunkten för typgodkännandet skall tillämpas i dessa föreskrifter.

2.   ANSÖKAN OM TYPGODKÄNNANDE FÖR STRÅLKASTARE

Ansökan om typgodkännande skall lämnas in av innehavaren av handelsbeteckningen eller varumärket eller av hans vederbörligen godkände representant. I den skall anges

2.1.1.   om strålkastaren är avsedd för både hel- och halvljus eller bara för ettdera,

2.1.2.   om den är konstruerad bara för vänster- eller högertrafik eller för bådadera i de fall strålkastaren är avsedd för halvljus,

2.1.3.   i de fall strålkastaren är utrustad med en justerbar reflektor, strålkastarens monteringsläge(n) i förhållande till marken och fordonets längsgående mittplan,

2.1.4.   om det handlar om en strålkastare som tillhör klass A eller klass B,

2.1.5.   kategori glödlampa enligt föreskrifterna nr 37.

Varje ansökan om typgodkännande skall åtföljas av följande:

Ritningar i tre exemplar som är tillräckligt detaljerade för att identifiera typen och som visar strålkastaren framifrån, med detaljer om lyktglasets mönster, om sådant finns, och dess tvärsnitt. Av ritningarna skall det framgå var typgodkännandemärket skall placeras.

2.2.1.1.   Om strålkastaren är utrustad med reglerbar reflektor, skall det finnas en uppgift om strålkastarens monteringsläge(n) i förhållande till marken och fordonets längsgående mittplan, om strålkastaren skall användas endast i detta (dessa) läge(n).

2.2.2.   En kortfattad teknisk beskrivning med uppgift om ytterlägena i enlighet med punkt 6.2.9. nedan om strålkastarna används för att avge kurvljus.

2.2.3.   Två exemplar av strålkastartypen.

För prov på det plastmaterial som lyktglasen är tillverkade av skall ansökan åtföljas av följande:

Tretton lyktglas.

2.2.4.1.1.   Sex av dessa lyktglas kan bytas ut mot sex materialprover som är minst 60 × 80 mm stora, med en plan eller konvex ytteryta och en praktiskt taget plan yta i mitten (med en krökningsradie av minst 300 mm), som är minst 15 × 15 mm.

2.2.4.1.2.   Varje sådant lyktglas eller materialprov skall framställas med samma metod som vid massproduktion.

2.2.4.2.   En reflektor på vilken lyktglasen kan monteras enligt tillverkarens anvisningar.

2.3.   Om de redan testats skall de material som lyktglas och ytbeläggningar i mån av förekomst är gjorda av åtföljas av en testningsrapport över dessa materials och ytbeläggningars egenskaper.

3.   MÄRKNING (3)

3.1.   Strålkastare som inlämnats för typgodkännande skall vara märkta med den sökandes handelsbeteckning eller varumärke.

3.2.   På lyktglaset och på själv strålkastaren (4) skall det finnas tillräckligt med utrymme för godkännandemärket och de andra symboler som avses i punkt 4. Dessa utrymmen skall vara utmärkta på ritningarna enligt punkt 2.2.1. ovan.

3.3.   Strålkastare som är konstruerade för både vänster- och högertrafik skall vara märkta så att det framgår att fordonet har två optiska enheter och reflektorn två glödlampor. Märkningen skall bestå av bokstäverna ”R/D” för positionen för högertrafik och bokstäverna ”L/G” för positionen för vänstertrafik.

4.   TYPGODKÄNNANDE

4.1.   Allmänt

4.1.1.   Om alla provexemplar av en typ av strålkastare, som lämnats in enligt punkt 2 ovan, uppfyller bestämmelserna i dessa föreskrifter, skall typgodkännande beviljas.

4.1.2.   För grupperade, kombinerade lyktor eller flerfunktionslyktor som var för sig uppfyller kraven i flera skilda FN-föreskrifter, kan ett enda internationellt typgodkännandemärke anbringas under förutsättning att alla ingående lyktor uppfyller de bestämmelser som är tillämpliga på dem.

4.1.3.   Varje godkänd typ skall tilldelas ett typgodkännandenummer. Dess första två siffror (för närvarande 00) skall ange serienumret på den senaste betydande tekniska ändring som gjorts av föreskrifterna vid tiden för beviljandet av typgodkännandet. En och samma avtalspart får inte tilldela en annan typ av strålkastare som omfattas av dessa föreskrifter samma nummer.

Meddelande om typgodkännande, utökat, ej beviljat och återkallat typgodkännande eller om definitivt upphörande av tillverkningen av en typ av strålkastare i enlighet med dessa föreskrifter skall meddelas de parter till 1958 års avtal som tillämpar dessa föreskrifter i form av ett meddelande enligt förlagan i bilaga I till dessa föreskrifter och med uppgifter enligt punkt 2.2.1.1.

4.1.4.1.   Om strålkastaren är utrustad med en justerbar reflektor och om strålkastaren bara skall användas i monteringslägen enligt uppgifterna i punkt 2.2.1.1., måste den ansökande informera användaren på ett lämpligt sätt om korrekt(a) monteringsläge(n).

4.1.5.   Utöver d en märkning som föreskrivs i punkt 3.1. skall ett typgodkännandemärke i enlighet med punkterna 4.2 och 4.3 nedan anbringas på de utrymmen som nämns i punkt 3.2 ovan, på varje strålkastare som överensstämmer med en typ som godkänts enligt dessa föreskrifter.

4.2.   Typgodkännandemärkets utformning

Typgodkännandemärket skall bestå av följande:

Ett internationellt typgodkännandemärke som utgörs av

4.2.1.1.   en cirkel kring bokstaven ”E” följt av det särskilda landsnumret för det land som beviljat godkännande; (5),

4.2.1.2.   Det typgodkännandenummer som föreskrivs i punkt 4.1.3. ovan.

följande tilläggssymbol (eller symboler):

4.2.2.1.   På strålkastare som bara uppfyller kraven för vänstertrafik: en horisontell pil som pekar till höger om en betraktare vänd mot strålkastaren, d.v.s. mot den sida av vägen som trafiken rör sig på.

4.2.2.2.   På strålkastare som är avsedda för att klara kraven för båda trafiksystemen genom en lämplig anpassning av inställningen av den optiska enheten eller av glödlampan, en horisontell pil med en spets i vardera ände vilka pekar mot höger respektive vänster.

4.2.2.3.   På strålkastare som uppfyller kraven i dessa föreskrifter endast för halvljus, bokstäverna ”C” för klass A-strålkastare och ”HC” för klass B-strålkastare.

4.2.2.4   På strålkastare som uppfyller kraven i dessa föreskrifter endast för halvljus, bokstäverna ”CR” för klass A-strålkastare och ”HR” för klass B-strålkastare.

4.2.2.5.   På strålkastare som uppfyller kraven i dessa föreskrifter för både halvljus och helljus, bokstäverna ”C” för klass A-strålkastare och ”HCR” för klass B-strålkastare.

4.2.2.6.   På strålkastare med lyktglas av plast, skall bokstavsgruppen ”PL” placeras nära de symboler som föreskrivs i punkterna 4.2.2.3. - 4.2.2.5. ovan.

4.2.2.7.   På de strålkastare som uppfyller kraven i dessa föreskrifter med avseende på helljus, en uppgift om av den maximala ljusstyrkan uttryckt med ett referensmärke enligt punkt 6.3.2.1.2. nedan, placerat nära cirkeln som omger bokstaven ”E”. För flerfunktionslyktor skall ett angivande av den maximala ljusstyrkan för det totala helljuset uttryckas som ovan.

För flerfunktionslyktor skall en angivelse för den maximala ljusstyrkan för det totala helljuset uttryckas som ovan.

I samtliga fall skall det tillämpliga driftsättet som används vid provförfarandet enligt punkt 1.1.1.1. i bilaga 4 och den tillåtna spänningen enligt punkt 1.1.1.2. i bilaga 4 anges på intyget om godkännande och i de meddelanden som sänds till de länder som är avtalsparter och som tillämpar dessa föreskrifter.

I motsvarande fall skall märkning ske enligt följande:

4.2.3.1.   På strålkastare som uppfyller kraven i detta direktiv och är utformade så att glödtråden till halvljuset inte tänds samtidigt som glödtråden för andra ljusfunktioner med vilka den är ömsesidigt inbyggd: ett snedstreck (/) skall placeras bakom halvljussymbolen på godkännandemärket.

4.2.3.2.   På strålkastare som uppfyller kraven i bilaga 4 till dessa föreskrifter skall, när de endast är avsedda för 6 V eller 12 V, en symbol bestående av siffran 24 överkorsat med ett snedkryss (×) placeras nära glödlampshållaren.

4.2.4.   De två siffrorna i typgodkännandenumret (för närvarande 00), vilka anger serienumret på den senaste betydande tekniska ändringen av föreskrifterna vid tiden för beviljandet av typgodkännandet, och den eventuella erforderliga pilen, kan placeras intill ovan nämnda tilläggssymboler.

4.2.5.   De märken och symboler som avses i punkterna 4.2.1. – 4.2.3. ovan skall vara lätt läsbara och omöjliga att utplåna. De kan placeras på en inre eller yttre del (genomskinlig eller inte) av strålkastaren, som inte kan skiljas från den genomskinliga delen på strålkastaren som avger ljuset. I alla händelser skall de synas när strålkastaren är monterad på fordonet eller när en rörlig del, t.ex. motorhuven, öppnas.

4.3.   Typgodkännandemärkets utformning

4.3.1.   Oberoende lyktor

I bilaga 2 till dessa föreskrifter ges i figur 1-10 exempel på hur typgodkännandemärket med ovan nämnda tilläggssymboler kan utformas.

4.3.2.   Grupperade eller kombinerade lyktor eller flerfunktionslyktor

När grupperade eller kombinerade lyktor eller flerfunktionslyktor har visat sig överensstämma med kraven i flera skilda FN-föreskrifter, kan ett enda internationellt typgodkännandemärke anbringas, bestående av en cirkel kring bokstaven ”E” följd av det särskilda landsnumret för det land som utfärdat godkännandet och ett typgodkännandenummer. Detta typgodkännandemärke kan placeras var som helst på grupperade, kombinerade lyktor eller flerfunktionslyktor förutsatt att

4.3.2.1.1.   det är synligt enligt punkt 4.2.5.,

4.3.2.1.2.   ingen del av grupperade eller kombinerade lyktor eller flerfunktionslyktor som avger ljus skall kunna tas bort utan att typgodkännandemärket samtidigt tas bort.

Igenkänningssymbolen för varje nummer av FN-föreskrifter enligt vilken varje lykta har blivit godkänd, tillsammans med numret på ändringsserien på den senaste betydande tekniska ändringen som gjorts av föreskrifterna i fråga vid tiden för beviljandet av typgodkännandet, samt den eventuella erforderliga pilen, skall placeras

4.3.2.2.1.   antingen på lämplig ljusavgivande yta,

4.3.2.2.2.   eller för en grupp, på ett sådant sätt att varje lampa som ingår i de grupperade eller kombinerade lyktorna eller flerfunktionslyktorna lätt kan identifieras (se fyra möjliga exempel i bilaga 2).

4.3.2.3.   Storleken på komponenterna för ett enskilt godkännandemärke får inte vara mindre än den minsta storlek som krävs för det minsta av de enskilda märkena för de föreskrifter enligt vilka godkännande har beviljats.

4.3.2.4.   Varje godkänd typ skall tilldelas ett typgodkännandenummer. Samma avtalspart får inte tilldela en annan typ av grupperad eller kombinerad lykta eller flerfunktionslykta som omfattas av dessa föreskrifter samma typgodkännandenummer.

4.3.2.5.   I figur 11 i bilaga 2 till dessa föreskrifter ges exempel på utformningen av godkännandemärken för grupperade eller kombinerade lyktor eller flerfunktionslyktor med alla de ovan nämnda tilläggssymbolerna.

4.3.3.   För lyktor vars lyktglas kan användas för olika typer av strålkastare och som kan vara ömsesidigt inbyggda eller grupperade med andra lyktor

Bestämmelserna i punkt 4.3.2 ovan är tillämpliga.

4.3.3.1.   Dessutom kan, när samma lyktglas används, den senare ha olika typgodkännandemärken som hör till de olika typerna av strålkastare eller lyktenheter, förutsatt att strålkastarens huvuddel, även om lyktglaset inte kan tas bort från denna, också har det utrymme som beskrivs i punkt 3.2. och är försedd med typgodkännandemärken för de faktiska funktionerna.

Om olika typer av strålkastare ingår i samma huvuddel, kan de olika typgodkännandemärkena placeras på den senare.

4.3.3.2.   I figur 12 i bilaga 2 till dessa föreskrifter ges exempel på hur typgodkännandemärken är utformade i ovanstående fall.

B.   TEKNISKA KRAV FÖR STRÅLKASTARE (6)

5.   ALLMÄNNA BESTÄMMELSER

5.1.   Varje provexemplar skall överensstämma med specifikationerna i punkterna 6 - 8 nedan.

Strålkastare skall vara tillverkade så att de behåller sina föreskrivna fotometriska egenskaper och bibehåller ett gott driftskick vid normal användning, trots de vibrationer de kan utsättas för.

5.2.1.   Strålkastarna skall vara utrustade med en anordning som gör att de kan justeras på fordonen för att uppfylla de regler som gäller för dem. En sådan anordning behöver inte finnas på enheter där reflektorn och spridarlinsen inte kan tas isär, om användningen av sådana enheter är begränsad till fordon på vilka strålkastarinställningen kan justeras på annat sätt.

När en halvljusstrålkastare och en helljusstrålkastare, vardera utrustad med en egen glödlampa, monteras ihop till en sammansatt enhet skall justeranordningen vara konstruerad så att varje optiskt system kan ställas in var för sig.

5.2.2.   Dessa bestämmelser skall dock inte gälla strålkastarenheter vars reflektorer är odelbara. För denna typ av enhet gäller kraven i punkt 6.3. i dessa föreskrifter.

5.3.   Strålkastaren skall vara utrustad med glödlampa/glödlampor som godkänts enligt föreskrifter nr 37. Alla glödlampor som är godkända enligt föreskrifter nr 37 får användas förutsatt att det inte finns några inskränkningar i användningen i innehållsförteckningen till föreskrifter nr 37 (7).

5.4.   Glödlampans fäste i reflektorn skall vara så utformat att glödlampan inte ens i mörker kan sättas fast i något annat läge än det rätta (8).

5.5.   Glödlampans hållare skall uppfylla kraven i IEC-publikationen 61-2, tredje upplagan, 1969. Det datablad för hållare som avser den använda kategorin glödlampor skall gälla.

5.6.   Strålkastare som är utformade för att klara kraven för både höger- och vänstertrafik kan anpassas för trafik på en viss sida av vägen antingen genom en lämplig fabriksinställning vid montering i fordonet eller genom inställning av användaren. En dylik grundinställning eller selektiv inställning kan till exempel bestå av montering av antingen den optiska enheten i en viss vinkel på fordonet eller av glödlampan i en given vinkel i förhållande till den optiska enheten. I samtliga fall får endast två exakta och skilda inställningslägen, ett för högertrafik och ett för vänstertrafik, vara möjliga och konstruktionen skall utesluta oavsiktlig omkoppling av strålkastaren från ena läget till det andra eller inställning i ett mellanläge. När två olika inställningslägen finns för glödlampan skall de delar som håller glödlampan i reflektorn vara så utformade och tillverkade att glödlampan i endera av dessa två lägen kommer att hållas på plats med den exakthet som krävs för strålkastare som är konstruerade för trafik endast på en sida av vägen. Överensstämmelse med kraven i denna punkt skall kontrolleras visuellt och om det är nödvändigt genom en provmontering.

5.7.   Kompletterande prov skall göras enligt kraven i bilaga 4 som kontroll av att de fotometriska egenskaperna inte förändras nämnvärt vid användning.

5.8.   För strålkastare med plastglas skall prov utföras enligt kraven i bilaga 6.

På strålkastare som är konstruerade för att kunna avge omväxlande hel- och halvljus eller halv- och helljus som övergår till kurvljus skall alla mekaniska, elektromekaniska och andra delar som ingår i strålkastaren i detta syfte konstrueras så att

5.9.1.   anordningen skall vara tillräckligt kraftig för att klara 50 000 omkopplingar utan att det uppstår skador trots de vibrationer den kan utsättas för vid normal användning,

5.9.2.   om fel uppstår belysningen över H-H-linjen inte får överskrida de värden som gäller för halvljus enligt punkt 6.2.5; dessutom skall strålkastare som är konstruerade för att avge halv- eller helljus som övergår till kurvljus avge ett ljus på minst 5 lux vid testpunkt 25 V (VV-linjen, D 75 cm),

5.9.3.   antingen halvljus eller helljus alltid skall erhållas utan risk för att mekanismen fastnar i mellanlägen,

5.9.4.   användaren inte med vanliga verktyg kan ändra formen eller positionen hos de rörliga delarna.

6.   BELYSNING

6.1.   Allmänna bestämmelser

6.1.1.   Strålkastarna skall vara utformade så att de ger tillräcklig belysning utan att blända när det gäller halvljus, och god belysning när det gäller helljus. Kurvljus kan erhållas genom att aktivera ytterligare en ljuskälla som ingår i halvljusstrålkastaren.

6.1.2.   Den belysning som strålkastaren avger skall kontrolleras på en vertikal skärm som sätts upp 25 m framför strålkastaren vinkelrätt mot dess axel (se bilaga 3 till dessa föreskrifter).

6.1.3.   Strålkastarna skall kontrolleras med hjälp av en ofärgad (normal) glödlampa avsedd för en märkspänning på 12 V. Under kontrollen skall spänningen vid glödlampans poler regleras så att man erhåller det ljusflöde som anges i det tillämpliga databladet i föreskrifter nr 37.

6.1.4   Strålkastaren skall anses godkänd om den uppfyller kraven i punkt 6 med åtminstone en standardglödlampa, som kan lämnas in med strålkastaren.

6.2.   Bestämmelser avseende halvljus

6.2.1.   Halvljuset måste ge en tillräckligt skarp ”ljus/mörker-gräns” för att medge en tillfredsställande inställning med hjälp av denna. ”Ljus-mörkergränsen” måste vara en horisontell rak linje på motsatt sida mot den körriktning för vilken strålkastaren är avsedd. På den andra sidan får den inte sträcka sig bortom den brutna linjen HV H1 H4 som utgörs av en rak linje HV H1 och som bildar en 45° vinkel med den horisontella och den raka linjen HV H4, 25 cm över den raka linjen hh eller den raka linjen HV H3, böjd i 15° vinkel över den horisontella (se bilaga 3). En ljus-mörkergräns som sträcker sig bortom linjen HV H2 och H2 H4 och som är resultatet av ovanstående två möjligheter får absolut inte tillåtas.

Strålkastaren skall vara inställd så att följande krav uppfylls:

6.2.2.1.   I fråga om strålkastare som är konstruerade för att uppfylla kraven för högertrafik, skall ”ljus/mörker-gränsen” på vänster halva av skärmen (9) vara vågrät och, om strålkastarna är konstruerade för att uppfylla kraven för vänstertrafik, skall ”ljus/mörker-gränsen” på höger halva av skärmen vara vågrät.

6.2.2.2.   Denna vågräta del av ”ljus/mörker-gränsen” skall finnas på skärmen 25 cm nedanför linjen hh (se bilaga 3).

6.2.2.3.   Knäet på ”ljus/mörker-gränsen” skall ligga på linjen vv (10).

6.2.3.   Om typgodkännande söks enbart för halvljusfunktionen (11) behöver strålkastaren med denna inställning endast uppfylla kraven i punkterna 6.2.5. – 6.2.7. och punkt 6.2.9. nedan. Om den är avsedd för både hel- och halvljus skall den uppfylla kraven i punkterna 6.2.5. – 6.2.7. och punkt 6.2.3.

6.2.4.   Om en strålkastare som är inställd på ovanstående sätt inte uppfyller kraven i punkterna 6.2.5. - 6.2.7. och punkt 6.3., får dess inställning ändras under förutsättning att ljusstrålens axel inte flyttas mer än 1° (= 44 cm) i sidled till höger eller vänster (12).

För att förenkla inställningen med hjälp av ”ljus/mörker-gränsen” kan strålkastaren delvis avskärmas för att göra ”ljus/mörker-gränsen” skarpare.

6.2.5.   Belysningen som erhålls på skärmen av halvljuset skall uppfylla följande krav:

| Punkt på mätskärmen | Belysning enligt kraven i lux |
| --- | --- |
| Strålkastare för högertrafik | Strålkastare för vänstertrafik | Klass A
  strålkastare | Klass B
  strålkastare |
| Punkt 50 L | Punkt 50 R | ≤ 0,4 | ≤ 0,4 |
| Punkt 75 R | Punkt 75 L | ≥ 6 | ≥ 12 |
| Punkt 75 L | Punkt 75 R | ≤ 12 | ≤ 12 |
| Punkt 50 L | Punkt 50 R | ≤ 15 | ≤ 15 |
| Punkt 50 R | Punkt 50 L | ≥ 6 | ≥ 12 |
| Punkt 50 V | Punkt 50 V | — | ≥ 6 |
| Punkt 25 L | Punkt 25 R | ≥ 1,5 | ≥ 2 |
| Punkt 25 R | Punkt 25 L | ≥ 1,5 | ≥ 2 |
| Alla punkter i område III | ≤ 0,7 | ≤ 0,7 |
| Alla punkter i område IV | ≥ 2 | ≥ 3 |
| Alla punkter i område I | ≤ 20 | ≤ 2E (13) |

Punkt på mätskärmen

Belysning enligt kraven i lux

Strålkastare för högertrafik

Strålkastare för vänstertrafik

Klass A

strålkastare

Klass B

strålkastare

Punkt 50 L

Punkt 50 R

≤ 0,4

≤ 0,4

Punkt 75 R

Punkt 75 L

≥ 6

≥ 12

Punkt 75 L

Punkt 75 R

≤ 12

≤ 12

Punkt 50 L

Punkt 50 R

≤ 15

≤ 15

Punkt 50 R

Punkt 50 L

≥ 6

≥ 12

Punkt 50 V

Punkt 50 V

—

≥ 6

Punkt 25 L

Punkt 25 R

≥ 1,5

≥ 2

Punkt 25 R

Punkt 25 L

≥ 1,5

≥ 2

Alla punkter i område III

≤ 0,7

≤ 0,7

Alla punkter i område IV

≥ 2

≥ 3

Alla punkter i område I

≤ 20

≤ 2E (13)

6.2.6.   Det får inte finnas några ofördelaktiga skillnader i sidled för god sikt inom något av områdena I, II, III och IV.

6.2.7.   Belysningsvärdena i områdena ”A” och ”B” såsom visas i figur C i bilaga 3 skall jämföras med de fotometriska värdena i punkterna 1 - 8 i denna figur. Dessa värden skall ligga inom följande gränser (14):

1 + 2 + 3 ≥ 0,3 lux,

4 + 5 + 6 ≥ 0,6 lux,

0,7 lux ≥ 7 ≥ 0,1 lux,

0,7 lux ≥ 8 ≥ 0,2 lux.

6.2.8.   De strålkastare som är konstruerade för att uppfylla kraven för både höger- och vänstertrafik måste uppfylla de ovanstående kraven för motsvarande körriktning, vilket gäller båda inställningarna för den optiska enheten eller glödlampan.

Kraven i punkt 6.2.5. ovan skall också gälla strålkastare som är konstruerade för kurvljus.

Om kurvljus erhålls

6.2.9.1.   genom att vrida halvljuset eller flytta ljus/mörker-gränsens kurvknä horisontellt, skall mätningarna göras sedan hela strålkastarenheten har ställts in på nytt i horisontellt läge, t.ex. med hjälp av en goniometer,

6.2.9.2.   genom att flytta en eller flera av strålkastarens optiska delar utan att flytta ljus/mörker-gränsens kurvknä horisontellt skall mätningarna göras med dessa delar i sitt yttersta arbetsläge,

6.2.9.3.   med hjälp av ytterligare en ljuskälla utan att flytta ljus/mörker-gränsens kurvknä horisontellt skall mätningarna göras med denna ljuskälla inkopplad.

6.3.   Bestämmelser avseende helljus

6.3.1.   Om det handlar om en strålkastare för hel- och halvljus skall mätningar av den belysning som helljuset avger på skärmen mätas med samma strålkastarinställning som för mätningarna i punkterna 6.2.5 – 6.2.7 ovan. Om det handlar om en strålkastare som avger endast helljus skall den ställas in så att det mesta ljuset faller i skärningspunkten för linjerna hh och vv. En sådan strålkastare behöver bara uppfylla kraven i punkt 6.3. Om mer än en ljuskälla används för helljuset, skall de sammanbyggda funktionerna användas för att bestämma belysningens maximivärde (EM).

Helljusets belysning av skärmen skall uppfylla följande krav:

Skärningspunkten (HV) mellan linjerna hh och vv skall ligga innanför isoluxlinjen för 80 procent av maximal belysning. Detta maximala värde (EM) får inte vara lägre än 32 lux för klass A-strålkastare och 48 lux för klass B-strålkastare. Det maximala värdet får under inga omständigheter överstiga 240 lux. För kombinerade hel- och halvljusstrålkastare får detta maximala värde dessutom inte vara större än 16 gånger den uppmätta belysningen för halvljuset i punkt 75 R (eller 75 L).

6.3.2.1.1.   Den maximala ljusstyrkan (IM) för helljuset uttryckt i tusental candela skall beräknas med följande formel:

IM = 0,625

6.3.2.1.2.   Referensmärkningen (I'M) för denna maximala intensitet, enligt punkt 4.2.2.7. ovan, skall beräknas med formeln

Formula

Värdet skall avrundas till det närmaste av följande: 7,5 – 10 – 12,5 – 17,5 – 20 – 25 – 27,5 – 30 – 37,5 – 40 – 45 eller 50.

6.3.2.2.   Om man börjar från punkten HV, horisontellt till höger och vänster, får belysningen inte vara mindre än 16 lux för klass A-strålkastare och 24 lux för klass B-strålkastare upp till ett avstånd på 1,125 m och inte mindre än 4 lux för klass A-strålkastare och 6 lux för klass B-strålkastare upp till ett avstånd på 2,25 m.

För strålkastare med reglerbara reflektorer gäller kraven i punkterna 6.2. och 6.3. för varje monteringsläge som anges enligt punkt 2.1.3. För kontroll skall följande förfarande användas:

6.4.1.   Varje provat läge ställs in med goniometern med avseende på en linje mellan ljuskällans centrum och punkten HV på mätskärmen. Den reglerbara reflektorn ställs in i ett sådant läge att ljusmönstret på skärmen överensstämmer med föreskrifterna för inställning i punkterna 6.2.1. - 6.2.2.3. och 6.3.1.

6.4.2.   Med reflektorn från början inställd enligt punkt 6.4.1. måste strålkastaren uppfylla de motsvarande fotometriska kraven enligt punkterna 6.2. och 6.3.

6.4.3.   Ytterligare prov görs sedan reflektorn flyttats lodrätt ± 2°, eller åtminstone till sitt yttersta läge, om det är mindre än 2°, från sitt ursprungliga läge med hjälp av strålkastarens justeranordning. När hela strålkastarenheten åter ställts in (t.ex. med hjälp av goniometern) i motsvarande motsatt riktning skall ljusflödet i följande riktningar kontrolleras och ligga inom godkända gränser:

punkterna HV och 75R (respektive 75L) för halvljus,

EM och punkten HV (i procent av EM) för helljus.

6.4.4.   Om den sökande har angivit mer än ett monteringsläge skall punkterna 6.4.12.- 6.4.3. upprepas för övriga lägen.

6.4.5.   Om den sökande inte har begärt speciella monteringslägen skall strålkastaren ställas in för mätningarna i punkterna 6.2. och 6.3. med strålkastarinställningen i sitt medelläge. Tilläggsproven i punkt 6.4.3. skall göras med reflektorn i dess ytterlägen (istället för ± 2°) med hjälp av strålkastarens justeringsanordning.

6.5.   De belysningsvärden på skärmen som det hänvisas till i punkterna 6.2.5. - 6.2.7. och punkt 6.3. ovan skall mätas med en ljusmätare, vars mätyta ryms i en kvadrat med sidan 65 mm.

7.   FÄRG

7.1   Färgen på det utsända ljuset skall vara vit. Uttryckt i CIE trikromatiska koordinater skall ljusstrålarna ligga inom följande gränser:

| gräns mot blått | x ≥ 0,310 |
| --- | --- |
| gräns mot gult | x ≤ 0,500 |
| gräns mot grönt | y ≤ 0,150 + 0,640 x |
| gräns mot grönt | y ≤ 0,440 |
| gräns mot mörklila | y ≥ 0,150 + 0,750 x |
| gräns mot rött | y ≥ 0,382 |

gräns mot blått

x ≥ 0,310

gräns mot gult

x ≤ 0,500

gräns mot grönt

y ≤ 0,150 + 0,640 x

gräns mot grönt

y ≤ 0,440

gräns mot mörklila

y ≥ 0,150 + 0,750 x

gräns mot rött

y ≥ 0,382

8.   MÄTNING AV BLÄNDNING

Det obehag som orsakas av strålkastarnas halvljus skall mätas (15).

C.   YTTERLIGARE ADMINISTRATIVA BESTÄMMELSER

9.   ÄNDRING AV STRÅLKASTARTYP OCH UTÖKAT TYPGODKÄNNANDE

Varje ändring av strålkastartypen skall rapporteras till den myndighet som godkänt den. Myndigheten kan då antingen

9.1.1.   bedöma att det är osannolikt att de gjorda ändringarna kommer att ha någon märkbar negativ effekt och att strålkastaren fortfarande uppfyller kraven, eller

9.1.2.   kräva ytterligare en provrapport från det tekniska organ som ansvarar för proven.

9.2.   Meddelande om bekräftelse eller avslag på ansökan, med angivande av ändringarna, skall sändas till de parter till överenskommelsen som tillämpar dessa föreskrifter, på det sätt som anges i punkt 4.1.4. ovan.

9.3.   Den behöriga myndighet som beviljar det utökade typgodkännandet skall tilldela varje meddelande om utökat typgodkännande ett serienummer och meddela detta till de övriga parter till 1958 års avtal som tillämpar dessa föreskrifter, med hjälp av ett meddelande enligt förlagan i bilaga I till dessa föreskrifter.

10.   ÖVERENSSTÄMMELSE AV PRODUKTION

Förfarandena för säkerställande av tillverkningens överensstämmelse skall överensstämma med dem som anges i tillägg 2 till överenskommelsen, (E/ECE/324-E/ECE/TRANS/505/rev. 2), med följande krav:

10.1.   Strålkastare som är typgodkända enligt dessa föreskrifter skall tillverkas så att de överensstämmer med den typ som godkänts genom att de uppfyller kraven i punkterna 6 och 7.

10.2.   De minimikrav för typkontrollförfarandena som fastställs i bilaga 5 till dessa föreskrifter skall följas.

10.3.   De minimikrav för kontrollantens provtagning som anges i bilaga 7 till dessa föreskrifter skall uppfyllas.

10.4.   Den myndighet som beviljat typgodkännande kan när som helst kontrollera de metoder för kontroll av överensstämmelse med godkänd typ som tillämpas vid varje tillverkningsenhet. I normalfallet skall sådan granskning ske vartannat år.

10.5.   Strålkastare med uppenbara brister skall inte beaktas.

10.6.   Referensmärket beaktas inte.

11.   PÅFÖLJDER VID BRISTANDE ÖVERENSSTÄMMELSE MED DEN GODKÄNDA TYPEN

11.1.   Godkännande som beviljats för en typ av strålkastare enligt dessa föreskrifter kan återkallas om ovannämnda krav inte uppfylls eller om en strålkastare med typgodkännandemärke inte överensstämmer med den godkända typen.

11.2.   Om en avtalspart som tillämpar dessa föreskrifter återkallar ett typgodkännande som den tidigare beviljat skall denne omedelbart meddela detta till övriga avtalsparter, som tillämpar dessa föreskrifter, i form av ett meddelande enligt förlagan i bilaga I till dessa föreskrifter.

12.   TILLVERKNINGENS DEFINITIVA UPPHÖRANDE

Om innehavaren av typgodkännandet helt och hållet upphör med tillverkningen av en strålkastare, som omfattas av dessa föreskrifter, skall denne informera den myndighet som beviljat typgodkännandet. När myndigheten fått ett sådant meddelande skall den informera de övriga avtalsparter till 1958 års avtal som tillämpar dessa föreskrifter i form av ett meddelande enligt förlagan i bilaga I till dessa föreskrifter.

13.   NAMN OCH ADRESSER GÄLLANDE DE TEKNISKA TJÄNSTER SOM ANSVARAR FÖR TYPGODKÄNNANDEPROVEN OCH DE ADMINISTRATIVA ENHETERNA

De avtalsslutande parter till 1958 års avtal som tillämpar dessa föreskrifter skall till FN:s sekretariat rapportera namn och adresser gällande de tekniska tjänster som ansvarar för typgodkännandeprov, liksom de administrativa myndigheter som beviljar typgodkännande och till vilka intyg om typgodkännande liksom utökat, ej beviljat eller återkallat typgodkännande, som utfärdas i annat land, skall skickas.

---

(1)  Som omfattar

Supplement 1 till den ursprungliga versionen av föreskrifterna - Datum för ikraftträdande: 11 augusti 2002

Supplement 2 till den ursprungliga versionen av föreskrifterna - Datum för ikraftträdande: 10 december 2002

Supplement 3 till den ursprungliga versionen av föreskrifterna - Datum för ikraftträdande: 30 oktober 2003

(2)  Ingenting i dessa föreskrifter skall hindra en avtalspart som tillämpar dessa föreskrifter från att förbjuda kombinationen av en strålkastare som innehåller en plastlins godkänd enligt dessa föreskrifter med en mekanisk strålkastarrengörare (med torkarblad).

(3)  Då det gäller strålkastare som är konstruerade för att uppfylla kraven för trafik som framförs endast på vägens ena sida (antingen höger eller vänster), rekommenderas dessutom att det område som kan täckas över, för att förhindra obehag för mötande vid användning i ett land där trafiken går på andra sidan vägen i förhållande till det land för vilket strålkastaren konstruerades, anges på ett outplånligt sätt på det främre lyktglaset. Denna märkning behövs emellertid inte när området framgår tydligt av utformningen.

(4)  Om strålkastarglaset inte kan avlägsnas från strålkastarens huvudenhet skall det räcka med en märkning enligt punkt 4.2.5.

(5)  1 för Tyskland, 2 för Frankrike, 3 för Italien, 4 för Nederländerna, 5 för Sverige, 6 för Belgien, 7 för Ungern, 8 för Tjeckien, 9 för Spanien, 10 för Jugoslavien, 11 för Förenade kungariket, 12 för Österrike, 13 för Luxemburg, 14 för Schweiz, 15 (vakant), 16 för Norge, 17 för Finland, 18 för Danmark, 19 för Rumänien, 20 för Polen, 21 för Portugal, 22 för Ryssland, 23 för Grekland, 24 för Irland, 25 för Kroatien, 26 för Slovenien, 27 för Slovakien, 28 för Vitryssland, 29 för Estland, 30 (vakant), 31 för Bosnien och Hercegovina, 32 för Lettland, 33 (vakant), 34 för Bulgarien, 35 (vakant), 36 för Litauen, 37 för Turkiet, 38 (vakant), 39 för Azerbajdzjan, 40 för f.d. jugoslaviska republiken Makedonien, 41 (vakant), 42 för Europeiska gemenskapen (typgodkännanden beviljas av dess medlemsstater med användning av respektive ECE-symbol), 43 för Japan, 44 (vakant), 45 för Australien, 46 för Ukraina, 47 för Sydafrika och 48 för Nya Zeeland. Påföljande nummer kommer att tilldelas andra länder i den kronologiska ordning som de ratificerar eller ansluter sig till överenskommelsen om antagande av enhetliga tekniska föreskrifter för hjulburna fordon, utrustning och delar som kan monteras och/eller användas på hjulförsett fordon, samt om villkoren för ömsesidigt erkännande av typgodkännande utfärdade på grundval av dessa föreskrifter, och det nummer de då tilldelas skall delges de avtalsslutande parterna av FN:s generalsekreterare.

(6)  Tekniska krav för glödlampor: se föreskrifter nr 37.

(7)  HIR1 eller H9-glödlampor får endast användas till halvljus om strålkastarrengörare monterats i överensstämmelse med föreskrifterna nr 45. Med tanke på den vertikala lutningen skall dessutom bestämmelserna i punkt 6.2.6.2.2. i föreskrifter nr 48, ändringsserie 01 tillämpas när dessa strålkastare monteras.

(8)  En strålkastare anses uppfylla kraven i denna punkt om glödlampan lätt kan monteras i strålkastaren och positionsinställarna lätt kan monteras på ett riktigt sätt i sina springor även i mörker.

(9)  Provskärmen måste vara så bred att det går att kontrollera ”ljus/mörker-gränsen” på ett område av minst 5° från linjen vv.

(10)  Om ljusstrålen inte har någon ”ljus/mörker-gräns” med ett tydligt knä, skall justeringen i sidled ske på ett sådant sätt som bäst svarar mot kraven för belysning i punkterna 75 R och 50 R för högertrafik och punkterna 75 L och 50 L för vänstertrafik.

(11)  En sådan halvljusstrålkastare kan vara försedd med en helljusfunktion som inte följer kraven.

(12)  Begränsningen för ändring av inställning på 1° till höger eller vänster är inte oförenlig med vertikal inställningsändring uppåt eller nedåt. Det senare alternativet begränsas enbart av kraven i punkt 6.3. Den vågräta delen av ”ljus/mörker-gränsen” bör inte gå utanför linjen hh (bestämmelserna i punkt 6.3. gäller inte strålkastare som skall uppfylla kraven i dessa föreskrifter enbart för halvljus).

(13)  E är det faktiskt uppmätta värdet i punkterna 50R respektive 50L

(14)  De belysningsvärden i zonerna A och B som också ligger inom zon III får inte överskrida 0,7 lux.

(15)  Detta krav skall utformas som en rekommendation till myndigheterna.

---

BILAGA 1

MEDDELANDE

(största format: A4 (210 × 297 mm))

Image

---

BILAGA 2

EXEMPEL PÅ TYPGODKÄNNANDEMÄRKENAS UTFORMNING

| | |
| --- | --- |

Image

Image

En strålkastare som är försedd med ett av typgodkännandemärkena ovan har godkänts i Nederländerna (E4) enligt föreskrifter nr XXX med godkännandenummer 243 och uppfyller kraven i dessa föreskrifter i dess ursprungliga form (00). Halvljuset är avsett endast för högertrafik. Bokstäverna CR (Figur 1) anger att det handlar om hel- och halvljus av klass A och bokstäverna HCR (Figur 2) anger att det handlar om hel- och halvljus av klass B.

Siffran 30 anger att den maximala ljusstyrkan för helljuset ligger mellan 86 250 och 101 250 candela.

Anm: Typgodkännandenumret och tilläggssymbolerna skall placeras nära cirkeln och antingen över eller under bokstaven ”E” eller till höger eller vänster om den. Siffrorna i typgodkännandenumret skall sitta på samma sida om bokstaven ”E” och vara vända åt samma håll.

Användning av romerska siffror såsom typgodkännandenummer bör undvikas för att förhindra förväxling med andra symboler.

| | |
| --- | --- |
| |

Image

Image

Image

En strålkastare med ovanstående typgodkännandemärke uppfyller kraven i dessa föreskrifter med avseende både på hel- och halvljus och är konstruerad för:

Figur 3 Klass A för endast vänstertrafik.

Figurerna 4a och 4b: Klass B för både vänster- och högertrafik genom inställning av den optiska enheten eller glödlampan på fordonet.

| | |
| --- | --- |

Image

Image

En strålkastare med ovanstående typgodkännandemärke är en strålkastare med ett lyktglas av plast som uppfyller kraven i dessa föreskrifter med avseende på enbart halvljus och är konstruerad för

Figur 5: Klass A för både höger- och vänstertrafik.

Figur 6: Klass A för endast högertrafik.

| | |
| --- | --- |

Image

Image

En strålkastare med ovanstående typgodkännandemärke är en strålkastare som uppfyller kraven i dessa föreskrifter,

Figur 7: Klass B med avseende enbart på halvljus och endast för vänstertrafik,

Figur 8: Klass A med avseende endast på helljus.

| | |
| --- | --- |

Image

Image

Märkning avsedd för en strålkastare med plastlyktglas, som uppfyller kraven i dessa föreskrifter.

Figur 9: Klass B med avseende på både hel- och halvljus och endast för högertrafik.

Figur 10: Klass B med avseende enbart på halvljus och endast för vänstertrafik.

Halvljuset får inte tändas samtidigt med helljuset eller någon annan strålkastare med vilken den är sammanbyggd.

Förenklad märkning för grupperade eller kombinerade lyktor eller flerfunktionslyktor,

(De lodräta och vågräta linjerna anger schematiskt formen på ljussignalanordningen. De är en del av typgodkännandemärket).

| Mall A | |
| --- | --- |
| Mall B | |
| Mall C | |
| Mall D | |

Mall A

Image

Mall B

Image

Mall C

Image

Mall D

Image

Anmärkning: De fyra exemplen ovan härrör från en belysningsanordning med ett typgodkännandemärke för

en främre positionslykta godkänd i enlighet med ändringsserie 02 av föreskrifterna nr 7,

en strålkastare, klass B, med ett halvljus konstruerat för höger- och vänstertrafik och ett helljus med en maximistyrka på mellan 86 250 och 101 250 candela (såsom anges av siffran 30), godkänd i enlighet med föreskrifterna i sin ursprungliga form (00) och med ett lyktglas av plast,

ett dimljus godkänt i enlighet med ändringsserie 02 av föreskrifter nr 19 och med ett lyktglas av plast,

en främre körriktningsvisare av typ 1a typgodkänd i enlighet med ändringsserie 01 av föreskrifter nr 6.

Image

Ovanstående exempel motsvarar märkningen av ett plastlyktglas som är avsett för användning i olika typer av strålkastare, nämligen

antingen en strålkastare, klass B, med halvljus konstruerat för höger- och vänstertrafik och ett helljus med en maximistyrka på mellan 86 250 och 101 250 candela (såsom anges av siffran 30), godkänd i Tyskland (E1) enligt kraven i enlighet med dessa föreskrifter i deras ursprungliga form (00),

och som är sammanbyggd med

en främre positionslykta godkänd i enlighet med ändringsserie 02 av föreskrifter nr 7

eller en strålkastare, klass A, med halvljus konstruerat för höger- och vänstertrafik och ett helljus med en maximistyrka på 33 750 - 45 000 cd (såsom anges av siffran 12,5), godkänd i Tyskland (E1) enligt kraven i enlighet med dessa föreskrifter i deras ursprungliga form (00),

och som är sammanbyggd med

samma främre positionslykta som ovan,

eller eller någon av ovanstående två strålkastare godkänd som enskild lampa.

Strålkastarens huvudenhet skall vara märkt med det enda giltiga typgodkännandenumret, t.ex.

Image

Ovanstående exempel motsvarar märkningen av ett lyktglas av plast som används i en enhet med två strålkastare godkänd i Frankrike (E2) med typgodkännandenummer 81 151, bestående av

en strålkastare, klass B, med halvljus och helljus med en maximistyrka på mellan x och y candela som uppfyller kraven i dessa föreskrifter nr 8 och

en strålkastare, klass B, med helljus konstruerat för höger- och vänstertrafik med en maximistyrka på mellan w och z candela, som uppfyller kraven i dessa föreskrifter. För enheten i dess helhet ligger helljusets maximistyrka på 86 250 - 101 250 candela.

---

BILAGA 3

MÄTSKÄRM

A.   Strålkastare för högertrafik

(storlek i mm med skärmen på 25 m avstånd)

Image

B.   Strålkastare för vänstertrafik

(storlek i mm med skärmen på 25 m avstånd)

Image

Image

Anmärkning: Figur C visar mätpunkterna för högertrafik. Punkterna 7 och 8 flyttas till sina respektive positioner på högra sidan av bilden för vänstertrafik.

---

BILAGA 4

PROVNING AV STABILITETEN HOS DE FOTOMETRISKA EGENSKAPERNA HOS TÄNDA STRÅLKASTARE

PROVNING AV KOMPLETTA STRÅLKASTARE

När de fotometriska värdena har mätts enligt bestämmelserna i dessa föreskrifter, i punkten Emax för helljuset och i punkterna HV, 50 R och B 50 L för halvljuset (eller i HV, 50 L, B 50 R för strålkastare som konstruerats för vänstertrafik), skall ett komplett strålkastarexemplar provas med avseende på stabiliteten hos de fotometriska egenskaperna när strålkastaren är tänd. Med ”komplett strålkastare” avses den kompletta strålkastaranordningen, inklusive de omgivande karosseridelar och lyktor som kan påverka värmespridningen.

1.   PROVNING AV STABILITETEN HOS DE FOTOMETRISKA EGENSKAPERNA

Proven skall utföras i torr och stillastående luft vid en omgivande temperatur av 23 °C ± 5 °C, varvid den kompletta strålkastaren skall vara fastsatt på en anordning som motsvarar den riktiga installationen på fordonet.

1.1.   Ren strålkastare

Strålkastaren skall vara tänd under 12 timmar enligt beskrivningen i punkt 1.1.1. och kontrolleras såsom föreskrivs i punkt 1.1.2.

1.1.1.   Provförfarande (1)

Strålkastaren skall vara tänd under angiven tid enligt följande:

| (a) | I de fall där endast en ljusfunktion (helljus, halvljus eller dimljus) skall typgodkännas, skall motsvarande glödlampa vara tänd under den föreskrivna tiden (2). |
| --- | --- |

(a)

I de fall där endast en ljusfunktion (helljus, halvljus eller dimljus) skall typgodkännas, skall motsvarande glödlampa vara tänd under den föreskrivna tiden (2).

| (b) | I fråga om en strålkastare med halvljus och ett eller flera helljus eller i fråga om en strålkastare med halvljus och ett dimljus:






  (i) | Strålkastaren skall genomgå följande driftcykel tills den angivna tiden uppnåtts:
  15 minuter med halvljusglödlampan tänd.
  5 minuter med alla glödlampor tända. |
| --- | --- | --- |

(b)

I fråga om en strålkastare med halvljus och ett eller flera helljus eller i fråga om en strålkastare med halvljus och ett dimljus:

(i)

Strålkastaren skall genomgå följande driftcykel tills den angivna tiden uppnåtts:

15 minuter med halvljusglödlampan tänd.

5 minuter med alla glödlampor tända.

| (ii) | Om den sökande förklarar att strålkastaren skall användas med bara halvljuset eller helljuset (3) änt, skall provet utföras i enlighet med dessa förutsättningar, varvid (2) halvljuset tänds under halva tiden och helljuset (samtidigt) under halva tiden enligt punkt 1.1. ovan. |
| --- | --- |

(ii)

Om den sökande förklarar att strålkastaren skall användas med bara halvljuset eller helljuset (3) änt, skall provet utföras i enlighet med dessa förutsättningar, varvid (2) halvljuset tänds under halva tiden och helljuset (samtidigt) under halva tiden enligt punkt 1.1. ovan.

| (c) | I fråga om en strålkastare med ett dimljus och ett eller flera helljus:






  (i) | Strålkastaren skall genomgå följande driftcykel tills den angivna tiden uppnåtts:
  15 minuter, dimljuset tänt,
  5 minuter med alla glödlampor tända. |
| --- | --- | --- |

(c)

I fråga om en strålkastare med ett dimljus och ett eller flera helljus:

(i)

Strålkastaren skall genomgå följande driftcykel tills den angivna tiden uppnåtts:

15 minuter, dimljuset tänt,

5 minuter med alla glödlampor tända.

| (ii) | Om den sökande förklarar att strålkastaren skall användas med bara dimljuset (3) eller helljuset tänt skall provet utföras i enlighet med dessa förutsättningar, varvid (2) dimljuset tänds under halva tiden och helljuset (samtidigt) under halva tiden enligt punkt 1.1. ovan. |
| --- | --- |

(ii)

Om den sökande förklarar att strålkastaren skall användas med bara dimljuset (3) eller helljuset tänt skall provet utföras i enlighet med dessa förutsättningar, varvid (2) dimljuset tänds under halva tiden och helljuset (samtidigt) under halva tiden enligt punkt 1.1. ovan.

| (d) | I fråga om en strålkastare med halvljus, ett eller flera helljus och ett dimljus:






  (i) | Strålkastaren skall genomgå följande driftcykel tills den angivna tiden uppnåtts:
  15 minuter med halvljusglödlampan tänd,
  5 minuter med alla glödlampor tända. |
| --- | --- | --- |

(d)

I fråga om en strålkastare med halvljus, ett eller flera helljus och ett dimljus:

(i)

Strålkastaren skall genomgå följande driftcykel tills den angivna tiden uppnåtts:

15 minuter med halvljusglödlampan tänd,

5 minuter med alla glödlampor tända.

| (ii) | Om den sökande förklarar att strålkastaren skall användas med bara halvljuset eller helljuset (3) tänt skall provet utföras i enlighet med dessa förutsättningar, varvid (2) halvljuset tänds under halva tiden och helljuset under halva tiden enligt punkt 1.1. ovan, medan dimljuset skall genomgå en provcykel på 15 minuter med släckt ljus och 5 minuter med tänt ljus under halva tiden och under provningen av helljuset. |
| --- | --- |

(ii)

Om den sökande förklarar att strålkastaren skall användas med bara halvljuset eller helljuset (3) tänt skall provet utföras i enlighet med dessa förutsättningar, varvid (2) halvljuset tänds under halva tiden och helljuset under halva tiden enligt punkt 1.1. ovan, medan dimljuset skall genomgå en provcykel på 15 minuter med släckt ljus och 5 minuter med tänt ljus under halva tiden och under provningen av helljuset.

| (iii) | Om den sökande förklarar att strålkastaren skall användas med bara halvljuset eller dimljuset (3) tänt skall provet utföras i enlighet med dessa förutsättningar, varvid (2) halvljuset tänds under halva tiden och det främre dimljuset under halva tiden enligt punkt 1.1. ovan, medan dimljuset genomgår en provcykel på 15 minuter med släckt ljus och 5 minuter med tänt ljus under halva tiden och under provningen av halvljuset. |
| --- | --- |

(iii)

Om den sökande förklarar att strålkastaren skall användas med bara halvljuset eller dimljuset (3) tänt skall provet utföras i enlighet med dessa förutsättningar, varvid (2) halvljuset tänds under halva tiden och det främre dimljuset under halva tiden enligt punkt 1.1. ovan, medan dimljuset genomgår en provcykel på 15 minuter med släckt ljus och 5 minuter med tänt ljus under halva tiden och under provningen av halvljuset.

| (iv) | Om den sökande förklarar att strålkastaren skall användas med bara halvljuset eller helljuset (3) eller dimljuset (3) tänt skall provet utföras i enlighet med dessa förutsättningar, varvid (2) halvljuset tänds under en tredjedel av tiden och helljuset under en tredjedel av tiden och dimljuset under en tredjedel av tiden enligt punkt 1.1. ovan. |
| --- | --- |

(iv)

Om den sökande förklarar att strålkastaren skall användas med bara halvljuset eller helljuset (3) eller dimljuset (3) tänt skall provet utföras i enlighet med dessa förutsättningar, varvid (2) halvljuset tänds under en tredjedel av tiden och helljuset under en tredjedel av tiden och dimljuset under en tredjedel av tiden enligt punkt 1.1. ovan.

| (e) | I fråga om ett halvljus avsett för kurvljus genom tillägg av en ljuskälla skall denna tändas under 1 minut och släckas under 9 minuter under tiden som bara halvljuset är tänt (se bilaga 4 – tillägg 1). |
| --- | --- |

(e)

I fråga om ett halvljus avsett för kurvljus genom tillägg av en ljuskälla skall denna tändas under 1 minut och släckas under 9 minuter under tiden som bara halvljuset är tänt (se bilaga 4 – tillägg 1).

1.1.1.2.   Mätspänning

Spänningen skall vara inställd så att den ger 90 % av den maximala effekt som föreskrivs i föreskrifterna nr 37 för de använda glödlamporna.

Den effekt som används skall i samtliga fall överensstämma med motsvarande värde för en glödlampa med märkspänningen 12 V, utom då den sökande anger att strålkastaren får användas med en annan spänning. I det senare fallet skall provningen utföras med en glödlampa som har den högsta effekt som kan användas.

1.1.2.   Provresultat

1.1.2.1.   Visuell kontroll

När strålkastaren har återfått samma temperatur som omgivningen skall strålkastarglas och eventuellt yttre lyktglas rengöras med en ren, fuktig bomullstrasa. Därefter skall lyktglaset kontrolleras visuellt, varvid ingen formförändring, deformation, sprickbildning eller färgförändring skall kunna iakttas på vare sig strålkastarglaset eller eventuellt yttre glas.

1.1.2.2.   Fotometrisk provning

För att uppfylla kraven i dessa föreskrifter skall de föreskrivna fotometriska värdena uppnås i följande punkter:

Halvljus:

50 R - B 50 L - HV för strålkastare konstruerade för högertrafik,

50 L - B 50 R - HV för strålkastare konstruerade för vänstertrafik.

Helljus: punkten Emax

En ytterligare inställning får utföras för att ta hänsyn till eventuell deformation av strålkastarfästet på grund av värme (ändring av ”ljus/mörker-gränsens” läge behandlas i punkt 2 i denna bilaga).

En avvikelse på 10 %, inklusive toleransen för det fotometriska mätförfarandet, kan tillåtas mellan de fotometriska egenskaperna och de värden som uppmätts före provningen.

1.2.   Smutsig strålkastare

Efter prov enligt punkt 1.1 ovan skall strålkastaren vara tänd under en timme enligt punkt 1.1.1., sedan den preparerats enligt punkt 1.2.1. och kontrollerats enligt punkt 1.1.2.

1.2.1.   Förberedelse av strålkastaren

1.2.1.1.   Provblandningen

1.2.1.1.1.   För strålkastare med yttre lyktglas av plast:

Den blandning av vatten och föroreningsmedel som skall anbringas på strålkastaren skall bestå av

9 viktdelar kiselsand med en kornstorlek av 0-100 μm, 1 viktdel finmalen träkol (bokved) med en kornstorlek av 0-100 μm, 0,2 viktdelar NaCMC (4), och lämplig mängd destillerat vatten med en konduktivitet ≤1 mS/m. Blandningen får inte vara äldre än 14 dygn.

1.2.1.1.2.   För strålkastare med ett yttre lyktglas av plast:

Den blandning av vatten och föroreningsmedel som skall anbringas på strålkastaren skall bestå av

9 viktdelar kiselsand med en kornstorlek av 0-100 μm, 1 viktdel finmalen träkol (bokved) med en kornstorlek av 0-100 μm, 0,2 viktdelar NaCMC (4), 13 viktdelar destillerat vatten med en konduktivitet som är ≤ 1 mS/m och 2 ± 1 viktdelar ytaktivt medel (5). Blandningen får inte vara äldre än 14 dygn.

1.2.1.2.   Testblandningens applicering på strålkastaren

Provblandningen skall anbringas jämnt över hela den ljusavgivande ytan på strålkastaren och sedan lämnas att torka. Detta förfarande skall upprepas tills belysningsvärdet har minskat till 15-20 % av de värden som uppmätts i var och en av följande punkter under de förhållanden som beskrivs i denna bilaga:

Punkten Emax hos halv-/helljus och endast helljus,

50 R och 50 V (6) för strålkastare med enbart halvljus, konstruerad för högertrafik.

50 L och 50 V (6) för strålkastare med enbart halvljus, konstruerade för vänstertrafik.

1.2.1.3.   Mätutrustning

Mätutrustningen skall vara likvärdig med den som används vid provning för typgodkännande av strålkastare. En standardglödlampa skall användas för de fotometriska kontrollerna.

2.   PROV MED AVSEENDE PÅ LJUS/MÖRKER-GRÄNSENS VERTIKALA LÄGESFÖRÄNDRING GENOM PÅVERKAN AV VÄRME

Detta prov består i att kontrollera att den vertikala driften av avskärningslinjen under värmepåverkan inte överstiger ett specificerat värde för halvljuslampor i bruk.

Sedan strålkastaren kontrollerats enligt punkt 1 skall den provas enligt punkt 2.1. utan att tas bort från eller återjusteras i provningsfixturen.

2.1.   Provningar

Provet skall utföras i torr och stillastående luft vid en omgivande temperatur av 23 °C ± 5 °C.

Strålkastarens halvljus skall vara tänt, med en serietillverkad glödlampa som åldrats under minst en timme, utan att strålkastaren tas bort från eller återjusteras i provningsfixturen. (För detta prov skall spänningen ställas in enligt punkt 1.1.1.2.) Läget för ”ljus/mörker-gränsens” horisontella del (mellan v-v och den vertikala linjen genom punkten B 50 L för högertrafik eller B 50 R för vänstertrafik) skall kontrolleras tre minuter (r3) respektive 60 minuter (r60) efter det att ljuset tänts.

Mätningen av ljus/mörker-gränsens lägesförändring enligt ovan skall utföras med en metod som ger tillräcklig noggrannhet och reproducerbara resultat.

2.2.   Provresultat

2.2.1.   Resultatet, uttryckt i milliradianer (mrad) skall anses vara godtagbart om det absoluta värdet ΔrI = | r3 - r60 |, som uppmätts för strålkastaren är högst 1,0 mrad (ΔrI ≤ 1,0 mrad).

2.2.2.   Om värdet är högre än 1,0 mrad, men högst 1,5 mrad (1,0 mrad < ΔrI ≤ 1,5 mrad) skall emellertid en andra strålkastare provas enligt punkt 2.1., sedan den tre gånger underkastats den nedan beskrivna cykeln för att stabilisera de mekaniska delarnas lägen i strålkastaren på ett fäste som är representativt för den riktiga installationen i fordonet.

Halvljuset skall vara tänt i en timme (spänningen skall ställas in enligt punkt 1.1.1.2.).

En timmes viloperiod.

Strålkastaren skall anses vara godkänd om medelvärdet av de absoluta värdena ΔrI uppmätta på det första provexemplaret och ΔrII uppmätt på det andra provexemplaret är högst 1,0 mrad.

Formula

---

(1)  För provförfarandet se bilaga 8 till dessa föreskrifter.

(2)  Om den testade strålkastaren även har signallampor skall de senare tändas under provet. I de fall det rör sig om en körriktningsvisare skall den blinka med ett förhållande mellan blinkande läge och släckt läge på ca 1 till 1.

(3)  Som två eller fler glödlampor är tända samtidigt när ljustutan används skall detta inte anses som en normal samtidig användning av glödlamporna.

(4)  NaCMC står för karboxymetylcellulosans natriumsalt, vanligen kallat CMC. Den NaCMC, som ingår i smutsblandningen, skall ha en substitueringsgrad (DS) på 0,6-0,7 och en viskositet på 200-300 cP i en tvåprocentig lösning vid 20 °C.

(5)  Toleransen i fråga om kvantitet är beroende av nödvändigheten att få fram smuts som på ett korrekt sätt kan spridas ut på alla lyktglas av plast.

(6)  Punkten 50 V är belägen 375 mm nedanför HV på den vertikala linjen v-v på skärmen vid ett avstånd av 25 m.

TILLÄGG 1

Översikt över driftsperioder gällande provning med avseende på stabiliteten i den fotometriska prestandan

| Förkortningar: | P: | halvljus |
| --- | --- | --- |
| D: | helljus (D1 + D2 innebär två helljus) |
| F: | Dimljus |
| | innebär en cykel med 15 minuters släckt och 5 minuters tänt ljus. |
| | innebär en cykel med 9 minuters släckt och 1 minuts tänt ljus. |

Förkortningar:

P:

halvljus

D:

helljus (D1 + D2 innebär två helljus)

F:

Dimljus

Image

innebär en cykel med 15 minuters släckt och 5 minuters tänt ljus.

Image

innebär en cykel med 9 minuters släckt och 1 minuts tänt ljus.

Alla följande grupperade strålkastare och dimstrålkastare tillsammans med de tillagda märkningssymbolerna ges som exempel och är ingen fullständig förteckning.

| 1. | P eller D eller F (HC eller HR eller B) |
| --- | --- |

1.

Image

| 2. | P+F (HC B) eller P+D (HCR) |
| --- | --- |

2.

Image

| 3. | P+F (HC B/) eller HC/B eller P+D (HC/R) |
| --- | --- |

3.

Image

---

BILAGA 5

Minimikrav för förfaranden för kontroll av överensstämmelse av produktionen

1.   ALLMÄNT

1.1.   Kraven för överensstämmelse skall anses uppfyllda ur mekanisk och geometrisk synpunkt enligt kraven i dessa föreskrifter om skillnaderna, om sådana finns, inte är större än de oundvikliga variationerna vid tillverkningen. Detta villkor gäller också färgen.

I fråga om de fotometriska egenskaperna skall överensstämmelsen för masstillverkade strålkastare inte ifrågasättas om, vid prov av de fotometriska egenskaperna för en slumpmässigt vald strålkastare utrustad med standardglödlampa,

1.2.1.   inget uppmätt värde avviker i ofördelaktig riktning med mer än 20 % från värdena i dessa föreskrifter. För punkterna B 50 L (eller R) och inom område III får den största avvikelsen i ofördelaktig riktning vara följande:

| B 50 L (eller R): | 0,2 luxekvivalent 20 %
  0,3 luxekvivalent 30 % |
| --- | --- |
| Område III | 0,3 luxekvivalent 20 %
  0,45 luxekvivalent 30 % |

B 50 L (eller R):

0,2 luxekvivalent 20 %

0,3 luxekvivalent 30 %

Område III

0,3 luxekvivalent 20 %

0,45 luxekvivalent 30 %

eller

1.2.2.1.   för halvljuset: Värdena i dessa föreskrifter uppfylls i punkten HV (med en tolerans av +0,2 lx) och i förhållande till den inriktningen i minst en punkt i varje område på skärmen (på 25 m avstånd) som avgränsas av en cirkel med 15 cm radie runt punkterna B 50 L (eller R) (1) (med en tolerans av +0,1 lx), 75 R (eller L), 50 V, 25 R och 25 L, liksom i hela område IV som inte är mer än 22,5 cm över linjen mellan 25 R och 25 L.

1.2.2.2.   för helljuset: HV befinner sig inom isoluxen 0,75 Emax och avvikelsen för de fotometriska värdena inte är större än +20 % för största värdet och –20 % för minsta värdet i någon av de mätpunkter som anges i punkt 6.3.2. i dessa föreskrifter.

1.2.3.   Om resultaten av de prov som beskrivs ovan inte uppfyller kraven, får strålkastarens inriktning ändras förutsatt att ljusstrålens axel i sidled inte flyttas mer än 1° till höger eller vänster (2).

1.2.4.   Om resultaten av ovannämnda prov inte uppfyller kraven skall proven upprepas med en annan standardglödlampa.

1.3.   För kontroll av den vertikala förändringen för ”ljus/mörker-gränsen” under påverkan av värme, skall följande metod tillämpas:

Ett av provexemplaren av en strålkastare skall provas enligt det förfarande som beskrivs i punkt 2.1 i bilaga 4 efter att 3 gånger i följd ha underkastats den cykel som beskrivs i punkt 2.2.2 i tillägg 4.

Strålkastaren skall anses vara godkänd om Δr inte överstiger 1,5 mrad.

Om detta värde överstiger 1,5 mrad, men är högst 2,0 mrad, skall ett andra exemplar underkastas provet, varefter medelvärdet för de uppmätta värdena för båda exemplaren inte får överstiga 1,5 mrad.

2.   MINIMIKRAV FÖR TILLVERKARENS KONTROLL AV ÖVERENSSTÄMMELSE

Innehavaren av typgodkännandemärket skall för varje typ av strålkastare utföra åtminstone följande prov med lämpliga intervall. Proven skall utföras enligt bestämmelserna i dessa föreskrifter.

Om något provexemplar inte visar överensstämmelse med avseende på aktuell provtyp skall ytterligare provexemplar tas och provas. Tillverkaren skall vidta åtgärder för att garantera överensstämmelse i aktuell produktion.

2.1.   Provens omfattning

Prov på överensstämmelse i dessa föreskrifter skall omfatta kontroll av de fotometriska egenskaperna och kontroll av ljus/mörker-gränsens vertikala förändring under påverkan av värme.

2.2.   Provningsmetoder

2.2.1.   Proven skall normalt utföras enligt de metoder som anges i dessa föreskrifter.

2.2.2.   I den provning av överensstämmelse som utförs av tillverkaren kan likvärdiga metoder användas med tillstånd av den behöriga myndighet som är ansvarig för typgodkännandeprovning. Tillverkaren har ansvaret att bevisa att tillämpade metoder är likvärdiga med dem som anges i dessa föreskrifter.

2.2.3.   Tillämpningen av punkterna 2.2.1. och 2.2.2. kräver regelbunden kalibrering av provutrustningen och dess korrelation med mätningar som gjorts av behörig myndighet.

2.2.4.   Referensmetoderna måste i samtliga fall vara de som anges i dessa föreskrifter, särskilt när det gäller administrativ kontroll och provtagning.

2.3.   Provernas karaktär

Provexemplar av strålkastare skall väljas ut slumpmässigt från produktionen av ett enhetligt parti. Ett enhetligt parti innebär en mängd strålkastare av samma typ, definierad enligt tillverkarens produktionsmetoder.

Bedömningen skall normalt omfatta serieproduktion från enskilda fabriker. Tillverkaren får dock samla ihop uppgifter för samma typ från flera fabriker om dessa sköts med samma kvalitetssystem och har samma kvalitetsstyrning.

2.4.   Uppmätta och noterade fotometriska egenskaper

Provexemplaren av strålkastare skall underkastas de fotometriska mätningarna på de punkter som fastställs i dessa föreskrifter. Avläsningen skall begränsas till punkterna Emax, HV (3), HL och HR (4) då den avser helljus och till punkterna B 50 L (eller R), HV, 50 V, 75 R (eller L) och 25 L (eller R) då den avser halvljus (se figur i bilaga 3).

2.5.   Kriterier för godkännande

Tillverkaren är ansvarig för utförandet av en statistisk undersökning av provresultaten och för att tillsammans med behörig myndighet fastställa kriterier för godkännande av produkterna för att uppfylla den specifikation för kontroll av produkternas överensstämmelse, vilket krävs i punkt 10.1. i dessa föreskrifter.

Kriterierna för godkännande skall vara sådana att, med en säkerhetsnivå på 95 %, sannolikheten för att klara ett stickprov enligt bilaga 7 (första provexemplaret) är minst 0,95.

---

(1)  Bokstäver inom parentes avser strålkastare för vänstertrafik.

(2)  Se fotnot 11 i dessa föreskrifter.

(3)  Om halvljuset är sammanbyggt med helljuset, skall HV för halvljuset utgöras av samma mätpunkter som för helljuset.

(4)  HL och HR: punkter ”hh” vid 1,125 m till vänster och till höger om punkten HV.

---

BILAGA 6

Krav gällande strålkastare med lykt glas av plastprovning av lyktglas eller materialprov och av kompletta strålkastare

1.   ALLMÄNNA BESTÄMMELSER

1.1.   Provexemplaren som tillhandahålls enligt punkt 2.2.4. i dessa föreskrifter skall överensstämma med de specifikationer som anges i punkterna 2.1.–2.5. nedan.

1.2.   De två provexemplar av kompletta strålkastare som tillhandahålls enligt punkt 2.2.3. i dessa föreskrifter och som innehåller lyktglas av plast skall med avseende på lyktglasmaterialet, överensstämma med de specifikationer som anges i punkt 2.6. nedan.

1.3.   Provexemplaren av plastlyktglas eller materialprover skall, tillsammans med reflektorn som de är avsedda att monteras på (om så är tillämpligt), utsättas för typgodkännandeprov enligt den tidsordning som anges i tabell A i tillägg 1 till denna bilaga.

1.4.   Om strålkastartillverkaren kan bevisa att produkten redan klarat de prov som anges i punkterna 2.1.–2.5. eller motsvarande prov i enlighet med andra föreskrifter, behöver dessa prov inte upprepas. Endast de prov som föreskrivs i tillägg 1 tabell B är obligatoriska.

2.   PROVNING

2.1.   Resistens mot temperaturförändringar

2.1.1.   Provtagning

Tre nya provexemplar (lyktglas) skall underkastas fem cykler av temperatur- och fuktighetsändringar (RH = relativ fuktighet) enligt följande:

3 timmar vid 40 °C ± 2 °C och 85-95 % RH,

1 timme vid 23 °C ± 5 °C och 60-95 % RH,

15 timmar vid –30 °C ± 2 °C,

1 timme vid 23 °C ± 5 °C och 60-95 % RH,

3 timmar vid 80 °C ± 2 °C,

1 timme vid 23 °C ± 5 °C och 60-95 % RH,

Före detta prov skall provexemplaren förvaras vid 23 °C ± 5 °C och en relativ luftfuktighet på 60-75 RH under minst 4 timmar.

Anmärkning: Entimmesperioderna vid 23 °C ± 5 °C omfattar de övergångsperioder från en temperatur till en annan som behövs för att undvika termiska chockeffekter.

2.1.2.   Fotometriska mätningar

2.1.2.1.   Metod

Fotometriska mätningar skall utföras på provexemplaren före och efter provet.

Dessa mätningar skall utföras med en standardglödlampa i följande punkter:

B 50 L och 50 R för halvljuset på en strålkastare för halvljus eller halv-/helljus (B 50 R och 50 L för strålkastare avsedd för vänstertrafik).

Emax-läget för helljuset för en strålkastare för helljus eller halv-/helljus.

2.1.2.2.   Resultat

Skillnaden mellan de uppmätta fotometriska värdena för varje exemplar före och efter provet får inte överskrida 10 %, inklusive toleranserna för det fotometriska mätförfarandet.

2.2.   Resistens mot atmosfäriska och kemiska medel

2.2.1.   Motståndskraft mot atmosfärisk påverkan

Tre nya provexemplar (lyktglas eller materialprover) skall utsättas för strålning från en källa, som har en spektral energifördelning som liknar den ett svart föremål har vid en temperatur mellan 5 500 K och 6 000 K. Lämpliga filter skall placeras mellan källan och provexemplaren för att i största möjliga utsträckning minska eventuell strålning med våglängder under 295 nm och över 2 500 nm. Exemplaren skall utsättas för en energibestrålning av 1 200 W/m2 ± 200 W/m2 under så lång tid att den totalt mottagna energin motsvarar 4 500 MJ/m2 ± 200 MJ/m2. I inneslutningen skall temperaturen, mätt på den svarta panel som är placerad på samma höjd som provexemplaren, vara 50 °C ± 5 °C. För att få en regelbunden exponering skall provexemplaren rotera runt strålningskällan med en hastighet av 1 - 5 varv/min.

Provexemplaren skall sprutas med destillerat vatten med en konduktivitet under 1 mS/m vid en temperatur på 23 °C ± 5 °C i enlighet med följande:

sprutning: 5 minuter, torkning: 25 minuter.

2.2.2.   Resistens mot kemiska medel

Sedan det prov som beskrivs i punkt 2.2.1. ovan och de mätningar som beskrivs i punkt 2.2.3.1. nedan utförts, skall ytterytan på de nämnda tre provexemplaren behandlas enligt punkt 2.2.2.2. med den blandning som anges i punkt 2.2.2.1. nedan.

2.2.2.1.   Provblandningen

Provblandningen skall bestå av 61,5 % n-heptan, 12,5 % toluen, 7,5 % etyltetraklorid, 12,5 % trikloretylen och 6 % xylen (volymprocent).

2.2.2.2.   Applicering av provblandningen

En bomullstrasa dränks in (enligt ISO 105) tills den är mättad med den lösning som beskrivs i punkt 2.2.2.1. ovan. Trasan läggs inom 10 sekunder på provexemplarets ytteryta och pressas mot provexemplarets yta under 10 minuter med ett tryck av 50 N/cm2, vilket motsvarar en kraft av 100 N anbringad på en provyta som är 14 × 14 mm.

Under denna 10-minuters period skall bomullstrasan dränkas in igen, så att sammansättningen av den pålagda vätskan hela tiden är likadan som den föreskrivna provblandningen.

Under denna anbringandetid är det tillåtet att hålla emot det pålagda trycket för att hindra det från att orsaka sprickor.

2.2.2.3.   Rengöring

Sedan appliceringen av provblandningen avslutats skall provexemplaren lufttorka och sedan tvättas med den lösning som beskrivs i punkt 2.3. (Resistens mot rengöringsmedel)23 °C ± 5 °C.

Därefter skall provexemplaren sköljas noga med destillerat vatten som innehåller högst 0,2 % föroreningar vid 23 °C ± 5 °C. Provexemplaren torkas sedan av med en mjuk trasa.

2.2.3.   Resultat

2.2.3.1.   Efter provet av resistens mot atmosfärisk påverkan får provexemplarets yttre yta inte uppvisa några sprickor, rispor, någon flisbildning eller vara deformerad. Medelvariationen i överföringen, Formula uppmätt på de tre provexemplaren i enlighet med förfarandet i tillägg 2, får inte överstiga 0,020 (Δtm ≤ 0,020).

2.2.3.2.   Efter provet av resistens mot kemisk påverkan får provexemplaren inte ha några spår av kemiska förändringar som kan orsaka någon betydande förändring i ljusspridningen, vars medelspridning, Formula mätt på de tre provexemplaren enligt det förfarande, som beskrivs i tillägg 2, inte får vara större än 0,020 (Δtm ≤ 0,020).

2.3.   Resistens mot rengöringsmedel och kolväten

2.3.1.   Resistens mot rengöringsmedel

Den yttre ytan på de tre provexemplaren (lyktglas eller materialprover) skall värmas till 50 °C ± 5 °C och sedan under 5 minuter sänkas ned i en blandning som hålls vid 23 °C ± 5 °C och som består av 99 delar destillerat vatten med högst 0,02 % föroreningar och en del alkylarylsulfonat.

Vid slutet av provet skall provexemplaren torkas vid 50 °C ± 5 °C.

Ytan på provexemplaren skall rengöras med en fuktig trasa.

2.3.2.   Resistens mot kolväten

Ytterytan på dessa tre provexemplar skall sedan gnuggas lätt under en minut med en bomullstrasa indränkt i en blandning bestående av 70 % n-heptan och 30 % toluen (volymprocent) och får sedan lufttorka.

2.3.3.   Resultat

Efter dessa båda prov får medelvariationen i överföringen, Formula uppmätt på de tre provexemplaren i enlighet med förfarandet i tillägg 2, inte överstiga 0,010 (Δtm ≤ 0,020).

2.4.   Resistens mot mekanisk förslitning

2.4.1.   Den mekaniska förslitningsmetoden

Ytterytan av de tre nya provexemplaren (lyktglasen) skall underkastas prov med jämn mekanisk förslitning enligt den metod som beskrivs i tillägg 3 till denna bilaga.

2.4.2.   Resultat

Efter detta prov skall variationerna

| i transmission | : | |
| --- | --- | --- |
| i diffusion | : | |

i transmission

:

Formula

i diffusion

:

Formula

mätas enligt det förfarande som beskrivs i tillägg 2 i det område som anges i punkt 2.2.4.1.1. i dessa föreskrifter. Medelvärdet för de tre provexemplaren skall vara sådant att

Δtm ≤ 0,100;

Δdm ≤ 0,050.

2.5.   Prov av vidhäftningsförmågan för beläggningar, om sådana finns

2.5.1.   Förberedelse av exemplaret

En yta som är 20 × 20 mm stor av beläggningen på ett lyktglas skall skäras med ett rakblad eller en nål i ett rutmönster där rutorna är cirka 2 × 2 mm. Trycket på bladet eller nålen skall vara tillräckligt för att skära åtminstone beläggningen.

2.5.2.   Beskrivning av provet

Använd självhäftande tejp med en vidhäftningsförmåga på 2 N (per centimeter bredd) ± 20 % uppmätt i enlighet med standardvillkoren i tillägg 4 till denna bilaga. Tejpen, som skall vara minst 25 mm bred, skall under minst 5 minuter pressas mot ytan som preparerats enligt punkt 2.5.1.

Därefter skall tejpens ände påverkas med en kraft så att vidhäftningsförmågan till aktuell yta balanseras av en kraft som är vinkelrät mot den ytan. I detta skede skall tejpen dras bort med en jämn hastighet av 1,5 m/s ± 0,2 m/s.

2.5.3.   Resultat

Det får inte finnas någon väsentlig förslitning av den inrutade ytan. Förslitningar vid korsningarna mellan rutorna eller k anterna av snitten skall vara tillåtna om den förslitna ytan inte är större än 15 % av den inrutade ytan.

2.6.   Provning av hela strålkastaren utrustad med ett lyktglas av plastmaterial

2.6.1.   Resistens mot mekanisk förslitning av lyktglaset yta

2.6.1.1.   Provtagning

Lyktglaset på provexemplar nummer 1 skall utsättas för det prov som beskrivs i punkt 2.4.1. ovan.

2.6.1.2.   Resultat

Efter provet får resultaten av de fotometriska mätningar som görs på strålkastaren enligt dessa föreskrifter inte med mer än 30 % överskrida de föreskrivna maximala värdena i punkterna B 50 L och HV och inte vara mer än 10 % lägre än de föreskrivna minsta värdena i punkt 75 R (för strålkastare avsedda för vänstertrafik är det punkterna B 50 R, HV och 75 L som skall granskas).

2.6.2.   Prov av vidhäftningsförmågan för beläggningar, om sådana finns

Lyktglaset på provexemplar 2 skall utsättas för det prov som beskrivs i punkt 2.5 ovan.

3.   KONTROLL AV PRODUKTIONSÖVERENSSTÄMMELSEN

Strålkastarna i en serie skall, med avseende på använda material för tillverkning av lyktglas, anses överensstämma med dessa föreskrifter om

3.1.1.   efter resistensprovning mot kemiska medel och provning av resistens mot rengöringsmedel och kolväten, ytterytan av provexemplaren är utan sprickor, flagning eller deformationer synliga för blotta ögat (se punkterna 2.2.2., 2.3.1. och 2.3.2.),

3.1.2.   de fotometriska värdena, efter det prov som beskrivs i punkt 2.6.1.1., i mätpunkterna som granskas i punkt 2.6.1.2. ligger inom de gränser som föreskrivs för produktionsöverensstämmelse i dessa föreskrifter.

3.2.   Om provresultaten inte uppfyller kraven skall proven upprepas med ett annat slumpvis valt provexemplar.

TILLÄGG 1

TIDSORDNING FÖR TYPGODKÄNNANDEPROV

A.   Prov på plastmaterial (lyktglas eller materialprover tillhandahållna enligt punkt 2.2.4. i dessa föreskrifter).

| Prov – Provtagning | Lyktglas eller provexemplar | Lyktglas |
| --- | --- | --- |
| 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 |
| 1.1. | Begränsad fotometri (punkt 2.1.2.) |

Prov – Provtagning

Lyktglas eller provexemplar

Lyktglas

1

2

3

4

5

6

7

8

9

10

11

12

13

1.1.

Begränsad fotometri (punkt 2.1.2.)

x

x

x

| 1.1.1. | Temperaturändring (punkt 2.1.1.) |
| --- | --- |

1.1.1.

Temperaturändring (punkt 2.1.1.)

x

x

x

| 1.1.2. | Begränsad fotometri (punkt 2.1.2.) |
| --- | --- |

1.1.2.

Begränsad fotometri (punkt 2.1.2.)

x

x

x

| 1.2.1. | Mätning av ljustransmission |
| --- | --- |

1.2.1.

Mätning av ljustransmission

x

x

x

x

x

x

x

x

x

| 1.2.2. | Spridningsmätning |
| --- | --- |

1.2.2.

Spridningsmätning

x

x

x

x

x

x

| 1.3. | Atmosfärisk påverkan (punkt 2.2.1.) |
| --- | --- |

1.3.

Atmosfärisk påverkan (punkt 2.2.1.)

x

x

x

| 1.3.1. | Mätning av ljustransmission |
| --- | --- |

1.3.1.

Mätning av ljustransmission

x

x

x

| 1.4. | Kemisk påverkan (punkt 2.2.2.) |
| --- | --- |

1.4.

Kemisk påverkan (punkt 2.2.2.)

x

x

x

| 1.4.1. | Spridningsmätning |
| --- | --- |

1.4.1.

Spridningsmätning

x

x

x

| 1.5. | Tvätt- och rengöringsmedel (punkt 2.3.1.) |
| --- | --- |

1.5.

Tvätt- och rengöringsmedel (punkt 2.3.1.)

x

x

x

| 1.6. | Kolväten (punkt 2.3.2.) |
| --- | --- |

1.6.

Kolväten (punkt 2.3.2.)

x

x

x

| 1.6.1. | Mätning av ljustransmission |
| --- | --- |

1.6.1.

Mätning av ljustransmission

x

x

x

| 1.7. | Förslitning (punkt 2.4.1.) |
| --- | --- |

1.7.

Förslitning (punkt 2.4.1.)

x

x

x

| 1.7.1. | Mätning av ljustransmission |
| --- | --- |

1.7.1.

Mätning av ljustransmission

x

x

x

| 1.7.2. | Spridningsmätning |
| --- | --- |

1.7.2.

Spridningsmätning

x

x

x

| 1.8. | Vidhäftningsförmåga (punkt 2.5.) |
| --- | --- |

1.8.

Vidhäftningsförmåga (punkt 2.5.)

x

B.   Prov på kompletta strålkastare (tillhandahålls enligt punkt 2.2.3. i dessa föreskrifter).

| Provtagning | Komplett strålkastare |
| --- | --- |
| Provexemplar nummer |
| 1 | 2 |
| 2.1. | Förslitning (punkt 2.6.1.1.) |

Provtagning

Komplett strålkastare

Provexemplar nummer

1

2

2.1.

Förslitning (punkt 2.6.1.1.)

x

| 2.2. | Fotometrisk mätning (punkt 2.6.1.2.) |
| --- | --- |

2.2.

Fotometrisk mätning (punkt 2.6.1.2.)

x

| 2.3. | Vidhäftningsförmåga (punkt 2.6.2.) |
| --- | --- |

2.3.

Vidhäftningsförmåga (punkt 2.6.2.)

x

TILLÄGG 2

METOD FÖR MÄTNING AV SPRIDNING OCH TRANSMISSION AV LJUS

1.   MÄTDON (se figur)

Strålen från en kollimator K med halv avvikelse β/2 = 17.4 × 10 rd är begränsad av en bländare Dτ med en 6 mm stor öppning mot vilken provstativet står.

En akromatisk samlingslins L2, som är korrigerad mot sfäriska avvikelser förenar bländaren Dτ med mottagaren R. Diametern på linsen L2 skall vara sådan att den inte skärmar av ljuset, som sprids av provexemplaret, inom en kon med en halv toppvinkel av β/2 = 14°.

En ringformig bländare DD, med vinklarna αo/2 = 1° and αmax/2 = 12° är placerad i linsen L2:s fokalplan.

Den ogenomskinliga centrala delen av bländaren är nödvändig för att hindra ljuset att komma direkt från ljuskällan. Det skall vara möjligt att ta bort bländarens centrala del från ljusstrålen på ett sådant sätt att den när den sätts tillbaka hamnar i exakt samma läge.

Avståndet L2 Dτ och brännvidden F2
   (1) för linsen L2 skall väljas så att bilden från Dτ helt täcker mottagaren R.

När det ursprungliga infallande ljusflödet anges till 1 000 enheter, skall varje avläsnings totala noggrannhet vara större än 1 enhet.

2.   MÄTNINGAR

Följande avläsningar skall göras:

| Avläsning | Med provexemplar | Med mittdelen av DD | Avläst storhet |
| --- | --- | --- | --- |
| T1 | nej | nej | Infallande ljusflöde vid första avläsningen |
| T2 | ja
  (före prov) | nej | Transmitterat ljusflöde av det nya materialet inom ett fält av 24° |
| T3 | ja
  (efter prov) | nej | Transmitterat ljusflöde av det nya materialet inom ett fält av 24° |
| T4 | ja
  (före prov) | ja | Spritt ljusflöde av det nya materialet |
| T5 | ja
  (efter prov) | ja | Spritt ljusflöde av det provade materialet |

Avläsning

Med provexemplar

Med mittdelen av DD

Avläst storhet

T1

nej

nej

Infallande ljusflöde vid första avläsningen

T2

ja

(före prov)

nej

Transmitterat ljusflöde av det nya materialet inom ett fält av 24°

T3

ja

(efter prov)

nej

Transmitterat ljusflöde av det nya materialet inom ett fält av 24°

T4

ja

(före prov)

ja

Spritt ljusflöde av det nya materialet

T5

ja

(efter prov)

ja

Spritt ljusflöde av det provade materialet

Image

---

(1)  För L2 rekommenderas ett avstånd på ca 80 meter.

TILLÄGG 3

METOD FÖR SPRUTPROV

1.   Provutrustning

1.1.   Sprutpistolen

Sprutpistolen skall vara utrustad med ett munstycke med diametern 1,3 mm som tillåter en hastighet på vätskeflödet av 0,24 ± 0,02 l/minut vid ett drifttryck av 6,0 bar -0, +0,5 bar.

Under dessa driftförhållanden skall det sprutmönster som erhålls vara 170 mm ± 50 mm i diameter på ytan, som är utsatt för förslitning på ett avstånd av 380 mm ± 10 mm från munstycket.

1.2.   Provblandningen

Provblandningen skall bestå av

kiselsand med hårdheten 7 på Mohr-skalan, med en kornstorlek mellan 0 och 0,2 mm och i det närmaste normalfördelad, med en vinkelfaktor av 1,8 - 2,

vatten med en hårdhet som är högst 205 g/m3, i en blandning bestående av 25 g sand per liter vatten.

2.   Provningar

Strålkastarlyktglasens ytteryta skall en eller flera gånger blästras enligt ovan. Strålen skall sprutas nästan vinkelrätt mot den yta som skall provas.

Förslitningen skall kontrolleras med hjälp av ett eller flera provexemplar av glas som är placerade som en referens nära de linser som skall provas. Blandningen skall sprutas tills förändringen i ljusspridning för provexemplaret eller provexemplaren, mätta med den metod som beskrivs i tillägg 2, är sådan att

Formula

Flera referensexemplar kan användas för kontroll av att hela den provade ytan förslitits jämnt.

TILLÄGG 4

VIDHÄFTNINGSPROV FÖR TEJP

1.   MÅL

Denna metod gör det möjligt att under normala förhållanden avgöra den linjära vidhäftningskraften för en tejp på en glasskiva.

2.   PRINCIP

Mätning av den kraft som behövs för att dra bort en tejp från en glasskiva vid en vinkel av 90°.

3.   SPECIFICERADE ATMOSFÄRISKA FÖRHÅLLANDEN

De omgivande förhållandena skall vara 23 °C ± 5 °C och65 ± 15 % RH.

4.   PROVBITAR

Före provet skall tejprullen prepareras under 24 timmar under föreskrivna förhållanden (se punkt 3 ovan).

Fem provbitar som alla är 400 mm långa skall provas från varje rulle. Dessa provbitar skall tas från rullen sedan de tre första varven tagits bort.

5.   FÖRFARANDE

Provet skall ske under de omgivande förhållanden som anges i punkt 3.

Ta de fem provbitarna som dragits av från rullen radiellt med en hastighet av cirka 300 mm/s och anbringa dem inom 15 sekunder på följande sätt:

Lägg tejpen på glasskivan efter hand med en lätt längsgående gnuggande rörelse med fingret, utan överdrivet tryck, så att inga bubblor lämnas kvar mellan tejpen och glasskivan.

Lämna enheten under de föreskrivna förhållandena i 10 minuter.

Dra loss ca 25 mm av provbiten från skivan i ett plan som är vinkelrätt mot provbitens axelriktning.

Sätt fast skivan och vik tillbaka tejpens fria del 90°. Lägg på kraft på ett sådant sätt att skiljelinjen mellan tejpen och skivan är vinkelrät mot denna kraft och vinkelrät mot skivan.

Dra loss med en hastighet av 300 mm/s ± 30 mm/s och notera den kraft som behövs.

6.   RESULTAT

De fem värden som erhålls skall ordnas efter storlek och medianvärdet tas som ett resultat av mätningen. Detta värde skall uttryckas i newton per centimeter av tejpens bredd.

---

BILAGA 7

MINIMIKRAV FÖR EN KONTROLLANTS PROVTAGNING

1.   ALLMÄNT

1.1.   Kraven för överensstämmelse skall anses uppfyllda ur mekanisk och geometrisk synpunkt enligt kraven i dessa föreskrifter om skillnaderna, om sådana finns, om skillnaderna inte är större än de oundvikliga variationerna vid tillverkningen. Detta villkor gäller också färgen.

Med avseende på de fotometriska egenskaperna skall överensstämmelsen för masstillverkade strålkastare inte ifrågasättas om, vid prov av de fotometriska egenskaperna för en slumpmässigt vald strålkastare utrustad med standardglödlampa, följande uppnås:

1.2.1.   Inget uppmätt värde får avvika i ofördelaktig riktning med mer än 20 % från värdena i dessa föreskrifter. För punkterna B 50 L (eller R) och inom område III får den största avvikelsen i ofördelaktig riktning vara följande:

| B 50 L (eller R): | 0,2 luxekvivalent 20 %
  0,3 luxekvivalent 30 % |
| --- | --- |
| Område III | 0,3 luxekvivalent 20 %
  0,45 luxekvivalent 30 % |

B 50 L (eller R):

0,2 luxekvivalent 20 %

0,3 luxekvivalent 30 %

Område III

0,3 luxekvivalent 20 %

0,45 luxekvivalent 30 %

eller

1.2.2.1.   för halvljuset: Värdena i dessa föreskrifter uppfylls i punkten HV (med en tolerans av 0,2 lx) och i förhållande till den inriktningen i minst en punkt i varje område på skärmen (på 25 m avstånd) som avgränsas av en cirkel med 15 cm radie runt punkterna B 50 L (eller R) (med en tolerans av 0,1 lx), 75 R (eller L), 50 V, 25 R och 25 L, liksom i hela område IV som inte är mer än 22,5 cm över linjen mellan 25 R och 25 L.

1.2.2.2.   för helljuset: HV befinner sig inom isoluxen 0,75 Emax och avvikelsen för de fotometriska värdena är inte större än +20 % för största värdet och –20 % för minsta värdet i någon av de mätpunkter som anges i punkt 6.3.2. i dessa föreskrifter. Referensmärket beaktas inte.

1.2.3.   Om resultaten av proven som beskrivs ovan inte uppfyller kraven, får strålkastarens inriktning ändras förutsatt att ljusstrålens axel i sidled inte flyttas mer än 1° till höger eller vänster (1).

1.2.4.   Om resultaten av ovannämnda prov inte uppfyller kraven skall proven upprepas med en annan standardglödlampa.

1.2.5.   Det bortses från strålkastare som har uppenbara brister.

1.2.6.   Referensmärket beaktas inte.

2.   FÖRSTA PROVTAGNINGEN

Vid den första provtagningen skall fyra strålkastare väljas ut slumpmässigt. Det första exemplaret av två märks A och det andra exemplaret av två märks B.

2.1.   Överensstämmelsen ifrågasätts inte

Vid provning enligt provtagningsförfarandet i figur 1 i denna bilaga skall överensstämmelsen för masstillverkade strålkastare inte ifrågasättas om avvikelserna i ofördelaktig riktning för de uppmätta värdena för strålkastarna är följande:

2.1.1.1.   Omgång A

| A1: | en strålkastare | | 0 procent |
| --- | --- | --- | --- |
| | en strålkastare | högst | 20 procent |
| A2: | båda strålkastarna | mer än | 0 procent |
| | men | högst | 20 procent |
| | gå till prov B | | |

A1:

en strålkastare

0 procent

en strålkastare

högst

20 procent

A2:

båda strålkastarna

mer än

0 procent

men

högst

20 procent

gå till prov B

Omgång B

| B1: | båda strålkastarna | | 0 procent |
| --- | --- | --- | --- |

B1:

båda strålkastarna

0 procent

2.1.2.   Överensstämmelsen skall heller inte ifrågasättas om villkoren i punkt 1.2.2. för omgång A är uppfyllda.

2.2.   Överensstämmelsen ifrågasätts

Vid provning enligt provtagningsförfarandet i figur 1 i denna bilaga skall överensstämmelsen för masstillverkade strålkastare ifrågasättas och tillverkaren uppmanas att se till att hans produktion uppfyller kraven (anpassning av produktion) om avvikelserna för de uppmätta värdena för strålkastarna är följande:

2.2.1.1.   Omgång A

| A3: | en strålkastare | högst | 20 procent |
| --- | --- | --- | --- |
| | en strålkastare | mer än | 20 procent |
| | men | högst | 30 procent |

A3:

en strålkastare

högst

20 procent

en strålkastare

mer än

20 procent

men

högst

30 procent

2.2.1.2.   Omgång B

| B2: | i fallet A2 | | |
| --- | --- | --- | --- |
| | en strålkastare | mer än | 0 procent |
| | men | högst | 20 procent |
| | en strålkastare | högst | 20 procent |

B2:

i fallet A2

en strålkastare

mer än

0 procent

men

högst

20 procent

en strålkastare

högst

20 procent

| B3: | i fallet A2 | | |
| --- | --- | --- | --- |
| | en strålkastare | | 0 procent |
| | en strålkastare | mer än | 20 procent |
| | men | högst | 30 procent |

B3:

i fallet A2

en strålkastare

0 procent

en strålkastare

mer än

20 procent

men

högst

30 procent

2.2.2.   eller om villkoren i punkt 1.2.2. för exemplar A inte är uppfyllda.

2.3.   Godkännandet återkallas

Överensstämmelsen skall ifrågasättas och punkt 11 tillämpas om, vid provning enligt provtagningsförfarandet i figur 1 i denna bilaga, avvikelserna för de uppmätta värdena för strålkastarna är följande:

2.3.1.   Omgång A

| A4: | en strålkastare | högst | 20 procent |
| --- | --- | --- | --- |
| | en strålkastare | mer än | 30 procent |
| A5: | Båda strålkastarna | mer än | 20 procent |

A4:

en strålkastare

högst

20 procent

en strålkastare

mer än

30 procent

A5:

Båda strålkastarna

mer än

20 procent

2.3.2.   Omgång B

| B4: | i fallet A2 | | |
| --- | --- | --- | --- |
| | en strålkastare | mer än | 0 procent |
| | men | högst | 20 procent |
| | en strålkastare | mer än | 20 procent |
| B5: | i fallet A2 | | |
| | båda strålkastarna | mer än | 20 procent |
| B6: | i fallet A2 | | |
| | en strålkastare | | 0 procent |
| | en strålkastare | mer än | 30 procent |

B4:

i fallet A2

en strålkastare

mer än

0 procent

men

högst

20 procent

en strålkastare

mer än

20 procent

B5:

i fallet A2

båda strålkastarna

mer än

20 procent

B6:

i fallet A2

en strålkastare

0 procent

en strålkastare

mer än

30 procent

2.3.3.   eller om villkoren i punkt 1.2.2. för exemplaren A och B inte är uppfyllda.

3.   UPPREPAD PROVTAGNING

I fallen A3, B2 och B3 är en upprepad provtagning nödvändig, inom två månader efter underrättelsen, med en tredje omgång provexemplar C med två strålkastare som väljs från det lager som tillverkats efter anmälan.

3.1.   Överensstämmelsen ifrågasätts inte

Vid provning enligt provtagningsförfarandet i figur 1 i denna bilaga skall överensstämmelsen för masstillverkade strålkastare inte ifrågasättas om avvikelserna för de uppmätta värdena för strålkastarna är följande:

3.1.1.1.   Omgång C

| C1: | en strålkastare | | 0 procent |
| --- | --- | --- | --- |
| | en strålkastare | högst | 20 procent |
| C2: | båda strålkastarna | mer än | 0 procent |
| | men | högst | 20 procent |
| | gå till prov D | | |

C1:

en strålkastare

0 procent

en strålkastare

högst

20 procent

C2:

båda strålkastarna

mer än

0 procent

men

högst

20 procent

gå till prov D

Omgång D

| D1: | i fallet C2 | | |
| --- | --- | --- | --- |
| | båda strålkastarna | | 0 procent |

D1:

i fallet C2

båda strålkastarna

0 procent

3.1.2.   eller om villkoren i punkt 1.2.2. för exempel C är uppfyllda.

3.2.   Överensstämmelsen ifrågasätts

Vid provning enligt provtagningsförfarandet i figur 1 i denna bilaga skall överensstämmelsen för masstillverkade strålkastare ifrågasättas och tillverkaren uppmanas att se till att hans produktion uppfyller kraven (anpassning av produktion) om avvikelserna för de uppmätta värdena för strålkastarna är följande:

3.2.1.1.   Omgång D

| D2: | i fallet C2 | | |
| --- | --- | --- | --- |
| | en strålkastare | mer än | 0 procent |
| | men | högst | 20 procent |
| | en strålkastare | högst | 20 procent |

D2:

i fallet C2

en strålkastare

mer än

0 procent

men

högst

20 procent

en strålkastare

högst

20 procent

3.2.1.2.   eller om villkoren i punkt 1.2.2. för exemplar C inte är uppfyllda.

3.3.   Godkännandet återkallas

Överensstämmelsen skall ifrågasättas och punkt 11 tillämpas om, vid provning enligt provtagningsförfarandet i figur 1 i denna bilaga, avvikelserna för de uppmätta värdena för strålkastarna är följande:

3.3.1.   Omgång C

| C3: | en strålkastare | högst | 20 procent |
| --- | --- | --- | --- |
| | en strålkastare | mer än | 20 procent |
| C4: | båda strålkastarna | mer än | 20 procent |

C3:

en strålkastare

högst

20 procent

en strålkastare

mer än

20 procent

C4:

båda strålkastarna

mer än

20 procent

3.3.2.   Omgång D

| D3: | i fallet C2 | | |
| --- | --- | --- | --- |
| | en strålkastare | 0 eller mer än | 0 procent |
| | en strålkastare | mer än | 20 procent |

D3:

i fallet C2

en strålkastare

0 eller mer än

0 procent

en strålkastare

mer än

20 procent

3.3.3.   eller om villkoren i punkt 1.2.2. för exemplaren C och D inte är uppfyllda.

4.   VERTIKAL FÖRÄNDRING AV LJUS/MÖRKER-GRÄNSEN

För kontroll av den vertikala förändringen för ”ljus/mörker-gränsen” under påverkan av värme, skall följande metod tillämpas:

En av strålkastarna i omgång A skall efter provtagningsförfarandet i figur 1 i denna bilaga provas enligt förfarandet i punkt 2.1. i bilaga 4 efter att tre gånger i följd ha underkastats den cykel som beskrivs i punkt 2.2.2. i bilaga 4.

Strålkastaren skall anses vara godkänd om Δr inte överstiger 1,5 mrad.

Om detta värde överskrider 1,5 mrad, men är lägre än 2,0 mrad, skall den andra strålkastaren av exemplar A underkastas provet. Medelvärdet för de uppmätta värdena för båda exemplaren får då inte överstiga 1,5 mrad.

Om värdet 1,5 mrad för exemplar A inte uppfylls, skall de två strålkastarna av exemplar B genomgå samma prov och värdet Δr för var och en av dem får inte överstiga 1,5 mrad.

Image

---

(1)  Se fotnot 11 i dessa föreskrifter.

---

BILAGA 8

ÖVERSIKT ÖVER DRIFTSPERIODER GÄLLANDE PROVNING MED AVSEENDE PÅ STABILITETEN HOS DEN FOTOMETRISKA PRESTANDAN

| Förkortningar: | P: | halvljus |
| --- | --- | --- |
| D: | helljus (D1 + D2 innebär två helljus) |
| F: | Dimljus |
| : | innebär en cykel med 15 minuters släckt och 5 minuters tänt ljus. |

Förkortningar:

P:

halvljus

D:

helljus (D1 + D2 innebär två helljus)

F:

Dimljus

Image

innebär en cykel med 15 minuters släckt och 5 minuters tänt ljus.

Alla följande grupperade strålkastare och dimstrålkastare tillsammans med de tillagda klass B-märkningssymbolerna ges som exempel och är ingen fullständig förteckning.

| 1. | P eller D eller F (HC eller HR eller B) |
| --- | --- |

1.

P eller D eller F (HC eller HR eller B)

Image

| 2. | P+D (HCR) eller P+D1+D2 (HCR HR) |
| --- | --- |

2.

P+D (HCR) eller P+D1+D2 (HCR HR)

Image

| 3. | P+D (HC/R) eller P+D1+D2 (HC/R HR) |
| --- | --- |

3.

P+D (HC/R) eller P+D1+D2 (HC/R HR)

Image

| 4. | P+F (HC B) |
| --- | --- |

4.

P+F (HC B)

Image

| 5. | P+F (HC B) eller P+D (HCR) |
| --- | --- |

5.

P+F (HC B) eller P+D (HCR)

Image

| 6. | D+F (HR B) eller D1+D2+F (HR HR B) |
| --- | --- |

6.

D+F (HR B) eller D1+D2+F (HR HR B)

Image

| 7. | D+F (HR B) eller D1+D2+F (HR HR B) |
| --- | --- |

7.

D+F (HR B) eller D1+D2+F (HR HR B)

Image

| 8. | P+D+F (HCR B) eller P+D1+D2+F (HCR HR B) |
| --- | --- |

8.

P+D+F (HCR B) eller P+D1+D2+F (HCR HR B)

Image

| 9. | P+D+F (HC/R B) eller P+D1+D2+F (HC/R HR B) |
| --- | --- |

9.

P+D+F (HC/R B) eller P+D1+D2+F (HC/R HR B)

Image

| 10. | P+D+F (HCR B) eller P+D1+D2+F (HCR HR B) |
| --- | --- |

10.

P+D+F (HCR B) eller P+D1+D2+F (HCR HR B)

Image

| 11. | P+D+F (HC/R B) eller P+D1+D2+F (HC/R HR B) |
| --- | --- |

11.

P+D+F (HC/R B) eller P+D1+D2+F (HC/R HR B)

Image

---

| 16.12.2005 | SV | Europeiska unionens officiella tidning | L 330/214 |
| --- | --- | --- | --- |

16.12.2005

SV

Europeiska unionens officiella tidning

L 330/214

---

Föreskrift nr 113 från Förenta nationernas ekonomiska kommission för Europa (FN/ECE) – Enhetliga bestämmelser beträffande typgodkännande av strålkastare för motorfordon med symmetriskt halvljus eller helljus, eller båda samtidigt, utrustade med glödlampor (1)

A.   ADMINISTRATIVA BESTÄMMELSER

0.   RÄCKVIDD

Dessa föreskrifter gäller strålkastare för motorfordon med symmetriskt halvljus och/eller helljus, med lyktglas av glas eller plastmaterial och utrustade med utbytbara glödlampor (2)
   (3).

1.   DEFINITIONER

I dessa föreskrifter avses med

1.1.   Lyktglas: den ytterst belägna komponenten av strålkastaren (enheten) vilken överför ljus genom den lysande ytan.

1.2.   Beläggning: någon eller några produkter som lagts i ett eller flera lager på lyktglasets yttersida.

Strålkastare av olika typer: strålkastare som skiljer sig åt i sådana väsentliga avseenden såsom

1.3.1.   handelsbeteckning eller varumärke,

1.3.2.   det optiska systemets egenskaper,

1.3.3.   förekomst eller avsaknad av komponenter vilka kan ändra de optiska egenskaperna genom reflexion, refraktion, absorption och/eller deformation vid drift,

1.3.4.   ljusstrålens art (halvljus, helljus eller både och),

1.3.5.   de material som lyktglas och eventuell beläggning består av,

1.3.6.   typ av glödlampa som används.

1.4.   Strålkastare av olika klasser (A, B, C eller B): strålkastare som kan särskiljas genom speciella fotometriska egenskaper.

2.   ANSÖKAN OM TYPGODKÄNNANDE FÖR EN STRÅLKASTARE

Ansökan om typgodkännande skall lämnas in av innehavaren av handelsnamnet eller varumärket eller av hans vederbörligen godkända företrädare. I ansökan skall anges

2.1.1.   om strålkastaren är avsedd för både hel- och halvljus eller bara för endera,

2.1.2.   om den avser en strålkastare av klass A, B, C eller D,

2.1.3.   typen av glödlampa (glödlampor) som används, enligt förteckning i föreskrifter nr 37.

Varje ansökan om typgodkännande skall åtföljas av följande:

2.2.1.   Ritningar i tre exemplar som är tillräckligt detaljerade för att identifiera typen och som visar strålkastaren framifrån, med detaljer om lyktglasets mönster, om sådant finns, och dess tvärsnitt. I ritningen skall anges det utrymme som är avsett för placering av typgodkännandemärket.

2.2.2.   En kortfattad teknisk beskrivning.

2.2.3.   Två provexemplar av strålkastartypen.

För strålkastare av klass B, C och D skall, för provning av plastmaterialet som lyktglasen är tillverkade av, ansökan även åtföljas av följande:

Tretton lyktglas.

2.2.4.1.1.   Sex av dessa lyktglas kan bytas ut mot sex materialprover som är minst 60 × 80 mm stora, med en plan eller konvex ytteryta och en praktiskt taget plan yta i mitten (med en krökningsradie av minst 300 mm), som är minst 15 × 15 mm.

2.2.4.1.2.   Varje sådant lyktglasprov skall framställas med samma metod som vid massproduktion.

2.2.4.2.   En reflektor på vilken lyktglasen kan monteras i enlighet med tillverkarens instruktioner.

2.3.   De material som lyktglas och eventuella ytbeläggningar är gjorda av skall åtföljas av en testningsrapport om de redan har testats.

3.   MÄRKNINGAR

3.1.   Strålkastare som inlämnats för typgodkännande skall vara märkta med den sökandes handelsbeteckning eller varumärke.

3.2.   På lyktglaset och huvudenheten (4)
   (5) skall det finnas tillräckligt stora utrymmen för typgodkännandemärket och de tilläggssymboler som nämns under punkt 4. Dessa utrymmen skall anges på ritningarna som nämns under punkt 2.2.1. ovan.

3.3.   På strålkastarens baksida skall anges vilken typ av glödlampa som skall användas.

4.   GODKÄNNANDE

4.1.   Allmänna anmärkningar

4.1.1.   Om alla de provexemplar av en typ av strålkastare som lämnats in enligt punkt 2 ovan uppfyller bestämmelserna i dessa föreskrifter, skall typgodkännande beviljas.

4.1.2.   För grupperade, kombinerade eller flerfunktionslyktor som var för sig uppfyller kraven i flera skilda FN-föreskrifter, kan ett enda internationellt typgodkännandemärke anbringas under förutsättning att alla ingående lyktor uppfyller de bestämmelser som är tillämpliga på dem.

4.1.3.   Varje godkänd typ skall tilldelas ett godkännandenummer. Dess första två siffror (för närvarande 00) skall ange löpnumret på den senaste betydande tekniska ändringen av föreskrifterna vid beviljandet av typgodkännandet. Samma avtalspart får inte tilldela en annan typ av strålkastare som omfattas av dessa föreskrifter samma typgodkännandenummer.

4.1.4.   Rapporter om typgodkännande, utökning, avslag, återkallande av godkännande eller upphörande produktion av en typ av strålkastare enligt dessa föreskrifter skall rapporteras till de avtalsslutande parterna till 1958 års överenskommelse som tillämpar dessa föreskrifter, med ett formulär som överensstämmer med mallen i bilaga 1 till dessa föreskrifter.

4.1.5.   Som tillägg till den märkning som föreskrivs under punkt 3.1., skall ett typgodkännandemärke, som beskrivs under punkt 4.2 och 4.3 nedan, placeras på de utrymmen som nämns under punkt 3.2 ovan, på varje strålkastare som överensstämmer med en typ som godkänts enligt dessa föreskrifter.

4.2.   Typgodkännandemärkets sammansättning

Typgodkännandemärket skall bestå av följande:

Ett internationellt typgodkännandemärke, bestående av:

4.2.1.1.   En cirkel som omger bokstaven ”E” följd av landsnumret för det land som beviljat typgodkännande (6).

4.2.1.2.   Typgodkännandenumret som beskrivs under punkt 4.1.3. ovan.

En av följande tilläggssymboler:

4.2.2.1.   En horisontell pil, med en spets i varje ände, som pekar till vänster och till höger.

4.2.2.2.   På strålkastare som uppfyller kraven i dessa föreskrifter endast med avseende på halvljus, bokstäverna ”C-AS” för strålkastare av klass A, ”C-BS” för strålkastare av klass B, ”WC-CS” för strålkastare av klass C och ”WC-DS” för strålkastare av klass D.

4.2.2.3.   På strålkastare som uppfyller kraven i dessa föreskrifter endast med avseende på helljus, bokstäverna ”R-BS” för strålkastare av klass B, bokstäverna ”WR-CS” för strålkastare av klass C och bokstäverna ”WR-DS” för strålkastare av klass D.

4.2.2.4.   På strålkastare som uppfyller kraven i dessa föreskrifter med avseende på både halvljus och helljus, bokstäverna ”CR-BS” för strålkastare av klass B, bokstäverna ”WCR-CS” för strålkastare av klass C och bokstäverna ”WCR-DS” för strålkastare av klass D.

4.2.2.5.   På strålkastare som har ett lyktglas av plastmaterial, skall bokstavsgruppen ”PL” placeras nära symbolerna som föreskrivs under punkt 4.2.1 och 4.2.2 ovan.

4.2.2.6.   På strålkastare av klass D som uppfyller kraven i dessa föreskrifter med avseende på helljus, en angivelse av den maximala ljusstyrkan uttryckt med en referensmärkning enligt definition under punkt 6.3.2.1.2. nedan, placerad nära cirkeln som omger bokstaven E.

I samtliga fall skall det tillämpliga driftsätt som används vid provförfarandet enligt punkt 1.1.1.1 i bilaga 4 och den tillåtna spänningen(arna) enligt punkt 1.1.1.2 i bilaga 4 fastställas i ansökningshandlingarna och i de rapportformulär som skickas till de länder som är avtalsparter och som tillämpar dessa föreskrifter.

I motsvarande fall skall märkning ske enligt följande:

4.2.3.1.   På strålkastare som uppfyller kraven i dessa föreskrifter, och som är konstruerade så att glödtråden för halvljuset inte skall lysa samtidigt med någon annan belysningsfunktion med vilken den kan vara sammanbyggd, skall ett snedstreck (/) placeras bakom symbolen för halvljus på typgodkännandemärket.

4.2.4.   De två siffrorna i typgodkännandenumret (för närvarande 00), vilka anger serienumret på den senaste betydande tekniska ändringen som gjorts av föreskrifterna vid tiden för beviljandet av typgodkännandet, och pilen, som definieras under punkt 4.2.2.1, kan placeras intill ovan nämnda tilläggssymboler.

4.2.5.   De märkningar och symboler som anges under punkterna 4.2.1 till 4.2.3 ovan skall vara lättläsliga och outplånliga. Det kan placeras på en inre eller yttre del (genomskinlig eller inte) av strålkastaren, som inte kan separeras från den genomskinliga, ljusavgivande delen av strålkastaren. De måste under alla omständigheter vara synliga när strålkastaren är monterad i fordonet och när rörliga delar, t.ex. motorhuven, är öppen.

4.3.   Typgodkännandemärkets uppbyggnad

4.3.1.   I figurerna 1 till 10 i bilaga 2 till dessa föreskrifter ges exempel på hur typgodkännandemärket med ovannämnda tilläggssymboler kan byggas upp.

Grupperade, kombinerade eller flerfunktionslyktor:

När grupperade eller kombinerade lyktor eller flerfunktionslyktor har visat sig överensstämma med kraven i flera olika FN-föreskrifter, kan ett enda internationellt typgodkännandemärke anbringas, bestående av en cirkel som omger bokstaven ”E” följd av det särskilda landsnumret för det land som utfärdat godkännandet och ett typgodkännandenummer. Detta typgodkännandemärke kan placeras var som helst på grupperade eller kombinerade lyktor eller flerfunktionslyktor under förutsättning att

4.3.2.1.1.   det är synligt efter montering, och

4.3.2.1.2.   ingen del av grupperade eller kombinerade lyktor eller flerfunktionslyktor som avger ljus skall kunna tas bort utan att typgodkännandemärket samtidigt tas bort.

Igenkänningssymbolen för varje nummer av FN-föreskrifter som varje lykta har blivit godkänd för, tillsammans med numret på ändringsserien på den senaste betydande tekniska ändringen som gjorts av föreskrifterna i fråga vid tiden för beviljandet av typgodkännandet, samt den eventuella erforderliga pilen, skall placeras antingen

4.3.2.2.1.   på lämplig ljusavgivande yta, eller

4.3.2.2.2.   i en grupp på ett sådant sätt att vart och ett av de grupperade eller kombinerade lyktorna eller flerfunktionslyktorna tydligt kan identifieras.

4.3.2.3.   Storleken på de ingående delarna i ett enskilt typgodkännandemärke skall inte vara mindre än den minsta storleken som krävs för det minsta av de enskilda märkena i de föreskrifter enligt vilka typgodkännande har beviljats.

4.3.2.4.   Varje godkänd typ skall tilldelas ett godkännandenummer. Samma avtalspart får inte tilldela en annan typ av grupperade eller kombinerade lyktor eller flerfunktionslyktor som omfattas av dessa föreskrifter samma typgodkännandenummer.

4.3.2.5.   I figur 11 i bilaga 2 till dessa föreskrifter ges exempel på hur typgodkännandemärken för grupperade eller kombinerade lyktor eller flerfunktionslyktor kan vara uppbyggda med alla de ovan nämnda tilläggssymbolerna.

För lyktor vars lyktglas kan användas för olika typer av strålkastare och som kan ingå i flerfunktionslyktor eller vara grupperade med andra lyktor gäller följande:

Bestämmelserna under punkt 4.3.2 ovan är tillämpliga.

4.3.3.1.   Dessutom kan, när samma lyktglas används, den senare ha olika typgodkännandemärken som hör till de olika typerna av strålkastare eller lyktenheter, förutsatt att strålkastarens huvuddel, även om lyktglaset inte kan tas bort från denna, också har det utrymme som beskrivs under punkt 3.2. och är försedd med typgodkännandemärken för de faktiska funktionerna. Om olika typer av strålkastare ingår i samma huvuddel, kan de olika godkännandemärkena placeras på den senare.

4.3.3.2.   I figur 12 i bilaga 2 till dessa föreskrifter ges exempel på hur typgodkännandemärken för det ovanstående fallet kan vara uppbyggda.

B.   TEKNISKA KRAV FÖR STRÅLKASTARE 6 (7)

5.   ALLMÄNNA SPECIFIKATIONER

5.1.   Varje provexemplar skall överensstämma med de specifikationer som anges under punkterna 6 till 8 nedan.

Strålkastare skall vara tillverkade så att de behåller sina föreskrivna fotometriska egenskaper och förblir i gott skick vid normal användning, trots de vibrationer de kan utsättas för.

5.2.1.   Strålkastarna skall vara utrustade med en anordning som gör att de kan justeras på fordonen för att uppfylla gällande regler. Anordningen kan vara justerbar i sidled, om strålkastarna är utformade så att deras inställning i sidled bibehålls även efter det att de justerats i höjdled. En sådan anordning behöver inte finnas på enheter där reflektorn och det spridande lyktglaset inte kan tas isär, om användningen av sådana enheter är begränsad till fordon på vilka strålkastarinställningen kan justeras på annat sätt.

När en halvljusstrålkastare och en helljusstrålkastare, vardera utrustad med en egen glödlampa, monteras ihop till en sammansatt enhet skall justeranordningen vara konstruerad så att varje optiskt system kan ställas in var för sig.

5.2.2.   Dessa bestämmelser skall dock inte gälla strålkastarenheter vars reflektorer är odelbara. För denna typ av enhet gäller kraven under punkt 6.3 i dessa föreskrifter.

5.3.   Strålkastaren skall vara utrustad med glödlampa (glödlampor) som är godkänd enligt föreskrifter nr 37. Alla glödlampor som är godkända enligt föreskrifter nr 37 kan användas, under förutsättning av

| a) | att det inte finns någon inskränkning för deras användning i registret i föreskrifterna i fråga, |
| --- | --- |

a)

att det inte finns någon inskränkning för deras användning i registret i föreskrifterna i fråga,

| b) | att referensljusflödet för halvljus inte överstiger 600 lumen för klass A och B, och |
| --- | --- |

b)

att referensljusflödet för halvljus inte överstiger 600 lumen för klass A och B, och

| c) | att det objektiva ljusflödet för halvljus inte överstiger 2 000 lumen för klass C och D. |
| --- | --- |

c)

att det objektiva ljusflödet för halvljus inte överstiger 2 000 lumen för klass C och D.

5.4.   De delar med vilka en glödlampa sätts fast i reflektorn skall vara gjorda så att glödlampan, även i mörker, kan fästas endast i rätt läge. 7 (8).

5.5.   Glödlampshållaren skall ha de egenskaper som anges i IEC:s publikation 61-2, tredje utgåvan, 1969. Databladet för hållaren gäller även för den typ av glödlampa som används.

5.6.   Dessutom skall kompletterande provning göras av strålkastare av klass B, C och D enligt kraven i bilaga 4 för att kontrollera att de fotometriska egenskaperna inte förändras nämnvärt vid användning.

5.7.   Om lyktglaset till en strålkastare av klass B, C eller D är av plastmaterial skall prov utföras enligt kraven i bilaga 6.

På strålkastare som konstruerats för att omväxlande ge hel- och halvljus skall alla mekaniska, elektromekaniska eller andra anordningar som är inbyggda i strålkastaren för omkoppling mellan hel- och halvljus vara så konstruerade att följande krav uppfylls:

5.8.1.   Anordningen skall vara tillräckligt kraftig för att klara 50 000 omkopplingar utan att det uppstår skador trots de vibrationer den kan utsättas för vid normal användning.

5.8.2.   Om den går sönder skall den automatiskt ge halvljus.

5.8.3.   Den skall ge antingen halvljus eller helljus, utan risk för att mekanismen fastnar i mellanlägen.

5.8.4.   Användaren skall inte med vanliga verktyg kunna ändra form eller läge för de rörliga delarna.

6.   BELYSNING

6.1.   Allmänna bestämmelser

6.1.1.   Strålkastare skall vara så konstruerade att de ger tillräcklig belysning utan att blända vid halvljus och bra belysning vid helljus.

6.1.2.   Belysningen som ges av strålkastaren skall bestämmas med hjälp av en vertikal skärm som sätts upp 25 m framför strålkastaren vinkelrätt mot dess axel såsom visas i bilaga 3 till dessa föreskrifter.

6.1.3.   Strålkastarna skall provas med en ofärgad standardglödlampa (referensglödlampa) konstruerad för en märkspänning som anges i tillämpligt datablad i föreskrifter nr 37. Vid provningen av strålkastaren skall glödlampans anslutningsspänning regleras så att man uppnår det referensvärde för ljusflöde som anges i tillämpligt datablad i föreskrifter nr 37.

6.1.4.   Strålkastaren skall anses godkänd om den uppfyller kraven under punkt 6 med åtminstone en standardglödlampa (referensglödlampa), som kan lämnas in med strålkastaren.

6.2.   Bestämmelser för halvljus

6.2.1.   Halvljuset måste ge en tillräckligt skarp ljus/mörkergräns för att medge en tillfredsställande inställning med hjälp av denna. Ljus/mörkergränsen måste vara i stort sett vågrät och så rak som möjligt över en horisontell längd motsvarande åtminstone ±3° i förhållande till strålkastarens mittplan för strålkastare av klass A, C och D och ±5° för strålkastare av klass B.

Strålkastaren skall vara inställd så att följande krav uppfylls:

6.2.2.1.   Strålen skall i sidled vara så symmetrisk som möjligt med avseende på linjen V–V, utom för strålkastare av klass A och B, som inte har någon mekanism för att justeras i sidled. Sådana strålkastare skall ställas upp i samma vinkel som på fordonet.

6.2.2.1.   Strålkastaren skall i höjdled ge en ljus/mörkergräns som ligger 250 mm under linjen H–H. Den skall vara så vågrät som möjlig.

6.2.3.   När strålkastaren är inställd på ovanstående sätt och om ansökan om typgodkännande endast gäller halvljus (9) behöver strålkastaren bara uppfylla kraven under punkterna 6.2.5. till 6.2.6. nedan. Om den skall kunna ge både hel- och halvljus måste den uppfylla kraven under punkterna 6.2.5., 6.2.6. och 6.3.

6.2.4.   Om en strålkastare som ställts in på detta sätt inte uppfyller kraven under punkterna 6.2.5., 6.2.6. och 6.3. kan inställningen ändras, utom för strålkastare som saknar mekanism för justering i sidled, på villkor att strålens axel inte förskjuts i sidled mer än en grad (= 44 cm) till höger eller vänster (10). För att förenkla inställningen med hjälp av ljus/mörkergränsen kan strålkastaren delvis avskärmas för att göra ljus/mörkergränsen skarpare. Ljus/mörkergränsen får dock inte flyttas bortom linjen H–H.

Halvljusets belysning av skärmarna i bilaga 3 skall uppfylla följande belysningskrav:

6.2.5.1.   För strålkastare av klass A:

| Alla punkter på och ovanför linjen H–H: | ≤ 0,32 lux |
| --- | --- |
| Alla punkter på linjen 25 L–25 R | ≥ 1,28 lux |
| Alla punkter på linjen 12,5 L–12,5 R | ≥ 0,64 lux |

Alla punkter på och ovanför linjen H–H:

≤ 0,32 lux

Alla punkter på linjen 25 L–25 R

≥ 1,28 lux

Alla punkter på linjen 12,5 L–12,5 R

≥ 0,64 lux

6.2.5.2.   För strålkastare av klass B:

| Alla punkter på och ovanför linjen H–H: | ≤ 0,7 lux |
| --- | --- |
| Alla punkter på linjen 50 L–50 R utom 50 V (11) | ≥ 1,5 lux |
| Punkt 50 V | ≥ 3 lux |
| Alla punkter på linjen 25 L–25 R | ≥ 3 lux |
| Alla punkter i område IV | ≥ 1,5 lux |

Alla punkter på och ovanför linjen H–H:

≤ 0,7 lux

Alla punkter på linjen 50 L–50 R utom 50 V (11)

≥ 1,5 lux

Punkt 50 V

≥ 3 lux

Alla punkter på linjen 25 L–25 R

≥ 3 lux

Alla punkter i område IV

≥ 1,5 lux

6.2.5.3.   För strålkastare av klass C och D:

| Test punkt/linje/område | Läge i B–β-nät i vinkelgrad
  Vertikal β**
  Horisontell B** | Erforderlig illuminans i lux på 25 m |
| --- | --- | --- |
| Minimum | Maximum |
| Klass D | Klass C | Klass D | Klass C |
| > 125 cm3 | ≤ 125 cm3 | > 125 cm3 | ≤ 125 cm3 |
| 1 | 0,86 D | 3,5 R | 2,3 | 15,4 |
| 2 | 0,86 D | 0 | 5,8 | 2,9 | — |
| 3 | 0,86 D | 3,5 L | 2,3 | 15,4 |
| 4 | 0,50 U | 1,50 L & 1,50 R | — | 1,08 |
| 6 | 2,00 D | 15 L & 15 R | 1,28 | 0,64 | — |
| 7 | 4,00 D | 20 L & 20 R | 0,38 | 0,19 | — |
| 8 | 0 | 0 | — | 1,92 |
| Linje 11 | 2,00 D | 9 L till 9 R | 1,6 | — |
| Linje 12 | 7,00 U | 10 L till 10 R | — | 0,3; men 0,96 om inom 2° kon |
| Linje 13 | 10,00 U | 10 L till 10 R | — | 0,15; men 0,64 om inom 2° kon |
| Linje 14 | 10 U till 90 U | 0 | — | 0,15; men 0,64 om inom 2° kon |
| 15* | 4,00 U | 8,0 L | 0,1* | 1,08 |
| 16* | 4,00 U | 0 | 0,1* | 1,08 |
| 17* | 4,00 U | 8,0 R | 0,1* | 1,08 |
| 18* | 2,00 U | 4,0 L | 0,2* | 1,08 |
| 19* | 2,00 U | 0 | 0,2* | 1,08 |
| 20* | 2,00 U | 4,0 R | 0,2* | 1,08 |
| 21* | 0 | 8,0 L & 8,0 R | 0,1* | — |
| 22* | 0 | 4,0 L & 4,0 R | 0,2* | 1,08 |
| Område 1 | 1U/8L–4U/8L–4U/8R–1U/8R–0/4R–0/1R–0,6U/0–0/1L–0/4L–1U/8L | — | 1,08 |
| Område 2 | >4U till <10 U | 10 L till 10 R | — | 0,3; men 0,96 om inom 2° kon |
| Område 3 | 10 U till 90 U | 10 L till 10 R | — | 0,15; men 0,64 om inom 2° kon |

Test punkt/linje/område

Läge i B–β-nät i vinkelgrad

Vertikal β**

Horisontell B**

Erforderlig illuminans i lux på 25 m

Minimum

Maximum

Klass D

Klass C

Klass D

Klass C

> 125 cm3

≤ 125 cm3

> 125 cm3

≤ 125 cm3

1

0,86 D

3,5 R

2,3

15,4

2

0,86 D

0

5,8

2,9

—

3

0,86 D

3,5 L

2,3

15,4

4

0,50 U

1,50 L & 1,50 R

—

1,08

6

2,00 D

15 L & 15 R

1,28

0,64

—

7

4,00 D

20 L & 20 R

0,38

0,19

—

8

0

0

—

1,92

Linje 11

2,00 D

9 L till 9 R

1,6

—

Linje 12

7,00 U

10 L till 10 R

—

0,3; men 0,96 om inom 2° kon

Linje 13

10,00 U

10 L till 10 R

—

0,15; men 0,64 om inom 2° kon

Linje 14

10 U till 90 U

0

—

0,15; men 0,64 om inom 2° kon

15*

4,00 U

8,0 L

0,1*

1,08

16*

4,00 U

0

0,1*

1,08

17*

4,00 U

8,0 R

0,1*

1,08

18*

2,00 U

4,0 L

0,2*

1,08

19*

2,00 U

0

0,2*

1,08

20*

2,00 U

4,0 R

0,2*

1,08

21*

0

8,0 L & 8,0 R

0,1*

—

22*

0

4,0 L & 4,0 R

0,2*

1,08

Område 1

1U/8L–4U/8L–4U/8R–1U/8R–0/4R–0/1R–0,6U/0–0/1L–0/4L–1U/8L

—

1,08

Område 2

>4U till <10 U

10 L till 10 R

—

0,3; men 0,96 om inom 2° kon

Område 3

10 U till 90 U

10 L till 10 R

—

0,15; men 0,64 om inom 2° kon

Anmärkningar:

| ”D” | betyder under linjen H–H. | ”U” | betyder över linjen H–H. |
| --- | --- | --- | --- |
| ”R” | betyder höger om linjen V–V. | ”L” | betyder vänster om linjen V–V. |

”D”

betyder under linjen H–H.

”U”

betyder över linjen H–H.

”R”

betyder höger om linjen V–V.

”L”

betyder vänster om linjen V–V.

| * | Vid mätningen av dessa punkter skall den främre positionslyktan, godkänd enligt ECE-föreskrifter nr 50, vara tänd, om den är kombinerad, grupperad eller ingår i en flerfunktionslykta. |
| --- | --- |

*

Vid mätningen av dessa punkter skall den främre positionslyktan, godkänd enligt ECE-föreskrifter nr 50, vara tänd, om den är kombinerad, grupperad eller ingår i en flerfunktionslykta.

| ** | 0,25° tolerans accepteras vid varje enskild testpunkt där ljusstyrka mäts, om inte annat anges. |
| --- | --- |

**

0,25° tolerans accepteras vid varje enskild testpunkt där ljusstyrka mäts, om inte annat anges.

Allmänna texter:

ECE-typgodkännande vid referensljusflöde enligt föreskrifter nr 37 eller vid objektivt ljusflöde för gasurladdningslampa enligt föreskrifter nr 99.

Nominell inställning för ljusflödesmätning:

| I höjdled: | 1 % D (0,57°D) | I sidled: | 0° |
| --- | --- | --- | --- |

I höjdled:

1 % D (0,57°D)

I sidled:

0°

Tolerans som accepteras vid ljusflödesmätning:

| I höjdled: | 0,3°D till 0,8°D | I sidled: | ± 0,5 °D L–R |
| --- | --- | --- | --- |

I höjdled:

0,3°D till 0,8°D

I sidled:

± 0,5 °D L–R

6.2.6.   Ljuset skall vara så jämt fördelat som möjligt inom områdena 1, 2 och 3 för strålkastare av klass C och D.

6.3.   Bestämmelser för helljus

6.3.1.   För en strålkastare som är konstruerad för att avge både helljus och halvljus skall mätningen av helljusets belysning på skärmen ske med samma strålkastarinställning som enligt villkoren under punkt 6.2 ovan. En strålkastare för endast helljus skall vara inställd så att området med bäst belysning centreras på skärningspunkten av linjerna H–H och V–V. En sådan strålkastare behöver bara uppfylla de krav som anges under punkt 6.3.

Utom för strålkastare av klass A skall helljusets belysning av skärmen uppfylla följande belysningskrav:

Skärningspunkten (HV) mellan linjerna H–H och V–V skall ligga innanför isoluxlinjen för 80 % av maximal belysning, det maximala värdet (EM) skall inte vara mindre än 32 lux för strålkastare av klass B eller C och 51,2 lux för strålkastare av klass D. Det maximala värdet får under inga omständigheter överstiga 240 lux för strålkastare av klass B respektive 180 lux för strålkastare av klass C och D.

6.3.2.1.1.   Den maximala ljusstyrkan (IM) för helljuset uttryckt i tusental candela skall beräknas med följande formel:

Formula

6.3.2.1.2.   Referensmärkningen (I'M) för denna maximala intensitet, enligt punkt 4.2.2.6 ovan, skall beräknas med formeln

Formula

Värdet skall avrundas till det närmaste av följande värden: 7,5, 10, 12,5, 17,5, 20, 25, 27,5, 30, 37,5, 40, 45 eller 50.

6.3.2.2   Med början under punkt HV, vågrätt åt höger och vänster, skall illuminansen inte vara mindre än 12 lux för strålkastare av klass B och C respektive 24 lux för strålkastare av klass D på ett avstånd av 1 125 mm, och inte mindre än 3 lux för strålkastare av klass B och C respektive 6 lux för strålkastare av klass D på ett avstånd av 2 250 mm.

För strålkastare av klass C och D skall illuminansen följa tabell A eller B i bilaga 3. Tabell A skall följas om det primära helljuset kommer från en enda ljuskälla. Tabell B skall följas om helljuset kommer från en sekundär strålkastare som avger helljus och som används tillsammans med en samordnad strålkastare som avger halvljus eller en primär strålkastare som avger helljus.

6.4.   För strålkastare med justerbara reflektorer skall ytterligare test genomföras efter det att reflektorn flyttats ± 2° i sidled, eller minst till yttersta läget om det är mindre än 2°, från sitt ursprungliga läge, med hjälp av strålkastarens inställningsmekanism. Därefter skall hela strålkastaren flyttas (t.ex. med hjälp av en goniometer) samma antal grader i motsats riktning jämfört med hur reflektorn flyttats. Följande mått skall tas och punkterna skall ligga inom de föreskrivna gränserna:

| Halvljus | : | punkterna HV och 0,86 D–V |
| --- | --- | --- |
| Helljus | : | IM och punkten HV (i % av IM) |

Halvljus

:

punkterna HV och 0,86 D–V

Helljus

:

IM och punkten HV (i % av IM)

6.5.   De värden för belysningen av skärmen som nämndes under punkterna 6.2 och 6.3 ovan skall mätas med hjälp av en ljusmätare vars mätyta ryms i en kvadrat med sidan 65 mm.

7.   FÄRG

7.1.   Färgen på det utsända ljuset skall vara vit. Uttryckt i CIE-färgkoordinater skall ljusets färg ligga inom följande gränser:

| gräns mot blått | x ≥ 0,310 |
| --- | --- |
| gräns mot gult | x ≤ 0,500 |
| gräns mot grönt | y ≤ 0,150 + 0,640 x |
| gräns mot grönt | y ≤ 0,440 |
| gräns mot purpur | y ≥ 0,050 + 0,750 x |
| gräns mot rött | y ≥ 0,382 |

gräns mot blått

x ≥ 0,310

gräns mot gult

x ≤ 0,500

gräns mot grönt

y ≤ 0,150 + 0,640 x

gräns mot grönt

y ≤ 0,440

gräns mot purpur

y ≥ 0,050 + 0,750 x

gräns mot rött

y ≥ 0,382

C.   YTTERLIGARE ADMINISTRATIVA BESTÄMMELSER

8.   ÄNDRING AV STRÅLKASTARTYP OCH UTVIDGNING AV GODKÄNNANDE

Varje ändring av strålkastartypen skall rapporteras till den myndighet som godkänt strålkastartypen. Myndigheten kan då antingen

8.1.1.   anse att ändringarna troligen inte har någon märkbar negativ inverkan och att strålkastaren i alla fall uppfyller ställda krav, eller

8.1.2.   begära ytterligare en provningsrapport från det tekniska organ som ansvarar för provningarna.

8.2.   Bekräftelse eller avslag på ansökan, med angivande av ändringarna, skall rapporteras på det sätt som anges under punkt 4.1.4. ovan till de avtalsparter som tillämpar dessa föreskrifter.

8.3.   Den behöriga myndighet som beviljar en utvidgning av typgodkännande skall tilldela varje rapportformulär som skrivs för en sådan utvidgning ett serienummer och informera övriga parter till 1958 års avtal om utvidgningen med hjälp av ett rapportformulär som överensstämmer med mallen i bilaga 1 till dessa föreskrifter.

9.   PRODUKTIONSÖVERENSSTÄMMELSE

Tillverkningsförfarandets överensstämmelse skall följa de förfaranden som fastställs i bilaga 2 till överenskommelsen (E/ECE/324-E/ECE/TRANS/505/Ändr.2), med följande krav:

9.1.   Strålkastare som är typgodkända enligt dessa föreskrifter skall tillverkas så att de överensstämmer med den typ som godkänts genom att uppfylla de krav som anges under punkterna 6 och 7.

9.2.   De minimikrav för kontrollmetoderna för produktionsöverensstämmelse som anges i bilaga 5 till dessa föreskrifter skall uppfyllas.

9.3.   De minimikrav för provtagning av kontrollant som anges i bilaga 7 till dessa föreskrifter skall uppfyllas.

9.4.   Myndigheten som utfärdat typgodkännande kan när som helst granska de metoder för att kontrollera produktionsöverensstämmelsen som används vid varje tillverkningsställe. I normalfallet skall sådan granskning ske vartannat år.

9.5.   Det bortses från strålkastare som har uppenbara brister.

10.   PÅFÖLJDER VID BRISTANDE PRODUKTIONSÖVERENSSTÄMMELSE

10.1.   Godkännande som beviljats för en typ av strålkastare enligt dessa föreskrifter kan återkallas om kraven inte uppfylls, eller om en strålkastare med typgodkännandemärke inte överensstämmer med den godkända typen.

10.2.   Om en avtalspart som tillämpar dessa föreskrifter återkallar ett typgodkännande som den tidigare beviljat skall denne omedelbart meddela detta till övriga avtalsparter som tillämpar dessa föreskrifter, med ett rapportformulär enligt mallen i bilaga 1 till dessa föreskrifter.

11.   TILLVERKNINGEN UPPHÖR DEFINITIVT

Om innehavaren av typgodkännandet upphör med tillverkningen av en typ av strålkastare som godkänts enligt dessa föreskrifter, skall denne informera den myndighet som beviljat typgodkännandet. När myndigheten fått ett sådant meddelande skall den informera övriga avtalsparter till 1958 års överenskommelse som tillämpar dessa föreskrifter med ett rapportformulär enligt mallen i bilaga 1 till dessa föreskrifter.

12.   NAMN OCH ADRESSER TILL DE TEKNISKA TJÄNSTER SOM ANSVARAR FÖR GODKÄNNANDEPROV OCH TILL DE ADMINISTRATIVA MYNDIGHETERNA

De avtalsslutande parterna till 1958 års överenskommelse som tillämpar dessa föreskrifter skall till FN:s sekretariat rapportera namn och adresser till de tekniska tjänster som ansvarar för typgodkännandeprov, liksom till de administrativa myndigheter som beviljar typgodkännande och till vilka intyg om typgodkännande, utvidgning, avslag eller återkallande av typgodkännande som utfärdats i annat land skall skickas.

---

(1)  Som innehåller:

Bilaga 1 till den ursprungliga versionen av föreskrifterna – Datum för ikraftträdande: den 11 augusti 2002.

Rättelse 1 till den ursprungliga versionen av föreskrifterna – Datum för ikraftträdande: den 13 november 2002.

Bilaga 2 till den ursprungliga versionen av föreskrifterna – Datum för ikraftträdande: den 27 februari 2004.

Rättelse 1 till bilaga 2 till den ursprungliga versionen av föreskrifterna – Datum för ikraftträdande: den 10 mars 2004.

(2)  Anvisningar för anbringande av strålkastare ges i tillämpliga föreskrifter för installation av belysnings- och ljussignaleringsanordningar.

(3)  Ingenting i dessa föreskrifter skall hindra en avtalspart som tillämpar dessa föreskrifter från att förbjuda kombinationen av en strålkastare med lyktglas av plastmaterial som godkänts enligt dessa föreskrifter och en mekanisk strålkastarrengörare (med torkarblad).

(4)  Reflektorn anses som huvudenhet.

(5)  Om lyktglaset inte kan tas bort från strålkastarens huvudenhet skall det räcka med ett utrymme på lyktglaset.

(6)  1 för Tyskland, 2 för Frankrike, 3 för Italien, 4 för Nederländerna, 5 för Sverige, 6 för Belgien, 7 för Ungern, 8 för Tjeckien, 9 för Spanien, 10 för Jugoslavien, 11 för Förenade kungariket, 12 för Österrike, 13 för Luxemburg, 14 för Schweiz, 15 (vakant), 16 för Norge, 17 för Finland, 18 för Danmark, 19 för Rumänien, 20 för Polen, 21 för Portugal, 22 för Ryssland, 23 för Grekland, 24 för Irland, 25 för Kroatien, 26 för Slovenien, 27 för Slovakien, 28 för Vitryssland, 29 för Estland, 30 (vakant), 31 för Bosnien och Hercegovina, 32 för Lettland, 33 (vakant), 34 för Bulgarien, 35 (vakant), 36 för Litauen, 37 för Turkiet, 38 (vakant), 39 för Azerbajdzjan, 40 för f.d. jugoslaviska republiken Makedonien, 41 (vakant), 42 för Europeiska gemenskapen (typgodkännanden beviljas av dess medlemsstater med användning av respektive ECE-symbol), 43 för Japan, 44 (vakant), 45 för Australien, 46 för Ukraina, 47 för Sydafrika och 48 för Nya Zeeland. Påföljande nummer kommer att tilldelas andra länder i den kronologiska ordning som de ratificerar eller ansluter sig till överenskommelsen om antagande av enhetliga tekniska föreskrifter för hjulförsedda fordon, utrustning och delar som kan monteras och/eller användas på hjulförsett fordon, samt om villkoren för ömsesidigt erkännande av typgodkännande utfärdade på grundval av dessa föreskrifter, och det nummer de då tilldelas skall delges de avtalsslutande parterna av FN:s generalsekreterare.

(7)  Tekniska krav för glödlampor: se föreskrifter nr 37.

(8)  En strålkastare anses uppfylla kraven i denna punkt om glödlampan lätt kan monteras i strålkastaren och lampans flikar även i mörker kan sättas in rätt i sina urtag.

(9)  Ett sådant halvljus av specialtyp får innehålla ett helljus som inte uppfyller specifikationerna.

(10)  Begränsningen för ändring av inställning på 1° till höger eller vänster är inte oförenlig med vertikal inställningsändring uppåt eller nedåt. Det senare alternativet begränsas enbart av kraven under punkt 6 3. (bestämmelserna under punkt 6.3. gäller inte för halvljusstrålkastare).

(11)  illuminanskvot Formula

---

BILAGA 1

MEDDELANDE

(maximiformat: A4 (210 × 297 mm))

Image

---

BILAGA 2

EXEMPEL PÅ TYPGODKÄNNANDEMÄRKENAS UPPBYGGNAD

| | |
| --- | --- |

Image

Image

En strålkastare med ett av ovanstående typgodkännandemärken har godkänts i Nederländerna (E 4) enligt föreskrifter nr ... med typgodkännandenummer 243 och uppfyller kraven i dessa föreskrifter i deras ursprungliga form (00). Bokstäverna C-AS (figur 1) anger att märkningen avser en strålkastare av klass A för halvljus, och bokstäverna CR-BS (figur 2) anger att märkningen avser en strålkastare av klass B med hel- och halvljus.

Anm: Typgodkännandenumret och tilläggssymbolerna skall placeras nära cirkeln och antingen över eller under bokstaven ”E” eller till höger eller vänster om den. Siffrorna i typgodkännandenumret skall sitta på samma sida om bokstaven ”E” och vara vända åt samma håll.

Romerska siffror som typgodkännandenummer skall undvikas för att förhindra förväxling med andra symboler.

| | |
| --- | --- |

Image

Image

En strålkastare med ovanstående typgodkännandemärke är en strålkastare med ett lyktglas av plastmaterial som uppfyller kraven i dessa föreskrifter, i

Figur 3: klass B, enbart för halvljus,

Figur 4: klass B, för halvljus och helljus.

| | |
| --- | --- |

Image

Image

En strålkastare med ovanstående typgodkännandemärke är en strålkastare som uppfyller kraven i dessa föreskrifter, i

Figur 5: klass B, för halvljus och helljus,

Figur 6: klass B, enbart för halvljus,

Halvljuset skall inte användas samtidigt med helljuset och/eller strålkastare som ingår i flerfunktionslykta.

| | |
| --- | --- |

Image

Image

En strålkastare med ovanstående typgodkännandemärke är en strålkastare med ett lyktglas av plastmaterial, som uppfyller kraven i dessa föreskrifter, i

Figur 7: klass C, enbart för halvljus,

Figur 8: klass C, för halvljus och helljus.

| | |
| --- | --- |

Image

Image

En strålkastare med ovanstående typgodkännandemärke är en strålkastare som uppfyller kraven i dessa föreskrifter, i

Figur 9: klass D, för halvljus och helljus,

Figur 10: klass D, enbart för halvljus.

Halvljuset skall inte användas samtidigt med helljuset och/eller strålkastare som ingår i flerfunktionslykta.

Förenklad märkning för grupperade eller kombinerade lyktor eller flerfunktionslyktor

Figur 11

(De lodräta och vågräta linjerna anger schematiskt formen på ljussignalanordningen. De utgör inte en del av typgodkännandemärket)

| Mall A | |
| --- | --- |
| Mall B | |
| Mall C | |
| Mall D | |

Mall A

Image

Mall B

Image

Mall C

Image

Mall D

Image

Observera: De fyra exemplen ovan härrör från en belysningsanordning med ett typgodkännandemärke för

en främre positionslykta godkänd enligt föreskrifter nr 50 i deras ursprungliga form (00),

en strålkastare av klass D, med hel- och halvljus med en maximal ljusstyrka på mellan 86 250 och 101 250 candela (anges med nummer 30), godkänd enligt kraven i dessa föreskrifter i dess ursprungliga form (00) och med lyktglas av plast,

ett främre dimljus godkänt i enlighet med ändringsserie 02 till föreskrifter nr 19 och med ett lyktglas av plast,

en främre körriktningsvisare av typ 11 godkänd i enlighet med ändringsserie 01 till föreskrifter nr 50.

Lampa som tillsammans med en strålkastare ingår i en flerfunktionslykta

Image

Ovanstående exempel motsvarar märkningen av ett lyktglas av plast som är avsett för användning i olika typer av strålkastare, nämligen

antingen en strålkastare av klass D, med hel- och halvljus med en maximal ljusstyrka på mellan 86 250 och 101 250 candela (anges med nummer 30), godkänd i Tyskland (E1) enligt dessa föreskrifter i deras ursprungliga form (00) som ingår i en flerfunktionslykta med en främre positionslykta som godkänts enligt föreskrifter nr 50 i deras ursprungliga form (00),

eller en strålkastare av klass C, med hel- och halvljus med en maximal ljusstyrka på mellan 33 750 och 45 000 candela (anges med nummer 12,5), godkänd i Tyskland (E1) enligt dessa föreskrifter i deras ursprungliga form (00) som ingår i en flerfunktionslykta med samma främre positionslykta som ovan.

---

BILAGA 3

MÄTSKÄRM

för strålkastare av klass A

(Mått i millimeter med skärmen på 25 meters avstånd)

Image

MÄTSKÄRM

för strålkastare av klass B

(Mått i millimeter med skärmen på 25 meters avstånd)

Image

MÄTSKÄRM

för strålkastare av klass C och D

(Mått i millimeter med skärmen på 25 meters avstånd)

Image

Tabell A   Primär fjärrljuslykta

Se figur D för detaljer om testpunkternas lägen

| Testpunkt nummer | Testpunktens läge | Erforderlig belysning i lux |
| --- | --- | --- |
| Klass D | Klass C |
| > 125 cm3 | ≤ 125 cm3 |
| | | Min. | Max. | Min. | Max. |
| 1 | H–V (1) | (1) | — | (1) | — |
| 2 | H–3R & 3L | 19,2 | — | 12,8 | — |
| 3 | H–6R & 6L | 6,4 | — | 4,16 | — |
| 4 | H–9R & 9L | 3,84 | — | 2,56 | — |
| 5 | H–12R & 12L | 1,28 | — | 0,8 | — |
| 6 | 2U–V | 1,92 | — | 1,28 | — |
| 7 | 4D–V | — | (2) | — | (2) |
| | Minsta ljusstyrka för maximum | 51,2 | — | 32 | — |
| | Maximal ljusstyrka | — | 180,0 | — | 180,0 |

Testpunkt nummer

Testpunktens läge

Erforderlig belysning i lux

Klass D

Klass C

> 125 cm3

≤ 125 cm3

Min.

Max.

Min.

Max.

1

H–V (1)

(1)

—

(1)

—

2

H–3R & 3L

19,2

—

12,8

—

3

H–6R & 6L

6,4

—

4,16

—

4

H–9R & 9L

3,84

—

2,56

—

5

H–12R & 12L

1,28

—

0,8

—

6

2U–V

1,92

—

1,28

—

7

4D–V

—

(2)

—

(2)

Minsta ljusstyrka för maximum

51,2

—

32

—

Maximal ljusstyrka

—

180,0

—

180,0

Tabell B   Sekundär fjärrljuslykta med samordnad strålkastare som avger halvljus eller primär strålkastare som avger helljus

Se figur E för detaljer om testpunkternas lägen

| Test punkt nummer | Testpunktens läge | Erforderlig belysning i lux |
| --- | --- | --- |
| Klass D | Klass C |
| > 125 cm3 | ≤ 125 cm3 |
| | | Min. | Max. | Min. | Max. |
| 1 | H–V (3) | (3) | — | (3) | — |
| 2 | H–3R & 3L | 19,2 | — | 12,8 | — |
| 3 | H–6R & 6L | 6,4 | — | 4,16 | — |
| 6 | 2U–V | 1,92 | — | 1,28 | — |
| 7 | 4D–V | — | (4) | — | (4) |
| | Minsta ljusstyrka för maximum | 51,2 | — | 32 | — |
| | Maximal ljusstyrka | — | 180,0 | — | 180,0 |

Test punkt nummer

Testpunktens läge

Erforderlig belysning i lux

Klass D

Klass C

> 125 cm3

≤ 125 cm3

Min.

Max.

Min.

Max.

1

H–V (3)

(3)

—

(3)

—

2

H–3R & 3L

19,2

—

12,8

—

3

H–6R & 6L

6,4

—

4,16

—

6

2U–V

1,92

—

1,28

—

7

4D–V

—

(4)

—

(4)

Minsta ljusstyrka för maximum

51,2

—

32

—

Maximal ljusstyrka

—

180,0

—

180,0

Image

Image

---

(1)  Ljusstyrkan vid H–V skall vara minst 80 % av den maximala ljusstyrkan i strålmönstret.

(2)  Ljusstyrkan vid 4 d–v skall vara högst 30 % av den maximala ljusstyrkan i strålmönstret.

(3)  Ljusstyrkan vid H–V skall vara minst 80 % av den maximala ljusstyrkan i strålmönstret.

(4)  Ljusstyrkan vid 4 D–V skall vara högst 30 % av den maximala ljusstyrkan i strålmönstret.

---

BILAGA 4

PROVNING AV STABILITETEN I FOTOMETRISKA PRESTANDA HOS TÄNDA STRÅLKASTARE

TESTNING AV KOMPLETTA STRÅLKASTARE AV KLASS B, C OCH D

När de fotometriska värdena har mätts enligt bestämmelserna i dessa föreskrifter, under punkten Emax för helljuset och under punkterna HV, 50 R, 50 L och B 50 för halvljuset, skall ett komplett strålkastarexemplar provas med avseende på stabiliteten för de fotometriska egenskaperna i drift. Med ”komplett strålkastare” avses den kompletta strålkastaranordningen inklusive de omgivande karosseridelar och lyktor som kan påverka värmespridningen.

1.   PROVNING MED AVSEENDE PÅ PRESTANDAN HOS DEN FOTOMETRISKA STABILITETEN

Proven skall utföras i torr och stillastående luft vid en omgivande temperatur av 23 °C ± 5 °C, varvid den kompletta strålkastaren skall vara fastsatt på en anordning som motsvarar den riktiga installationen på fordonet.

1.1.   Ren strålkastare

Strålkastaren skall vara tänd under 12 timmar enligt beskrivningen under punkt 1.1.1. och kontrolleras såsom föreskrivs under punkt 1.1.2.

1.1.1.   Testförfarande (1)

Strålkastaren skall vara tänd under angiven tid enligt följande:

| a) | I de fall där endast en ljusfunktion (helljus, halvljus eller främre dimljus) skall typgodkännas, skall motsvarande glödlampa vara tänd under den föreskrivna tiden (2). |
| --- | --- |

a)

I de fall där endast en ljusfunktion (helljus, halvljus eller främre dimljus) skall typgodkännas, skall motsvarande glödlampa vara tänd under den föreskrivna tiden (2).

| b) | För strålkastare med halvljus och ett eller flera helljus och för strålkastare med halvljus och främre dimljus skall






  i) | strålkastaren utsättas för följande driftcykel tills den angivna tiden uppnåtts:
  15 minuter med halvljusglödlampan tänd,
  5 minuter med alla glödtrådar tända. |
| --- | --- | --- |

b)

För strålkastare med halvljus och ett eller flera helljus och för strålkastare med halvljus och främre dimljus skall

i)

strålkastaren utsättas för följande driftcykel tills den angivna tiden uppnåtts:

15 minuter med halvljusglödlampan tänd,

5 minuter med alla glödtrådar tända.

| ii) | Om den sökande uppger att strålkastaren skall användas med endast halvljuset eller endast helljuset/helljusen tända (3) skall provningen utföras enligt dessa villkor, så att halvljuset är tänt under halva den tid som anges under punkt 1.1. ovan och helljuset eller helljusen (samtidigt) är tända under halva tiden (2). |
| --- | --- |

ii)

Om den sökande uppger att strålkastaren skall användas med endast halvljuset eller endast helljuset/helljusen tända (3) skall provningen utföras enligt dessa villkor, så att halvljuset är tänt under halva den tid som anges under punkt 1.1. ovan och helljuset eller helljusen (samtidigt) är tända under halva tiden (2).

| c) | För strålkastare med främre dimljus och ett eller flera helljus skall






  i) | strålkastaren utsättas för följande driftcykel tills den angivna tiden uppnåtts:
  15 minuter med den främre dimljuslyktan tänd,
  5 minuter med alla glödtrådar tända. |
| --- | --- | --- |

c)

För strålkastare med främre dimljus och ett eller flera helljus skall

i)

strålkastaren utsättas för följande driftcykel tills den angivna tiden uppnåtts:

15 minuter med den främre dimljuslyktan tänd,

5 minuter med alla glödtrådar tända.

| ii) | Om den sökande uppger att strålkastaren skall användas med endast det främre dimljuset eller endast helljuset/helljusen tända (3) skall provningen utföras enligt dessa villkor, så att halvljuset är tänt under halva den tid som anges under punkt 1.1. ovan och helljuset eller helljusen (samtidigt) är tända under halva tiden (2) |
| --- | --- |

ii)

Om den sökande uppger att strålkastaren skall användas med endast det främre dimljuset eller endast helljuset/helljusen tända (3) skall provningen utföras enligt dessa villkor, så att halvljuset är tänt under halva den tid som anges under punkt 1.1. ovan och helljuset eller helljusen (samtidigt) är tända under halva tiden (2)

| (d) | För strålkastare med halvljus, ett eller flera helljus samt främre dimljus skall






  i) | strålkastaren utsättas för följande driftcykel tills den angivna tiden uppnåtts:
  15 minuter med halvljusglödlampan tänd,
  5 minuter med alla glödtrådar tända. |
| --- | --- | --- |

(d)

För strålkastare med halvljus, ett eller flera helljus samt främre dimljus skall

i)

strålkastaren utsättas för följande driftcykel tills den angivna tiden uppnåtts:

15 minuter med halvljusglödlampan tänd,

5 minuter med alla glödtrådar tända.

| ii) | Om den sökande uppger att strålkastaren skall användas med endast halvljuset eller endast helljuset/helljusen tända (3) skall provningen utföras enligt dessa villkor, så att halvljuset är tänt under halva den tid som anges under punkt 1.1. ovan och det främre dimljuset används enligt en cykel där det är släckt i 15 minuter och tänt i 5 minuter under halva tiden samt under den tid helljuset är tänt (2). |
| --- | --- |

ii)

Om den sökande uppger att strålkastaren skall användas med endast halvljuset eller endast helljuset/helljusen tända (3) skall provningen utföras enligt dessa villkor, så att halvljuset är tänt under halva den tid som anges under punkt 1.1. ovan och det främre dimljuset används enligt en cykel där det är släckt i 15 minuter och tänt i 5 minuter under halva tiden samt under den tid helljuset är tänt (2).

| iii) | Om den sökande uppger att strålkastaren skall användas med endast halvljuset eller endast det främre helljuset/helljusen tända (3) skall provningen utföras enligt dessa villkor, så att halvljuset är tänt under halva den tid som anges under punkt 1.1. ovan och helljuset (eller helljusen) används enligt en cykel där det är släckt i 15 minuter och tänt i 5 minuter under halva tiden samt under den tid halvljuset är tänt (2). |
| --- | --- |

iii)

Om den sökande uppger att strålkastaren skall användas med endast halvljuset eller endast det främre helljuset/helljusen tända (3) skall provningen utföras enligt dessa villkor, så att halvljuset är tänt under halva den tid som anges under punkt 1.1. ovan och helljuset (eller helljusen) används enligt en cykel där det är släckt i 15 minuter och tänt i 5 minuter under halva tiden samt under den tid halvljuset är tänt (2).

| iv) | Om den sökande uppger att strålkastaren skall användas med endast halvljuset, endast helljuset (helljusen) eller endast det främre dimljuset tänt (3) skall provningen utföras enligt dessa villkor, så att halvljuset är tänt under en tredjedel av den tid som anges under punkt 1.1. ovan, helljuset (helljusen) är tända under en tredjedel av tiden och det främre dimljuset är tänt under en tredjedel av tiden (2). |
| --- | --- |

iv)

Om den sökande uppger att strålkastaren skall användas med endast halvljuset, endast helljuset (helljusen) eller endast det främre dimljuset tänt (3) skall provningen utföras enligt dessa villkor, så att halvljuset är tänt under en tredjedel av den tid som anges under punkt 1.1. ovan, helljuset (helljusen) är tända under en tredjedel av tiden och det främre dimljuset är tänt under en tredjedel av tiden (2).

1.1.1.2.   Provspänning

Spänningen skall vara inställd så att den ger en effekt som är 90 % av den maximala effekten som föreskrivs i föreskrifter nr 37 för den glödlampa (eller de glödlampor) som används.

Den effekt som används skall i samtliga fall överensstämma med motsvarande värde för en glödlampa med märkspänningen 12 V, utom då den sökande anger att strålkastaren får användas med en annan spänning.

1.1.2.   Provningsresultat

1.1.2.1.   Visuell kontroll

När strålkastaren har återfått samma temperatur som omgivningen skall strålkastarlinsen och eventuell yttre lins rengöras med en ren, fuktig bomullstrasa. Därefter skall linsen kontrolleras visuellt, varvid ingen förvrängning, deformation, sprickbildning eller färgförändring skall kunna iakttas på vare sig strålkastarlinsen eller eventuell yttre lins.

1.1.2.2.   Fotometrisk provning

För att uppfylla kraven i dessa föreskrifter skall de föreskrivna fotometriska värdena uppnås i följande punkter:

För strålkastare av klass B:

Halvljus: 50 R – 50 L – B 50 – HV.

Helljus: Punkten Emax

För strålkastare av klass C och D:

Halvljus: 0,86D/3,5R – 0,86D/3,5L – 0,50U/1,5L & 1,5R – HV.

Helljus: Punkten Emax

En ytterligare inställning får utföras för att ta hänsyn till eventuell deformation av strålkastarfästet på grund av värme (ändring av ljus/mörkergränsens läge behandlas under punkt 2 i denna bilaga).

En avvikelse på 10 %, inklusive toleransen för det fotometriska mätförfarandet, kan tillåtas mellan de fotometriska egenskaperna och de värden som uppmätts före provningen.

1.2.   Smutsig strålkastare

Efter prov enligt punkt 1.1 ovan skall strålkastaren vara tänd under en timme enligt punkt 1.1.1, sedan den preparerats enligt punkt 1.2.1 och kontrollerats enligt punkt 1.1.2.

1.2.1.   Preparering av strålkastaren

1.2.1.1.   Provblandningen

1.2.1.1.1.   För strålkastare med yttre lyktglas av glas:

Den blandning av vatten och föroreningsmedel som skall anbringas på strålkastaren skall bestå av

9 viktdelar kiselsand med en kornstorlek av 0–100 μm,

1 viktdel finmalen träkol (bokved) med en kornstorlek av 0–100 μm,

0,2 viktdelar NaCMC (4), och

lämplig mängd destillerat vatten med en konduktivitet som är ≤ 1 mS/m.

Blandningen får inte vara mer än 14 dagar gammal.

1.2.1.1.2.   För strålkastare med yttre lyktglas av plast:

Den blandning av vatten och föroreningsmedel som skall anbringas på strålkastaren skall bestå av

9 viktdelar kiselsand med en kornstorlek av 0–100 μm,

1 viktdel finmalen träkol (bokved) med en kornstorlek av 0–100 μm,

0,2 viktdelar NaCMC (4),

13 viktdelar destillerat vatten med en konduktivitet som är ≤ 1 mS/m, och

2 ± 1 viktdel ytaktivt medel (5).

Blandningen får inte vara mer än 14 dagar gammal.

1.2.1.2.   Anbringande av provningsblandningen på strålkastaren

Provblandningen skall anbringas jämnt över hela den ljusavgivande ytan på strålkastaren och sedan lämnas att torka. Detta förfarande skall upprepas tills belysningsvärdet har minskat till 15–20 % av de värden som uppmätts i var och en av följande punkter under de förhållanden som beskrivs i denna bilaga:

För strålkastare av klass B:

Halv/helljus och endast helljus: Punkten Emax

Endast halvljus: B 50 och 50 V

För strålkastare av klass C och D:

Halv/helljus och endast helljus: Punkten Emax

Endast halvljus: 0,50U/1,5L & 1,5R and 0,86D/V

1.2.1.3.   Mätutrustning

Mätutrustningen skall vara likvärdig med den som används vid provning för typgodkännande av strålkastare. En standardglödlampa (referensglödlampa) skall användas för de fotometriska kontrollerna.

2.   PROVNING MED AVSEENDE PÅ LJUS/MÖRKERGRÄNSENS VERTIKALA LÄGESFÖRÄNDRING GENOM PÅVERKAN AV VÄRME

Detta prov består i att kontrollera att den vertikala driften av ljus/mörkergränsen under värmepåverkan inte överstiger ett specificerat värde för halvljuslampor i bruk.

Sedan strålkastaren kontrollerats enligt punkt 1 skall den provas enligt punkt 2.1. utan att tas bort från eller återjusteras i provningsfixturen.

2.1.   Provning

Provet skall utföras i torr och stillastående luft vid en omgivande temperatur av 23 °C ± 5 °C.

Strålkastarens halvljus skall vara tänt, med en serietillverkad glödlampa som åldrats under minst en timme, utan att strålkastaren tas bort från eller återjusteras i provningsfixturen. (För detta prov skall spänningen ställas in enligt punkt 1.1.1.2.) Läget för ljus/mörkergränsens horisontella del (mellan de vertikala linjerna som går genom punkterna 50 L och 50 R för strålkastare av klass B respektive 3,5 L och 3,5 R för strålkastare av klass C och D) skall kontrolleras tre minuter (r3) respektive 60 minuter (r60) efter det att ljuset tänts.

Mätningen av ljus/mörkergränsens lägesförändring enligt ovan skall utföras enligt valfri metod som ger tillräcklig noggrannhet och reproducerbara resultat.

2.2.   Provningsresultat

2.2.1.   Resultatet, uttryckt i milliradianer (mrad) skall anses vara godtagbart för en helljuslampa bara om det absoluta värdet ΔrI = |r3 – r60| som uppmätts för strålkastaren är högst 1,0 mrad (ΔrI ≤ 1,0 mrad).

2.2.2.   Om värdet är högre än 1,0 mrad, men inte högre än 1,5 mrad (1,0 mrad < ΔrI ≤ 1,5 mrad) skall emellertid en andra strålkastare provas såsom beskrivs under punkt 2.1., sedan den tre gånger utsatts för nedan beskrivna cykel för att stabilisera de mekaniska delarnas lägen i strålkastaren på ett fäste som representerar den riktiga installationen i fordonet.

Halvljuset skall vara tänt i en timme (spänningen skall ställas in enligt punkt 1.1.1.2.)

Därefter skall lampan vara släckt en timme.

Strålkastaren skall anses vara godkänd om medelvärdet av det absoluta värdet ΔrI uppmätt på det första provexemplaret och ΔrII uppmätt på det andra provexemplaret är högst 1,0 mrad

Formula

---

(1)  För testschemat, se bilaga 8 till dessa föreskrifter.

(2)  Om den strålkastare som provas omfattar positionslyktorna, skall de senare vara tända under hela provningen. I de fall det rör sig om en körriktningsvisare skall den blinka med ett förhållande blinkande läge och släckt läge på ungefär 1 till 1.

(3)  Om två eller flera glödtrådar är tända samtidigt när ljustutan används, skall detta inte anses som normal samtidig användning av glödtrådarna.

(4)  NaCMC står för karboxymetylcellulosans natriumsalt, vanligen kallat CMC. Den NaCMC som används i smutsblandningen skall ha en substitutionsgrad (DS) som är 0,6–0,7 och en viskositet av 200–300 cP för en tvåprocentig lösning vid 20 °C.

(5)  Toleransen i fråga om kvantitet är beroende av nödvändigheten att få fram smuts som på ett korrekt sätt kan spridas ut på lyktglaset av plast.

---

BILAGA 5

MINIMIKRAV FÖR FÖRFARANDEN FÖR KONTROLL AV PRODUKTIONSÖVERENSSTÄMMELSE

1.   ALLMÄNNA KRITERIER

1.1.   Kraven för överensstämmelse skall anses uppfyllda ur mekanisk och geometrisk synpunkt om skillnaderna inte är större än de oundvikliga variationerna vid tillverkningen inom ramen för kraven i dessa föreskrifter. Detta gäller även för färgen.

Med avseende på fotometriska egenskaper skall överensstämmelsen för masstillverkade strålkastare, vid prov av de fotometriska egenskaperna för en slumpmässigt vald strålkastare utrustad med standardglödlampa, inte ifrågasättas i följande fall:

1.2.1.   För strålkastare av klass A: Om inget uppmätt värde avviker i ofördelaktig riktning med mer än 20 % från det värde som föreskrivs i dessa föreskrifter.

För strålkastare av klass B, C och D:

1.2.2.1.   Om inget uppmätt värde avviker i ofördelaktig riktning med mer än 20 % från det värde som föreskrivs i dessa föreskrifter. För värden i område III för strålkastare av klass B respektive i område I för strålkastare av klass C och D får den största avvikelsen i ofördelaktig riktning vara

0,3 lux motsvarande 20 %, respektive

0,45 lux motsvarande 30 %.

1.2.2.2.   Om HV för helljuset befinner sig innanför isoluxlinjen för 0,75 Emax och ingen avvikelse större än +20 % för största värden och –20 % för minsta värden kan konstateras för de fotometriska värdena i någon av mätpunkterna som anges under punkterna 6.2.3.2 och 6.3.2.2 i dessa föreskrifter.

1.2.3.   Om resultaten av proven som beskrivs ovan inte uppfyller kraven skall proven upprepas med en annan standardglödlampa.

1.3.   För kontroll av förändringen i höjdled för ljus/mörkergränsen under påverkan av värme, skall följande förfarande tillämpas (gäller endast strålkastare av klass B, C och D):

Ett av provexemplaren av en strålkastare skall provas enligt det förfarande som beskrivs under punkt 2.1 i bilaga 4 efter att tre gånger i följd ha blivit utsatt för den cykel som beskrivs under punkt 2.2.2 i bilaga 4.

Strålkastaren skall anses godkänd om Δr inte överskrider 1,5 mrad.

Om detta värde är större än 1,5 mrad men lägre än 2,0 mrad skall ett andra exemplar utsättas för provet, varefter medelvärdet för de uppmätta värdena för båda exemplaren inte får överstiga 1,5 mrad.

1.4.   Det bortses från strålkastare som har uppenbara brister.

2.   MINIMIKRAV FÖR TILLVERKARENS KONTROLL AV ÖVERENSSTÄMMELSE

Innehavaren av typgodkännandemärket skall för varje typ av strålkastare utföra åtminstone följande prov med lämpliga intervall. Proven skall utföras enligt bestämmelserna i dessa föreskrifter.

Om något provexemplar inte visar överensstämmelse i fråga om den typ som provas skall ytterligare exemplar provas. Tillverkaren skall vidta åtgärder för att garantera att aktuell produktion uppfyller kraven på överensstämmelse.

2.1.   Provningens karaktär

Prov på överensstämmelse i dessa föreskrifter skall omfatta kontroll av de fotometriska egenskaperna och för strålkastare av klass B, C och D kontroll av förändringen i höjdled för ljus/mörkergränsen under påverkan av värme.

2.2.   Provningsmetoder

2.2.1.   Proven skall normalt utföras enligt de metoder som anges i dessa föreskrifter.

2.2.2.   I den provning av överensstämmelse som utförs av tillverkaren kan likvärdiga metoder användas med tillstånd av den behöriga myndighet som är ansvarig för typgodkännandeprovning. Tillverkaren har ansvaret att bevisa att tillämpade metoder är likvärdiga dem som anges i dessa föreskrifter.

2.2.3.   Tillämpningen av punkt 2.2.1 och 2.2.2 kräver regelbunden kalibrering av provutrustningen och dess korrelation med mätningar som gjorts av behörig myndighet.

2.2.4.   Referensmetoderna måste i samtliga fall överensstämma med dessa föreskrifter, speciellt då de avser administrativ provkontroll och provtagning.

2.3.   Provernas karaktär

Provexemplar av strålkastare skall väljas slumpmässigt från produktionen av ett enhetligt parti. Ett enhetligt parti innebär en uppsättning strålkastare av samma typ, definierad enligt tillverkarens produktionsmetoder.

Bedömningen skall normalt omfatta serieproduktion från enskilda fabriker. Tillverkaren får dock samla ihop uppgifter för samma typ från flera fabriker om dessa sköts med samma kvalitetssystem och har samma kvalitetsstyrning.

2.4.   Uppmätta och registrerade fotometriska egenskaper

Provstrålkastarna skall utsättas för fotometriska mätningar i de mätpunkter som krävs i föreskriften, medan avläsningen begränsas till följande punkter:

2.4.1.   För strålkastare av klass A: HV, LH, RH, 12,5L och 12,5R

2.4.2.   För strålkastare av klass B: Emax, HV (1), för helljuset och till punkterna HV, 50 R, 50 L, för halvljuset

2.4.3.   För strålkastare av klass C och D: Emax, HV (1), för helljuset och till punkterna HV, 0,86 D/3,5 R, 0,86 D/3,5 L, för halvljuset

2.5.   Godkännandekriterier

Tillverkaren är ansvarig för att genomföra en statistisk undersökning av provresultaten och för att tillsammans med behörig myndighet fastställa godkännandekriterier för att produkterna uppfyller de krav som uppställts för kontroll av produktöverensstämmelsen under punkt 9.1 i dessa föreskrifter.

Godkännandekriterierna skall vara sådana att, med en konfidensnivå på 95 %, sannolikheten för att klara ett stickprov enligt bilaga 7 (första provexemplaret) är minst 0,95.

---

(1)  Om halvljuset är ingår i en flerfunktionslykta tillsammans med helljuset skall HV för helljuset utgöras av samma mätpunkter som för halvljuset.

---

BILAGA 6

KRAV FÖR STRÅLKASTARE MED LYKTGLAS AV PLAST – PROVNING AV LYKTGLAS ELLER MATERIALPROVER OCH AV KOMPLETTA STRÅLKASTARE

1.   ALLMÄNNA SPECIFIKATIONER

1.1.   Provexemplaren som lämnats in enligt punkt 2.2.4. i dessa föreskrifter skall överensstämma med de specifikationer som anges under punkterna 2.1. till 2.5. nedan.

1.2.   De två provexemplar av kompletta strålkastare som tillhandahålls enligt punkt 2.2.3. i dessa föreskrifter och som innehåller lyktglas av plast skall, med avseende på lyktglasmaterialet, överensstämma med de specifikationer som anges under punkt 2.6. nedan.

1.3.   Provexemplaren av lyktglasen eller materialprover skall, tillsammans med reflektorn som de är avsedda att monteras på (om så är tillämpligt), utsättas för typgodkännandeprov enligt tidsordningen i tabell A i tillägg 1 till denna bilaga.

1.4.   Om strålkastartillverkaren emellertid kan bevisa att produkten redan blivit godkänd i de prov som beskrivs under punkterna 2.1 till 2.5 nedan, eller motsvarande prov enligt andra föreskrifter, behöver dessa prov ej upprepas. Endast de prov som föreskrivs i tabell B i tillägg 1 skall då vara obligatoriska.

2.   PROV

2.1.   Resistens mot temperaturförändringar

2.1.1.   Provtagningar

Tre nya provexemplar (lyktglas) skall utsättas för fem cykler av temperatur- och fuktighetsändringar (RH = relativ fuktighet) enligt följande program:

3 timmar vid 40 °C ± 2 °C och en relativ luftfuktighet på 85–95 %,

1 timme vid 23 °C ± 5 °C och en relativ luftfuktighet på 60–75 %,

15 timmar vid –30 °C ± 2 °C,

1 timme vid 23 °C ± 5 °C och en relativ luftfuktighet på 60–75 %,

3 timmar vid 80 °C ± 2 °C,

1 timme vid 23 °C ± 5 °C och en relativ luftfuktighet på 60–75 %,

Före detta prov skall provexemplaren förvaras vid 23 °C ± 5 °C och en relativ luftfuktighet på 60–75 % under minst fyra timmar.

Obs: Entimmesperioderna vid 23 °C ± 5 °C omfattar övergångsperioden från en temperatur till en annan, som behövs för att undvika termiska chockeffekter.

2.1.2.   Fotometriska mätningar

2.1.2.1.   Metod

Fotometriska mätningar skall utföras på provexemplaren före och efter provet.

Dessa mätningar skall utföras med en standardglödlampa (referensglödlampa) i följande punkter:

B 50, 50 L och 50R för strålkastare av klass B, 0,86 D/3,5R, 0,86D/3,5L, 0,50U/1,5L och 1,5R för strålkastare av klass C och D för halvljus eller halv-/helljus,

Emax för helljuset för en strålkastare för helljus eller halv-/helljus.

2.1.2.2.   Resultat

Skillnaden mellan de uppmätta fotometriska värdena för varje exemplar före och efter provet får inte överskrida 10 % inklusive toleranserna för det fotometriska mätförfarandet.

2.2.   Motståndskraft mot atmosfärisk och kemisk påverkan

2.2.1.   Motståndskraft mot atmosfärisk påverkan

Tre nya provexemplar (lyktglas eller materialprover) skall utsättas för strålning från en källa med en spektralenergidistribution som liknar en svart kropps vid en temperatur mellan 5 500 K och 6 000 K. Lämpliga filter skall placeras mellan källan och provexemplaren för att i möjligaste mån minska strålningen med våglängder kortare än 295 nm och längre än 2 500 nm. Provexemplaren skall utsättas för en energibestrålning av 1 200 W/m2 ± 200 W/m2 under så lång tid att den totalt mottagna energin motsvarar 4 500 MJ/m2 ± 200 MJ/m2. I inneslutningen skall temperaturen, mätt på den svarta plattan som är placerad på samma höjd som provexemplaren, vara 50 °C ± 5 °C. För att exponeringen skall bli jämn, skall provexemplaren rotera runt strålningskällan i en hastighet mellan 1 och 5 1/min.

Provexemplaren skall besprutas med destillerat vatten med en konduktivitet som är lägre än 1 mS/m vid en temperatur av 23 °C ± 5 °C, enligt följande cykel:

sprutning: 5 minuter, torkning: 25 minuter.

2.2.2.   Resistens mot kemiska medel

Sedan det prov som beskrivs under punkt 2.2.1 ovan och de mätningar som beskrivs under punkt 2.2.3.1 nedan utförts, skall ytterytan på de tre provexemplaren behandlas enligt punkt 2.2.2.2 med den blandning som anges under punkt 2.2.2.1 nedan.

2.2.2.1.   Provblandningen

Provblandningen skall bestå av 61,5 % n-heptan, 12,5 % toluen, 7,5 % etyltetraklorid, 12,5 % trikloretylen och 6 % xylen (volymprocent).

2.2.2.2.   Anbringande av provblandningen

En bomullstrasa dränks in (enligt ISO 105) tills den är mättad med den lösning som beskrivs under punkt 2.2.2.1 ovan. Trasan läggs inom 10 sekunder på provexemplarets ytteryta och pressas mot ytan under 10 minuter med ett tryck av 50 N/cm2, vilket motsvarar en kraft av 100 N anbringad på en provyta som är 14 × 14 mm.

Under denna 10-minuters period skall bomullstrasan dränkas in igen, så att sammansättningen av den pålagda vätskan hela tiden är likadan som den föreskrivna provblandningen.

Under anbringandeperioden är det tillåtet att kompensera det anbragta trycket för att undvika att det förorsakar sprickor.

2.2.2.3.   Rengöring

Sedan appliceringen av provblandningen avslutats skall provexemplaren lufttorka och sedan tvättas med den lösning som beskrivs under punkt 2.3 (motståndskraft mot rengöringsmedel) vid 23 °C ± 5 °C.

Därefter skall provexemplaren sköljas noga med destillerat vatten som innehåller högst 0,2 % föroreningar vid 23 °C ± 5 °C. Provexemplaren torkas sedan av med en mjuk trasa.

2.2.3.   Resultat

2.2.3.1.   Efter provet av motståndskraft mot atmosfärisk påverkan, får provexemplarets yttre yta inte uppvisa sprickor, rispor eller flisbildning och inte vara deformerad. Medelvariationen i transmissionen Formula, uppmätt på de tre provexemplaren i enlighet med förfarandet i tillägg 2 till denna bilaga, får inte överstiga 0,020 (Δtm ≤ 0,020).

2.2.3.2.   Efter provet av motståndskraft mot kemisk påverkan, får provexemplaren inte ha några spår av kemiska förändringar som kan orsaka någon betydande förändring i ljusspridningen, vars medelspridning Formula, mätt på de tre provexemplaren enligt det förfarande, som beskrivs i tillägg 2 till denna bilaga, inte får vara större än 0,020 (Δdm ≤ 0,020).

2.3.   Resistens mot rengöringsmedel och kolväten

2.3.1.   Resistens mot rengöringsmedel

Den yttre ytan på de tre provexemplaren (lyktglas eller materialprover) skall värmas till 50 °C ± 5 °C och sedan under fem minuter sänkas ned i en blandning som hålls vid 23 °C ± 5 °C och som består av 99 delar destillerat vatten med högst 0,02 % föroreningar och en del alkylarylsulfonat.

Vid slutet av provet skall provexemplaren torka vid 50 °C ± 5 °C.

Provexemplarens yta skall rengöras med en fuktig trasa.

2.3.2.   Resistens mot kolväten

Ytterytan på dessa tre provexemplar skall sedan gnuggas lätt under en minut med en bomullstrasa indränkt i en blandning bestående av 70 % n-heptan och 30 % toluen (volymprocent), och får sedan lufttorka.

2.3.3.   Resultat

Sedan ovanstående två prov genomförts efter varandra skall medelförändringen i ljustransmission, Formula mätt på de tre provexemplaren enligt det förfarande som beskrivs i tillägg 2 till denna bilaga, inte vara större än 0,010 (Δtm ≤ 0,010).

2.4.   Resistens mot mekanisk försämring

2.4.1   Den mekaniska försämringsmetoden

Ytterytan av de tre nya provexemplaren (lyktglasen) skall utsättas för prov med jämn mekanisk förslitning enligt den metod som beskrivs i tillägg 3 till denna bilaga.

2.4.2.   Resultat

Efter detta prov skall variationerna:

| i transmission | : | |
| --- | --- | --- |
| i spridning | : | |

i transmission

:

Formula

i spridning

:

Formula

mätas enligt det förfarande som beskrivs i tillägg 2 i det område som anges under punkt 2.2.4.1.1. i dessa föreskrifter. Medelvärdet för de tre provexemplaren skall vara sådant att

Δtm ≤ 0,100;

Δdm ≤ 0,050

2.5.   Provning av eventuella beläggningars hållbarhet

2.5.1.   Förberedelse av provexemplaret

En 20 × 20 mm stor yta av beläggningen på ett lyktglas skall skäras med ett rakblad eller en nål i ett rutmönster där rutorna är cirka 2 × 2 mm.

2.5.2.   Beskrivning av provningen

Provet utförs med en tejp med en vidhäftningsförmåga av 2 N/(cm bredd) ± 20 % mätt under de standardiserade förhållanden som anges i tillägg 4 till denna bilaga. Tejpen, som skall vara minst 25 mm bred, skall under minst fem minuter pressas mot ytan som preparerats enligt punkt 2.5.1.

Därefter skall tejpens ände påverkas med en kraft så att vidhäftningsförmågan till aktuell yta balanseras av en kraft som är vinkelrät mot ytan. Därefter skall tejpen dras bort med en jämn hastighet av 1,5 m/s ± 0,2 m/s.

2.5.3.   Resultat

Ingen väsentlig försämring av den inrutade ytan får ha uppstått. Försämringar vid korsningarna mellan rutorna eller kanterna av snitten är tillåtna om den försämrade ytan inte är större än 15 % av den inrutade ytan.

2.6.   Provning av hela strålkastaren utrustad med ett lyktglas av plastmaterial

2.6.1.   Resistens mot mekanisk försämring av lyktglasets yta

2.6.1.1.   Provtagningar

Lyktglaset på provexemplar nummer 1 skall utsättas för det prov som beskrivs under punkt 2.4.1 ovan.

2.6.1.2.   Resultat

Efter provet skall resultaten av de fotometriska mätningarna som görs på strålkastaren enligt dessa föreskrifter inte med mer än 30 % överskrida de föreskrivna maximala värdena under punkten HV och inte vara mer än 10 % lägre än de föreskrivna minsta värdena under punkterna 50 L och 50 R för strålkastare av klass B, 0,86 D/3,5 R, 0,86D/3,5L för strålkastare av klass C och D.

2.6.2.   Provning av eventuella beläggningars vidhäftningsförmåga

Lyktglaset på provexemplar nummer 2 skall utsättas för det prov som beskrivs under punkt 2.5. ovan.

3.   KONTROLL AV PRODUKTIONSÖVERENSSTÄMMELSEN

Strålkastarna i en serie skall, med avseende på använda material för tillverkning av lyktglas, anses överensstämma med dessa föreskrifter om

3.1.1.   provexemplarets ytteryta, efter provet av motståndskraft mot kemisk påverkan och provet av motståndskraft mot rengöringsmedel och kolväten, inte uppvisar sprickor, flisbildning eller deformation som är synlig med blotta ögat (se punkterna 2.2.2., 2.3.1 och 2.3.2.), och

3.1.2.   de fotometriska värdena, efter provet som beskrivs under punkt 2.6.1.1., i mätpunkterna som anges under punkt 2.6.1.2. ligger inom de gränser som föreskrivs för produktionsöverensstämmelse i dessa föreskrifter.

3.2.   Om provresultaten inte uppfyller kraven skall proven upprepas med ett annat slumpvis valt provexemplar.

TILLÄGG 1

TIDSORDNING FÖR TYPGODKÄNNANDEPROV

A.   Prov på plastmaterial (lyktglas eller materialprover tillhandahållna enligt punkt 2.2.4. i dessa föreskrifter).

| Prov – Provtagningar | Lyktglas eller materialprov | Lyktglas |
| --- | --- | --- |
| 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 |
| 1.1. | Begränsat fotometriskt (punkt 2.1.2) |

Prov – Provtagningar

Lyktglas eller materialprov

Lyktglas

1

2

3

4

5

6

7

8

9

10

11

12

13

1.1.

Begränsat fotometriskt (punkt 2.1.2)

x

x

x

| 1.1.1. | Temperaturförändring (punkt 2.1.1) |
| --- | --- |

1.1.1.

Temperaturförändring (punkt 2.1.1)

x

x

x

| 1.1.2. | Begränsat fotometriskt (punkt 2.1.2) |
| --- | --- |

1.1.2.

Begränsat fotometriskt (punkt 2.1.2)

x

x

x

| 1.2.1. | Mätning av ljustransmission |
| --- | --- |

1.2.1.

Mätning av ljustransmission

x

x

x

x

x

x

x

x

x

| 1.2.2. | Spridningsmätning |
| --- | --- |

1.2.2.

Spridningsmätning

x

x

x

x

x

x

| 1.3. | Atmosfärisk påverkan (punkt 2.2.1) |
| --- | --- |

1.3.

Atmosfärisk påverkan (punkt 2.2.1)

x

x

x

| 1.3.1. | Mätning av ljustransmission |
| --- | --- |

1.3.1.

Mätning av ljustransmission

x

x

x

| 1.4. | Kemisk påverkan (punkt 2.2.2.) |
| --- | --- |

1.4.

Kemisk påverkan (punkt 2.2.2.)

x

x

x

| 1.4.1. | Spridningsmätning |
| --- | --- |

1.4.1.

Spridningsmätning

x

x

x

| 1.5. | Rengöringsmedel (punkt 2.3.1.) |
| --- | --- |

1.5.

Rengöringsmedel (punkt 2.3.1.)

x

x

x

| 1.6. | Kolväten (punkt 2.3.2.) |
| --- | --- |

1.6.

Kolväten (punkt 2.3.2.)

x

x

x

| 1.6.1. | Mätning av ljustransmission |
| --- | --- |

1.6.1.

Mätning av ljustransmission

x

x

x

| 1.7. | Försämring (punkt 2.4.1.) |
| --- | --- |

1.7.

Försämring (punkt 2.4.1.)

x

x

x

| 1.7.1. | Mätning av ljustransmission |
| --- | --- |

1.7.1.

Mätning av ljustransmission

x

x

x

| 1.7.2. | Spridningsmätning |
| --- | --- |

1.7.2.

Spridningsmätning

x

x

x

| 1.8. | Vidhäftningsförmåga (punkt 2.5.) |
| --- | --- |

1.8.

Vidhäftningsförmåga (punkt 2.5.)

x

B.   Provning av kompletta strålkastare (tillhandahålls enligt punkt 2.2.3 i dessa föreskrifter).

| Provtagningar | Komplett strålkastare |
| --- | --- |
| Provexemplar nr. |
| 1 | 2 |
| 2.1. | Försämring (punkt 2.6.1.1.) |

Provtagningar

Komplett strålkastare

Provexemplar nr.

1

2

2.1.

Försämring (punkt 2.6.1.1.)

x

| 2.2. | Fotometrisk mätning (punkt 2.6.1.2.) |
| --- | --- |

2.2.

Fotometrisk mätning (punkt 2.6.1.2.)

x

| 2.3. | Vidhäftningsförmåga (punkt 2.6.2.) |
| --- | --- |

2.3.

Vidhäftningsförmåga (punkt 2.6.2.)

x

TILLÄGG 2

METOD FÖR MÄTNING AV SPRIDNING OCH TRANSMISSION AV LJUS

1.   UTRUSTNING (se figur)

Strålen från en kollimator K med halv avvikelse ß/2 = 17,4 × 104 rd är begränsad av en bländare Dτ med en 6 mm stor öppning mot vilken provstativet står.

En färglös samlingslins L2, som är korrigerad mot sfärisk aberration, förenar bländaren Dτ med mottagaren R. Diametern på linsen L2 skall vara sådan att den inte skärmar av ljuset, som sprids av provexemplaret, inom en kon med en halv toppvinkel av β/2 = 14°.

En ringformig bländare DD, med vinklarna αo/2 = 1° och αmax/2 = 12° är placerad i linsen L2:s fokalplan.

Den ogenomskinliga centrala delen av bländaren är nödvändig för att hindra att ljuset kommer direkt från ljuskällan. Det skall vara möjligt att ta bort bländarens centrala del från ljusstrålen på ett sådant sätt att den när den sätts tillbaka hamnar i exakt samma läge.

Avståndet L2 Dτ och brännvidden F2
   (1) för linsen L2 skall väljas så att bilden från Dτ helt täcker mottagaren R.

När det ursprungliga infallande ljusflödet anges till 1 000 enheter, skall varje avläsnings absoluta noggrannhet vara bättre än 1 enhet.

2.   MÄTNINGAR

Följande avläsningar skall göras:

| Avläsning | Med provexemplar | Med central del av DD | Avläst storhet |
| --- | --- | --- | --- |
| T1 | nej | nej | Infallande ljusflöde vid första avläsningen |
| T2 | ja
  (före prov) | nej | Transmitterat ljusflöde av det nya materialet inom ett fält av 24° |
| T3 | ja
  (efter prov) | nej | Transmitterat ljusflöde av det nya materialet inom ett fält av 24° |
| T4 | ja
  (före prov) | ja | Spritt ljusflöde av det nya materialet |
| T5 | ja
  (efter prov) | ja | Spritt ljusflöde av det provade materialet |

Avläsning

Med provexemplar

Med central del av DD

Avläst storhet

T1

nej

nej

Infallande ljusflöde vid första avläsningen

T2

ja

(före prov)

nej

Transmitterat ljusflöde av det nya materialet inom ett fält av 24°

T3

ja

(efter prov)

nej

Transmitterat ljusflöde av det nya materialet inom ett fält av 24°

T4

ja

(före prov)

ja

Spritt ljusflöde av det nya materialet

T5

ja

(efter prov)

ja

Spritt ljusflöde av det provade materialet

Image

---

(1)  För L2 rekommenderas en fokalt avstånd på cirka 80 mm.

TILLÄGG 3

METOD FÖR BLÄSTERPROV

1.   PROVUTRUSTNING

1.1.   Blästerpistolen

Blästerpistolen som används skall vara utrustad med ett munstycke med 1,3 mm diameter som tillåter en hastighet på vätskeflödet av 0,24 ± 0,02 l/minut vid ett driftstryck av 6,0 bar –0, +0,5 bar.

Under dessa driftsförhållanden skall det sprutmönster som erhålls vara 170 mm ± 50 mm i diameter på den yta som är utsatt för förslitning, på ett avstånd av 380 mm ± 10 mm från munstycket.

1.2.   Provblandningen

Provblandningen skall bestå av

kiselsand med hårdheten 7 på Mohr-skalan, med en kornstorlek mellan 0 och 0,2 mm och i det närmaste normalfördelad, med en vinkelfaktor av 1,8 till 2, och

vatten med en hårdhet som inte är större än 205 g/m3, i en blandning bestående av 25 g sand per liter vatten.

2.   PROVNING

Lyktglasets ytteryta skall en eller flera gånger utsättas för blästring enligt ovan. Blästerstrålen skall vara i det närmaste vinkelrät mot provytan.

Förslitningen skall kontrolleras med hjälp av ett eller flera provexemplar av glas som placeras som en referens nära lyktglaset som skall provas. Blästring skall ske tills förändringen i ljusspridning för provexemplaret eller provexemplaren, mätta med den metod som beskrivs i tillägg 2, är sådan att

Formula

Flera referensexemplar kan användas för kontroll av att hela den provade ytan försämrats homogent.

TILLÄGG 4

VIDHÄFTNINGSPROV MED TEJP

1.   SYFTE

Denna metod gör det möjligt att under standardiserade förhållanden avgöra den linjära vidhäftningskraften för en tejp på en glasskiva.

2.   PRINCIP

Mätning av den kraft som behövs för borttagande av tejp från en glasplatta i en 90° vinkel.

3.   SPECIFICERADE ATMOSFÄRISKA FÖRHÅLLANDEN

De omgivande förhållandena skall vara 23 °C ± 5 °C och 65 ± 15 % relativ luftfuktighet.

4.   PROVBITAR

Före provet skall tejprullen prepareras under 24 timmar under föreskrivna förhållanden (se punkt 3 ovan).

Fem provbitar som alla är 400 mm långa skall provas från varje rulle. Dessa provbitar skall tas från rullen sedan de tre första varven tagits bort.

5.   FÖRFARANDE

Detta prov skall ske under de atmosfäriska förhållanden som anges under punkt 3.

Ta de fem provbitarna som dragits av från rullen radiellt med en hastighet av cirka 300 mm/s och applicera dem inom 15 sekunder på följande sätt:

Fäst tejpen på glasskivan undan för undan med en lätt längsgående gnuggande rörelse med fingret, utan överdrivet tryck, så att inga bubblor lämnas kvar mellan tejpen och glasskivan.

Lämna enheten (glasskiva och tejp) under de föreskrivna atmosfäriska förhållandena i 10 minuter.

Dra loss cirka 25 mm av provbiten från skivan i ett plan som är vinkelrätt mot provbitens axelriktning. Sätt fast skivan och vik tillbaka tejpens fria del 90°. Lägg på kraft på ett sådant sätt att skiljelinjen mellan tejpen och skivan är vinkelrät mot denna kraft och vinkelrät mot skivan.

Dra loss tejpen med en hastighet av 300 mm/s ± 30 mm/s och notera den kraft som behövs.

6.   RESULTAT

De fem värden som fås skall ordnas efter storlek och medianvärdet tas som ett resultat av mätningen. Detta värde skall uttryckas i newton per centimeter av tejpens bredd.

---

BILAGA 7

MINIMIKRAV FÖR PROVTAGNING UTFÖRD AV KONTROLLANT

1.   ALLMÄNNA KRITERIER

1.1.   Kraven för överensstämmelse skall anses uppfyllda ur mekanisk och geometrisk synpunkt enligt kraven i dessa föreskrifter om eventuella skillnader inte är större än de oundvikliga variationerna vid tillverkningen. Detta gäller även färgen.

Med avseende på fotometriska egenskaper skall överensstämmelsen för masstillverkade strålkastare, vid prov av de fotometriska egenskaperna för en slumpmässigt vald strålkastare utrustad med standardglödlampa, inte ifrågasättas i följande fall:

1.2.1.   För strålkastare av klass A: Om inget uppmätt värde avviker i ofördelaktig riktning med mer än 20 % från det värde som föreskrivs i dessa föreskrifter,

För strålkastare av klass B, C och D:

1.2.2.1.   Om inget uppmätt värde avviker i ofördelaktig riktning med mer än 20 % från det värde som föreskrivs i dessa föreskrifter. För värden i område III för strålkastare av klass B respektive i område I för strålkastare av klass C och D får den största avvikelsen i ofördelaktig riktning vara

0,3 lux motsvarande 20 %, respektive

0,45 lux motsvarande 30 %

1.2.2.2.   Om HV för helljuset befinner sig innanför isoluxlinjen för 0,75 Emax och ingen avvikelse större än +20 % för största värden och –20 % för minsta värden kan konstateras för de fotometriska värdena i någon av de mätpunkter som anges under punkterna 6.2.3.2 och 6.3.2.2 i dessa föreskrifter.

1.2.3.   Om resultaten av proven som beskrivs ovan inte uppfyller kraven skall proven upprepas med en annan standardglödlampa.

1.2.4.   Det bortses från strålkastare som har uppenbara brister.

2.   FÖRSTA PROVTAGNING

Vid den första provtagningen skall fyra strålkastare väljas ut slumpmässigt. Första provet av två betecknas A, det andra provet av två betecknas B.

2.1.   Överensstämmelsen ifrågasätts inte

Vid provning enligt det provtagningsförfarande som visas i figur 1 i denna bilaga skall överensstämmelsen för masstillverkade strålkastare inte ifrågasättas om avvikelserna i ofördelaktig riktning för de uppmätta värdena för strålkastarna är följande:

2.1.1.1.   Exemplar A

| A1: | en strålkastare | | 0 % |
| --- | --- | --- | --- |
| | en strålkastare | inte mer än | 20 % |
| A2: | båda strålkastarna | mer än | 0 % |
| | men | inte mer än | 20 % |
| | gå till prov B | | |

A1:

en strålkastare

0 %

en strålkastare

inte mer än

20 %

A2:

båda strålkastarna

mer än

0 %

men

inte mer än

20 %

gå till prov B

2.1.1.2   Exemplar B

| B1: | båda strålkastarna | | 0 % |
| --- | --- | --- | --- |

B1:

båda strålkastarna

0 %

2.2.   Överensstämmelsen ifrågasätts

Vid provning enligt det provtagningsförfarande som visas i figur 1 i denna bilaga skall överensstämmelsen för masstillverkade strålkastare ifrågasättas och tillverkaren uppmanas att se till att hans produktion uppfyller kraven (anpassning av produktion) om avvikelserna för de uppmätta värdena för strålkastarna är följande:

2.2.1.1.   Exemplar A

| A3: | en strålkastare | inte mer än | 20 % |
| --- | --- | --- | --- |
| | en strålkastare | mer än | 20 % |
| | men | inte mer än | 30 % |

A3:

en strålkastare

inte mer än

20 %

en strålkastare

mer än

20 %

men

inte mer än

30 %

2.2.1.2.   Exemplar B

| B2: | i fallet A2 | | |
| --- | --- | --- | --- |
| | en strålkastare | mer än | 0 % |
| | men | inte mer än | 20 % |
| | en strålkastare | inte mer än | 20 % |
| B3: | i fallet A2 | | |
| | en strålkastare | | 0 % |
| | en strålkastare | mer än | 20 % |
| | men | inte mer än | 30 % |

B2:

i fallet A2

en strålkastare

mer än

0 %

men

inte mer än

20 %

en strålkastare

inte mer än

20 %

B3:

i fallet A2

en strålkastare

0 %

en strålkastare

mer än

20 %

men

inte mer än

30 %

2.3.   Godkännandet återkallas

Överensstämmelsen skall ifrågasättas och punkt 11 tillämpas om, vid provning enligt det provtagningsförfarande som visas i figur 1 i detta tillägg, avvikelserna för de uppmätta värdena för strålkastarna är följande:

2.3.1.   Exemplar A

| A4: | en strålkastare | inte mer än | 20 % |
| --- | --- | --- | --- |
| | en strålkastare | mer än | 30 % |
| A5: | båda strålkastarna | mer än | 20 % |

A4:

en strålkastare

inte mer än

20 %

en strålkastare

mer än

30 %

A5:

båda strålkastarna

mer än

20 %

2.3.2.   Exemplar B

| B4: | i fallet A2 | | |
| --- | --- | --- | --- |
| | en strålkastare | mer än | 0 % |
| | men | inte mer än | 20 % |
| | en strålkastare | mer än | 20 % |
| B5: | i fallet A2 | | |
| | båda strålkastarna | mer än | 20 % |
| B6: | i fallet A2 | | |
| | en strålkastare | | 0 % |
| | en strålkastare | mer än | 30 % |

B4:

i fallet A2

en strålkastare

mer än

0 %

men

inte mer än

20 %

en strålkastare

mer än

20 %

B5:

i fallet A2

båda strålkastarna

mer än

20 %

B6:

i fallet A2

en strålkastare

0 %

en strålkastare

mer än

30 %

3.   UPPREPAD PROVTAGNING

I fallen A3, B2 och B3 är en ny provtagning nödvändig inom två månader efter underrättelsen, med ett tredje provexemplar C bestående av två strålkastare som väljs ur ett parti som tillverkats efter anpassning av produktionen.

3.1.   Överensstämmelsen ifrågasätts inte

Vid provning enligt det provtagningsförfarande som visas i figur 1 i denna bilaga skall överensstämmelsen för masstillverkade strålkastare inte ifrågasättas om avvikelserna för de uppmätta värdena för strålkastarna är följande:

3.1.1.1.   Exemplar C

| C1: | en strålkastare | | 0 % |
| --- | --- | --- | --- |
| | en strålkastare | inte mer än | 20 % |
| C2: | båda strålkastarna | mer än | 0 % |
| | men | inte mer än | 20 % |
| | gå till prov D | | |

C1:

en strålkastare

0 %

en strålkastare

inte mer än

20 %

C2:

båda strålkastarna

mer än

0 %

men

inte mer än

20 %

gå till prov D

3.1.1.2   Exemplar D

| D1: | i fallet C2 | | |
| --- | --- | --- | --- |
| | båda strålkastarna | | 0 % |

D1:

i fallet C2

båda strålkastarna

0 %

3.2.   Överensstämmelsen ifrågasätts

Vid provning enligt det provtagningsförfarande som visas i figur 1 i denna bilaga skall överensstämmelsen för masstillverkade strålkastare ifrågasättas och tillverkaren uppmanas att se till att hans produktion uppfyller kraven (anpassning av produktion) om avvikelserna för de uppmätta värdena för strålkastarna är följande:

3.2.1.1.   Exemplar D

| D2: | i fallet C2 | | |
| --- | --- | --- | --- |
| | en strålkastare | mer än | 0 % |
| | men | inte mer än | 20 % |
| | en strålkastare | inte mer än | 20 % |

D2:

i fallet C2

en strålkastare

mer än

0 %

men

inte mer än

20 %

en strålkastare

inte mer än

20 %

3.3.   Godkännandet återkallas

Överensstämmelsen skall ifrågasättas och punkt 11 tillämpas om, vid provning enligt det provtagningsförfarande som visas i figur 1 i detta tillägg, avvikelserna för de uppmätta värdena för strålkastarna är följande.

3.3.1.   Exemplar C

| C3: | en strålkastare | inte mer än | 20 % |
| --- | --- | --- | --- |
| | en strålkastare | mer än | 20 % |
| C4: | båda strålkastarna | mer än | 20 % |

C3:

en strålkastare

inte mer än

20 %

en strålkastare

mer än

20 %

C4:

båda strålkastarna

mer än

20 %

3.3.2.   Exemplar D

| D3: | i fallet C2 | | |
| --- | --- | --- | --- |
| | en strålkastare | 0 eller mer än | 0 % |
| | en strålkastare | mer än | 20 % |

D3:

i fallet C2

en strålkastare

0 eller mer än

0 %

en strålkastare

mer än

20 %

Image

---

BILAGA 8

ÖVERSIKT ÖVER DRIFTSTIDER VID PROV AV STABILITETEN FÖR FOTOMETRISKA EGENSKAPER

| Förkortningar: | P: | strålkastare för halvljus |
| --- | --- | --- |
| D: | strålkastare för helljus (D1 + D2 betyder två helljus) |
| F: | främre dimljus |
| : | betyder en cykel av 15 minuter släckt och 5 minuter tänt. |

Förkortningar:

P:

strålkastare för halvljus

D:

strålkastare för helljus (D1 + D2 betyder två helljus)

F:

främre dimljus

Image

betyder en cykel av 15 minuter släckt och 5 minuter tänt.

Alla följande grupperade strålkastare och främre dimljus tillsammans med tillagda symboler för klass B är exempel och inte uttömmande.

| 1. | P eller D eller F (C-BS eller R-BS eller B) |
| --- | --- |

1.

P eller D eller F (C-BS eller R-BS eller B)

Image

| 2. | P + D (CR-BS) eller P + D1 + D2 (CR-BS R-BS) |
| --- | --- |

2.

P + D (CR-BS) eller P + D1 + D2 (CR-BS R-BS)

Image

| 3. | P + D (C/R-BS) eller P + D1 + D2 (C/R-BS R-BS) |
| --- | --- |

3.

P + D (C/R-BS) eller P + D1 + D2 (C/R-BS R-BS)

Image

| 4. | P + F (C-BS B) |
| --- | --- |

4.

P + F (C-BS B)

Image

| 5. | P + F (C-BS B/) eller C-BS/B |
| --- | --- |

5.

P + F (C-BS B/) eller C-BS/B

Image

| 6. | D + F (R-BS B) eller D1 + D2 + F (R-BS R-BS B) |
| --- | --- |

6.

D + F (R-BS B) eller D1 + D2 + F (R-BS R-BS B)

Image

| 7. | D + F (R-BS B/) eller D1 + D2 + F (R-BS R-BS B/) |
| --- | --- |

7.

D + F (R-BS B/) eller D1 + D2 + F (R-BS R-BS B/)

Image

| 8. | P + D + F (CR-BS B) eller P + D1 + D2 + F (CR-BS R-BS B) |
| --- | --- |

8.

P + D + F (CR-BS B) eller P + D1 + D2 + F (CR-BS R-BS B)

Image

| 9. | P + D + F (C/R-BS B) eller P + D1 + D2 + F (C/R-BS R-BS B) |
| --- | --- |

9.

P + D + F (C/R-BS B) eller P + D1 + D2 + F (C/R-BS R-BS B)

Image

| 10. | P + D + F (CR-BS B/) eller P + D1 + D2 + F (CR-BS R-BS B/) |
| --- | --- |

10.

P + D + F (CR-BS B/) eller P + D1 + D2 + F (CR-BS R-BS B/)

Image

| 11. | P+D+F (C/R-BS B/) eller P + D1 + D2 + F (C/R-BS) R-BS/B) |
| --- | --- |

11.

P+D+F (C/R-BS B/) eller P + D1 + D2 + F (C/R-BS) R-BS/B)

Image

---