----

----

I Aktai, kuriuos skelbti privaloma

----

Jungtinių Tautų Organizacijos Europos ekonomikos komisijos (toliau – JTO/EEK, angl. UN/ECE) taisyklė Nr. 25 — Galvos atramų, kurios integruojamos į transporto priemonės sėdynes arba neintegruojamos, suvienodintos patvirtinimo nuostatos (1)

1.   TAIKYMO SRITIS

Ši taisyklė taikoma galvos atramoms, atitinkančioms vieną iš toliau 2.2 pastraipoje apibrėžtų tipų (2).

1.1.1.   Ši taisyklė netaikoma galvos atramoms, kurias galima pritaisyti atlošiamosioms sėdynėms arba sėdynėms, kurias galima pasukti stačiu kampu į važiavimo kryptį arba nuo pastarosios į priešingą pusę.

1.1.2.   Ji taikoma ir sėdynių atlošams, jeigu jie taip suprojektuoti, kad juos galima naudoti kaip galvos atramas, kaip toliau apibrėžta 2.2 pastraipoje.

2.   APIBRĖŽTYS

Šioje taisyklėje:

„transporto priemonės tipas“ – tai variklinių transporto priemonių kategorija, nesiskirianti šiais pagrindiniais aspektais:

2.1.1.   keleivių skyrių suformuojančiomis kėbulo formomis ir jų matmenimis,

2.1.2.   sėdynių tipais ir jų matmenimis,

2.1.3.   galvos atramos tvirtinimo detalių tipu ir matmenimis, atitinkamomis transporto priemonės konstrukcijos dalimis, jei tai tiesiogiai prie transporto priemonės konstrukcijos tvirtinamos galvos atramos;

„galvos atrama“ – prietaisas suaugusio keleivio galvos atgaliniam poslinkiui, palyginti su jo liemens padėtimi, apriboti, siekiant mažinti kaklo slankstelių sužeidimo pavojų, jeigu įvyktų avarija;

2.2.1.   „integruotoji galvos atrama“ – iš sėdynės atlošo viršutinės dalies sudaryta galvos atrama. 2.2.2 ir 2.2.3 pastraipose pateiktas apibrėžtis atitinkančioms galvos atramoms, kurių sąranką su sėdyne arba transporto priemonės konstrukcija galima išmontuoti tik įrankiais arba iš dalies ar visiškai nuėmus sėdynės apmautus, minėta apibrėžtis taikoma;

2.2.2.   „nuimamoji galvos atrama“ – iš nuo sėdynės atskiriamos sudedamosios dalies sudaryta galvos atrama, skirta įstatyti į sėdynės atlošo konstrukciją ir joje nejudamai įtvirtinti;

2.2.3.   „atskiroji galvos atrama“ – iš nuo sėdynės atskiriamos sudedamosios dalies sudaryta galvos atrama, skirta įstatyti į transporto priemonės konstrukciją ir (arba) joje nejudamai įtvirtinti;

2.3.   „sėdynės tipas“ – matmenimis, rėmu arba kamšalu nesiskirianti, tačiau apdaila ir spalva galinti skirtis, sėdynių kategorija;

2.4.   „galvos atramos tipas“ – matmenimis, rėmu arba kamšalu nesiskirianti, tačiau apdaila, spalva ir danga galinti skirtis galvos atramų kategorija;

2.5.   sėdynės „Atskaitos taškas“ („H“ taškas) (žr. šios taisyklės 3 priedą) – žmogaus kūno, kurį atstoja manekenas, teorinės šlaunų ir liemens sukimosi ašies susikirtimo taškas vertikalioje išilginėje plokštumoje atsižvelgiant į sėdynę;

2.6.   „Atskaitos linija“ – tiesi linija, kuri, naudojant bandymų manekeną, kurio masė ir matmenys atitinka 50 percentilių suaugusio vyro masę ir matmenis, arba identiškomis charakteristikomis pasižymintį bandymų manekeną, eina per kojos jungtį su dubeniu ir per kaklo jungtį su krūtinės ląsta. Jeigu nustatant sėdynės H tašką naudojamas šios taisyklės 3 priede nurodytas manekenas, atskaitos linija – tai minėto priedo priedėlio 1 brėž. nustatytoji linija;

2.7.   „galvos linija“ – tiesi linija, einanti per galvos svorio centrą ir per kaklo jungtį su krūtinės ląsta. Jeigu galva nejuda, tada galvos linija – atskaitos linijos tęsinys;

2.8.   „sulankstomoji sėdynė“ – retkarčiais naudojama atsarginė sėdynė, kuri paprastai laikoma sulankstyta;

„reguliavimo priemonė“ – prietaisas sėdynei arba jos dalims reguliuoti, kad ji arba jos būtų pritaikytos prie sėdynėje sėdinčio žmogaus kūno sudėjimo.

Minėtu prietaisu pirmiausia galima užtikrinti:

2.9.1.   išilginį poslinkį,

2.9.2.   vertikalųjį poslinkį,

2.9.3.   keisti kampo dydį;

2.10.   „slankiojimo priemonė“ – prietaisas sėdynei ar vienai iš jos dalių paslinkti arba pasukti, sėdynės ar jos dalių neužfiksuojant tarpinėje padėtyje, kad būtų galima be kliūčių patekti į už atitinkamos sėdynės esančią erdvę.

3.   PARAIŠKA PATVIRTINIMUI GAUTI

3.1.   Paraišką patvirtinimui gauti turi pateikti sėdynės ar galvos atramos prekės ženklo ar prekės pavadinimo turėtojas ar jo įgaliotasis atstovas.

Prie paraiškos pateikiami šie dokumentai trimis egzemplioriais:

3.2.1.   išsamus galvos atramos aprašymas, ypač nurodant kamšalo medžiagos ar medžiagų pobūdį ir, jei reikia, sėdynės arba sėdynių, kurioms atsižvelgiant į sėdynės galvos atramas siekiama gauti patvirtinimą, tipo ar tipų atraminių ir tvirtinimo įtaisų padėtį bei techninius reikalavimus;

Jei tai „nuimamoji“ galvos atrama, (žr. 2.2.2 pastraipoje pateiktą apibrėžtį):

3.2.2.1.   išsamus sėdynių, kurioms siekiama gauti patvirtinimą atsižvelgiant į jų galvos atramą, tipo arba tipų aprašymas,

3.2.2.2.   duomenys, identifikuojantys transporto priemonės, kurioje numatyta įmontuoti 3.2.2.1 pastraipoje nurodytas sėdynes, tipą arba tipus;

Jei tai „atskiroji“ galvos atrama, (žr. 2.2.3 pastraipoje pateiktą apibrėžtį):

3.2.3.1.   išsamus konstrukcijos vietos, kurioje numatyta pritvirtinti galvos atramą, aprašymas,

3.2.3.2.   duomenys, identifikuojantys transporto priemonės, kurioje numatyti pritvirtinti galvos atramas, tipą,

3.2.3.3.   pagrindinių konstrukcijos dalių ir galvos atramos brėžiniai pagal mastelį; brėžiniuose turi būti nurodyta patvirtinimo numeriui, atsižvelgiant į patvirtinimo ženklo apskritimą, numatyta vieta;

3.2.4.   pagrindinių sėdynės ir galvos atramos dalių brėžiniai pagal mastelį. Brėžiniuose turi būti nurodyta patvirtinimo numeriui, atsižvelgiant į patvirtinimo ženklo apskritimą, numatyta vieta.

Techninei tarnybai, atsakingai už tipo patvirtinimo bandymų atlikimą, pateikiama:

3.3.1.   Jei tai „integruotoji“ galvos atrama (žr. 2.2.1 pastraipoje pateiktą apibrėžtį), keturios sėdynės su visais priedais.

Jei tai „nuimamoji“ galvos atrama (žr. 2.2.2 pastraipoje pateiktą apibrėžtį):

3.3.2.1.   po dvi kiekvieno tipo sėdynes, prie kurių numatyta tvirtinti galvos atramą;

3.3.2.2.   4 + 2N galvos atramas, N – sėdynės, prie kurios numatyta tvirtinti galvos atramą, tipų skaičius.

3.3.3.   Jei tai „atskiroji“ galvos atrama (žr. 2.2.3 pastraipoje pateiktą apibrėžtį), trys galvos atramos ir atitinkama transporto priemonės konstrukcijos dalis arba visa transporto priemonė.

Techninė tarnyba, atsakinga už patvirtinimo bandymų atlikimą, gali prašyti:

3.4.1.   pateikti jos nurodytas dalis arba nurodytus naudotų medžiagų bandinius, ir (arba)

3.4.2.   pristatyti 3.2.2.2 pastraipoje nurodyto tipo arba tipų transporto priemones.

4.   ŽYMENYS

Patvirtinti pateikti prietaisai:

4.1.1.   turi būti aiškiai ir nenutrinamai pažymėti paraišką pateikusio pareiškėjo prekės pavadinimu arba prekės ženklu;

4.1.2.   brėžiniuose, nurodytuose 3.2.3.3 arba 3.2.4 pastraipose, nustatytoje vietoje turi turėti pakankamai patvirtinimo ženklui numatytos vietos.

4.2.   Jei tai „integruotoji“ arba „nuimamoji“ galvos atrama (žr. 2.2.1 ir 2.2.2 pastraipose pateiktas apibrėžtis), 4.1.1 ir 4.1.2 pastraipose nurodytus žymenis etiketėmis galima keisti toje vietoje, kuri nustatyta 3.2.4 pastraipoje nurodytuose brėžiniuose.

5.   PATVIRTINIMAS

5.1.   Jeigu pagal šią taisyklę pateiktos galvos atramos tipas atitinka 6 ir 7 pastraipų reikalavimus, to tipo galvos atramai turi būti suteiktas patvirtinimas.

5.2.   Visiems patvirtintiems tipams suteikiamas patvirtinimo numeris. Du pirmi patvirtinimo numerio skaitmenys (šios taisyklės skaitmuo 03 atitinka patvirtinimo 03 seriją, kuri įsigaliojo 1989 m. lapkričio 20 d.) turi nurodyti pakeitimų, apimančių suteikiant patvirtinimą priimtus naujausius svarbius techninius taisyklės pakeitimus, seriją. Ta pati susitariančioji šalis minėto numerio neturi suteikti kitam galvos atramos tipui.

5.3.   Apie patvirtinimo suteikimą pagal šią taisyklę galvos atramos tipui, patvirtinimo galiojimo pratęsimą arba atsisakymą suteikti patvirtinimą 1958 m. susitarimo šalims, taikančioms šią taisyklę, pranešama forma, atitinkančia šios taisyklės 1 priede pateiktą pavyzdį.

Visos 2.2.1, 2.2.2 ir 2.2.3 pastraipose apibrėžtos galvos atramos, patvirtintos pagal šią taisyklę, integruojamos į sėdynę arba neintegruojamos, ženklinamos tarptautiniu patvirtinimo ženklu, sudarytu iš:

5.4.1.   „E“ raidę apjuosiančio apskritimo, po kurio nurodomas skiriamasis patvirtinimą suteikusios šalies numeris (3);

5.4.2.   patvirtinimo numeris; ir

5.4.3.   jei tai į sėdynės atlošą integruotos galvos atramos, prieš patvirtinimo numerį turi būti šios taisyklės numeris, „R“ raidė ir brūkšnys.

5.5.   Patvirtinimo ženklu žymima 4.1.2 pastraipoje nustatyta vieta.

5.6.   Patvirtinimo ženklas turi būti įskaitomas ir nenutrinamas.

5.7.   Šios taisyklės 2 priede pateikiami patvirtinimo ženklų išdėstymo pavyzdžiai.

6.   BENDRIEIJI REIKALAVIMAI

Jeigu naudojamos galvos atramos, jos transporto priemonės keleiviams neturi kelti jokio papildomo pavojaus. Galvos atramos, neatsižvelgiant į kokią padėtį būtų nustatytos, neturi būti pavojingai standžios ir turi būti be aštrių briaunų, galinčių didinti pavojų keleiviams susižeisti ar galinčių sunkiai juos sužaloti. Galvos atramos dalys, esančios smūgio zonoje, kuri yra apibrėžiama toliau, turi būti tinkamos taip išsklaidyti energiją, kaip nurodyta šios taisyklės 6 priede.

6.1.1.   Smūgio zoną iš abiejų šonų turi riboti dvi vertikalios išilginės plokštumos, abi 70 mm atstumu nutolusios nuo atitinkamos sėdynės simetrijos plokštumos.

6.1.2.   Smūgio zonos aukštis neturi nusitęsti virš galvos atramos dalies, esančios virš plokštumos, statmenos atskaitos linijai R ir nuo taško H nutolusios 635 mm.

6.1.3.   Nukrypstant nuo pirmiau minėtų nuostatų, energijos išsklaidymui nustatyti reikalavimai netaikomi sėdynių, už kurių nėra kitų sėdynių, galvų atramų galiniams paviršiams.

6.2.   Galvos atramos priekinių ir galinių paviršių dalys (išskyrus galvos atramų, numatytų įmontuoti sėdynėse, už kurių nenumatyta įrengti jokių kitų sėdynių, galinių paviršių dalis), esančios už pirmiau apibrėžtų išilginių vertikalių plokštumų, turi būti prikimštos tokiu kamšalu, kad galva negalėtų tiesiogiai liestis su sudedamosiomis konstrukcijos dalimis, kurių išlinkio spindulys tose vietose, prie kurių gali liestis 165 mm skersmens rutulys, būtų ne mažesnis nei 5 mm.

Arba minėtas sudedamąsias dalis galima laikyti atitinkančiomis nustatytus reikalavimus, jeigu su jomis atlikto energijos sugėrimo bandymo, aprašyto šios taisyklės 6 priede, rezultatai yra teigiami. Jeigu minėtos galvos atramų dalys ir jų tvirtinimo detalės yra padengtos minkštesne nei 50 sąlyginių vienetų (matuojama Šoro metodu, naudojant A skalę) medžiaga, šios pastraipos reikalavimai, išskyrus susijusius su energijos sugėrimu, nustatytus šios taisyklės 6 priede, taikomi tik standžiosioms dalims.

6.3.   Galvos atrama prie sėdynės arba, jeigu reikia, prie transporto priemonės konstrukcijos turi būti pritvirtinta taip, kad atliekant bandymą dėl galva sukuriamo spaudimo iš galvos atramos kamšalo, tvirtinimo detalių ar sėdynės atlošo neišsikištų jokia standi ir pavojinga dalis.

Galvos atramos aukštis, išmatuotas pagal 7.2 pastraipos reikalavimus, turi atitikti šiuos reikalavimus:

6.4.1.   Galvos atramų aukštis matuojamas taip, kaip aprašyta 7.2 pastraipoje.

6.4.2.   Jeigu tai galvos atramos, kurių aukščio negalima reguliuoti, aukštis neturi būti mažesnis nei 800 mm (priekinių sėdynių) arba 750 mm (kitų sėdynių).

Jeigu tai galvos atramos, kurių aukštį galima reguliuoti:

6.4.3.1.   aukštis neturi būti mažesnis nei 800 mm (priekinių sėdynių) arba 750 mm (kitų sėdynių); ši vertė turi būti nustatoma tarp aukščiausios ir žemiausios galimų reguliavimo padėčių;

6.4.3.2.   neturi būti jokios „naudojimo padėties“, kurios aukštis būtų mažesnis nei 750 mm;

6.4.3.3.   jeigu tai ne priekinės, o kitos sėdynės, galvos atramos gali būti tokios, kad jas būtų galima nustatyti į padėtį, kurioje aukštis būtų mažesnis nei 750 mm, jeigu keleivis gali lengvai pastebėti, jog minėta galvos atramos padėtis nelaikytina galvos atramos naudojimo padėtimi;

6.4.3.4.   jeigu tai priekinės sėdynės, galvos atramos gali būti tokios, kad jos, kai sėdynėje nesėdi keleivis, automatiškai būtų nustatomos į tokią padėtį, kurioje galvos atramų aukštis būtų mažesnis nei 750 mm, jeigu galvos atramos automatiškai nustatomos į naudojimo padėtį, kai į sėdynę atsisėda keleivis.

6.4.4.   6.4.2. ir 6.4.3.1. pastraipose minėti matmenys gali būti mažesni nei 800 mm (priekinių sėdynių) ir 750 mm (kitų sėdynių) tuo atveju, jeigu tarp galvos atramos ir stogo vidinio paviršiaus, langų arba transporto priemonės konstrukcijos bet kokios dalies išlieka pakankamas atstumas; tačiau atstumas neturi būti didesnis nei 25 mm. Jeigu sėdynės turi slankiojimo ir (arba) reguliavimo priemonę, minėtas reikalavimas taikomas visoms sėdynės padėtims. Be to, nukrypstant nuo 6.4.3.2 pastraipos nuostatų, neturi būti jokios „naudojimo padėties“, į kurią nustačius galvos atramas aukštis būtų mažesnis nei 700 mm.

6.4.5.   Nukrypstant nuo 6.4.2. ir 6.4.3.1 pastraipose minėtų aukščio reikalavimų, bet kokių galvos atramų, skirtų tvirtinti prie galinių vidurinių sėdynių arba sėdimųjų vietų, aukštis neturi būti mažesnis nei 700 mm.

6.5.   Dalies, į kurią remiasi galva, aukštis, išmatuotas pagal 7.2 pastraipos reikalavimus, tuo atveju, jeigu galvos atramos aukštį galima reguliuoti, neturi būti mažesnis nei 100 mm.

Jeigu minėtos dalies aukščio negalima reguliuoti, tarp sėdynės atlošo ir galvos atramos neturi būti didesnio nei 60 mm tarpo.

6.6.1.   Jeigu galvos atramos aukštį galima reguliuoti, atrama, kai ji nustatyta į žemiausią padėtį, nuo sėdynės atlošo viršaus neturi būti didesniu nei 25 mm atstumu.

Jeigu galvos atramos aukščio negalima reguliuoti, zona, į kurią turi būti atsižvelgiama – tai

6.6.2.1.   zona virš plokštumos, statmenos atskaitos linijai 540 mm atstumu nuo R taško ir

6.6.2.2.   zona tarp dviejų vertikalių išilginių plokštumų, kurios 85 mm atstumu yra iš abiejų atskaitos linijos pusių.

Minėtoje zonoje vieno arba daugiau tarpų, nepaisant jo(-ų) formos, pagal 7.5 pastraipą išmatuotas „a“ atstumas gali būti didesnis nei 60 mm, jeigu pagal 7.4.3.4 pastraipą atlikus papildomą bandymą, tebėra laikomasi 7.4.3.6 pastraipos reikalavimų.

6.6.3.   Jei tai galvos atramos, kurių aukštį galima reguliuoti, vieno arba daugiau tarpų, nepaisant jo(-ų) formos, pagal 7.5 pastraipą išmatuotas „a“ atstumas gali būti didesnis nei 60 mm tame prietaise, kuris naudojamas kaip galvos atrama, jeigu pagal 7.4.3.4 pastraipą atlikus papildomą bandymą, tebėra laikomasi 7.4.3.6 pastraipos reikalavimų.

6.7.   Galvos atramos plotis turi būti toks, kad būtų užtikrinama tinkama atrama įprastai sėdinčio žmogaus galvai. Matavimo plokštumoje, kurios plotis apibrėžtas 7.3 pastraipoje, galvos atrama turi apimti plotą, į abi puses nuo sėdynės, prie kurios numatoma tvirtinti galvos atramą, nutįstantį ne mažiau nei 85 mm (minėtas plotas matuojamas pagal 7.3 pastraipos reikalavimus).

6.8.   Galvos atrama ir jos tvirtinimo įtaisas turi būti tokie, kad didžiausias leistinasis atgalinis galvos poslinkis, kurio neapriboja galvos atrama ir kuris matuojamas 7.4 dalyje nustatyta statine metodika, būtų mažesnis nei 102 mm.

6.9.   Galvos atrama ir jos tvirtinimo įtaisai turi būti pakankamai stiprūs, kad atrama ir minėti įtaisai nesugesdami išlaikytų 7.4 pastraipoje nustatytą apkrovą.

6.10.   Jeigu galvos atramą galima reguliuoti, neturi būti įmanoma viršyti didžiausio nustatyto naudojimo aukščio be naudotojo savanoriškai atlikto veiksmo, kurio naudotojas imasi užbaigęs reguliavimo operaciją.

7.   BANDYMAI

7.1.   Sėdynės, į kurią turi būti integruota galvos atrama, atskaitos taško (H taško) nustatymas.

Minėtas taškas nustatomas pagal šios taisyklės III priedo reikalavimus.

Galvos atramos aukščio nustatymas

7.2.1.   Visos linijos turi būti brėžiamos atitinkamos sėdynės simetrijos plokštumoje, o šios plokštumos ir sėdynės sankirta sąlygoja galvos atramos ir sėdynės atlošo kontūrą (žr. šios taisyklės IV priedo 1 brėž.).

7.2.2.   Manekenas, atitinkantis vidutinį penkiasdešimties procentilių suaugusį vyrą, arba šios taisyklės 3 priede nurodytas manekenas, įprastai sodinamas į sėdynę. Jeigu sėdynės atlošas atsilenkia, jis užfiksuojamas padėtyje, atitinkančioje manekeno liemens atskaitos linijos palinkimą atgal 25° arba beveik 25° nuo vertikalės.

7.2.3.   Tada manekeno, nurodyto 3 priede, jei tai yra atitinkama sėdynė, atskaitos linijos projekcija brėžiama 7.2.1 pastraipoje nurodytoje plokštumoje. Liestinė S iki galvos atramos viršaus brėžiama statmenai atskaitos linijai.

7.2.4.   Atstumas h nuo H taško iki liestinės S – tai aukštis, į kurį reikia atsižvelgti įgyvendinant 6.4 pastraipos reikalavimą.

Galvos atramos pločio nustatymas (žr. šios taisyklės 4 priedo 2 brėž.).

7.3.1.   Plokštuma S1, statmena atskaitos linijai ir esanti 65 mm žemiau už 7.2.3 pastraipoje apibrėžtą liestinę S, apibrėžia galvos atramos dalį, ribojamą kontūro C. Plokštumoje S1 lygiagrečiai atitinkamos sėdynės simetrijos plokštumai brėžiamos tiesės – kontūro C liečiamosios, sudarančios plokštumos S1 ir vertikalių plokštumų (P ir P') sankirtą.

7.3.2.   Galvos atramos plotis, į kurį turi būti atsižvelgta įgyvendinant 6.7 pastraipos reikalavimą, yra atstumas L, skiriantis plokštumų P ir P' projekcijas plokštumoje S1.

7.3.3.   Prireikus galvos atramos plotis taip pat turi būti nustatomas 635 mm virš sėdynės atskaitos taško; šis atstumas matuojamas išilgai atskaitos linijos.

Prietaiso efektyvumo nustatymas

7.4.1.   Galvos atramos efektyvumas nustatomas toliau aprašytu statiniu bandymu.

Pasirengimas bandymui

7.4.2.1.   Jeigu galvos atramą galima reguliuoti, ji nustatoma į aukščiausią padėtį.

7.4.2.2.   Jei tai daugiavietė neišardoma sėdynė, kurios dalis atraminio arba visas atraminis rėmas (įskaitant galvos atramų rėmą) yra bendras daugiau nei vienai sėdimajai vietai, bandymas vienu metu atliekamas su visomis sėdimosiomis vietomis.

7.4.2.3.   Jeigu sėdynę arba sėdynės atlošą galima reguliuoti atsižvelgiant į galvos atramą, pritvirtintą prie transporto priemonės konstrukcijos, sėdynė nustatoma į pačią netinkamiausią padėtį, kurią pasirenka techninė tarnyba.

Bandymas

7.4.3.1.   Visos linijos brėžiamos atitinkamos sėdynės vertikalioje simetrijos plokštumoje (žr. šios taisyklės V priedą).

7.4.3.2.   Atskaitos linijos R projekcija brėžiama 7.4.3.1 pastraipoje nurodytoje plokštumoje.

7.4.3.3.   Paslinkta atskaitos linija R1 nustatoma veikiant dalį, imituojančią šios taisyklės 3 priede nurodyto manekeno nugarą, pradine jėga, sukuriančia 37,3 daN atgal nukreiptą jėgos momentą aplink H tašką.

Naudojant 165 mm skersmens rutulį, paslinkta atskaitos linija R1 65 mm atstumu nuo galvos atramos viršaus stačiais kampais veikiama pradine jėga, sukuriančia 37,3 daNm jėgos momentą aplink H tašką, atskaitos liniją išlaikant paslinktoje padėtyje R1, kaip nustatyta pagal 7.4.3.3 pastraipos reikalavimus.

7.4.3.4.1.   Jeigu dėl galvos atramos tarpų minėta jėga atramos negalima veikti 65 mm atstumu nuo galvos atramos viršaus, atstumą galima mažinti tiek, kad jėgos ašis kirstų arčiausiai galvos atramos tarpo esančio rėmo sudedamosios dalies vidurinę liniją.

7.4.3.4.2.   6.6.2 ir 6.6.3 pastraipose aprašytais atvejais, bandymas (su 165 mm skersmens rutuliu) turi būti kartojamas visus galvos atramos tarpus veikiant jėga:

kertančia galvos atramos tarpo mažiausios dalies sunkio centrą, išilgai atskaitos linijai lygiagrečių skersinių plokštumų ir sukuriančia 37,3 daNm jėgos momentą aplink „R“ tašką.

7.4.3.5.   Nustatoma rutulio liestinė Y, lygiagreti paslinktai atskaitos linijai R1.

7.4.3.6.   Išmatuojamas atstumas X tarp liestinės Y ir paslinktos atskaitos linijos R1. 6.8 pastraipos reikalavimas laikomas įvykdytu, jei atstumas X yra mažesnis nei 102 mm.

7.4.3.7.   Tais atvejais, jeigu 7.4.3.4 pastraipoje nustatyta jėga veikiama 65 mm arba mažesniu atstumu nuo galvos atramos viršaus, ir tik šiais atvejais, minėta jėga didinama iki 89 daN, jeigu sėdynė arba jos atlošas nesulūžta anksčiau.

Galvos atramų tarpų „a“ atstumo nustatymas (žr. šios taisyklės 7 priedą).

7.5.1.   Galvos atramų visų tarpų „a“ atstumas nustatomas atsižvelgiant į galvos atramos priekinį paviršių, naudojant rutulį, kurio skersmuo yra 165 mm.

7.5.2.   Rutulys prie galvos atramos tarpo prispaudžiamas toje vietoje, kurioje rutulį galima giliausiai įkišti į tarpą atsižvelgiant į tai, kad rutulys prie tarpo spaudžiamas nenaudojant jėgos.

7.5.3.   Atstumas tarp dviejų rutulio prispaudimo prie galvos atramos vietų – tai „a“ atstumas, į kurį turi būti atsižvelgiama taikant 6.6.2 ir 6.6.3 pastraipų nuostatas.

8.   PRODUKCIJOS ATITIKTIS

8.1.   Visos galvos atramos arba sėdynės, turinčios patvirtinimo ženklą pagal 2 priedą, turi atitikti patvirtinto galvos atramos tipo reikalavimus ir 6 bei 7 pastraipose nustatytas sąlygas.

8.2.   Siekiant patikrinti minėtą atitiktį, turi būti atsitiktinai patikrinamas pakankamas serijinės gamybos galvos atramų skaičius.

8.3.   Su galvos atramomis, kurios yra pasiūlytos parduoti arba kurios turi būti pasiūlytos parduoti, atliekami bandymai.

8.4.   Su galvos atramomis, kurios buvo parinktos patikrinti, ar jos atitinka patvirtinto tipo reikalavimus, atliekamas šios taisyklės 7 pastraipoje aprašytas bandymas.

9.   BAUDOS UŽ PRODUKCIJOS NEATITIKTĮ

9.1.   Patvirtintos galvos atramos

Galvos atramos tipui pagal šią taisyklę suteiktą patvirtinimą galima paskelbti negaliojančiu, jeigu galvos atramų, pažymėtų 5.4 pastraipoje minėtais žymenimis, atsitiktinių patikrinimų rezultatai buvo neigiami arba jeigu jos neatitinka patvirtinto tipo reikalavimų.

9.2.   Jeigu šią taisyklę taikanti susitarimo šalis anksčiau suteiktą patvirtinimą paskelbia netekusiu galios, apie tai ji nedelsdama praneša kitoms šią taisyklę taikančioms susitariančioms šalims pranešimo forma, kurios pavyzdys pateiktas šios taisyklės 1 priede.

10.   GALVOS ATRAMAI SUTEIKTOS PATVIRTINIMO KEITIMAS IR GALIOJIMO PRATĘSIMAS

Apie visus galvos atramos tipo pakeitimus pranešama administraciniam padaliniui, kuris galvos atramos tipui yra suteikęs patvirtinimą. Padalinys gavęs pranešimą:

10.1.1.   Nusprendžia, kad atlikti pakeitimai kažin ar turės didesnio neigiamo poveikio ir kad bet kokiu atveju galvos atrama vis dar tebeatitinka reikalavimus. arba

10.1.2.   Techninės tarnybos, atsakingos už bandymų atlikimą, prašo pateikti išsamesnę bandymo ataskaitą.

10.2.   Pranešimas, kuriame apibrėžiami pakeitimai, apie patvirtinimą arba atsisakymą suteikti patvirtinimą šią taisyklę taikančioms susitarimo šalims perduodamas 5.3 pastraipoje nurodyta tvarka.

10.3.   Kompetentinga institucija, pratęsianti patvirtinimo galiojimą, šiam galiojimo pratęsimui suteikia serijos numerį ir apie tai praneša kitoms šią taisyklę taikančioms 1958 m. susitarimo šalims pranešimo forma, atitinkančia šios taisyklės 1 priede pateiktą pavyzdį.

11.   NURODYMAI

Gamintojas su kiekvienu modeliu, atitinkančiu patvirtintos galvos atramos tipą, pateikia išsamią informaciją apie sėdynių, kurioms galvos atramos buvo patvirtintos, tipus ir charakteristikas. Jeigu galvos atramą galima reguliuoti, minėtame pranešime turi būti aiškiai aprašytos reguliavimo ir (arba) atramos išėmimo iš sėdynės operacijos.

12.   GALUTINAI NUTRAUKTA GAMYBA

Jeigu patvirtinimo turėtojas galutinai nutraukia pagal šią taisyklę patvirtintos galvos atramos gamybą, apie tai jis praneša patvirtinimą suteikusiai institucijai. Minėta institucija, gavusi atitinkamą pranešimą, apie tai kitas šia taisyklę taikančias 1958 m. susitarimo šalis informuoja pranešimo forma, kurios pavyzdys pateiktas šios taisyklės 1 priede.

13.   PEREINAMOSIOS NUOSTATOS

13.1.   Jokia šią taisyklę taikanti susitariančioji šalis nuo 04 serijos pakeitimų įsigaliojimo oficialios datos neturi atsisakyti suteikti Jungtinių Tautų Organizacijos Europos ekonomikos komisijos (toliau – JTOEEK, angl. ECE) patvirtinimų pagal šią taisyklę su pakeitimais, padarytais 04 serijos pakeitimais.

13.2.   Šią taisyklę taikančios susitariančiosios šalys nuo 04 serijos pakeitimų įsigaliojimo praėjus 24 mėnesiams JTOEEK patvirtinimą suteikia tik tuomet, jeigu transporto priemonė, kurios tipas turi būti patvirtintas, atitinka šios taisyklės reikalavimus su pakeitimais, padarytais 04 serijos pakeitimais,

13.3.   Pagal šią taisyklę suteikti galiojantys patvirtinimai po 48 mėn. nuo 04 serijos pakeitimų įsigaliojimo datos nustoja galioti, išskyrus transporto priemonės tipus, atitinkančius šio taisyklės reikalavimus su pakeitimais, padarytais 04 serijos pakeitimais.

14.   UŽ PATVIRTINIMO BANDYMŲ ATLIKIMĄ ATSAKINGŲ TECHNINIŲ TARNYBŲ IR ADMINISTRACINIŲ PADALINIŲ PAVADINIMAI IR ADRESAI

Šią taisyklę taikančios 1958 m. susitarimo šalys Jungtinių Tautų Organizacijos sekretoriatui praneša už patvirtinimo bandymų atlikimą atsakingų techninių tarnybų ir patvirtinimą suteikiančių administracinių padalinių, kuriems privaloma siųsti formas, pranešančias apie kitose šalyse išduoto patvirtinimo, jo galiojimo pratęsimo, atsisakymo suteikti patvirtinimą arba patvirtinimo paskelbimo negaliojančiu paliudijimą, pavadinimus ir adresus.

----

(1)  Apimantis 03 serijos keitimus.

(2)  M1 transporto priemonėse, kurios atitinka taisyklės Nr. 17 nuostatas, naudojamos galvos atramos gali neatitikti šios taisyklės nuostatų.

(3)  1 – Vokietija, 2 – Prancūzija, 3 – Italija, 4 – Nyderlandai, 5 – Švedija, 6 – Belgija, 7 – Vengrija, 8 – Čekija, 9 – Ispanija, 10 – Jugoslavija, 11 – Jungtinė Karalystė, 12 – Austrija, 13 – Liuksemburgas, 14 – Šveicarija, 15 – (kol kas nepaskirtas), 16 – Norvegija, 17 – Suomija, 18 – Danija, 19 – Rumunija, 20 – Lenkija, 21 – Portugalija, 22 – Rusijos Federacija, 23 – Graikija, 24 – (kol kas nepaskirtas), 25 – (kol kas nepaskirtas), 26 – Slovėnija ir 27 – Slovakija. Kiti numeriai kitoms šalims bus skiriami atsižvelgiant į eilės tvarką, kuria jos ratifikuos susitarimą dėl variklinių transporto priemonių įrangos ir jų dalių patvirtinimo ir abipusio pripažinimo suvienodintų sąlygų priėmimo ir paskirtus minėtus numerius Jungtinių Tautų Organizacijos Generalinis sekretorius praneš susitarimo šalims.

----

1 PRIEDAS

PRANEŠIMAS

(Didžiausias formatas: A4 (210 × 297 mm))

----

2 PRIEDAS

PATVIRTINIMO ŽENKLŲ IŠDĖSTYMAS (1)

„Integruotosios“ arba „nuimamosios“ galvos atramos patvirtinimo ženklas (žr. šios taisyklės 2.2.1 ir 2.2.2 pastraipose pateiktas apibrėžtis).

Minėtas patvirtinimo ženklas, kuriuo pažymėta vieno arba daugiau tipų „integruotoji“ arba „nuimamoji“ galvos atrama, nurodo, kad pagal taisyklę Nr. 25 galvos atramos tipas buvo patvirtintas Nyderlanduose (E4) (patvirtinimo numeris 032439). Pirmi du patvirtinimo numerio skaitmenys nurodo, kad patvirtinimas buvo suteiktas pagal taisyklės Nr. 25 reikalavimus su pakeitimais, padarytais 03 serijos pakeitimais.

„Atskirosios“ galvos atramos patvirtinimo ženklas (žr. šios taisyklės 2.2.3 pastraipoje pateiktą apibrėžtį).

Minėtas patvirtinimo ženklas, kuriuo buvo pažymėta galvos atrama, nurodo, kad atitinkama galvos atrama buvo patvirtinta ir kad tai yra „atskiroji“ galvos atrama, patvirtinta Nyderlanduose (E4) (patvirtinimo numeris 032439). Pirmi du patvirtinimo numerio skaitmenys nurodo, kad patvirtinimas buvo suteiktas pagal taisyklės Nr. 25 reikalavimus su pakeitimais, padarytais 03 serijos pakeitimais.

----

(1)  Patvirtinimo numeris turi būti žymimas prie apskritimo ir arba virš „E“, arba po „E“ ar šiai raidei iš kairės, ar iš dešinės.

----

3 PRIEDAS

METODIKA VARIKLINIŲ TRANSPORTO PRIEMONIŲ SĖDIMŲJŲ VIETŲ „H“ TAŠKUI IR TIKRAJAM LIEMENS KAMPUI NUSTATYTI

1.   TIKSLAS

Šiame priede aprašyta metodika nustatoma „H“ taško vieta ir tikrasis vienos ar kelių sėdimųjų vietų, esančių variklinėje transporto priemonėje, liemens kampas, patikrinama išmatuotų duomenų atitiktis su transporto priemonės gamintojo pateiktais projektavimo reikalavimais (1).

2.   APIBRĖŽTYS

Šiame priede:

„Atskaitos duomenys“ – tai viena ar kelios iš toliau nurodomų sėdimosios vietos charakteristikų:

2.1.1.   taškas „H“ ir taškas „R“ ir jų tarpusavio santykis;

2.1.2.   tikrasis liemens kampas bei projektinis liemens kampas ir jų tarpusavio santykis.

2.2.   „Erdvinis „H“ taško nustatymo įrenginys“ (3 DH įrenginys) – tai įtaisas „H“ taškui ir tikrajam liemens kampui nustatyti. Šis įtaisas aprašytas šio priedo 1 priedėlyje.

2.3.   „H“ taškas – tai 3 DH įrenginio, padėto ant transporto priemonės sėdynės kaip aprašyta 4 pastraipoje, liemens ir šlaunų sukimosi centras. „H“ taškas yra įtaiso, esančio tarp abiejose 3 DH įrenginio pusėse esančių „H“ taško matymo įtaisų, vidurio linijos centre. Teoriškai „H“ taškas sutampa su „R“ tašku (leistinieji nuokrypiai nurodyti 3.2.2 pastraipoje). Nustačius „H“ taško padėtį 4 pastraipoje aprašyta tvarka, jis laikomas nejudamu sėdynės–sėdynės pagrindo konstrukcijos atžvilgiu, o sėdynę reguliuojant – judančiu kartu su sėdyne.

2.4.   „R“ taškas arba „sėdimosios vietos atskaitos taškas“ – tai transporto priemonės gamintojo nustatytas kiekvienos sėdimosios vietos projektinis taškas, apibrėžtas erdvinės atskaitos sistemos atžvilgiu.

2.5.   „Liemens linija“ – tai 3 DH įrenginio liestuko, kai jis yra labiausiai į galą nutolusioje padėtyje, vidurio linija.

2.6.   „Tikrasis liemens kampas“ – tai kampas tarp vertikalios linijos, einančios per „H“ tašką, ir liemens linijos, nustatytas naudojant 3 DH įrenginio nugarinės dalies kampo kvadrantą. Teoriškai tikrasis liemens kampas atitinka projektinį liemens kampą (leistinieji nuokrypiai nurodyti 3.2.2 pastraipoje).

2.7.   „Projektinis liemens kampas“ – tai kampas tarp vertikalios linijos, einančios per „R“ tašką, ir liemens plokštumos, kuri atitinka transporto priemonės gamintojo nustatytą sėdynės atlošo projektinę padėtį.

2.8.   „Keleivio simetrijos plokštuma“ (C/LO) – tai 3 DH įrenginio, esančio visose nustatytose sėdimosiose padėtyse, simetrijos plokštuma; ją apibrėžia „H“ taško koordinatė ir „Y“ ašis. Atskirų sėdynių simetrijos plokštuma sutampa su keleivio simetrijos plokštuma. Kitų sėdynių keleivio simetrijos plokštumą nustato gamintojas;

2.9.   „Erdvinė atskaitos sistema“ – tai šio priedo 2 priedėlyje aprašyta sistema;

2.10.   „Atskaitos pradžios žymės“ – tai gamintojo nustatyti fiziniai taškai (kiaurymės, paviršiai, žymenys ar įrėžiai) ant transporto priemonės kėbulo;

2.11.   „Transporto priemonės matuojamoji padėtis“ – tai transporto priemonės padėtis, apibrėžta atskaitos pradžios žymių koordinatėmis erdvinėje atskaitos sistemoje.

3.   REIKALAVIMAI

3.1.   Duomenų pateikimas

Visų sėdimųjų vietų, apie kurias atskaitos duomenis pateikti būtina įrodant, kad laikomasi šios taisyklės nuostatų, toliau nurodyti visi duomenys arba tam tikri iš jų pateikiami šio priedo 3 priedėlyje nustatyta forma:

3.1.1.   „R“ taško koordinatės erdvinės atskaitos sistemos atžvilgiu;

3.1.2.   projektinis liemens kampas;

3.1.3.   visi duomenys, būtini sėdynei nustatyti (jei ji yra reguliuojama) į matavimų padėtį, kuri nurodyta 4.3 pastraipoje.

3.2.   Nustatytų duomenų ir projektavimo reikalavimų santykis

3.2.1.   „H“ taško koordinatės ir tikrojo liemens kampo vertė, išmatuota 4 pastraipoje nustatyta metodika, atitinkamai palyginamos su gamintojo nurodytomis „R“ taško koordinatėmis ir projektinio liemens kampo verte.

3.2.2.   Nagrinėjamos sėdimosios vietos „R“ ir „H“ taškų tarpusavio padėtis ir santykis tarp projektinio bei tikrojo liemens kampo laikomi atitinkančiu nustatytus reikalavimus, jeigu „H“ taško koordinatės yra 50 mm ilgio kraštinės kvadrate, kurio įstrižainės susikerta „R“ taške, o tikrasis liemens kampas nuo projektinio nesiskiria daugiau nei 5°.

3.2.3.   Jeigu minėtų reikalavimų yra laikomasi, atitiktis šios taisyklės nuostatoms patvirtinama atsižvelgiant į „R“ tašką ir projektinį liemens kampą.

3.2.4.   Jeigu „H“ taškas arba tikrasis liemens kampas neatitinka 3.2.2 pastraipos reikalavimų, „H“ taško padėtis ir tikrasis liemens kampas nustatomi dar du kartus (iš viso – tris kartus). Jeigu dviejų iš šių trijų matavimų rezultatai atitinka reikalavimus, taikomos 3.2.3 pastraipos sąlygos.

3.2.5.   Jeigu bent dviejų iš 3.2.4 pastraipoje nurodytų matavimų rezultatai neatitinka 3.2.2 pastraipos reikalavimų arba jeigu patikrinti neįmanoma, nes transporto priemonės gamintojas nepateikė informacijos apie „R“ taško padėtį arba projektinį liemens kampą, naudojama trijų išmatuotų taškų centroidė arba trijų išmatuotų kampo verčių vidurkis, kurie taikytini visais atvejais, kai šioje taisyklėje nurodomas „R“ taškas arba projektinis liemens kampas.

4.   „H“ TAŠKO IR TIKROJO LIEMENS KAMPO NUSTATYMO METODIKA

4.1.   Gamintojo nuožiūra transporto priemonė kondicionuojama 20 ± 10 °C temperatūroje, kad sėdynės medžiagos temperatūra sutaptų su kambario temperatūra. Jeigu ant patikrintinos sėdynės dar nebuvo sėdėta, ant jos du kartus po vieną minutę turi pasėdėti 70–80 kg masės asmuo arba palaikomas jį atstojantis įtaisas, kad sėdynės pagrindas ir atlošas būtų įspausti. Gamintojo prašymu visos sėdynės dalys prieš uždedant 3 DH įrenginį neapkrautos laikomos ne trumpiau nei 30 minučių.

4.2.   Transporto priemonė turi būti 2.11 pastraipoje nustatytoje matuojamoje padėtyje.

4.3.   Jeigu sėdynę galima reguliuoti, iš pradžių ji nustatoma į transporto priemonės gamintojo nurodytą galinę įprastą vairavimo arba važiavimo padėtį, ją slenkant tik išilgine kryptimi ir nenustatant į padėtį, skirtą ne įprastam vairavimui ar važiavimui. Jeigu sėdynę galima reguliuoti kitaip (vertikalia kryptimi, reguliuojamas polinkio kampas, sėdynės atlošas ir kt.), ji nustatoma į transporto priemonės gamintojo nurodytą padėtį. Jei tai sėdynės su amortizuojamąja pakaba, jos vertikalia kryptimi standžiai užfiksuojamos gamintojo nurodytoje įprasto vairavimo padėtyje.

4.4.   Sėdimosios vietos plotas, prie kurio liečiasi 3 DH įrenginys, turi būti padengtas pakankamo dydžio ir tinkamos tekstūros muslino medvilnės lygiu audiniu, kurio tankis yra 18,9 siūlo viename kvadratiniame centimetre, o svoris 0,228 kg/m2, arba lygiaverčių charakteristikų megzta arba neaustine medžiaga.

Jeigu sėdynė bandoma ne transporto priemonėje, grindų, ant kurių sėdynė montuojama, pagrindinės charakteristikos turi būti tokios pačios (2) kaip ir transporto priemonės grindų, ant kurių sėdynė numatyta montuoti.

4.5.   3 DH įrenginio sėdimosios dalies ir nugaros sąranka uždedama taip, kad keleivio simetrijos plokštuma (C/LO) sutaptų su 3 DH įrenginio simetrijos plokštuma. Gamintojo prašymu 3 DH įrenginį galima paslinkti į vidų C/LO atžvilgiu, jeigu 3 DH įrenginys yra tiek toli pastumtas, kad dėl sėdynės krašto būtų neįmanoma 3 DH įrenginio lygiuoti.

4.6.   Pėdų ir blauzdų sąrankos prie sėdynės sąrankos pritvirtinamos atskirai arba panaudojant „T“ formos strypą ir blauzdų sąranką. Per taško „H“ matymo įtaisus einanti tiesė turi būti lygiagreti žemei ir statmena išilginei sėdynės simetrijos plokštumai.

3 DH įrenginio pėdų ir kojų padėtis nustatoma taip:

Nustatyta sėdimoji vieta: vairuoto ir šoninio priekinio keleivio

4.7.1.1.   Abiejų pėdų ir kojų sąrankos paslenkamos į priekį taip, kad pėdos būtų įprastoje padėtyje ant grindų, jei reikia – tarp valdymo pedalų. Jeigu įmanoma, kairioji pėda turi būti maždaug tokiu pat atstumu į kairę nuo 3 DH įrenginio simetrijos plokštumos, kiek dešinioji pėda yra į dešinę nuo jos. Jeigu reikia, skersinę 3 DH įrenginio padėtį rodantis spiritinis gulsčiukas nustatomas horizontaliai pareguliuojant sėdimąją dalį arba paslenkant kojų ir pėdų junginius atgal. Per „H“ taško matymo įtaisus einanti tiesė turi būti išlaikyta statmena išilginei sėdynės simetrijos plokštumai.

4.7.1.2.   Jeigu kairioji koja negali būti lygiagreti dešiniajai ir kairiosios pėdos negali laikyti konstrukcija, ji paslenkama tiek, kad ji turėtų atramą. Matymo įtaisų lygiavimas turi būti išlaikytas.

4.7.2.   Nustatyta sėdimoji vieta: šoninė galinė

Bandant galines arba papildomas sėdynes, kojos nustatomos kaip nurodyta gamintojo. Jeigu pėdos atsiduria ant skirtingo lygio grindų dalių, atskaitine laikoma ta pėda, kuri pirmoji prisiliečia prie priekinės sėdynės, o kita koja nustatoma taip, kad skersinę įrenginio sėdimosios dalies padėtį rodantis spiritinis gulsčiukas būtų horizontalus.

4.7.3.   Kitos nustatytos sėdimosios vietos:

Turi būti laikomasi 4.7.1 pastraipoje nustatytos bendros metodikos, išskyrus tai, kad pėdos nustatomos kaip nurodo transporto priemonės gamintojas.

4.8.   Uždedami blauzdos ir šlaunų svarmenys ir išlyginama 3 DH įrenginio padėtis.

Nugarinė dalis palenkiama į priekį iki priekinio stabdiklio ir 3 DH įrenginys patraukiamas nuo sėdynės už „T“ formos strypo. 3 DH įrenginys grąžinamas į buvusią padėtį ant sėdynės vienu iš šių būdų:

4.9.1.   Jeigu 3 DH įrenginys slenka atgal, taikoma ši procedūra: 3 DH įrenginiui leidžiama slinkti atgal iki tol, kol nebereikia horizontalios „T“ formos strypą veikiančios slinkimą ribojančios apkrovos, t. y., kol sėdimoji dalis prisispaudžia prie sėdynės atlošo. Jeigu reikia, pakoreguojamos blauzdos;

4.9.2.   Jeigu 3 DH įrenginys neslenka atgal, taikoma ši procedūra: 3 DH įrenginys nustumiamas atgal „T“ formos strypą veikiant horizontalia apkrova, kol sėdimoji dalis prisispaudžia prie sėdynės atlošo (žr. šio priedo 1 priedėlio 2 brėž.).

4.10.   3 DH įrenginio nugarinės ir sėdimųjų dalių sąranka ties klubų kampo kvadranto ir „T“ formos strypo įvorės jungtimi veikiama 100 + 10 N apkrova. Apkrovos veikimo kryptis išlaikoma lygiagrečiai linijai, einančiai per minėtą susikirtimą ir tašką, esantį virš šlaunų strypo įvorės (žr. šio priedo 1 priedėlio 2 brėž.). Tada nugarinė dalis atsargiai pristumiama prie sėdynės atlošo. Per likusią procedūros dalį reikia imtis atsargumo, kad 3 DH įrenginys neslinktų į priekį.

4.11.   Uždedami dešinysis ir kairysis sėdmenų svarmenys, o tuomet – pakaitomis aštuoni liemens svarmenys. 3 DH įrenginys išlaikomas horizontaliai.

4.12.   Nugarinė dalis pakreipiama į priekį, kad sėdynės atlošas nebūtų spaudžiamas. 3 DH įrenginys tris kartus pasiūbuojamas į šonus 10° lanku (po 5° į abi puses nuo vertikalios simetrijos plokštumos), kad pradingtų bet kokia susikaupusi trintis tarp 3 DH įrenginio ir sėdynės.

Siūbuojant 3 DH įrenginio „T“ formos strypas gali nukrypti nuo nustatytos horizontalaus ir vertikalaus lygiavimo padėties. Todėl siūbuojant „T“ formos strypą reikia prilaikyti atitinkama skersine apkrova. Prilaikyti „T“ formos strypą ir siūbuoti 3 DH įrenginį reikia atsargiai, kad vertikaliai arba išilgai nebūtų sudaryta papildoma apkrova.

Atliekant minėtą operaciją 3 DH įrenginio pėdos nesusaistomos ir neprilaikomos. Jeigu pasikeičia pėdų padėtis, joms kurį laiką turėtų būti leidžiama pasilikti toje padėtyje.

Nugarinė dalis atsargiai priglaudžiama prie sėdynės atlošo ir patikrinama, ar abiejų spiritinių gulsčiukų skalės rodmuo yra nulis. Jeigu siūbuojant 3 DH įrenginį pajudėjo pėdos, jos turi būti grąžintos į buvusią padėtį taip:

Pakaitomis kiekviena pėda pakeliama nuo grindų tik tiek, kiek reikia, kol papildomai nebejuda. Keliant pėdas jos turi galėti laisvai suktis; ir neturi būti jokių į priekį ar šoną veikiančių apkrovų Kiekvieną pėdą padėjus atgal ant paviršiaus, kulnas turi liestis su tam skirta konstrukcija.

Patikrinama, ar skersinio spiritinio gulsčiuko skalės rodmuo yra nulis; jei reikia, nugarinės dalies viršus pastumiamas iš šono tiek, kad 3 DH įrenginio sėdimoji dalis ant sėdynės būtų horizontali.

4.13.   Laikant „T“ formos strypą, kad 3 DH įrenginys neslystų ant sėdynės pagrindo į priekį:

Atliekami visi matavimai:

4.14.1.   Išmatuojamos „H“ taško koordinatės erdvinės atskaitos sistemos atžvilgiu;

4.14.2.   Pagal 3 DH įrenginio nugarinės dalies kampo kvadrantą nustatomas tikrasis liemens kampas, kai liestukas yra labiausiai į galą nutolusioje padėtyje.

4.15.   Jeigu nusprendžiama pakartoti 3 DH įrenginio nustatymą, sėdynės sąranka prieš pakartotinį nustatymą turi būti neapkrauta ne trumpiau nei 30 minučių. 3 DH įrenginys neturėtų būti paliktas apkrautas ant sėdynės sąrankos ilgiau nei bandymui atlikti reikalingą laiką.

Jeigu tos pačios eilės sėdynes galima laikyti panašiomis (daugiavietė neišardoma sėdynė, identiškos sėdynės ir kt.) kiekvienai sėdynių eilei nustatomas tik vienas „H“ taškas ir vienas „tikrasis liemens kampas“, šio priedo 1 priedėlyje aprašytą 3 DH įrenginį padėjus vietoje, kuri laikoma tos sėdynių eilės etalonine sėdyne. Ta vieta:

4.16.1.   jei tai priekinė eilė: vairuotojo sėdynė;

4.16.2.   jei tai galinė(-ės) eilė(-ės): kraštinė sėdynė.

----

(1)  Visų sėdimųjų vietų, išskyrus priekines sėdynes, kurių „H“ taško negalima nustatyti „Erdviniu taško „H“ nustatymo įrenginiu“ arba procedūromis, gamintojo nurodytą „R“ tašką kompetentingos institucijos nuožiūra galima laikyti atskaitos pradžia.

(2)  Pokrypio kampas, aukščio skirtumas montuojant sėdynę, paviršiaus tekstūra ir t. t.

1 priedėlis

ERDVINIO ĮRENGINIO „H“ TAŠKUI NUSTATYTI APRAŠYMAS (1)

(3 DH įrenginys)

Įrenginys atitinka aprašytąjį ISO standarte 6549–1980.

----

(1)  Dėl išsamesnės informacijos apie 3 DH įrenginio konstrukciją kreipkitės į Automobilių inžinierių draugiją (Society of Automotive Engineers – SAE), 400 Commonwealth Drive, Warrendale, Pennsylvania 15096, JAV.

2 priedėlis

ERDVINĖ ATSKAITOS SISTEMA

----

(1)  Erdvinė atskaitos sistema atitinka ISO 4130, 1978 standarto nuostatas.

3 priedėlis

SĖDIMŲJŲ VIETŲ ATSKAITOS DUOMENYS

1.   ATSKAITOS DUOMENŲ KODAVIMAS

Iš eilės išvardijami kiekvienos sėdimosios vietos atskaitos duomenys. Sėdimosios vietos identifikuojamos dviejų skaitmenų kodu. Pirmasis skaitmuo – tai arabiškas skaičius, žymintis sėdynių eilę, skaičiuojant nuo transporto priemonės priekio iki jos galo. Antrasis skaitmuo – tai didžioji raidė, žyminti sėdimosios vietos padėtį sėdynių eilėje, žiūrint transporto priemonės judėjimo į priekį kryptimi; naudojamos šios raidės:

2.   TRANSPORTO PRIEMONĖS MATUOJAMOSIOS PADĖTIES APRAŠYMAS

2.1.   Atskaitos pradžios žymių koordinatės

X ...

Y ...

Z ...

3.   ATSKAITOS DUOMENŲ SĄRAŠAS

Sėdimoji vieta: ...

3.1.1.   „R“ taško koordinatės

X ...

Y ...

Z ...

3.1.2.   Projektinis liemens kampas ...

3.1.3.   Sėdynės reguliavimo reikalavimai (1)

horizontali: ...

vertikali: ...

kampinė: ...

liemens kampas: ...

Pastaba: Kitų sėdimųjų vietų atskaitos duomenys pateikiami 3.2, 3.3 ir t. t. pastraipose.

----

(1)  Nereikalinga išbraukiama.

----

4 PRIEDAS

GALVOS ATRAMOS AUKŠČIO IR PLOČIO NUSTATYMAS

----

5 PRIEDAS

IŠSAMI INFORMACIJA APIE ATLIEKANT BANDYMUS BRĖŽIAMAS LINIJAS IR ATLIEKAMUS MATAVIMUS

----

6 PRIEDAS

ENERGIJOS IŠSKLAIDYMO TIKRINIMO BANDYMO METODIKA

1.   ĮRANGA, BANDYMO ĮRENGINYS, REGISTRAVIMO PRIETAISAI IR METODIKA

1.1.   Montavimas

Galvos atrama, padengta energiją išsklaidančia medžiaga, pritvirtinama prie sėdynės arba transporto priemonės konstrukcijos dalies ir išbandoma su ta sėdyne ar dalimi. Konstrukcijos elementas patikimai prie bandymo stendo tvirtinamas taip, kad apkrovos veikiamas elementas nepasislinktų, o pagrindas, į kurį minėtas elementas remiasi, jeigu nepateikiama konkrečių nurodymų (turi būti išvardijamos pagrindui skirtų nurodymų nepateikimo priežastys) turi būti beveik horizontalus. Sėdynės atlošas, jeigu jį galima reguliuoti, varžtais įtvirtinamas šio taisyklės 7.2.2 pastraipoje aprašytoje padėtyje.

Galvos atrama prie sėdynės atlošo pritvirtinama taip, kaip ji tvirtinama transporto priemonėje. Jei tai yra atskiroji galvos atrama yra, ji įtvirtinama prie tos transporto priemonės konstrukcijos dalies, prie kurios ji paprastai būna pritvirtinama.

Jeigu galvos atramą galima reguliuoti, ji nustatoma į nepalankiausią padėtį, į kurią galvos atramą galima nustatyti reguliavimo įtaisu.

1.2.   Bandymo įrenginys

1.2.1.   Įrenginį sudaro švytuoklė, kurios ašį laiko rutuliniai guoliai, o sumažintoji masė (1) smūgio centre yra 6,8 kg. Apatinį švytuoklės galą sudaro 165 mm skersmens standus galvos formos įtaisas, kurio centras sutampa su švytuoklės smūgio centru.

1.2.2.   Galvos formos įtaisas yra su dviem akcelerometrais ir greičio matavimo prietaisu, tinkančiais matuoti vertes smūgio kryptimi.

1.3.   Registravimo prietaisai

Turi būti naudojami tokie registravimo prietaisai, kad būtų matuojama šiuo tikslumu:

1.3.1.   Pagreitis:

tikslumas = ± 5 % tikrosios vertės

matavimo grandinės dažnių klasė: duomenų perdavimo kanalo dažnio klasė (toliau – DPKDK, angl. CFC) 600 pagal ISO standartą 6487 (1987 m.)

jautris tarp ašių ≤ 5 % mažiausios skalės vertės.

1.3.2.   Greitis:

tikslumas = ± 2,5 % tikrosios vertės;

jautris: 0,5 km/h

1.3.3.   Laiko registravimas

prietaisai turi būti tinkami registruoti veiksmą visą jo trukmę, o rodmenis pateikti vienos tūkstantosios sekundės tikslumu:

įrašuose, naudojamuose analizuojant bandymą, turi būti nustatomi rodmenys, užregistruoti galvos formos įtaisui pirmą kartą atsitrenkus į bandomąjį objektą.

1.4.   Bandymo metodika

Galvos atramą įtvirtinus ir nustačius kaip nurodyta šio priedo 1.1 pastraipoje, turi būti smūgiuojama į šios taisyklės 6.1 pastraipoje apibrėžtoje smūginėje apkrovos zonoje esančias laboratorijos išrinktas vietas ir taip pat esančias ne šios taisyklės 6.2 pastraipoje apibrėžtos smūginės apkrovos zonos paviršiuose, kurių kreivio spindulys yra mažesnis nei 5 mm.

1.4.1.1.   Bandant galinį paviršių, smūgio kryptis iš galo į priekį išilginėje plokštumoje, atsižvelgiant į vertikalę, turi būti 45° kampu.

1.4.1.2.   Bandant priekinį paviršių, smūgio kryptis iš priekio į galą išilginėje plokštumoje turi būti horizontali.

1.4.1.3.   Priekinė ir galinė zonos yra susietos horizontalia plokštuma, liečiančia galvos atramos viršų, kaip nustatyta šios taisyklės 7.2 pastraipoje.

1.4.2.   Galvos formos įtaisas į išbandomąją dalį trenkiasi 24,1 km/h greičiu; šis greitis daliai suteikiamas naudojant tik varomąją energiją arba papildomu varytuvu.

2.   REZULTATAI

Bandymus atliekant pagal pirmiau aprašytą metodiką galvos formos įtaiso lėtėjimo pagreitis didesnis nei 80 g nepertraukiamai turi būti ne ilgiau nei 3 milisekundes. Taikomas lėtėjimo laipsnis – tai dviejų deselerometrų rodmenų vidurkis.

3.   LYGIAVERTĖS METODIKOS

3.1.   Leidžiama taikyti lygiavertes metodikas, jeigu jomis galima užtikrinti 2 pastraipoje nustatytus rezultatus, ypač jeigu bandymo aparatūros dalis galima skirtingai reguliuoti taip, kad būtų laikomasi atitinkamų kampų tarp galvos atramos ir smūgio krypties.

3.2.   Asmuo, taikantis ne 1 pastraipoje nustatytąjį, o kitą metodą, yra atsakinga už tai, kad būtų įrodytas jo taikomo metodo lygiavertiškumas nurodytajam 1 pastraipoje.

----

(1)  Švytuoklės sumažintosios masės „mr“ ir bendrosios masės „m“ santykis tarp smūgio centro ir sukimo ašis esant atstumui „a“, o tarp svorio centro ir sukimosi ašies – atstumui „l“, išreiškiamas šia formule: mr = m (l/a).

----

7 PRIEDAS

GALVOS ATRAMOS TARPŲ „A“ ATSTUMO NUSTATYMAS

(žr. šio taisyklės 6.6.2 ir 6.6.3 pastraipas)

----

----

Jungtinių Tautų Organizacijos Europos ekonomikos komisijos (toliau – JTO/EEK, angl. UN/ECE) taisyklė Nr. 26 — Suvienodintos transporto priemonių patvirtinimo, atsižvelgiant į jų išorines iškyšas, nuostatos

1.   TAIKYMO SRITIS IR TIKSLAS

1.1.   Ši taisyklė taikoma M1 kategorijos transporto priemonių išorinėms iškyšoms (1). Ji netaikoma išoriniams galinio vaizdo veidrodžiams arba vilkties įtaisų rutuliams.

1.2.   Šia taisykle siekiama sumažinti pavojų sužaloti asmenį, jeigu per avariją transporto priemonės kėbulas nublokštų asmenį arba jį kliudytų, ar sumažinti sužalojimo sunkumą. Minėtas siekis apima stovinčią ir važiuojančią transporto priemonę.

2.   APIBRĖŽTYS

Šioje taisyklėje:

2.1.   „Transporto priemonės tipo patvirtinimas“ – transporto priemonės tipo patvirtinimas, atsižvelgiant į išorines jos iškyšas.

2.2.   „Transporto priemonės tipas“ – variklinių transporto priemonių, nesiskiriančių tam tikrais esminiais aspektais, pvz., išorinio paviršiaus forma ar medžiagomis, kategorija.

2.3.   „Išorinis paviršius“ – transporto priemonės išorė, įskaitant variklio dangtį, bagažinės dangtį, duris, sparnus, stogą, apšvietimo ir apšvietimo–signalizavimo įtaisus ir matomas stiprinamąsias sudedamąsias dalis.

2.4.   „Grindų linija“ – toliau nurodytu būdu nubrėžta linija:

statusis neapibrėžto aukščio kūgis, kurio kraštinė su vertikale sudaro 30° kampą, išoriniu pakrautos transporto priemonės paviršiumi traukiamas taip, kad kūgis kėbulą liestų žemiausiame jo išorinio paviršiaus taške. Grindų linija – tų sąlyčio taškų geometrinė trajektorija. Nustatant grindų liniją, transporto priemonės kėlimo keltuvu taškų, išmetamųjų vamzdžių ir ratų nepaisoma. Laikoma, kad erdvė tarp ratų išorinio ir vidinio gaubtų – tai tariamas paviršius, kuris yra tolygus gretimo išorinio paviršiaus tęsinys. Nustatant grindų liniją, atsižvelgiama į buferį abiejuose transporto priemonės galuose. Atsižvelgiant į konkrečią transporto priemonę, grindų linijos trajektorija gali būti ties buferio skerspjūvio pakraščiu arba kėbulo plokšte po buferiu. Jeigu vienu metu nustatomi du arba daugiau lietimosi taškų, nustatant grindų liniją naudojamas žemesnis lietimosi taškas.

2.5.   „Kreivės spindulys“ – apskritimo lanko, kuris labiausiai atitinka tam tikros apvalios sudedamosios dalies formą, spindulys.

2.6.   „Pakrauta transporto priemonė“ – tai transporto priemonė, pakrauta iki didžiausios techniškai leistinosios masės. Transporto priemonės su hidropneumatinėmis, hidraulinėmis ar pneumatinėmis pakabomis arba automatinio išlyginimo atsižvelgiant į apkrovą įtaisais bandomos gamintojo nurodytomis nepalankiausioms įprasto naudojimo sąlygomis.

„Labiausiai išsikišęs išorinis transporto priemonės kraštas“ – plokštuma (transporto priemonės šonų atžvilgiu), lygiagreti išilginei transporto priemonės simetrijos plokštumai, sutampanti su tolimiausiu šoniniu kraštu, o transporto priemonės priekio ir galo atžvilgiu – statmena skersinė transporto priemonės plokštuma, sutampanti su jos priekiniu ir galiniu kraštais, neatsižvelgiant į tokias dalis:

2.7.1.   padangas netoli jų sąlyčio su žeme taško ir padangų slėgio matuoklių jungtis;

2.7.2.   bet kokius nuo slydimo apsaugančius įtaisus, kurie gali būti tvirtinami prie ratų;

2.7.3.   galinio vaizdo veidrodžius;

2.7.4.   šoninius posūkio rodiklių, skersinio transporto priemonės kontūro gabarito, priekinius ir galinius gabaritinius (šoninius) ir stovėjimo šviesos žibintus;

2.7.5.   transporto priemonės priekio ir galo atžvilgiu – prie buferių pritvirtintas vilkties įtaisų ir išmetamųjų vamzdžių dalis.

2.8.   Prie plokštės pritvirtintos sudedamosios dalies „iškyšos matmuo“ – pagal šios taisyklės 3 priedo 2 pastraipoje aprašytą metodą nustatytas matmuo.

2.9.   „Vardinė plokštės linija“ – linija, kertanti per du rutulio centre esančius taškus, kai to rutulio paviršius pirmą ir paskutinį kartą paliečia sudedamąją dalį, pagal šios taisyklės 3 priedo 2.2 pastraipoje pateiktą aprašymą atliekant matavimo procedūrą.

3.   PARAIŠKA PATVIRTINIMUI GAUTI

Paraiška transporto priemonės tipui suteikti patvirtinimą atsižvelgiant į jos išorines iškyšas

3.1.1.   Paraišką transporto priemonės tipui suteikti patvirtinimą atsižvelgiant į jos išorines iškyšas pateikia transporto priemonės gamintojas arba jo tinkamai įgaliotas atstovas.

Prie paraiškos pateikiami šie dokumentai trimis egzemplioriais:

3.1.2.1.   transporto priemonės priekinių, galinių ir šoninių dalių nuotraukos, padarytos 30–45° kampu į vertikalią išilginę transporto priemonės vidurinę simetrijos plokštumą;

3.1.2.2.   buferių brėžiniai su nurodytais matmenimis ir, jeigu reikia;

3.1.2.3.   tam tikrų išorinių iškyšų brėžiniai ir, jeigu reikia, išorinio paviršiaus, kuris nurodytas 6.9.1 pastraipoje, tam tikrų dalių brėžiniai.

3.1.3.   Techninei tarnybai, atsakingai už patvirtinimo bandymų atlikimą, pateikiama patvirtino tipo reikalavimus atitinkanti transporto priemonė. Minėtai techninei tarnybai paprašius, taip pat pateikiamos tam tikros sudedamosios dalys arba naudotų medžiagų tam tikri bandiniai.

Paraiška tipui suteikti patvirtinimą atsižvelgiant į atskiruoju techniniu agregatu laikomas bagažo lentynas, laikiklius slidėms, radijo įrangos perdavimo arba priėmimo antenas.

3.2.1.   Paraišką tipui suteikti patvirtinimą atsižvelgiant į atskiruoju techniniu agregatu laikomas bagažo lentynas, laikiklius slidėms, radijo įrangos perdavimo arba priėmimo antenas pateikia transporto priemonės arba minėtų atskirųjų techninių agregatų gamintojas ar pastarųjų tinkamai įgalioti atstovai.

Su paraiškomis dėl visų tipų visų 3.2.1 pastraipoje nurodytų įtaisų pateikiama:

3.2.2.1.   po tris dokumentų, kuriuose nurodomos techninės atskirojo techninio agregato charakteristikos, ir surinkimo nurodymų, privalomų pridėti prie visų parduodamų atskirųjų techninių agregatų, kopijas;

3.2.2.2.   atskirojo techninio agregato tipo pavyzdys. Jeigu atsakinga institucija nuspręstų, ji gali prašyti pateikti daugiau pavyzdžių.

4.   PATVIRTINIMAS

Transporto priemonės tipo patvirtinimas atsižvelgiant į jos išorines iškyšas

4.1.1.   Jeigu pateiktos patvirtinti pagal šią taisyklę transporto priemonės tipas atitinka 5 ir 6 pastraipų reikalavimus, tam transporto priemonės tipui suteikiamas patvirtinimas.

4.1.2.   Visiems patvirtintiems transporto priemonės tipams suteikiamas patvirtinimo numeris. Pirmi du patvirtinimo numerio skaitmenys (šiuo metu skaitmenys 02 atitinka 02 pakeitimų seriją, kuri įsigaliojo 1996 m. gruodžio 13 d.) nurodo pakeitimų, apimančių suteikiant patvirtinimą priimtus naujausius svarbius techninius taisyklės pakeitimus, seriją. Ta pati susitariančioji šalis minėto numerio negali suteikti kitam transporto priemonės tipui.

4.1.3.   Apie patvirtinimo suteikimą pagal šią taisyklę transporto priemonės tipui, patvirtinimo galiojimo pratęsimą, atsisakymą suteikti patvirtinimą, patvirtinimo paskelbimą netekusiu galios arba visiškai nutrauktą transporto priemonės tipo gamybą šią taisyklę taikančioms 1958  m. susitarimo šalims pranešama šios taisyklės 1 priede pateiktą pavyzdį atitinkančia forma.

Visos transporto priemonės, atitinkančios pagal šią taisyklę patvirtinto tipo reikalavimus, patvirtinimo formoje nurodytoje pastebimoje ir lengvai prieinamoje vietoje žymimos tarptautiniu patvirtinimo ženklu, sudarytu iš:

4.1.4.1.   apskritimo, apjuosiančio „E“ raidę, po kurio nurodomas skiriamasis patvirtinimą suteikusios šalies numeris;

4.1.4.2.   šios taisyklės numerio, po kurio eina „R“ raidė, brūkšnio ir 4.1.4.1. pastraipoje nustatytam apskritimui iš dešinės – patvirtinimo numerio.

4.1.5.   Šalyje, kuri pagal šią taisyklę suteikė patvirtinimą, 4.1.4.1 pastraipoje nustatytas simbolis turi būti pakartotas, jeigu transporto priemonė patvirtinto transporto priemonės tipo reikalavimus atitinka pagal vieną arba daugiau prie susitarimo pridėtų taisyklių. Minėtu atveju visų taisyklių, pagal kurias patvirtinimas buvo suteiktas šalyje, patvirtinimą suteikusioje pagal šią taisyklę, papildomi numeriai ir simboliai vertikaliai vienas po kitu išdėstomi į dešinę nuo 4.1.4.1. pastraipoje nustatyto simbolio.

4.1.6.   Patvirtinimo ženklas turi būti aiškiai įskaitomas ir nenutrinamas.

4.1.7.   Patvirtinimo ženklu pažymima vieta prie transporto priemonės duomenų plokštelės, kurią pritvirtina gamintojas, arba minėtu ženklu žymima duomenų plokštelė.

4.1.8.   Šios taisyklės 2 priede pateikiami patvirtinimo ženklų išdėstymo pavyzdžiai.

4.1.9.   Kompetentinga institucija, prieš suteikdama tipo patvirtinimą, patikrina, ar taikomos nustatytus reikalavimus atitinkančios priemonės, užtikrinančios veiksmingą produkcijos atitikties kontrolę.

Patvirtinimas atsižvelgiant į atskiruoju techniniu agregatu laikomas bagažo lentynas, laikiklius slidėms, radijo įrangos perdavimo arba priėmimo antenas

4.2.1.   Jeigu pagal šią taisyklę patvirtinti pateiktas atskirasis techninis agregatas atitinka 6.16., 6.17. ir 6.18 pastraipų reikalavimus, tam atskirajam techniniam agregatui suteikiamas tipo patvirtinimas.

4.2.2.   Visiems patvirtintiems atskirojo techninio agregato tipams suteikiamas patvirtinimo numeris. Pirmi du patvirtinimo numerio skaitmenys (šiuo metu skaitmenys 02 atitinka 02 pakeitimų seriją, kuri įsigaliojo 1996 m. gruodžio 13 d.) nurodo pakeitimų, apimančių suteikiant patvirtinimą priimtus naujausius svarbius techninius taisyklės pakeitimus, seriją Ta pati susitariančioji šalis minėto numerio negali suteikti kitam atskirojo techninio agregato tipui.

4.2.3.   Apie patvirtinimo suteikimą pagal šią taisyklę atskirojo techninio agregato tipui, patvirtinimo galiojimo pratęsimą, atsisakymą suteikti patvirtinimą, patvirtinimo paskelbimą netekusiu galios arba visiškai nutrauktą atskirojo techninio agregato tipo gamybą šią taisyklę taikančioms 1958 m. susitarimo šalims pranešama šios taisyklės 1 priede pateiktą pavyzdį atitinkančia forma

Visi atskirieji techniniai agregatai, atitinkantys pagal šią taisyklę patvirtinto tipo reikalavimus, patvirtinimo formoje nurodytoje pastebimoje ir lengvai prieinamoje vietoje žymimi tarptautiniu patvirtinimo ženklu, sudarytu iš:

4.2.4.1.   apskritimo, apjuosiančio „E“ raidę, po kurio nurodomas skiriamasis patvirtinimą suteikusios šalies numeris (2);

4.2.4.2.   šios taisyklės numerio, po kurio eina „R“ raidė, brūkšnio ir 4.1.4.1. pastraipoje nustatytam apskritimui iš dešinės – patvirtinimo numerio.

4.2.5.   Patvirtinimo ženklas turi būti aiškiai įskaitomas ir nenutrinamas.

4.2.6.   Patvirtinimo ženklu pažymima vieta prie transporto priemonės duomenų plokštelės, kurią pritvirtina gamintojas, arba minėtu ženklu žymima duomenų plokštelė.

4.2.7.   Šios taisyklės 2 priede pateikiami patvirtinimo ženklų išdėstymo pavyzdžiai.

4.2.8.   Kompetentinga institucija, prieš suteikdama tipo patvirtinimą, patikrina, ar taikomos nustatytus reikalavimus atitinkančios priemonės, užtikrinančios veiksmingą produkcijos atitikties kontrolę.

5.   BENDRIEJI REIKALAVIMAI

Šios taisyklės nuostatos netaikomos toms išorinio paviršiaus dalims, kurios, jeigu transporto priemonė pakrauta ir jeigu jos visos durys, langai, bagažinės dangtis ir variklio gaubtas ir t. t. uždaryti:

5.1.1.   yra didesniame nei 2 m aukštyje, arba

5.1.2.   žemiau grindų linijos, arba

5.1.3.   yra tokioje vietoje, kad minėtų dalių, jeigu tų dalių būklė yra statinė arba jeigu jos yra naudojamos, negalima sujungti 100 mm skersmens rutuliu.

5.2.   Iš transporto priemonės išorinio paviršiaus tiesiai į išorę neturi kyšoti jokios smailios arba aštriomis briaunomis dalys ar tokios formos, matmenų, arba stiprumo ir nukreiptos į tokią pusę iškyšos, kad susidūrimo atveju, jeigu asmuo trenktųsi į išorinį paviršių arba tas paviršius kliudytų asmenį, dėl minėtų dalių ir iškyšų padidėtų pavojus sužaloti asmenį arba jis būtų sužalojamas sunkiau.

5.3.   Iš transporto priemonių išorinio paviršiaus neturi kyšoti jokia į išorę nukreipta dalis, galinti kliudyti pėsčiuosius, dviratininkus arba motociklininkus.

5.4.   Jokios išorinio paviršiaus kyšančios dalies kreivės spindulys neturi būti mažesnis nei 2,5 mm. Šis reikalavimas netaikomas išorinio paviršiaus dalims, kurios išsikiša mažiau nei 5 mm, tačiau į išorę nukreipti tų dalių kampai turi būti buki, išskyrus tuo atveju, jeigu minėtos dalys išsikiša ne daugiau nei 1,5 mm.

5.5.   Iš išorinio paviršiaus kyšančių dalių, kurių kietumas pagal Šorą, išmatuotas taikant A skalę, nėra didesnis nei 60 sąlyginių vienetų, kreivės spindulys gali būti mažesnis nei 2,5 mm.

Matuojamas į transporto priemonę įmontuotos sudedamosios dalies kietumas. Jeigu kietumo neįmanoma išmatuoti pagal Šorą, taikant A skalę, kietumą galima nustatyti atliekant palyginamuosius matavimus.

5.6.   5.1–5.5 pastraipų nuostatos taip pat taikomos konkretiems 6 pastraipoje pateiktiems techniniams reikalavimams, išskyrus tuo atveju, jeigu minėti techniniai reikalavimai aiškiai nustatyti kitaip.

6.   KONKRETŪS TECHNINIAI REIKALAVIMAI

6.1.   Dekoratyvinės detalės

6.1.1.   Pritvirtintos dekoratyvinės detalės, išsikišusios nuo savo atramos daugiau nei 10 mm, bet kuria kryptimi veikiamos 10 daN jėga labiausiai išsikišusiame taške, esančiame plokštumoje, kuri yra beveik lygiagreti paviršiui, prie kurio jos yra pritvirtintos, turi įsitraukti, atsikabinti ar nulinkti. Šios nuostatos netaikomos dekoratyvinėms radiatoriaus grotelių detalėms – joms taikomi tiki bendri 5 pastraipos reikalavimai. 10 daN apkrovos jėga sukuriama plokščio galo ne didesnio nei 50 mm skersmens tvokle Jeigu tvoklės naudoti neįmanoma, pasirenkamas lygiavertis metodas. Kai dekoratyvinės detalės įsitraukia, atsiskiria arba išlinksta, likusios jų dalys neturi kyšoti daugiau nei 10 mm. Minėtos iškyšos bet kokiu atveju turi atitikti 5.2 pastraipos nuostatas. Jeigu dekoratyvinė detalė pritvirtinta prie atramos, pastaroji laikoma atraminio paviršiaus, o ne dekoratyvinės detalės dalimi.

6.1.2.   Išorinio paviršiaus apsauginėms juostelėms arba gaubtams netaikomi 6.1.1 pastraipos reikalavimai. Tačiau apsauginės juostelės ir gaubtai turi būti stipriai pritvirtinti prie transporto priemonės.

6.2.   Priekiniai žibintai.

6.2.1.   Ant priekinių žibintų leidžiama tvirtinti išsikišantį žibinto snapelį ir lankelį, jeigu snapelis ir lankelis už priekinio žibinto išorinio permatomo paviršiaus išsikiša ne daugiau nei 30 mm, o snapelio ir lankelio kreivės spindulys bet kokioje vietoje nėra mažesnis nei 2,5 mm. Jeigu priekinis žibintas tvirtinamas už papildomo skaidraus paviršiaus, iškyšos ilgis matuojamas nuo labiausiai išsikišusio skaidraus paviršiaus taško. Iškyšos matuojamos pagal šios taisyklės 3 priedo 3 pastraipoje aprašytą metodą.

6.2.2.   Įtraukiamieji priekiniai žibintai, nustatyti į naudojimo padėtį ir įtraukti, turi atitikti 6.2.1 pastraipos nuostatas.

6.2.3.   6.2.1 pastraipos nuostatos netaikomos į transporto priemonės kėbulą „įleistiems“ arba jos kėbulo „apgaubtiems“ priekiniams žibintams, jeigu kėbulas atitinka 6.9.1 pastraipos reikalavimus.

6.3.   Grotelės ir tarpai.

6.3.1.   5.4. pastraipos reikalavimai netaikomi tarpams tarp įtvirtintųjų ar paslankiųjų sudedamųjų dalių, įskaitant oro ėmiklio ar išleidimo angos grotelių ir radiatoriaus grotelių tarpus, jeigu tarpas tarp dviejų gretimų dalių nėra didesnis nei 40 mm ir jeigu grotelės bei tarpai atlieka tam tikrą funkciją. 40–25 mm tarpų kreivės spindulys turi būti 1 mm arba didesnis. Tačiau jeigu atstumas tarp dviejų gretimų dalių yra 25 mm arba mažesnis, dalių išorinių paviršių kreivės spindulys neturi būti mažesnis nei 0,5 mm. Atstumas tarp grotelių dviejų gretimų dalių arba tarpų išmatuojamas pagal šios taisyklės 3 priedo 4 pastraipoje aprašytą metodą.

6.3.2.   Grotelių arba tarpo visų dalių priekinio ar šoninio paviršių sandūra turi būti suapvalinta.

6.4.   Priekinio stiklo valytuvai.

6.4.1.   Priekinio stiklo valytuvai turi būti tokios konstrukcijos, kad valytuvo strypas būtų su apsauginiu gaubtu, kurio kreivės spindulys atitiktų 5.4 pastraipos reikalavimus, o valytuvo galo paviršiaus plotas būtų ne mažesnis nei 150 mm2. Jeigu dangteliai yra apvalūs, jų išsikišusio paviršiaus plotas turi būti ne mažesnis nei 150 mm2, matuojant ne didesniu nei 6,5 mm atstumu nuo toliausiai išsikišusio taško. Šiuos reikalavimus taip pat turi atitikti galinio lango ir priekinio žibinto valytuvai.

6.4.2.   5.4 pastraipa netaikoma stiklo valytuvo šluostikliams arba visoms kitoms atraminėms dalims. Tačiau minėti įtaisai turi būti pagaminti be jokių aštrių kampų ir smailių ar aštrių dalių.

6.5.   Buferiai.

6.5.1.   Siekiant sumažinti susidūrimo riziką, buferių galai turi būti užlenkti išorinio paviršiaus link. Laikoma, kad šis reikalavimas yra įvykdytas, jeigu buferis yra pritvirtintas kėbulo įduboje ar integruotas į kėbulą arba buferio galas palenktas taip, jog prie jo negalėtų prisiliesti 100 mm skersmens rutulys, o tarpas tarp buferio galo ir gretimo kėbulo nėra didesnis nei 20 mm.

6.5.2.   Jeigu buferio, kuris sutampa su automobilio apybrėžos vertikalia projekcija, lnija brėžiama standžiame paviršiuje, to paviršiaus visuose taškuose, nuo apybrėžos į vidinę pusę esančiuose ne didesniu nei 20 mm atstumu, kreivės spindulys turi būti ne mažesnis nei 5 mm, o visais kitais atvejais – to paviršiaus kreivės spindulys turi būti ne mažesnis nei 2,5 mm. Minėta nuostata taikoma zonos daliai, nuo apybrėžos nutolusiai ne didesniu nei 20 mm atstumu į vidaus pusę ir esančiai tarp dviejų vertikalių plokštumų, kuri su transporto priemonės išilgine simetrijos plokštuma sudaro 15° kampą (žr. 1 brėž.), lietimosi taškų ir prieš tuos taškus (arba už jų, jei tai galinis buferis).

6.5.3.   6.5.2 pastraipos reikalavimas netaikomas buferio dalims, prie jo pritvirtintoms dalims arba buferio įdėklams, kurie išsikiša mažiau nei 5 mm, ypač priekinio žibinto apliejiklių bendriems purkštukams ir dangteliams; tačiau minėtų dalių į išorę nukreiptos briaunos neturi būti aštrios, išskyrus jeigu tos dalys išsikiša mažiau nei 1,5 mm.

6.6.   Rankenos, vyriai, durų, bagažo skyrių ir variklio gaubtų atidarymo mygtukai; degalų bako pylimo angos dangteliai ir apgaubai.

6.6.1.   Iškyša neturi būti didesnė nei 40 mm, jei tai durų arba bagažo skyriaus rankenėlės, ir 30 mm – visais kitais atvejais.

Jeigu durų, kad jas būtų galima atidaryti, šonines rankenėles reikia pasukti, tos rankenėlės turi atitikti vieną arba kelis iš šių reikalavimų:

6.6.2.1.   jei tai rankenėlės, kurios pasukamos lygiagrečiai durų plokštumai, rankenėlių galai turi būti nukreipti atgal. Minėtų rankenėlių galas turi būti palenktas durų plokštumos link ir įrengtas tarp apsauginių apvadų arba nišoje.

6.6.2.2.   Nepasuktos rankenos, kurias į išorę galima pasukti bet kokia durų plokštumai nelygiagrečia kryptimi, turi būti apsuptos apsauginiais apvadais arba rengtos įduboje. Pasukamasis rankenos galas turi būti užlenktas durų plokštumos link arba į apačią.

Vis dėlto rankenas, kurios neatitinka minėtos pastarosios sąlygos, galima naudoti, jeigu:

6.7.   Ratai, rato tvirtinimo veržlės, rato stebulės gaubtai ir rato diskai.

6.7.1.   5.4 pastraipos reikalavimai netaikomi.

6.7.2.   Ratai, ratų tvirtinimo veržlės, ratų stebulės gaubtai ir ratų diskai turi būti be jokių smailių ar aštrių iškyšų, išsikišančių už išorinės ratlankio plokštumos. Naudoti sparnuotųjų veržlių neleidžiama.

6.7.3.   Transporto priemonei važiuojant tiesiai, jokia kita ratų dalis, esanti virš horizontalios plokštumos, einančios per ratų sukimosi ašį, išskyrus padangas, neturi išsikišti už išorinio paviršiaus ar konstrukcijos vertikalios projekcijos horizontalioje plokštumoje. Tačiau, jeigu tai būtina atsižvelgiant į funkcinius reikalavimus, ratus dengiantys diskai ir rato tvirtinimo veržlės gali išsikišti už vertikalios išorinio paviršiaus ar konstrukcijos vertikalios projekcijos, jeigu išsikišančios dalies paviršiaus kreivės spindulys nėra mažesnis nei 30 mm ir jeigu ji už vertikalaus išorinio paviršiaus ar konstrukcijos projekcijos išsikiša ne daugiau nei 30 mm.

6.8.   Metalo lakštų briaunos

6.8.1.   Lakštinio metalo kraštai, pvz., latakėlio vandeniui nutekėti kraštai bei stumdomųjų durų kreipiamosios, turi būti užlenkti arba ant jų turi būti uždėtas apsauginis gaubtelis, atitinkantis jam taikomus šios taisyklės reikalavimus. Neapsaugota briauna laikoma užlenkta atgal jeigu ji yra užlenkta atgal maždaug 180° arba yra užlenkta link kėbulo taip, kad prie jos negalėtų prisiliesti 100 mm skersmens rutulys.

6.9.   Kėbulo plokštės

6.9.1.   Kėbulo plokščių užlankų kreivės spindulys gali būti mažesnis nei 2,5 mm, jeigu jis nėra mažesnis nei viena dešimtoji iškyšos „H“ aukščio, išmatuoto 3 priedo 1 pastraipoje aprašytu metodu.

6.10.   Šoniniai oro srauto aptakai arba lietaus lašų kreiptuvai

6.10.1.   Šoninių aptakų arba kreiptuvų briaunų, kurias galima nukreipti į išorę, kreivės spindulys turi būti bent 1 mm.

6.11.   Gembės, į kurias įremiamas kėliklis, ir išmetimo vamzdžiai

6.11.1.   Gembės, į kurias įremiamas kėliklis, ir išmetimo vamzdis(-džiai) už grindų linijos vertikalios projekcijos, esančios virš minėtų dalių, neturi išsikišti daugiau nei 10 mm. Nukrypstant nuo minėto reikalavimo, išmetimo vamzdis už vertikalios grindų linijos projekcijos gali išsikišti daugiau nei 10 mm, jeigu vamzdžio kraštai yra suapvalinti ir kreivės spindulys nėra mažesnis nei 2,5 mm.

6.12.   Oro įleidimo ir išleidimo sklendės

6.12.1.   Oro įleidimo ir išleidimo angos sklandės, nustatytos į visas naudojimo padėtis, turi atitikti 5.2 ir 5.4 pastraipų reikalavimus.

6.13.   Stogas

6.13.1.   Į stogus, kuriuos galima darinėti, atsižvelgiama tik tada, kai jie yra uždaryti.

Transporto priemonės nuimamu viršumi išbandomos ir su viršumi, ir be jo.

6.13.2.1.   Kai viršus nuleistas, transporto priemonė nėra išbandoma tariamo paviršiaus, kurį suformuoja pakeltas viršus, atžvilgiu.

6.13.2.2.   Jeigu kaip standartinė įranga pateikiamas transporto priemonės nuimamąjį viršų pakeliančios ir nuleidžiančios svirčių ir trauklių sistemos gaubtas, kuriuo minėta sistema uždengiama nuleidus nuimamąjį viršų, bandymas atliekamas uždėjus gaubtą.

6.14.   Langai

Į išorę nuo transporto priemonės paviršiaus atidaromi langai, nustatyti į visas naudojimo padėtis, turi atitikti šias nuostatas:

6.14.1.1.   turi būti be į priekį atsikišusių jokių;

6.14.1.2.   jokia lango dalis neturi kyšoti už toliausio išorinio transporto priemonės krašto.

6.15.   Valstybinio numerio ženklo laikikliai

6.15.1.   Transporto priemonės gamintojo įrengti valstybinio numerio ženklo laikikliai turi atitikti šios taisyklės 5.4 pastraipos reikalavimus, jeigu prie laikiklių prisiliečia 100 mm skersmens rutulys, kai valstybinio numerio ženklas pritvirtintas pagal transporto priemonės gamintojo rekomendaciją.

6.16.   Bagažo laikikliai ir slidžių laikikliai

6.16.1.   Bagažo laikikliai ir slidžių laikikliai turi būti pritvirtinti prie transporto priemonės taip, kad bent viena kryptimi būtų stacionariai užfiksuoti ir kad galėtų išlaikyti horizontalias, išilgines ir skersines jėgas, kurios yra bent ne mažesnės nei gamintojo nurodyta vertikali laikiklio keliamoji galia. Bandant prie transporto priemonės pagal gamintojo nurodymus pritvirtintus bagažo laikiklius ir slidžių laikiklius, bandomąja apkrova turi būti veikiama ne viena, o daugiau vietų.

6.16.2.   Paviršiai, prie kurių po laikiklio pritvirtinimo galima prisiliesti 165 mm skersmens rutuliu, turi būti be dalių, kurių kreivės spindulys būtų mažesnis nei 2,5 mm, jeigu negalima taikyti 6.3 pastraipos nuostatų.

6.16.3.   Tvirtinimo dalys, pvz., varžtai, kurios yra prisukamos arba atsukamos be įrankių, už 6.16.2 pastraipoje nurodytų paviršių neturi kyšoti daugiau nei 40 mm, iškyšą išmatuojant pagal 3 priedo 2 pastraipoje nustatytą metodą, o tais atvejais, jeigu naudojamas minėto priedo 2.2 pastraipoje nustatytas metodas – išmatuojant 165 mm skersmens rutuliu.

6.17.   Radijo įrangos priėmimo bei siuntimo antenos.

6.17.1.   Radijo įrangos priėmimo bei siuntimo antenos prie transporto priemonės turi būti pritvirtintos taip, kad, jeigu jų laisvasis galas, anteną nustačius į bet kokią gamintojo nurodytą naudojimo padėtį, yra ne didesniu nei 2 m atstumu nuo kelio paviršiaus, jos turi būti zonoje, kurią apibrėžia vertikalios plokštumos, kurios yra 10 cm atstumu į vidų nuo transporto priemonės išorinio krašto, kaip nustatyta 2.7 pastraipoje.

6.17.2.   Be to, antenos prie transporto priemonės turi būti pritvirtintos taip ir, jeigu reikia – laisvi antenų galai apriboti taip, kad nė viena antenos dalis nekyšotų už 2.7 pastraipoje apibrėžto išorinio transporto priemonės krašto.

6.17.3.   Antenų strypų kreivės spindulys gali būti mažesnis nei 2,5 mm. Tačiau laisvi galai turi būti su pritvirtintais antgaliais, kurių kreivės spindulys nėra mažesnis nei 2,5 mm.

6.17.4.   Antenų pagrindai neturi kyšoti daugiau nei 30 mm, jeigu jie išmatuojami 3 priedo 2 pastraipoje nustatyta tvarka. Tačiau jei antenos yra su stiprintuvais, įmontuotais į pagrindą, toks pagrindai gali išsikišti iki 40 mm. Tačiau jeigu antenos yra su į pagrindus įmontuotais stiprintuvais, šie pagrindai gali kyšoti ne daugiau nei 40 mm.

6.18.   Surinkimo nurodymai.

6.18.1.   Bagažo laikiklių, slidžių laikiklių, radijo įrangos priėmimo ir siuntimo antenų, kurioms buvo suteiktas atskirojo techninio agregato patvirtinimas, negalima siūlyti pirkti, parduoti ar įsigyti, jeigu su minėtais agregatais nepateikiami surinkimo nurodymai. Surinkimo nurodymuose turi būti pateikiama pakankamai informacijos, kad patvirtintas sudedamąsias dalis prie transporto priemonės būtų galima pritvirtinti pagal atitinkamas 5 ir 6 pastraipų nuostatas. Ypač turi būti nurodytos teleskopinių antenų naudojimo padėtys.

7.   TRANSPORTO PRIEMONĖS TIPO PAKEITIMAS IR PATVIRTINIMO GALIOJIMO PRATĘSIMAS

Administraciniam padaliniui, kuris suteikė patvirtinimą transporto priemonės tipui, turi būti pranešama apie visus transporto priemonės tipo pakeitimus. Minėtas padalinys, gavęs pranešimą:

7.1.1.   nusprendžia, kad pakeitimai neturės didesnės neigiamos įtakos;

7.1.2.   arba prašo, kad bandymus atliekanti techninė tarnyba pateiktų kitą ataskaitą.

7.2.   Susitarimo šalims, taikančioms šią taisyklę, apie patvirtinimo suteikimą, pridėjus pakeitimų aprašymą, arba atsisakymą suteikti patvirtinimą, pranešama 4.3 pastraipoje nustatyta tvarka.

7.3.   Kompetentinga institucija, pratęsianti patvirtinimo galiojimą, galiojimo pratęsimui suteikia eilės numerį ir šią taisyklę taikančias kitas 1958 m. susitarimo šalis apie tai informuoja pranešimo forma, atitinkančia šios taisyklės 1 priede nustatytą pavyzdį.

8.   PRODUKCIJOS ATITIKTIS

8.1.   Transporto priemonė (atskirasis techninis agregatas), patvirtinta pagal šią taisyklę, turi būti surinkta taip, kad atitiktų tipo, patvirtinto pagal 5 ir 6 pastraipų nuostatas, reikalavimus.

8.2.   Siekiant nustatyti, ar laikomasi 8.1 pastraipos reikalavimų, turi būti atliekami atitinkami produkcijos patikrinimai.

Patvirtinimo turėtojas ypač turi:

8.3.1.   užtikrinti, kad būtų taikomos procedūros, tinkamos veiksmingai tikrinti produktų kokybę;

8.3.2.   turėti galimybę naudoti tikrinimo įrangą, reikalingą visų patvirtintų tipų atitikčiai nustatyti;

8.3.3.   užtikrinti, kad bandymų duomenys būtų užregistruojami ir kad susijusiais dokumentais būtų galima naudotis tokios trukmės laikotarpį, koks bus nustatytas pasikonsultavus su administracine tarnyba;

8.3.4.   nagrinėti visų bandymų tipų rezultatus, siekiant patikrinti, ar produkto charakteristikos išlieka nekintamos ir užtikrinti jų nekintamumą, kartu atsižvelgiant į leidžiamąsias gamybines nuokrypas;

8.3.5.   užtikrinti, kad su visais produkto tipais būtų atliekami bent šios taisyklės 3 priede nustatyti bandymai;

8.3.6.   užtikrinti, kad bet koks ėminių arba bandinių, kuriais grindžiama neatitiktis atitinkamo tipo bandymui, ėmimas būtų naudojama kaip priežastis atlikti kitą ėminių arba bandinių ėmimą ir kitą bandymą. Turi būti imamasi visų reikalingų priemonių atitinkamos produkcijos atitikčiai iš naujo užtikrinti.

Kompetentinga institucija, suteikusi tipo patvirtinimą, gali bet kada patikrinti kontrolės metodų, kurie naudojami tikrinant visus gamybinius padalinius, atitiktį.

8.4.1.   Per visus patikrinimus, tikrinančiam pareigūnui pateikiami bandymų įrašų žurnalai ir produkcijos patikrinimo įrašai.

8.4.2.   Tikrinantis pareigūnas atsitiktinės atrankos būdu gali paimti bandinius, patikrintinus gamintojo laboratorijoje. Mažiausią šių bandinių skaičių galima nustatyti pagal paties gamintojo atlikto patikrinimo rezultatus.

8.4.3.   Jeigu nustatoma, kad kokybės lygis neatitinka reikalavimų arba manoma, kad būtina įsitikinti pagal 8.4.2 pastraipos nuostatas atliktų bandymų teisingumu, tikrinantis pareigūnas išrenka bandinius, kurie turi būti nusiųsti į tipo patvirtinimo bandymus atlikusį techninį centrą.

8.4.4.   Kompetentinga institucija gali atlikti bet kokį šioje taisyklėje nustatytą bandymą.

8.4.5.   Įprastas patikrinimų, kuriems kompetentinga institucija išduoda leidimą, dažnis – kartą per dvejus metus. Jeigu per vieną iš šių patikrinimų nustatomi neigiami rezultatai, kompetentinga institucija turi užtikrinti, kad pagal galimybes būtų imtasi visų veiksmų, būtinų kuo greičiau atkurti produkcijos atitiktį.

9.   BAUDOS UŽ PRODUKCIJOS NEATITIKTĮ

9.1.   Pagal šią taisyklę transporto priemonės tipui suteiktą patvirtinimą galima paskelbti negaliojančiu, jeigu nesilaikoma 8.1 pastraipoje nustatyto reikalavimo.

9.2.   Jeigu šią taisyklę taikanti susitarimo šalis patvirtinimą, kurį jį buvo suteikusi, paskelbia negaliojančiu, kitas šią taisyklę taikančias susitarimo šalis apie tai ji informuoja pranešimo forma, atitinkančia šios taisyklės 1 priede nustatytą pavyzdį.

10.   VISIŠKAI NUTRAUKTA GAMYBA

Jeigu patvirtinimo turėtojas visiškai nutraukia gaminti pagal šią taisyklę patvirtintą tipą, apie jis praneša patvirtinimą suteikusiai institucijai. Minėta institucija, gavusi atitinkamą pranešimą, kitas šią taisyklę taikančias 1958 m. susitarimo šalis apie tai informuoja pranešimo forma, atitinkančia šios taisyklės 1 priede nustatytą pavyzdį.

11.   PATVIRTINIMO BANDYMUS ATLIEKANČIŲ TECHNINIŲ TARNYBŲ IR ADMINISTRACINIŲ PADALINIŲ PAVADINIMAI IR ADRESAI

Šią taisyklę taikančios susitarimo šalys Jungtinių Tautų Organizacijos sekretoriatui praneša patvirtinimo bandymus atliekančių techninių tarnybų ir patvirtinimą suteikiančių administracinių padalinių, kuriems privaloma siųsti formas, pranešančias apie kitose šalyse išduoto patvirtinimo, jo galiojimo pratęsimo, atsisakymo suteikti patvirtinimą arba patvirtinimo paskelbimo negaliojančiu paliudijimą, pavadinimus ir adresus.

----

(1)  Kaip apibrėžta Suvestinės rezoliucijos dėl transporto priemonių konstravimo (R.E.3) (dokumentas TRANS/SC1/WP29/78/3 keitimas) 7 priede.

(2)  1 – Vokietija, 2 – Prancūzija, 3 – Italija, 4 – Nyderlandai, 5 – Švedija, 6 – Belgija, 7 – Vengrija, 8 – Čekija, 9 – Ispanija, 10 – Jugoslavija, 11 – Jungtinė Karalystė, 12 – Austrija, 13 – Liuksemburgas, 14 – Šveicarija. 15 – (kol kas nepaskirtas), 16 – Norvegija, 17 – Suomija, 18 – Danija, 19 – Rumunija, 20 – Lenkija, 21 – Portugalija, 22 – Rusijos Federacija, 23 – Graikija, 24 – Airija, 25 – Kroatija, 26 – Slovėnija ir 27 – Slovakija, 28 – Baltarusija, 29 – Estija, 30 – (kol kas nepaskirtas), 31 – Bosnija ir Hercegovina, 32 – Latvija, 33 – kol kas nepaskirtas, 34 – Bulgarija, 35–36 – (kol kas nepaskirtas), 37 – Turkija, 38–39 – (kol kas nepaskirtas), 40 – buvusi Jugoslavijos respublika Makedonija, 41 – (kol kas nepaskirtas), 42 – Europos bendrija (patvirtinimus suteikia EB valstybės narės, naudodamos atitinkamą savo JTO/EEK simbolį), 43 – Japonija, 44 – (kol kas nepaskirtas), 45 – Australija ir 46 – Ukraina. Kiti numeriai kitoms šalims bus skiriami atsižvelgiant į eilės tvarką, kuria jos ratifikuos susitarimą dėl ratinių transporto priemonių, įrangos ir jų dalių, kurias galima montuoti ratinėse transporto priemonėse ir (arba) naudoti su tomis priemonėmis, suvienodintų techninių reikalavimų ir pagal tuos reikalavimus suteiktų patvirtinimų abipusio pripažinimo sąlygų priėmimo arba kuria šalys prisijungs prie šio susitarimo ir paskirtus minėtus numerius Jungtinių Tautų Organizacijos Generalinis sekretorius praneš susitarimo šalims.

----

1 PRIEDAS

PRANEŠIMAS

didžiausias formatas: A4 (210 × 297 mm))

----

2 PRIEDAS

PATVIRTINIMO ŽENKLŲ IŠDĖSTYMAS

A pavyzdys

(Žr. šios taisyklės 4.1.4 ir 4.2.4 pastraipas)

Minėtas patvirtinimo ženklas, kuriuo pažymėta transporto priemonė, nurodo, kad pagal taisyklę Nr. 26 atitinkamos transporto priemonės tipas buvo patvirtintas Nyderlanduose (E4) (patvirtinimo numeris 022439) Pirmi du patvirtinimo numerio skaitmenys nurodo, kad suteikiant patvirtinimą į taisyklę Nr. 26 jau buvo įtraukti 02 serijos pakeitimai.

B pavyzdys

(Žr. šios taisyklės 4.1.5 pastraipą)

Minėtas patvirtinimo ženklas, kuriuo pažymėta transporto priemonė, nurodo, kad pagal taisyklę Nr. 24 ir taisyklę Nr. 26 atitinkamos transporto priemonės tipas buvo patvirtintas Nyderlanduose (E4) (1) Pirmi du patvirtinimo numerio skaitmenys nurodo, kad suteikiant atitinkamus patvirtinimus į taisyklę Nr. 26 jau buvo įtraukti 02 serijos pakeitimai, o į taisyklę Nr. 24 jau buvo įtraukti 03 serijos pakeitimai.

----

(1)  Antros taisyklės numeris pateiktas tik kaip pavyzdys; patikslintas absorbcijos koeficientas yra 1,30 m–1.

----

3 PRIEDAS

IŠKYŠŲ IR TARPŲ MATMENŲ NUSTATYMO METODAI

1.   KĖBULO PLOKŠČIŲ UŽLANKŲ IŠKYŠOS AUKŠČIO NUSTATYMO METODAS

1.1.   Iškyšos H aukštis nustatomas grafiniu būdu, pagal 165 mm skersmens apskritimo kraštą, matuojamoje dalyje iš vidaus liečiantį išorinio paviršiaus tos dalies, kuri turi būti patikrinta, išorinę apybrėžą.

1.2   H yra didžiausias atstumas, matuojamas išilgai tiesios linijos, kertančios 165 mm skersmens apskritimo centrą, nuo minėto apskritimo krašto iki iškyšos išorinės apybrėžos (žr. 1 brėž.).

1.3.   Tais atvejais, jeigu 100 mm skersmens apskritimas tikrinamoje dalyje iš išorės neliečia išorinio paviršiaus išorinės apybrėžos, paviršiaus apybrėža toje vietoje laikomas 100 mm skersmens apskritimo lankas tarp dviejų sąlyčio su išorine apybrėža taškų (žr. 2 brėž.).

1.4.   Išorinio paviršiaus reikiamų dalių brėžinius turi pateikti gamintojas, kad būtų galima išmatuoti pirmiau minėtų iškyšų aukštį.

2.   PRIE IŠORINIO PAVIRŠIAUS PRITVIRTINTOS DALIES IŠKYŠOS MATAVIMO METODAS

2.1.   Prie išgaubtojo paviršiaus pritvirtintos sudedamosios dalies iškyšą galima išmatuoti tiesiogiai arba pagal atitinkamą pritvirtintos dalies brėžinio pjūvį.

2.2.   Jeigu prie paviršiaus, išskyrus išgaubtąjį paviršių, pritvirtintos sudedamosios dalies iškyšos negalima išmatuoti įprastu būdu, jos matmenys nustatomi pagal atstumo tarp 100 mm skersmens rutulio centro ir plokštės vardinės linijos didžiausią pokytį, jeigu rutuliui visą laiką liečiantis su minėta dalimi jis traukiamas išilgai tos dalies. Šio metodo taikymo pavyzdys pateiktas 3 brėž.

3.   PRIEKINIO ŽIBINTO SNAPELIO IR LANKELIO MATAVIMO METODAS

3.1.   Priekinio žibinto išorinio paviršiaus iškyša matuojama horizontalia kryptimi nuo 100 mm skersmens rutulio ir minėto paviršiaus lietimosi taško, kaip parodyta 4 brėž.

4.   ĮDUBŲ TARP GROTELIŲ SUDEDAMŲJŲ DALIŲ ARBA TARPŲ TARP TŲ DALIŲ MATMENŲ NUSTATYMO METODAS

4.1.   Atstumas tarp sudedamųjų grotelių dalių įdubų arba tarpų tarp tų dalių – tai atstumas tarp rutulio lietimosi taškus kertančių dviejų2 plokštumų, kurios statmenos lietimosi taškus jungiančiai linijai. Šio metodo taikymo pavyzdys nurodytas 5 ir 6 brėž.

----

4 PRIEDAS

PRANEŠIMAS

didžiausias formatas: A4 (210 × 297 mm))

----

----

Jungtinių Tautų Organizacijos Europos ekonomikos komisijos (toliau – JTO/EEK, angl. UN/ECE) taisyklė Nr. 28 — Vienodos nuostatos dėl įspėjamųjų garsinės signalizacijos įtaisų ir variklinių transporto priemonių, atsižvelgiant į jų garso signalus, patvirtinimo

1.   TAIKYMO SRITIS

Šis taisyklė taikoma:

1.1.   įspėjamiesiems garsinės signalizacijos įtaisams (angl. AWD) (1), kuriems tiekiama nuolatinė arba kintamoji srovė arba suslėgtasis oras, ir kurie skirti montuoti L3 – 5, M ir N kategorijų variklinėse transporto priemonėse, išskyrus mopedus (L1 ir L2 kategorijos) (2),

1.2.   variklinių transporto priemonių (išskyrus motociklus) garso signalams (3),

I.   ĮSPĖJAMIEJI GARSINĖS SIGNALIZACIJOS ĮTAISAI

2.   APIBRĖŽTYS

Šioje taisyklėje skirtingų „tipų“ įspėjamieji garsinės signalizacijos įtaisai suprantami kaip įtaisai, kurie iš esmės skiriasi vienas nuo kito tokiais aspektais:

2.1.   prekės pavadinimu arba ženklu;

2.2.   veikimo principais;

2.3.   elektros srovės tiekimo tipais (nuolatinė arba kintama srovė);

2.4.   išorine korpuso forma;

2.5.   diafragmos (-ų) forma (-omis) ir dydžiu (-iais);

2.6.   garso skleidimo angos (-ų) forma arba tipais;

2.7.   nominaliuoju akustinis dažniu arba dažniais;

2.8.   nominaliąja maitinimo įtampa;

2.9.   įtaisams, kuriems oras tiekiamas tiesiogiai iš išorinio suslėgtojo oro šaltinio, – nominaliuoju darbiniu slėgiu;

Įspėjamasis garsinės signalizacijos įtaisas daugiausia yra skirtas:

2.10.1.   motociklams, kurių galia yra mažesnė ar lygi 7 kW (I klasė).

2.10.2.   M ir N kategorijų transporto priemonėms ir motociklams, kurių galia didesnė nei 7 kW (II klasė).

3.   PARAIŠKA SUTEIKTI PATVIRTINIMĄ

Įspėjamojo garsinės signalizacijos įtaiso tipo patvirtinimo paraišką pateikia prekės pavadinimo arba ženklo turėtojas arba jo tinkamai įgaliotas atstovas.

Kartu pateikiami trys toliau nurodytų dokumentų egzemplioriai, kuriuose surašyti tokie duomenys:

3.2.1.   įspėjamojo garsinės signalizacijos įtaiso tipo aprašymas, atsižvelgiant ypač į 2 dalyje paminėtus aspektus;

3.2.2.   brėžinys, kuriame, inter alia, yra įspėjamojo įtaiso skerspjūvis;

3.2.3.   tinkamai identifikuotų sudedamųjų dalių, naudojamų gamyboje, sąrašas, kuriame būtų nurodytos naudojamos medžiagos;

3.2.4.   detalūs visų gamyboje naudojamų komponentų brėžiniai. Brėžiniuose nurodoma vieta, skirta patvirtinimo numeriui, atsižvelgiant į patvirtinimo ženklo apskritimo.

3.3.   Be to, kartu su patvirtinimo paraiška pateikiami du įspėjamojo įtaiso tipo pavyzdžiai.

3.4.   Prieš suteikdama tipo patvirtinimą kompetentinga institucija patikrina ar tinkamai užtikrinama veiksminga produkcijos atitikties kontrolė.

4.   ŽENKLAI

4.1.   Ant pateiktų patvirtinti įspėjamojo garsinės signalizacijos įtaiso pavyzdžių turi būti gamintojo prekės pavadinimas arba ženklas; šis ženklas turi būti aiškiai įskaitomas ir nenutrinamas.

4.2.   Kiekviename pavyzdyje turi būti patvirtinimo ženklui tinkamo dydžio plotas; šis plotas pažymimas brėžinyje, nurodytame 3.2.2 dalyje.

5.   PATVIRTINIMAS

5.1.   Jeigu tvirtinti pateikti pavyzdžiai atitinka toliau nurodytų 6 ir 7 dalių nuostatas, šio tipo įspėjamasis signalizacijos įtaisas yra patvirtinamas.

5.2.   Kiekvienam patvirtinamajam tipui suteikiamas patvirtinimo numeris. Pirmieji du jo skaitmenys (šiuo metu – 00, skirti pirminio varianto taisyklei) nurodo pakeitimų seriją, į kurią įtraukiami naujausi pagrindiniai techniniai taisyklės pakeitimai, padaryti iki patvirtinimo momento. Ta pati susitariančioji šalis negali priskirti šio numerio kito tipo įspėjamajam garsinės signalizacijos įtaisui.

5.3.   Tas pats patvirtinimo numeris gali būti priskirtas įspėjamųjų įtaisų tipams, kurie skiriasi tik nominaliąja elektros įtampa, nominaliuoju dažniu ar dažniais arba 2.8 dalyje paminėtų įtaisų atžvilgiu – nominaliuoju darbiniu slėgiu.

5.4.   Pagal šią taisyklę pranešimas apie patvirtinimą arba atsisakymą patvirtinti, arba patvirtinimo pratęsimą, arba patvirtinimo atšaukimą, arba visišką gamybos nutraukimą šią taisyklę taikančioms susitarimo šalims pateikiamas forma, atitinkančią pavyzdį, pateikiamą šios taisyklės 1 priede, ir pridedant įspėjamojo garsinės signalizacijos įtaiso (kurį pareiškėjas pateikia patvirtinti) brėžinius, kurių didžiausias formatas – A4 (210 × 297 mm) (arba gali būti sulankstyti, kad atitiktų šį formatą) 1:1 masteliu.

Kiekviename įspėjamajame garsinės signalizacijos įtaise, kuris atitinka tipą, patvirtintą pagal šią taisyklę, matomoje, lengvai prieinamoje vietoje, nurodytoje patvirtinimo formoje, pritvirtinamas tarptautinio patvirtinimo ženklas, kurį sudaro:

5.5.1.   apskritimas, į kurį įrašyta raidė „E“, ir po jos – patvirtinimą suteikiančios šalies skiriamasis numeris (4);

5.5.2.   patvirtinimo numeris.

5.5.3.   papildomas simbolis – skaičius romėniškaisiais skaitmenimis, nurodantis klasę, kuriai priklauso įspėjamasis garsinės signalizacijos įtaisas.

5.6.   Šis patvirtinimo ženklas ir papildomas simbolis turi būti aiškiai įskaitomi ir nenutrinamas.

5.7.   Šios taisyklės 3 priedo 1 skirsnyje yra tokio patvirtinimo ženklo elementų išdėstymo pavyzdys.

6.   SPECIFIKACIJOS

6.1.   Bendrosios specifikacijos

6.1.1.   Įspėjamasis garsinės signalizacijos įtaisas skleidžia pastovų, vienodą garsą; veikimo metu įtaiso akustinis spektras mažai keičiasi.

Įspėjamiesiems įtaisams, kuriems tiekiama kintamoji srovė, šis reikalavimas taikomas tik esant nuolatiniam generatoriaus greičiui, 6.2.3.2 dalyje nurodytame diapazone.

6.1.2.   Įspėjamojo įtaiso akustinės charakteristikos (akustinės energijos spektrinis tankis, garso slėgio lygis) ir mechaninės savybės turi būti tokios, kad jis atitiktų toliau surašytų bandymų reikalavimus nurodyta seka:

6.2.   Garso charakteristikų matavimas

6.2.1.   Įspėjamąjį įtaisą geriausia bandyti nereverberacinėje aplinkoje. Kita vertus, jį galima bandyti iš dalies nereverberacinėje patalpoje arba atviroje vietoje (5). Šiuo atveju imamasi priemonių, užtikrinančių, kad matavimo vietoje būtų išvengta atspindėjimų nuo žemės (pvz., pastatomi garsą slopinantys skydai). Patikrinama, ar laikomasi sferinės divergencijos reikalavimų (taikant 1dB ribą) ne mažesniame kaip 5 m spindulio pusrutulyje iki didžiausio išmatuotino dažnio, ypač matavimo kryptimi ir įtaiso bei mikrofono aukštyje.

Aplinkos triukšmo lygis turi būti bent 10 dB mažesnis nei išmatuotinas triukšmo slėgio lygis.

Išbandytinas įtaisas ir mikrofonas turi būti vienodame aukštyje. Aukštis – nuo 1,15 iki 1,25 m. Mikrofono didžiausio jautrio ašis turi sutapti su įtaiso didžiausio garso lygio kryptimi.

Mikrofonas padedamas taip, kad jo diafragma nuo garso skleidimo angos plokštumos būtų 2 ± 0,01 m atstumu. Jei įtaisuose yra kelios garso skleidimo angos, atstumas nustatomas atsižvelgiant į arčiausiai mikrofono esančios angos plokštumą.

6.2.2.   Garso slėgio lygių matavimai atliekami pirmos tikslumo klasės triukšmamačiu, atitinkančiu Tarptautinės elektrotechnikos komisijos (IEC) leidinyje Nr. 651 (pirmas leidimas 1979), nustatytas specifikacijas. Visi matavimai atliekami naudojant laiko konstantą „F“. Matuojant bendrą garso slėgio lygį, taikoma A svertinė kreivė. Skleidžiamo signalo spektras matuojamas pagal Furjė garsinio signalo transformaciją. Kita vertus, galima naudoti 1/3 oktavos filtrus, atitinkančius Tarptautinės elektrotechnikos komisijos (IEC) leidinyje Nr. 225, (pirmas leidimas 1 966 m.), nustatytas specifikacijas:

šiuo atveju vidutinio dažnio diapazono (2 500 Hz) garso slėgio lygis nustatomas pridedant vidutinio dažnio diapazono (2 000, 2 500 ir 3 150 Hz) garso slėgių vienos trečiosios kvadratinį vidurkį.

Kiekvienu atveju etaloniniu metodu laikomas tik Furjė transformacijos metodas.

Prireikus, įspėjamajam garsinės signalizacijos įtaisui tiekiama vienos iš toliau nurodytų bandymo įtampų elektros srovė:

6.2.3.1.   jei įspėjamajam garsinės signalizacijos įtaisui tiekiama nuolatinė srovė, naudojama įtampa, išmatuota elektros energijos šaltinio gnybtuose ir atitinkanti 13/12 voltų nominaliąją įtampą;

6.2.3.2.   jei įtaisui tiekiama kintamoji elektros srovė, elektros srovė turi būti tiekiama tokio tipo elektros generatoriumi, kuris paprastai naudojamas su šio tipo įspėjamosios garsinės signalizacijos įtaisu. Įspėjamosios garsinės signalizacijos įtaiso akustinės charakteristikos turi būti užregistruotos elektros generatoriui sukantis 50 %, 75 % ir 100 % didžiausio greičio, kurį nepertraukiamam generatoriaus veikimui yra nurodęs gamintojas. Atliekant šį bandymą, elektros generatorius neturi būti prijungtas prie kitos elektrinės apkrovos. 6.3 dalyje aprašytas patvarumo bandymas atliekamas įrangos gamintojo nurodytu greičiu, kuris pasirenkamas iš pirmiau nurodytųjų.

6.2.4.   Jei atliekant bandymus su įspėjamosios garsinės signalizacijos įtaisu, kuriam tiekiama nuolatinė srovė, naudojamas išlygintosios elektros srovės šaltinis, įtaisui veikiant to šaltinio gnybtuose nuo viršūnės iki viršūnės išmatuota kintamosios įtampos dalis neturi būti didesnė kaip 0,1 volto.

6.2.5.   Jei įspėjamosios garsinės signalizacijos įtaisui tiekiama nuolatinė srovė, jungiamųjų laidų, įskaitant gnybtus ir kontaktus, varža turi būti kiek įmanoma artimesnė (0,10/12) x nominaliosios įtampos (voltais).

6.2.6.   Gamintojo nurodytais įrengimais įtaisas nepaslankiai pritvirtinamas prie atramos, kurios masė bent 10 kartų didesnė nei įtaiso ir ne mažesnė kaip 30 kg. Be to, turi būti numatytos priemonės, užtikrinančios, kad atspindžiai nuo atramos šonų ir jos pačios virpesiai neturėtų didesnės įtakos matavimo rezultatams.

Pirmiau nustatytomis sąlygomis pagal A kreivę įvertintas garso slėgis neturi viršyti:

6.2.7.1.   Be to, 1 800-3 550 Hz dažnių diapazono garso slėgio lygis turi būti didesnis nei bet kokios didesnės kaip 3 550 Hz dažnių dedamosios ir kiekvienu atveju lygus arba viršijantis:

6.2.7.2.   Įspėjamieji garsinės signalizacijos įtaisai, kurie atitinka garso charakteristikas, paminėtas (b) punkte, gali būti naudojami transporto priemonėse, paminėtose (a) punkte.

6.2.8.   Pirmiau nurodytas specifikacijas taip pat turi atitikti įtaisas, su kuriuo buvo atliktas toliau 6.3 dalyje nurodytas patvarumo bandymas, jeigu įspėjamojo garsinės signalizacijos įtaiso, kuriam tiekiama nuolatinė srovė, maitinimo įtampa sudaro nuo 115 iki 95 % jo nominaliosios įtampos arba, jeigu įtaisui tiekiama kintamoji srovė, nuo 50 % iki 100 % didžiausio generatoriaus greičio, kurį yra nurodęs generatoriaus gamintojas, kai generatorius veikia nepertraukiamu režimu.

6.2.9.   6.2.7 dalyje nustatytą mažiausią vertę nuo įjungimo momento garsas turi pasiekti ne ilgiau kaip per 0,2 sekundės (matuojama esant 20 ± 5 °C aplinkos oro temperatūrai). Ši nuostata, inter alia, taikoma pneumatiniams arba elektropneumatiniams įspėjamiesiems įtaisams.

6.2.10.   Pneumatiniai arba elektropneumatiniai įspėjamieji įtaisai, jei jie veikia esant elektros tiekimo sąlygoms, kurias šiems įtaisams nurodė gamintojas, turi atitikti tokius pačius akustinius reikalavimus, kurie yra keliami elektra varomiems įspėjamiesiems garsinės signalizacijos įtaisams.

6.3.   Patvarumo bandymas

6.3.1.   Įspėjamajam garsinė signalizacijos įtaisui tiekiama nominaliosios įtampos elektros srovė, jungiamųjų laidų varža atitinka pirmiau 6.2.3 ir 6.2.5 dalyse nurodytąją ir jis įjungiamas:

10 000 kartų – įspėjamiesiems garsinės signalizacijos įtaisams, kurie visų pirma skirti motociklams, kurių galia yra mažesnė ar lygi 7 kW;

50 000 kartų – įspėjamiesiems garsinės signalizacijos įtaisams, kurie visų pirma skirti M ir N kategorijų transporto priemonėms ir motociklams, kurių galia didesnė nei 7 kW, kaskart įjungiant sekundei, po kurios daroma keturių sekundžių pertrauka. Atliekant bandymą įspėjamasis garsinės signalizacijos įtaisas ventiliuojamas oro srautu, kurio greitis – apie 10 m/sek.

6.3.2.   Jei bandymas atliekamas nereverberuojančioje patalpoje, ji turi būti pakankamai erdvi, kad per patvarumo bandymą įtaiso skleidžiama šiluma galėtų normaliai išsisklaidyti.

6.3.3.   Aplinkos temperatūra bandymo kambaryje turi būti nuo +15 iki +30 °C.

6.3.4.   Jeigu įspėjamąjį garsinės signalizacijos įtaisą įjungus pusę iš nustatyto kartų skaičiaus, garso lygio charakteristikos, palyginti su buvusiomis iki bandymo, pasikeičia, įtaisą galima pareguliuoti. Įtaisą įjungus nustatytą kartų skaičių ir, jei būtina, jį sureguliavus, įspėjamasis garsinės signalizacijos įtaisas turi atitikti 6.2 dalyje nustatyto bandymo reikalavimus.

6.3.5.   Elektropneumatinių įspėjamųjų įtaisų atveju, įtaisą įjungus 10 000 kartų, jį galima sutepti gamintojo rekomenduojama alyva.

7.   ĮSPĖJAMOJO GARSINĖS SIGNALIZACIJOS ĮTAISO TIPO PAKEITIMAS IR PATVIRTINIMO GALIOJIMO PRATĘSIMAS

Apie bet kokį įspėjamojo garsinės signalizacijos įtaiso tipo pakeitimą pranešama administracinei tarnybai, išdavusiai įspėjamojo garsinės signalizacijos įtaiso tipo patvirtinimą. Tarnyba gali:

7.1.1.   laikytis požiūrio, kad pakeitimai, tikriausiai, neturės jokio didesnio neigiamo poveikio;

7.1.2.   arba paprašyti naujos ataskaitos iš techninės tarnybos, atsakingos už bandymus.

7.2.   Pranešimas apie patvirtinimo suteikimą, kuriame nurodomi keitimų duomenys, arba apie atsisakymą patvirtinti perduodamas susitarimo šalims, taikančioms šią taisyklę, laikantis 5.4 dalyje nurodytos tvarkos.

7.3.   Kompetentinga institucija, išduodanti patvirtinimo pratęsimą, kiekvienai pranešimo formai, parengtai tokiam pratęsimui, suteikia serijos numerį.

8.   PRODUKCIJOS ATITIKTIS

Produkcijos atitikties tikrinimo tvarka turi atitikti nustatytąją susitarimo 2 priede (E/ECE/324-E/ECE/TRANS/505/Rev.2), taikant tokius reikalavimus:

8.1.   Įspėjamasis garsinės signalizacijos įtaisas, patvirtintas pagal šią taisyklę, turi būti pagamintas taip, kad atitiktų patvirtintą tipą, t. y. atitikdamas reikalavimus, pirmiau išdėstytus 6 dalyje.

8.2.   Patvirtinusi tipą institucija gali bet kuriuo metu patikrinti atitikties kontrolės metodus, taikomus visiems gamybos įrenginiams. Įprastas tokių patikrinimų dažnumas yra kartą per du metus.

Patvirtinimo turėtojas turi:

8.3.1.   užtikrinti gaminių kokybės veiksmingos kontrolės tvarkos taikymą,

8.3.2.   turėti galimybę naudotis patikros įrenginiais, kurie reikalingi tikrinant atitiktį pagal kiekvieną patvirtintą tipą,

8.3.3.   užtikrinti, kad registruojami bandymų rezultatų duomenys ir pridedami dokumentai bus prieinami tam tikrą laiką, kurio trukmė nustatoma pasikonsultavus su administracine tarnyba,

8.3.4.   ištirti kiekvieno bandymų tipo rezultatus, kad būtų patikrintas ir užtikrintas gaminio charakteristikų stabilumas, atsižvelgiant į pramoninės gamybos skirtumus.

8.3.5.   užtikrinti, kad yra atlikti pakankami kiekvieno įspėjamojo garsinės signalizacijos įtaiso patikrinimai, kad būtų užtikrinta, jog visi tuo metu gaminami įspėjamieji garsinės signalizacijos įtaisai atitinka įspėjamojo garsinės signalizacijos įtaiso specifikacijas, kurios buvo nustatytos, kai buvo teikiama paraiška patvirtinti tipą.

8.3.6.   užtikrinti, kad bandomųjų pavydžių arba bandinių paėmimas, kuris leidžia prieiti prie išvados, jog esama svarstomo bandymo tipo neatitikimų, būtų kartojamas, t. y. vėl būtų imama bandomųjų pavyzdžių ir atliekamas dar vienas bandymas. Turi būti imtasi visų būtinų veiksmų, kad gamyba vėl atitiktų reikalavimus.

Patvirtinusi tipą kompetentinga institucija gali bet kuriuo metu patikrinti atitikties kontrolės metodus, taikomus kiekviename gamybos padalinyje.

8.4.1.   Kiekvieno tikrinimo metu atvykstančiam tikrinančiajam pareigūnui pateikiami bandymų žurnalai ir gamybos patikrinimo įrašai.

8.4.2.   Tikrinantysis pareigūnas atsitiktinės atrankos būdu gali paimti bandinius, kurie bus patikrinti gamintojo laboratorijoje. Mažiausią bandinių skaičių galima nustatyti pagal paties gamintojo atlikto patikrinimo rezultatus.

8.4.3.   Kai nustatoma, kad kokybės lygis neatitinka reikalavimų arba, kai atrodo būtina patikrinti pagal 8.4.2 dalies nuostatas atliktų bandymų rezultatų teisingumą, tikrinantysis pareigūnas turi išrinkti bandinius, kurie turi būti nusiųsti į tipo patvirtinimo bandymus atlikusią techninę tarnybą.

8.4.4.   Kompetentinga institucija gali atlikti bet kokį šioje taisyklėje nurodytą bandymą.

8.4.5.   Įprastas kompetentingos institucijos leidžiamų patikrinimų dažnumas - kartą per metus. Jeigu per vieną iš šių apsilankymų užregistruojami reikalavimų neatitinkantys rezultatai, kompetentinga institucija turi užtikrinti, kad būtų imtasi visų būtinų veiksmų siekiant kuo greičiau atkurti produkcijos atitiktį.

9.   BAUDOS UŽ PRODUKCIJOS NEATITIKIMĄ

9.1.   Pagal šią taisyklę išduotas įspėjamojo garsinės signalizacijos įtaiso patvirtinimas gali būti atšauktas, jei nesilaikoma 8.1 dalyje išdėstytų sąlygų arba jei įspėjamojo garsinės signalizacijos įtaiso patikrinimo, nurodyto pirmiau 8.2 dalyje, rezultatai yra neigiami.

9.2.   Jei susitarimo šalis, taikanti šią taisyklę, atšaukia patvirtinimą, kurį ji prieš tai išdavė, ji praneša kitoms susitariančiosioms šalims, taikančioms šią taisyklę, siųsdama patvirtinimo formos egzempliorių, kurio gale didelėmis raidėmis užrašyta „PATVIRTINIMAS ATŠAUKTAS“.

10.   GAMYBA NUTRAUKTA

Jeigu patvirtinimo, išduoto pagal šią taisyklę, turėtojas nutraukia patvirtinto tipo įspėjamojo garsinės signalizacijos įtaiso gamybą, jis praneša institucijai, išdavusiai patvirtinimą. Gavusi šį pranešimą, institucija praneša kitoms susitarimo šalims, taikančioms šią taisyklę, siųsdama patvirtinimo formos egzempliorių, kurio gale didelėmis raidėmis užrašyta „GAMYBA NUTRAUKTA“.

II.   VARIKLINIŲ TRANSPORTO PRIEMONIŲ GARSO SIGNALAI

11.   APIBRĖŽTYS

Šioje taisyklėje vartojamos šios apibrėžtys:

11.1.   „Variklinės transporto priemonės patvirtinimas“ reiškia transporto priemonės tipo patvirtinimą, atsižvelgiant į jos garso signalą;

„Transporto priemonės tipas“ reiškia transporto priemones iš esmės nesiskiriančias nuo kitų tokiais atžvilgiais:

11.2.1.   transporto priemonėje įrengtų įspėjamųjų įtaisų skaičiumi ir tipu (-ais);

11.2.2.   tvirtinimo detalėmis, naudotomis pritvirtinant įspėjamąjį įtaisą transporto priemonėje;

11.2.3.   įspėjamųjų įtaisų pritvirtinimo transporto priemonėje vieta;

11.2.4.   konstrukcijos dalių, prie kurių yra pritvirtintas (-i) įspėjamasis (-ieji) įtaisas (-ai), tvirtumu;

11.2.5.   transporto priemonės priekinės kėbulo dalies forma ir medžiagos, kurios gali turėti įtakos įspėjamojo (-ųjų) įtaiso (-ų) skleidžiamo garso lygiui ir turėti slopinamąjį poveikį.

12.   PARAIŠKA SUTEIKTI PATVIRTINIMĄ

12.1.   Transporto priemonės tipo, atsižvelgiant į jo garso signalus, paraišką suteikti patvirtinimą pateikia transporto priemonės gamintojas arba jo tinkamai įgaliotas atstovas;

Kartu pateikiami trys egzemplioriai toliau nurodytų dokumentų, kuriuose surašyti šie duomenys:

12.2.1.   transporto priemonės tipo aprašymas, atsižvelgiant į aspektus, nurodytus pirmiau 11.2 dalyje;

12.2.2.   sąrašas komponentų, kurie reikalingi, siekiant nustatyti koks (-ie) įspėjamasis (-ieji) įtaisas (-ai) įrengtas (-i) transporto priemonėje;

12.2.3.   brėžiniai, kuriuose parodyta įspėjamojo (-ųjų) įtaiso (-ų) įrengimo transporto priemonėje vieta ir jo (jų) tvirtinimo detalės.

12.3.   Teikiamos patvirtinti transporto priemonės tipo pavyzdys pateikiamas techninei tarnybai, atsakingai už patvirtinimo bandymus.

13.   PATVIRTINIMAS

13.1.   Jei pagal šią taisyklę pateiktas patvirtinti transporto priemonės tipas atitinka toliau nurodytų 14 ir 15 dalių reikalavimus, suteikiamas šio transporto priemonės tipo patvirtinimas.

13.2.   Kiekvienam patvirtintam tipui suteikiamas patvirtinimo numeris. Pirmieji du jo skaitmenys (šiuo metu – 00, skirti pirminės redakcijos taisyklei) nurodo pakeitimų skaičių, į kurį įtraukti naujausi pagrindiniai techniniai taisyklės pakeitimai, padaryti iki patvirtinimo momento. Ta pati susitariančioji šalis negali priskirti šio numerio kito tipo transporto priemonei.

13.3.   Pagal šią taisyklę pranešimas apie transporto priemonės tipo patvirtinimą arba atsisakymą patvirtinti arba patvirtinimo galiojimo pratęsimą arba patvirtinimo atšaukimą arba visišką gamybos nutraukimą šią taisyklę taikančioms susitarimo šalims pateikiamas forma, atitinkančia pavyzdį, pateikiamą šios taisyklės 2 priede, ir pridedant brėžinius (kuriuos pareiškėjas pateikia tvirtinti), kurių didžiausias formatas – A4 (210 × 297 mm) (arba jie gali būti sulankstyti, kad atitiktų šį formatą) tinkamu masteliu.

Kiekvienoje transporto priemonėje, kuri atitinka tipą, patvirtintą pagal šią taisyklę, pastebimoje, lengvai pasiekiamoje vietoje, nurodytoje patvirtinimo formoje, pritvirtinamas tarptautinio patvirtinimo ženklas, kurį sudaro:

13.4.1.   apskritimas, į kurį įrašyta raidė „E“ ir po jos – patvirtinimą suteikiančios šalies skiriamasis numeris (6);

13.4.2.   13.4.1 dalyje nurodyto apskritimo dešinėje pusėje įrašomas šios taisyklės numeris;

13.5.   Jei transporto priemonė atitinka pagal kitą taisyklę (-us), pridedama (-us) prie šio susitarimo, patvirtintą transporto priemonės tipą toje pačioje šalyje, kurį suteikė patvirtinimą pagal šią taisyklę, 13.4 dalyje nurodytas simbolis neturi būti kartojamas; tokiu atveju, papildomi taisyklių (pagal kuriuos buvo suteiktas patvirtinimas šalyje, kuri suteikė patvirtinimą pagal šią taisyklę) numeriai ir simboliai bus surašyti vertikaliai stulpeliais į dešinę nuo simbolio, nurodyto 13.4 dalyje.

13.6.   Šis patvirtinimo ženklas ir papildomas simbolis turi būti aiškiai įskaitomas ir nenutrinamas.

13.7.   Patvirtinimo ženklas patalpinamas prie plokštės, kurioje surašytos transporto priemonės charakteristikos ir taip pat gali būti tvirtinamas prie šios plokštės.

13.8.   Šios taisyklės 3 priedo II skirsnyje yra tokio patvirtinimo ženklo elementų pavyzdys.

13.9.   Prieš suteikdama tipo patvirtinimą kompetentinga institucija patikrina ar tinkamai užtikrinama veiksminga produkcijos atitikties kontrolė.

14.   SPECIFIKACIJOS

Transporto priemonė atitiks tokias specifikacijas:

14.1.   Įspėjamasis (-ieji) garsinės signalizacijos įtaisas (-ai) įrengtas (-i) transporto priemonėje yra pagal šią taisyklę patvirtinto tipo;

II klasės įspėjamieji garsinės signalizacijos įtaisai, patvirtinti pagal pirminę šios taisyklės redakciją, ir todėl neturintys simbolio „II“ patvirtinimo ženkle, gali būti toliau įrengiami transporto priemonių tipuose, pateiktuose patvirtinti pagal šią taisyklę.

14.2.   Bandymo įtampa turi būti tokia, kaip nurodyta šios taisyklės 6.2.3 dalyje;

14.3.   Garso slėgio matavimai atliekami šios taisyklės 6.2.2 dalyje nurodytomis sąlygomis.

14.4.   A-svertinis garso, kurį skleidžia transporto priemonėje įrengtas įtaisas, slėgio lygis matuojamas iš transporto priemonės priekio 7 m atstumu; transporto priemonė turi būti atviroje vietoje (7), ant kiek įmanoma lygesnio paviršiaus ir, jei įtaisams tiekiama nuolatinė srovė, variklis turi būti išjungtas.

14.5.   Matuoklio mikrofonas padedamas apytiksliai transporto priemonės vidurinėje skersinėje plokštumoje.

14.6.   Fono triukšmo ir vėjo triukšmo garso slėgio lygis turi būti mažiausiai 10 dB (A) žemiau matuotino garso.

14.7.   Maksimalus garso slėgio lygis nustatomas nuo 0,5 iki 1,5 m virš žemės paviršiaus.

14.8.   Atlikus matavimus 14.2. –14,7. dalyse nurodytomis sąlygomis, didžiausias bandymo garso signalo garso slėgio lygis (14.7.) turi būti bent:

15.   TRANSPORTO PRIEMONĖS TIPO PAKEITIMAS IR PATVIRTINIMO GALIOJIMO PRATĘSIMAS

Apie bet kokį transporto priemonės tipo pakeitimą pranešama administracinei tarnybai, suteikusiai transporto priemonės tipo patvirtinimą. Ši tarnyba gali:

15.1.1.   laikytis požiūrio, kad pakeitimai, tikriausiai, neturės didesnio neigiamo poveikio ir kad bet kokiu atveju transporto priemonė vis dar atitinka reikalavimus; arba

15.1.2.   paprašyti naujos ataskaitos iš techninės tarnybos, atsakingos už bandymus.

15.2.   Pranešimas apie patvirtinimo suteikimą, kuriame nurodomi keitimų duomenys, arba apie atsisakymą patvirtinti perduodamas susitarimo šalims, taikančioms šią taisyklę, laikantis pirmiau 13.3 dalyje nurodytos tvarkos.

15.3.   Kompetentinga institucija, išduodanti patvirtinimo pratęsimą, kiekvienai pranešimo formai, parengtai tokiam galiojimo pratęsimui, suteikia serijos numerį.

16.   PRODUKCIJOS ATITIKTIS

Produkcijos atitikties tikrinimo tvarka turi atitikti nustatytąja susitarimo 2 priede (E/ECE/324-E/ECE/TRANS/505/Rev.2), taikant tokius reikalavimus:

16.1.   Transporto priemonė, patvirtinta pagal šią taisyklę, turi būti pagaminta taip, kad atitiktų patvirtintą tipą, t. y. atitikdama reikalavimus, išdėstytus 14 dalyje.

16.2.   Institucija, išdavusi tipo patvirtinimą, gali bet kuriuo metu patikrinti atitikties kontrolės metodus, taikomus gamybiniams įrenginiams. Įprastas tokių patikrinimų dažnumas yra kartą per du metus.

Patvirtinimo tvarka turi:

16.3.1.   užtikrinti transporto priemonių kokybės veiksmingos kontrolės tvarkos buvimą, atsižvelgiant į visus aspektus, kurie yra svarbūs užtikrinant 14 dalyje išdėstytų reikalavimų laikymąsi,

16.3.2.   užtikrinti, kad yra atlikti pakankami kiekvienos transporto priemonės patikrinimai (įspėjamojo garsinės signalizacijos įtaiso numerio ir tipo atžvilgiu), kad būtų užtikrinta, jog visos tuo metu gaminamos transporto priemonės atitinka transporto priemonės specifikacijas, kurios buvo nustatytos, kai buvo teikiama paraiška patvirtinti tipą.

16.3.3.   užtikrinti, kad būtų imamasi visų būtinų veiksmų, kad gamyba vėl atitiktų reikalavimus, jei patikrinimai, atlikti pagal 16.3.2. dalį, byloja, jog viena arba daugiau transporto priemonių neatitinka reikalavimų, išdėstytų 14 dalyje.

16.4.   Tipo patvirtinimą suteikusi kompetentinga institucija gali bet kuriuo metu patikrinti atitikties kontrolės metodus, taikomus kiekviename gamybos padalinyje. Tipo patvirtinimą suteikusi kompetentinga institucija gali bet kuriuo metu patikrinti atitikties kontrolės metodus, taikomus kiekviename gamybos padalinyje. Institucija gali taip pat atlikti atsitiktinai atrinktų serijinės gamybos transporto priemonių patikrinimus, atsižvelgdama į reikalavimus, išdėstytus 14 dalyje.

16.5.   Jeigu per vieną iš šių patikrinimų randama nepatenkinamų rezultatų (pagal 16.4. dalį), kompetentinga institucija užtikrina, kad būtų imamasi visų būtinų veiksmų siekiant kuo greičiau atkurti produkcijos atitiktį.

17.   BAUDOS UŽ PRODUKCIJOS NEATITIKIMĄ

17.1.   Transporto priemonės tipo patvirtinimas išduotas pagal šią taisyklę gali būti atšauktas, jei nesilaikoma 16.1 dalyje išdėstytų sąlygų arba jei transporto priemonės patikrinimo, nurodyto pirmiau 16.2 dalyje, rezultatai yra neigiami.

17.2.   Jei susitarimo šalis, taikanti šią taisyklę, atšaukia patvirtinimą, kurį ji prieš tai suteikė, ji praneša kitoms susitariančiosioms šalims, taikančioms šią taisyklę, siųsdama patvirtinimo formos egzempliorių, kurio gale didelėmis raidėmis užrašyta „PATVIRTINIMAS ATŠAUKTAS“.

18.   TECHNINIŲ TARNYBŲ, ATLIEKANČIŲ PATVIRTINIMO BANDYMUS, IR ADMINISTRACINIŲ TARNYBŲ PAVADINIMAI IR ADRESAI

Susitarimo šalys, taikančios šią taisyklę, praneša Jungtinių Tautų Sekretoriatui pavadinimus ir adresus techninių tarnybų, atsakingų už patvirtinimo bandymus, ir išduodančių patvirtinimus administracinių tarnybų, kurioms turi būti siunčiamos patvirtinimo arba atsisakymo patvirtinti arba patvirtinimo atšaukimo formos, išduotos kitose šalyse.

----

(1)  Įspėjamasis garsinės signalizacijos įtaisas, kuriame yra kelios garso skleidimo angos aktyvuojamos vieno maitinimo bloko, yra laikomas vienu įspėjamuoju garsinės signalizacijos įtaisu.

(2)  Kaip apibrėžta Konsoliduotoje rezoliucijoje (R.E.3).

(3)  Įspėjamasis garsinės signalizacijos įtaisas, sudarytas iš kelių agregatų, kiekvienas iš kurių skleidžia garso signalą ir yra sinchroniškai valdomas paleidžiant vienintelį valdymo įtaisą, yra laikomas įspėjamąja garsinės signalizacijos sistema.

(4)  1 – Vokietija, 2 – Prancūzija, 3 – Italija, 4 – Nyderlandai, 5 – Švedija, 6 – Belgija, 7 – Vengrija, 8 – Čekija, 9 – Ispanija, 10 – Jugoslavija, 11 – Jungtinė Karalystė, 12 – Austrija, 13 – Liuksemburgas, 14 – Šveicarija, 15 – (nenaudojamas), 16 – Norvegija, 17 – Suomija, 18 – Danija, 19 – Rumunija, 20 – Lenkija, 21 – Portugalija, 22 – Rusijos Federacija, 23 – Graikija, 24 – Airija, 25 – Kroatija, 26 – Slovėnija, 27 – Slovakija, 28 – Baltarusija, 29 – Estija, 30 – (nenaudojamas), 31 – Bosnija ir Hercegovina, 32 – Latvija, 33 – (nenaudojamas), 34 – Bulgarija, 35-36 – (nenaudojamas), 37 – Turkija, 38-39 – (nenaudojamas), 40 – buvusi Jugoslavijos Respublika Makedonija, 41 – (nenaudojamas), 42 – Europos Bendrija (patvirtinimus suteikia jos valstybės narės naudodamos atitinkamus ECE simbolius), 43 - Japonija, 44 (nenaudojamas), 45 – Australija ir 46 – Ukraina. Tolesni numeriai kitoms šalims suteikiami eilės tvarka, atsižvelgiant į tai, kada tos šalys ratifikuoja arba prisijungia prie susitarimo, skirto vienodiems techniniams ratinių transporto priemonių, įrangos ir dalių, kurias galima įmontuoti transporto priemonėse arba naudoti su transporto priemonėmis, reikalavimams ir pagal tuos reikalavimus suteikiamų patvirtinimų abipusio pripažinimo sąlygoms priimti; paskirtus numerius Jungtinių Tautų Generalinis Sekretorius praneša susitarimo šalims.

(5)  Bandymo vieta gali būti, pvz., atvira 50 metrų spindulio vieta, kurios centrinė dalis turi būti beveik horizontali mažiausiai 20 metrų spinduliu; paviršius turi būti betoninis, asfaltuotas arba kitos panašios medžiagos, paviršiuje turi būti be puraus sniego, aukštų piktžolių arba purios žemės ar šlako. Matavimai atliekami dieną giedru oru. Šalia įspėjamojo garsinės signalizacijos įtaiso arba mikrofono gali būti tik stebėtojas, kuris registruoja prietaiso rodmenis, kadangi pašalinių asmenų buvimas gali smarkiai iškraipyti prietaiso rodmenis, jei pašaliniai asmenys yra šalia įspėjamojo garsinės signalizacijos įtaiso arba mikrofono. Nagrinėjant prietaiso rodmenis, neatsižvelgiama į viršūnes, kurios atrodo nesusijusios su bendru garso lygiu.

(6)  Žr. 5.5.1 dalį, 1/išnašą.

(7)  Žr. 6.2.1 dalį, 2/išnašą

----

1 PRIEDAS

(Didžiausias formatas: A 4 (210 × 297 mm))

----

2 PRIEDAS

(Didžiausias formatas: A 4 (210 × 297 mm))

----

3 PRIEDAS

I.   ĮSPĖJAMŲJŲ GARSINĖS SIGNALIZACIJOS ĮTAISŲ PATVIRTINIMO ŽENKLO ELEMENTŲ IŠDĖSTYMAS

(žr. šios taisyklės 5.5 dalį)

Šis patvirtinimo ženklas pritvirtintas prie įspėjamojo garsinės signalizacijos įtaiso rodo, kad šis I klasės įspėjamasis garsinės signalizacijos įtaisas buvo patvirtintas Nyderlanduose (E 4) ir jam suteiktas patvirtinimo numeris 002439. Pirmieji du skaitmenys rodo, kad patvirtinimas buvo suteiktas laikantis pirminės redakcijos Taisyklės Nr. 28 reikalavimų.

Pastaba

Patvirtinimo numeris turi būti šalia apskritimo: virš arba žemiau raidės „E“, į kairę arba į dešinę nuo šios raidės. Patvirtinimo numerio skaitmenys turi būti toje pačioje raidės „E“ pusėje ir turi būti nukreipti ta pačia kryptimi. Reikia vengti naudoti romėniškaisiais skaitmenis patvirtinimo numeriuose, siekiant išvengti painiojimo su kitais simboliais.

II.   TRANSPORTO PRIEMONĖS PATVIRTINIMO, ATSIŽVELGIANT Į TRANSPORTO PRIEMONĖS GARSO SIGNALUS, ŽENKLO ELEMENTŲ IŠDĖSTYMAS

(žr. šios taisyklės 13.4 dalį)

A modelis

Šis patvirtinimo ženklas pritvirtintas prie transporto priemonės rodo, kad pagal Taisyklę 28 šis transporto priemonės tipas buvo patvirtintas Nyderlanduose (E 4), atsižvelgiant į jo garso signalus.

B modelis

Šis patvirtinimo ženklas, pritvirtintas prie transporto priemonės rodo, kad pagal Taisykles Nr. 28 ir 24, šis transporto priemonės tipas buvo patvirtintas Nyderlanduose (E 4), atsižvelgiant į jo garso signalus ir dyzelinio variklio išmetamuosius teršalus. Pastarosios taisyklės atžvilgiu, sugerties koeficiento pataisytoji vertė yra 1.30 m–1.

----

----

Jungtinių Tautų Organizacijos Europos ekonomikos komisijos (toliau – JTO/EEK, angl. UN/ECE) taisyklė Nr. 44 — Vienodos nuostatos dėl variklinių transporto priemonių keleiviams vaikams skirtų apsaugos įtaisų patvirtinimo („vaikų apsaugos sistemos“).

1.   TAIKYMO SRITIS

1.1.   Ši taisyklė taikoma vaikų apsaugos sistemoms, kurios tinkamos montuoti variklinėse transporto priemonėse su trimis ar daugiau ratų, bet neskirtos naudoti su sulankstomosiomis (atlošiamosiomis) arba į šoną atsuktomis sėdynėmis.

2.   SĄVOKŲ APIBRĖŽTYS

Šioje taisyklėje:

Vaikų apsaugos sistema („apsaugos įrenginys“) – išdėstymas sudedamųjų dalių, kurios gali būti sudarytos iš juostų arba lanksčių sudedamųjų dalių su apsaugine sagtimi, reguliavimo įtaisų, priedų, kai kuriais atvejais – iš papildomo įtaiso, pvz., nešiojamojo lopšio, kūdikio sėdynės, papildomos sėdynės ir (arba) apsauginio skydelio, kuriuos galima tvirtinti variklinėje transporto priemonėje. Apsaugos sistema sukonstruota taip, kad apribotų asmens kūno judėjimą ir sumažintų pavojų susižeisti transporto priemonės susidūrimo arba staigaus stabdymo atveju.

Vaikų apsaugos įrenginiai skirstomi į penkias „svorio grupes“:

2.1.1.1.   0 grupė skirta mažesnio kaip 10 kg svorio vaikams;

2.1.1.2.   0+ grupė skirta mažesnio kaip 13 kg svorio vaikams;

2.1.1.3.   I grupė skirta 9–18 kg svorio vaikams;

2.1.1.4.   II grupė skirta 15–25 kg svorio vaikams;

2.1.1.5.   III grupė skirta 22–36 kg svorio vaikams.

Vaikų apsaugos įrenginiai skirstomi į keturias „kategorijas“:

2.1.2.1.   „universaliosios“ kategorijos vaikų apsaugos įrenginiai skirti naudoti, kaip apibrėžta 6.1.1 ir 6.1.3.1 pastraipose, su daugeliu transporto priemonės sėdynės padėčių, ypač su tomis padėtimis, kurios buvo įvertintos pagal suvestinės rezoliucijos (R.E.3) 13 priedo 2 priedėlį ir pripažintos suderinamomis su šios kategorijos vaikų apsaugos įrenginiu;

2.1.2.2.   „ribotosios“ kategorijos vaikų apsaugos įrenginiai skirti naudoti, kaip apibrėžta 6.1.1 ir 6.1.3.1 pastraipose, su tam tikrų transporto priemonių tipų nustatytomis sėdynės padėtimis, kaip nurodyta vaikų apsaugos įrenginio gamintojo arba transporto priemonės gamintojo:

2.1.2.3.   „pusiau universalios“ kategorijos vaikų apsaugos įrenginiai skirti naudoti kaip apibrėžta 6.1.1 ir 6.1.3.2 pastraipose;

„specialios transporto priemonės“ kategorija skirta naudoti:

2.1.2.4.1.   specialaus tipo transporto priemonėse, pagal 6.1.2 ir 6.1.3.3 pastraipas arba

2.1.2.4.2.   kaip „įmontuotas“ vaikų apsaugos įrenginys.

Vaikų apsaugos sistemos gali būti dviejų klasių:

integruotosios klasės sistema sudaryta iš juostų arba lanksčių sudedamųjų dalių su apsaugine sagtimi, reguliavimo įtaisu, priedais, kai kuriais atvejais su papildoma sėdyne ir (arba) apsauginiu skydeliu; šios klasės vaikų apsaugos sistema gali būti tvirtinama naudojant jos pačios juostą ar juostas;

neintegruotosios klasės sistema gali būti sudaryta iš dalinio apsaugos įrenginio, kuri, kai yra naudojamas kartu su suaugusiųjų saugos diržu, juosiančiu vaiko kūną arba prilaikančiu įrenginį, kuriame vaikas yra pasodintas, sudaro sukomplektuotą vaikų apsaugos sistemą;

2.1.3.1.   „dalinis apsaugos įrenginys“ – įtaisas, pvz., paaukštinta sėdynė, kuri, jeigu yra naudojama kartu su suaugusiųjų saugos diržu, juosiančiu vaiko kūną arba prilaikančiu įtaisą, kuriame vaikas yra pasodintas, sudaro sukomplektuotą vaikų apsaugos sistemą;

2.1.3.2.   „paaukštinta sėdynė“ – kieta pagalvėlė, kuri gali būti naudojama su suaugusiųjų saugos diržu;

2.1.3.3.   „kreipiamoji juosta“ – juosta, kuri fiksuoja suaugusiųjų saugos diržo pečių juostą vaikui tinkamoje padėtyje; pečių juostos padėtis gali būti reguliuojama įtaisu, kuriuo juosta patraukiama aukštyn arba žemyn, pritaikant prie naudotojo peties, ir užfiksuojama toje padėtyje. Ši kreipiamoji juosta neskirta didelei dinaminės apkrovos daliai išlaikyti.

2.2.   „Vaiko saugos sėdynė“ – vaiko apsaugos įrenginys, kurio sudedamoji dalis yra sėdynė, kurioje laikomas pasodintas vaikas.

2.3.   „Diržas“ – vaikų apsaugos įrenginys, kurį sudaro juostų su saugos sagtimi, reguliavimo įtaisais ir priedais, derinys.

„Sėdynė“ – konstrukcija, kuri yra sudedamoji vaikų apsaugos įrenginio dalis ir skirta laikyti vaiką sėdimojoje padėtyje;

2.4.1.   „nešiojamasis lopšys“ – apsaugos sistema, skirta laikyti vaiką aukštielninką arba kniūbsčią, kad vaiko stuburas būtų statmenas vidurinei išilginei transporto priemonės plokštumai. Lopšys sukonstruotas taip, kad susidūrimo atveju paskirstytų vaiko galvą ir kūną, išskyrus galūnes, veikiančias sulaikomąsias jėgas;

2.4.2.   „nešiojamojo lopšio fiksatorius“ – įtaisas, naudojamas nešiojamajam lopšiui transporto priemonėje tvirtinti;

2.4.3.   „kūdikio sėdynė“ – apsaugos sistema, skirta laikyti vaiką apgręžtojoje, pusiau gulimojoje padėtyje. Ji sukonstruota taip, kad susidūrimo atveju paskirstytų vaiko galvą ir kūną, išskyrus galūnes, veikiančias sulaikomąsias jėgas;

2.5.   „Sėdynės atrama“ – vaikų apsaugos įrenginio dalis, kuria sėdynė gali būti pakelta.

2.6.   „Vaiko atrama“ – vaikų apsaugos įrenginio dalis, kuria sėdintis vaikas gali būti pakeltas nekeliant įrenginio.

2.7.   „Apsauginis skydelis“ – prieš vaiką tvirtinimas įtaisas, paskirstantis didžiajai vaiko kūno daliai tenkančias priekinio susidūrimo metu atsirandančias sulaikomąsias jėgas.

„Juosta“ – lanksti sudedamoji dalis, kurios paskirtis perduoti jėgas;

2.8.1.   „juosmens juosta“ – juosta, kuri kaip sukomplektuotas diržas arba kaip tokio diržo sudedamoji dalis iš priekio juosia ir sulaiko vaiko dubens sritį;

2.8.2.   „pečių apsauga“ – diržo dalis, kuri sulaiko viršutinę vaiko liemens dalį;

2.8.3.   „tarpukojo juosta“ – juosta (arba į keletą dalių padalytos juostos, kai jas sudaro dvi arba daugiau diržo dalių), pritvirtinta prie vaikų apsaugos įrenginio ir juosmens juostos taip, kad būtų tarp vaiko šlaunų; jos paskirtis neleisti vaikui įprastomis sąlygomis pasislinkti į priekį ir palįsti po juosmens juosta, o susidūrimo atveju neleisti juosmens diržui nuslysti nuo dubens.

2.8.4.   „vaiką sulaikanti juosta“ – juosta, kuri yra sudedamoji diržo dalis ir sulaiko tik vaiko liemenį;

2.8.5.   „vaiko apsaugos tvirtinimo juosta“ – juosta, kuria vaikų apsaugos įrenginys tvirtinamas transporto priemonėje; ji gali būti transporto priemonės sėdynės apsaugos įtaiso dalis;

2.8.6.   „diržų komplektas“ – diržų įrenginys, sudarytas iš juosmens diržo, pečių apsaugos ir, kur įtaisyta, tarpukojo juostos;

2.8.7.   „Y formos diržas“ – diržas, kurio juostų derinys sudarytas taip, kad viena juosta eina tarp vaiko kojų, kita – per vieną petį, o trečia – per kitą.

„Sagtis“ – greitai atsegamas įtaisas, naudojamas vaikui apsaugos įrenginyje laikyti arba apsaugos įrenginiui prie automobilio konstrukcijos pritvirtinti. Sagtyje gali būti reguliavimo įtaisas;

2.9.1.   „uždaras sagties atsegimo mygtukas“ – toks sagties atsegimo mygtukas, kuriuo nebūtų galima atsegti sagties 40 mm skersmens skrituliu;

2.9.2.   „atviras sagties atsegimo mygtukas“ – toks sagties atsegimo mygtukas, kuriuo sagtį būtų galima atsegti 40 mm skersmens skrituliu;

„Reguliavimo įtaisas“ – prietaisas, kuriuo galima reguliuoti apsaugos įrenginį arba jo priedus, norint pritaikyti prie naudotojo kūno sudėjimo, transporto priemonės konfigūracijos arba prie abiejų šių kriterijų. Reguliavimo įtaisas gali būti sagties dalis, diržo įtraukimo įtaisas ar kuri nors kita saugos diržo dalis;

2.10.1.   „greitojo reguliavimo įtaisas“ – įrenginys, kuris gali būti valdomas viena ranka, vienu sklandžiu judesiu.

2.10.2.   „Reguliatorius, montuojamas ant vaikų apsaugos įrenginio“ – sujungtų diržų reguliatorius, montuojamas tiesiai ant vaikų apsaugos įrenginio, o ne laikomas juostos, kurią turi reguliuoti.

2.11.   „Priedai“ – vaikų apsaugos įrenginio dalys, įskaitant apsaugos sudedamąsias dalis, kuriomis vaikų apsaugos įrenginys tvirtai pritvirtinamas prie transporto priemonės konstrukcijos – tiesiogiai arba prie transporto priemonės sėdynės.

2.12.   „Energijos sugėriklis“ – įtaisas, vaikų apsaugos įrenginio dalis, skirta išsklaidyti energiją savarankiškai arba kartu su juosta.

„Diržo įtraukimo įtaisas“ – įrenginys, kuriuo įtraukiamas vaikų apsaugos įrenginio diržas arba diržo dalis. Terminas taikomas šiems įtaisams:

2.13.1.   „automatiškai fiksuojamas diržo įtraukimo įtaisas“ – įrenginys, leidžiantis ištraukti norimą kiekį juostos ir, užsegus sagtį, automatiškai reguliuojantis juostą pagal naudotojo kūno sudėjimą; toliau juostos ištraukti be paties naudotojo įsikišimo negalima;

„avariniu atveju fiksuojamas diržo įtraukimo įtaisas“ – įprastomis važiavimo sąlygomis naudotojo judėjimo laisvės nevaržantis įtaisas. Tokiame įrenginyje yra ilgio reguliavimo įtaisai, automatiškai reguliuojantys juostos ilgį pagal naudotojo kūno sudėjimą, ir avariniu atveju suveikiantis blokavimo mechanizmas:

2.13.2.1.   sumažėjus transporto priemonės greičiui, juosta iš diržo įtraukimo įrenginio ištraukiama arba naudojamos kitos automatinės priemonės (vienalypis jautrumas) arba

2.13.2.2.   bet kurių iš šių priemonių derinys (daugialypis jautrumas).

„Apsaugos įrenginio tvirtinimo vietos“ – transporto priemonės arba sėdynės dalys, prie kurių tvirtinamas vaikų apsaugos įrenginys;

2.14.1.   „papildomos tvirtinimo vietos“ – transporto priemonės konstrukcijos arba transporto priemonės sėdynės konstrukcijos dalis ar bet kuri kita transporto priemonės dalis, prie kurios tvirtinamas vaikų apsaugos įrenginys; jos papildo tvirtinimo vietas, patvirtintas pagal taisyklę Nr. 14.

2.15.   „Į priekį atgręžtoji padėtis“ – sėdėjimas atsisukus įprasta transporto priemonės judėjimo kryptimi.

2.16.   „Apgręžtoji padėtis“ – sėdėjimas atsisukus priešinga transporto priemonės judėjimui kryptimi.

2.17.   „Nuožulnioji padėtis“ – speciali sėdynės padėtis, leidžianti vaikui atsilošti.

2.18.   „Gulimoji/gulėjimo ant nugaros/kniūbsčioji padėtis“ – padėtis, kurioje gulinčio vaiko bent galva ir kūnas, išskyrus galūnes, apsaugos įrenginyje yra ant horizontalaus paviršiaus.

„Vaikų apsaugos įrenginio tipas“ – vaikų apsaugos įrenginiai, nesiskiriantys šiomis esminėmis ypatybėmis:

2.19.1.   kategorija, svorio grupe(-ėmis), padėtimi ir įrengimo kryptimi (kaip apibrėžta 2.15 ir 2.16 pastraipose), kuriose apsaugos įrenginys numatytas naudoti;

2.19.2.   vaikų apsaugos įrenginio geometrija;

2.19.3.   matmenimis, mase, medžiaga ir spalva:

2.19.4.   juostų medžiaga, raštu, matmenimis ir spalva;

2.19.5.   standžiosiomis sudedamosiomis dalimis (sagtis, priedai ir kt.).

„Transporto priemonės sėdynė“ – konstrukcija, kuri gali būti sujungta arba nesujungta su transporto priemonės konstrukcija, parengta naudoti ir skirta sėdėti vienam suaugusiam asmeniui. Šiuo atžvilgiu:

2.20.1.   „transporto priemonės sėdynių grupė“ – arba daugiavietė neatskiriama, arba keletas atskirų, tačiau viena šalia kitos įrengtų sėdynių (t. y. įtaisytos taip, kad vienos sėdynės priekinės tvirtinimo vietos yra vienoje eilėje su priekinėmis arba galinėmis kitos sėdynės tvirtinimo vietomis arba ties linija, einančia tarp tų tvirtinimo vietų); kiekviena sėdynė skirta sėdėti vienam arba keliems suaugusiems asmenims;

2.20.2.   „transporto priemonės daugiavietė neatskiriama sėdynė“ – parengta naudoti konstrukcija, skirta sėdėti daugiau kaip vienam suaugusiam asmeniui;

2.20.3.   „transporto priemonės priekinės sėdynės“ – keleivių skyriaus priekyje esančių sėdynių grupė; prieš jas nėra jokių kitų sėdynių;

2.20.4.   „transporto priemonės galinės sėdynės“ – nejudamos, į priekį atsuktos sėdynės, įtaisytos už kitos transporto priemonėje esančių sėdynių grupės.

„Reguliavimo sistema“ – sukomplektuotas įtaisas, kuriuo transporto priemonės sėdynė arba jos dalis gali būti reguliuojama norint ją pritaikyti prie suaugusio asmens kūno sudėjimo; šiuo įtaisu galima:

2.21.1.   keisti sėdynės padėtį išilgine kryptimi ir (arba)

2.21.2.   vertikalia kryptimi ir (arba)

2.21.3.   keisti polinkio kampą.

2.22.   „Transporto priemonės sėdynės tvirtinimo vietos“ – sistema, įskaitant paveiktas transporto priemonės konstrukcijos dalis, kuria suaugusiam asmeniui skirta sėdynė, kaip vientisas darinys, pritvirtinama prie transporto priemonės konstrukcijos.

„Sėdynės tipas“ – suaugusiems asmenims skirtų sėdynių kategorija; sėdynės nesiskiria šiais esminiais atžvilgiais:

2.23.1.   sėdynės konstrukcijos forma, matmenimis ir medžiagomis,

2.23.2.   sėdynės atlošo reguliavimo ir fiksavimo sistemų tipais, matmenimis ir

2.23.3.   suaugusiųjų saugos diržo tvirtinimo prie sėdynės, sėdynės tvirtinimo ir paveiktų transporto priemonės konstrukcijos dalių tipu ir matmenimis.

2.24.   „Poslinkio sistema“ – įtaisas, kuriuo galima keisti suaugusiems asmenims skirtos sėdynės arba vienos iš jos dalių polinkio kampą, keisti padėtį išilgine kryptimi be fiksuotos tarpinės padėties, kad keleiviams būtų lengviau įlipti ir išlipti ir kad būtų lengviau įdėti ir išimti įvairius daiktus.

2.25.   „Fiksavimo sistema“ – įtaisas, kuriuo suaugusiems asmenims skirta sėdynė ir jos dalys išlaikomos naudojimo padėtyje.

„Fiksavimo įtaisas“ – įrenginys, fiksuojantis ir neleidžiantis judėti vienai iš suaugusiųjų saugos diržo juostos dalių; ši dalis yra susijusi su kita to paties diržo juostos dalimi. Terminas taikomas šioms klasėms:

2.26.1.   „A klasės įtaisas“ – įrenginys, neleidžiantis vaikui iš diržo įtraukimo įtaiso ištraukti diržą traukiant už juosmens juostos, kai suaugusiųjų diržas tiesiogiai naudojamas vaikui sulaikyti. Kai sujungiamas su I grupės apsaugos įrenginiais, įtaisas atitinka 6.2.9 pastraipos reikalavimus.

2.26.2.   „B klasės įtaisas“ – įrenginys, kuriuo galima išlaikyti naudojamą suaugusiųjų saugos diržo juosmens dalies įtempimą, kai diržas naudojamas vaikų apsaugos įrenginiui laikyti. Įtaisas neleidžia juostai išsivynioti iš diržo įtraukimo įrenginio; tuomet sumažėtų įtempimas ir apsaugos įrenginys atsidurtų neoptimalioje padėtyje.

2.27.   „Specialių poreikių turinčių vaikų apsaugos įrenginys“ – vaikų apsaugos sistema, sukurta vaikams, turintiems specialių poreikių dėl fizinės ar protinės negalios; su šiuo įtaisu bet kuriai vaiko kūno daliai gali būti naudojami papildomi apsaugos įtaisai, tačiau jame turi būti bent pagrindinės apsaugos priemonės, atitinkančios šios taisyklės reikalavimus.

3.   PATVIRTINIMO PARAIŠKA

3.1.   Vaikų apsaugos įrenginio tipo patvirtinimo paraišką turi pateikti prekės ženklo turėtojas arba jo tinkamai įgaliotas atstovas.

Kartu su patvirtinimo paraiška, susijusia su kiekvienu vaikų apsaugos įrenginio tipu, turi būti pateikiama:

3.2.1.   techninis vaikų apsaugos įrenginio aprašas, kuriame apibrėžiamos juostos ir kitos naudojamos medžiagos; vaikų apsaugos įrenginį sudarančių dalių brėžiniai; jei yra diržo įtraukimo įrenginiai – jų montavimo nurodymai ir jutikliai, nuodingumo (6.1.5 pastraipa) ir degumo (6.1.6 pastraipa) deklaracija; brėžiniuose turi būti parodyta patvirtinimo numeriui ir papildomam(-iems) simboliui(-iams) numatyta vieta patvirtinimo ženklo apskritimo atžvilgiu. Apraše turi būti paminėta tvirtinti pateikto modelio spalva;

3.2.2.   keturi vaikų apsaugos įrenginio pavyzdžiai;

3.2.3.   10 metrų kiekvienos kategorijos juostos, naudojamos vaikų apsaugos įrenginyje, ir

3.2.4.   už bandymus atsakingos techninės tarnybos reikalavimu turi būti pateikiami papildomi pavyzdžiai;

3.2.5.   nurodymai ir informacija apie pakuotę pagal toliau pateiktą 14 pastraipą;

3.2.6.   nešiojamųjų lopšių atveju, jei nešiojamojo lopšio įrenginys gali būti naudojamas su įvairiais nešiojamųjų lopšių tipais, įrenginio gamintojas turi pateikti tų tipų sąrašą.

3.3.   Kai patvirtintas suaugusiųjų saugos diržas naudojamas vaikų apsaugos įrenginiui tvirtinti, pritaikymas turi lemti naudotino suaugusiųjų saugos diržo kategoriją, pvz., nejudami juosmens diržai.

3.4.   Kompetentinga institucija turi patikrinti, ar pakankamai taikomos priemonės, kad prieš suteikiant tipo patvirtinimą būtų užtikrinta, jog atliekama veiksminga atitikties kontrolė.

4.   ŽENKLINIMAS

4.1.   Pagal 3.2.2 ir 3.2.3 pastraipas tvirtinti pateikti vaikų apsaugos įrenginių pavyzdžiai turi būti aiškiai ir nenutrinamai paženklinti; ženklinimą turi sudaryti gamintojo pavadinimas, inicialai arba prekės ženklas.

4.2.   Ant vienos iš plastikinių vaikų apsaugos įrenginio dalių (pvz., dangos, apsauginio skydelio, paaukštintos sėdynės ir kt.), išskyrus diržą(-us) arba diržų komplektą, turi būti aiškiai (nenutrinamai) nurodyti pagaminimo metai.

4.3.   Jei apsaugos įrenginys skirtas naudoti su suaugusiųjų saugos diržu, prie įrenginio turi būti pritvirtintas brėžinys, kuriame aiškiai parodytas teisingas juostos maršrutas. Jei apsaugos įrenginį laiko suaugusiųjų saugos diržas, ant gaminio sutartinėmis spalvomis turi būti aiškiai nurodyti juostos maršrutai. Kai įrenginys naudojamas atgręžtas į priekį, saugos diržo maršrutas turi būti pažymėtas raudona spalva, o kai apgręžtojoje padėtyje – mėlyna spalva. Tos pačios spalvos taip pat turi būti naudojamos ant įtaiso klijuojamuose lipdukuose, kuriuose parodomi naudojimo būdai.

Atskiri saugos diržo juosmens ir pečių dalių maršrutai turi būti pažymėti sutartine spalva ir (arba) žodžiais.

Šioje pastraipoje apibrėžtas ženklinimas turi būti matomas apsaugos įtaisui esant transporto priemonėje. 0 grupės apsaugos įrenginių atveju šis ženklinimas taip pat turi būti matomas ir vaikui esant įrenginyje.

4.4.   Apgręžtojoje padėtyje naudojami vaikų apsaugos įrenginiai turi būti su priklijuotu lipduku, matomu, kai įrenginys sumontuotas; lipduke turi būti įspėjimas: „YPATINGAS PAVOJUS – nenaudokite ant keleivių sėdynių su įtaisytomis oro pagalvėmis“; informacija lipduke turi būti pateikta šalies, kurioje įrenginys parduotas, kalba.

4.5.   Be to, artimame plote, vaiko galvos buvimo apsaugos įrenginyje vietoje ir ant matomo vaikų apsaugos sistemos paviršiaus, ant apgręžtojoje padėtyje montuojamų apsaugos įrenginių nuolat turi būti priklijuotas pateiktas lipdukas (parodyta minimali tekstinė informacija).

Informacija lipduke turi būti pateikta šalies, kurioje įtaisas parduotas, kalba(-omis).

Mažiausias lipduko dydis: 60 × 120 mm

4.6.   Tuo atveju, kai vaikų apsaugos įrenginys gali būti naudojamas į priekį atgręžtoje ir apgręžtojoje padėtyje, įtraukiami žodžiai:

„Svarbu – nenaudokite įrenginio į priekį atgręžtoje padėtyje tol, kol vaiko svoris neviršija... (žr. nurodymus)“

4.7.   Tuo atveju, jeigu vaikų apsaugos įrenginiai naudojami su pakaitiniais diržų maršrutais, turi būti pažymėti alternatyvūs apkrovos taškai, esantys tarp vaikų apsaugos įrenginio ir suaugusiųjų saugos diržo. Šiuo ženklinimu turi būti parodoma, kad tai yra pakaitinis diržo maršrutas, ir jis turi atitikti anksčiau pateiktus į priekį atgręžtų ir apgręžtųjų sėdynių ženklinimo reikalavimus.

4.8.   Jei vaikų apsaugos įrenginyje numatyti pakaitiniai apkrovos kontakto taškai, į 4.3 pastraipoje nurodytą ženklinimą turi būti įtraukta nuoroda, kad pakaitinis diržo maršrutas aprašytas nurodymuose.

5.   PATVIRTINIMAS

5.1.   Kiekvienas pagal 3.2.2. ir 3.2.3 pastraipas pateiktas pavyzdys visais atžvilgiais turi atitikti šios taisyklės 6–8 pastraipose pateiktus reikalavimus; tik tuomet gali būti suteiktas patvirtinimas.

5.2.   Kiekvienam patvirtintam tipui turi būti paskirtas patvirtinimo numeris. Du pirmieji jo skaitmenys (šiuo metu 03 atitinka 03 pakeitimų serijas, įsigaliojusias 1995 m. rugsėjo 12 d.) turi rodyti pakeitimų, apimančių naujausius svarbesnius techninius taisyklės pakeitimus, padarytus išduodant patvirtinimą, serijas. Ta pati susitariančioji šalis negali to paties numerio paskirti kitam vaikų apsaugos įrenginių tipui, kuriam taikoma ši taisyklė.

5.3.   Pranešimas apie patvirtinimą, galiojimo laiko pratęsimą arba atsisakymą suteikti vaikų apsaugos įrenginio patvirtinimą pagal šią taisyklę perduodamas šią taisyklę taikančioms susitarimo šalims naudojant šios taisyklės 1 priede pateiktą pavyzdį atitinkančią formą.

Be 4 pastraipoje nurodytų ženklų, kiekvienas vaikų apsaugos įrenginys, atitinkantis pagal šią taisyklę patvirtintą tipą, tinkamoje vietoje turi būti ženklinamas šia informacija:

tarptautinis patvirtinimo ženklas, sudarytas iš:

5.4.1.1.   raidę „E“ supančio apskritimo, po kurio nurodomas skiriamasis patvirtinimą suteikusios šalies numeris; (1)

5.4.1.2.   patvirtinimo numerio;

šių papildomų simbolių:

5.4.2.1.   žodžio(-ių) „universalusis“, „ribotasis“, „pusiau universalus“ arba „speciali transporto priemonė“, atsižvelgiant į apsaugos įrenginio kategoriją.

5.4.2.2.   svorio kategorijos, kuriai skirtas vaikų apsaugos įrenginys: 0–10 kg; 0–13 kg; 9–18 kg; 15–25 kg; 22–36 kg; 0–18 kg; 9–25 kg; 15–36 kg; 0–25 kg; 9–36 kg; 0–36 kg.

5.4.2.3.   simbolio „Y“, kai įtaise yra tarpukojo juosta, pagal taisyklės 02 serijos pakeitimų 3 papildymą;

5.4.2.4.   simbolio „S“ – „specialių poreikių turinčių vaikų apsaugos įrenginio“ atveju.

5.5.   Šios taisyklės 2 priede pateiktas patvirtinimo ženklo išdėstymo pavyzdys.

5.6.   Anksčiau 5.4 pastraipoje nurodyta informacija turi būti aiškiai įskaitoma ir nenutrinama, tvirtinama lipduko arba tiesioginio ženklinimo pavidalu. Lipdukas arba ženklinimas turi būti atsparūs nusidėvėjimui.

5.7.   Anksčiau 5.6 pastraipoje nurodytus lipdukus turi išduoti arba patvirtinimą suteikusi institucija, arba tos institucijos leidimą turintis gamintojas.

6.   BENDROSIOS TECHNINĖS SĄLYGOS

6.1.   Išdėstymas ir tvirtinimas transporto priemonėje

6.1.1.   „Universaliosios“, „pusiau universalios“ ir „ribotosios“ kategorijos vaikų apsaugos įrenginius leidžiama naudoti ant priekinės ir galinės sėdynių, jei įrenginiai įtaisomi pagal gamintojo reikalavimus.

6.1.2.   Vaikų apsaugos įrenginius pagal „specialių transporto priemonių“ kategoriją leidžiama naudoti visose sėdynių padėtyse, taip pat ir bagažo skyriuje, jei apsaugos įrenginiai montuojami pagal gamintojo reikalavimus. Apgręžtojoje padėtyje naudojamo apsaugos įrenginio atveju konstrukcija turi užtikrinti, kad vaiko galvai būtų sukonstruota atrama, kai tik įrenginys parengiamas naudoti. Tai apibrėžiama kaip tiesė, statmena sėdynės atlošui ties akių linija; susikirtimo taškas turi būti mažiausiai 40 mm žemiau galvos atramos ploto.

Atsižvelgiant į vaikų apsaugos įrenginio kategoriją, jis tvirtinamas prie transporto priemonės konstrukcijos arba prie sėdynės konstrukcijos;

6.1.3.1.   „universaliosios“ ir „ribotosios“ kategorijų atveju tvirtinama tik suaugusiųjų saugos diržu (su diržo įtraukimo įtaisu arba be jo), atitinkančiu taisyklės Nr. 16 (arba lygiavertės) reikalavimus, tvirtinimo vietose, atitinkančiose taisyklės Nr. 14 (arba lygiavertės) reikalavimus.

6.1.3.2.   „pusiau universalios“ kategorijos atveju: taisyklėje Nr. 14 nurodytose apatinėse tvirtinimo vietose ir papildomose tvirtinimo vietose, atitinkančiose šios taisyklės 11 priedo rekomendaciją;

6.1.3.3.   „specialios transporto priemonės“ kategorijos atveju: transporto priemonės gamintojo arba vaikų apsaugos įrenginio gamintojo nurodytose tvirtinimo vietose;

6.1.3.4.   Tuo atveju, kai vaikų apsaugos juostos arba apsaugos įrenginio tvirtinimo juosta įtaisoma diržo tvirtinimo vietoje, kurioje jau įrengtas suaugusiųjų diržas arba diržai, techninė tarnyba turi patikrinti, ar:

Kai su vaikų apsaugos įtaisais naudojami strypai arba papildomi įtaisai, tvirtinami pagal taisyklę Nr. 14 patvirtintose vietose; dėl to tikroji tvirtinimo vieta pasislenka už taisyklėje Nr. 14 nurodytų ribų; turi būti naudojami šie taškai:

6.1.4.   Paaukštintą sėdynę turi prilaikyti arba suaugusiųjų diržas, naudojant 8.1.4 pastraipoje nurodytą bandymą, arba kitos priemonės.

6.1.5.   Vaikų apsaugos įrenginio gamintojas turi raštu paskelbti, kad apsaugos sistemų gamybai naudojamos medžiagos ir įrenginyje sėdinčiam vaikui pasiekiamos medžiagos nuodingumo atžvilgiu atitinka svarbias ESK „Žaislų sauga“ dalis, 3 dalis (1982 m. birželis). Bandymus atliekančios institucijos nuožiūra gali būti atlikti deklaracijos pagrįstumą patvirtinantys bandymai. Ši pastraipa netaikoma II ir III grupių apsaugos įrenginiams.

6.1.6.   Vaikų apsaugos įrenginio gamintojas turi raštu paskelbti, kad degumo atžvilgiu apsaugos sistemų gamyboje naudojamos medžiagos atitinka EEK suvestinės rezoliucijos dėl transporto priemonių konstrukcijos svarbias pastraipas (R. E. 3) (dokumentas TRANS/WP.29/78/Rev.1, 1.42 pastraipa). Bandymus atliekančios institucijos nuožiūra gali būti atlikti deklaracijos pagrįstumą patvirtinantys bandymai.

6.1.7.   Kai apgręžtojoje padėtyje montuojamas vaikų apsaugos įrenginys yra atremtas į transporto priemonės prietaisų skydelį, tvirtinant pagal šią taisyklę laikoma, kad prietaisų skydelis pakankamai tvirtas.

6.1.8.   „Universaliosios“ kategorijos vaikų apsaugos įrenginio atveju pagrindinis apkrovos kontakto taškas tarp vaikų apsaugos įrenginio ir suaugusiųjų saugos diržo turi būti ne mažiau kaip 150 mm nuo Cr ašies, kai matuojamas vaikų apsaugos įrenginiui esant ant dinaminio bandymo stendo. Tai taikoma visoms reguliavimo padėtims. Leidžiami papildomi pakaitiniai diržų maršrutai. Kai yra pakaitiniai diržų maršrutai, gamintojas naudotojo nurodymuose turi pateikti specialią nuorodą, kaip reikalaujama 14 pastraipoje. Kai bandymas atliekamas naudojant pakaitinį diržo maršrutą(-us), apsaugos įrenginys turi atitikti visus taisyklės reikalavimus, išskyrus šios pastraipos reikalavimus.

6.1.9.   Didžiausias suaugusiųjų diržo, kuris gali būti naudojamas „universaliosios“ kategorijos vaikų apsaugos įrenginiui tvirtinti ant dinaminio bandymo stendo, ilgis apibrėžtas šios taisyklės 13 priede.

Kad būtų patikrinta, ar šio reikalavimo laikomasi, vaikų apsaugos įrenginys ant bandymų stendo tvirtinamas naudojant standartinį 13 priede aprašytą saugos diržą. Manekenas neturi būti montuojamas, išskyrus atvejus, kai apsaugos įrenginio konstrukcija yra tokia, kad manekeno montavimas padidintų naudojamą diržo ilgį. Kai vaikų apsaugos įrenginys sumontuotas reikiamoje padėtyje, diržo neturi veikti jokia tempimo jėga, išskyrus standartinio diržo įtraukimo įtaiso tempimo jėgą, jei pastarasis įtaisas sumontuotas. Kai naudojamas įtraukiamasis diržas, ši sąlyga neturi būti pažeidžiama, ritėje esant mažiausiai 150 mm diržo.

6.1.10.   0 ir 0+ grupės vaikų apsaugos įrenginiai neturi būti naudojami į priekį atgręžtoje padėtyje.

6.2.   Konfigūracija

Apsaugos įrenginio konfigūracija turi būti tokia, kad

6.2.1.1.   apsaugos įrenginys suteiktų reikalingą apsaugą bet kurioje numatytoje apsaugos sistemos naudojimo padėtyje; „specialių poreikių turinčių vaikų apsaugos įrenginio“ atveju pagrindinės apsaugos įrenginio priemonės turi suteikti reikalingą apsaugą bet kurioje numatytoje apsaugos sistemos padėtyje be papildomų apsaugos įtaisų, kurie gali būti naudojami.

6.2.1.2.   vaikas lengvai ir greitai pasodinamas bei iškeliamas; vaikų apsaugos sistemos, kurioje vaikas apsaugomas diržų komplektu arba Y formos diržu be įtraukimo įtaiso, kiekvieno peties apsauga ir juosmens juosta turi galėti judėti vienas kito atžvilgiu atliekant 7.2.1.4 pastraipoje nurodytą procedūrą.

Tais atvejais, kai vaikų apsaugos sistemos diržų įrenginys gali būti sukonstruotas su dviem arba daugiau jungiamųjų dalių. „Specialių poreikių turinčių vaikų apsaugos įrenginio“ atžvilgiu pripažįstama, kad dėl papildomų apsaugos įtaisų yra sunkiau vaiką pasodinti ir iškelti. Tačiau papildomi įtaisai turi būti sukurti taip, kad būtų kuo greičiau atlaisvinami.

6.2.1.3.   Jeigu yra galimybė pakeisti apsaugos įrenginio nuolydį, dėl to neturi reikėti rankiniu būdu iš naujo reguliuoti juostas. Kad būtų galima pakeisti apsaugos įrenginio nuolydį, turi užtekti lėto rankų judesio.

6.2.1.4.   0, 0+ ir I grupės apsaugos sistemose vaikas turi būti laikomas taip, kad būtų tinkamai apsaugotas net miegantis;

6.2.1.5.   kad nebūtų galimybės paslysti po diržu (tiek dėl susidūrimo, tiek dėl vaiko muistymosi), visuose į priekį atgręžtuose I grupės apsaugos įrenginiuose su integruota diržų komplekto sistema būtina tarpukojo juosta. Esant pritvirtintai tarpukojo juostai ir, jei reguliuojama, nustatytai į ilgiausią padėtį, neturi būti įmanoma nustatyti juosmens juostos taip, kad ji būtų virš 9 kg ar 15 kg svorio manekeno dubens.

6.2.2.   I, II ir III grupių atveju visuose apsaugos įrenginiuose, kuriuose naudojama „juosmens juosta“, ji turi būti aktyviai valdoma, kad būtų užtikrinta, jog „juosmens juostos“ perduodama apkrova tektų dubens sričiai.

6.2.3.   Visų apsaugos įrenginio juostų padėtis turi būti tokia, kad įprastai naudojant nesukeltų nepatogumo jausmo naudotojui; juostos neturi įgyti pavojų keliančios konfigūracijos. Atstumas nuo pečių juostų iki kaklo turėtų būti bent lygus atitinkamo manekeno kaklo pločiui.

Įrenginys neturi sukelti pernelyg didelio spaudimo silpnoms vaiko kūno vietoms (pilvui, tarpukojui ir kt.). Konstrukcija turi būti tokia, kad susidūrimo atveju vaiko pakaušio neveiktų gniuždymo apkrova.

6.2.4.1.   Apgręžtojoje padėtyje naudojamose vaikų apsaugos sistemose gali būti naudojami tik Y formos diržai.

Vaikų apsaugos įrenginys turi būti sukonstruotas ir sumontuotas taip, kad:

6.2.5.1.   kuo labiau būtų sumažintas vaiko ir kitų transporto priemonės keleivių sužeidimo pavojus aštriais kraštais ar iškyšomis (pavyzdžiui, kaip apibrėžta taisyklėje Nr. 21);

6.2.5.2.   nebūtų atvirų aštrių kraštų ar iškyšų, galinčių kelti pavojų transporto priemonės sėdynių užvalkalams arba keleivių drabužiams;

6.2.5.3.   silpnų vaiko kūno vietų (pilvo, tarpukojo ir kt.) neveiktų papildomos inercijos jėgos;

6.2.5.4.   lietimosi su juostomis vietose kietos dalys neturėtų juostas galinčių brūžinti aštrių kraštų.

6.2.6.   Visos atskiriamos detalės, skirtos sudedamosioms dalims pritvirtinti ir atskirti, turi būti sukonstruotos taip, kad jas būtų paprasta montuoti ir naudoti. „Specialių poreikių turinčių vaikų apsaugos įrenginiuose“ gali būti papildomų apsaugos įtaisų; jie turi būti sukonstruoti taip, kad būtų lengvai sumontuojami ir, kad jų atlaisvinimo priemonės ir veikimo būdas avarijos atveju iš karto būtų aiškūs gelbėtojui.

6.2.7.   Kai I ir II grupėms bei derinamoms I ir II grupėms skirtame vaikų apsaugos įrenginyje yra sėdynės atlošas, vidinis jo aukštis, nustatytas pagal 12 priede pateiktą schemą, turi būti ne mažesnis kaip 500 mm.

6.2.8.   Gali būti naudojami tik automatiškai užsifiksuojantys arba avariniu atveju užsifiksuojantys diržo įtraukimo įrenginiai.

6.2.9.   I grupei skirtuose įtaisuose pasodintam vaikui neturi būti įmanoma lengvai atlaisvinti dubens sritį saugančią sistemos dalį; prie vaikų apsaugos sistemos turi būti pritaisomas bet koks nuo to apsaugantis įtaisas.

6.2.10.   Vaikų apsaugos įrenginys gali būti skirtas naudoti daugiau kaip vienai svorio grupei ir (arba) daugiau kaip vienam vaikui su sąlyga, kad įrenginys atitinka kiekvienai susijusiai grupei nustatytus reikalavimus. „Universaliosios“ kategorijos vaikų apsaugos įrenginys turi atitikti visų tos kategorijos svorio grupių, kurioms buvo patvirtintas, reikalavimus.

6.2.11.   Vaikų apsaugos įrenginiai su diržo įtraukimo įtaisu

Tuo atveju, kai vaikų apsaugos įrenginyje yra diržo įtraukimo įtaisas, pastarasis turi atitikti 7.2.3 pastraipoje nustatytus reikalavimus.

6.2.12.   Kai naudojamos paaukštintos sėdynės, turi būti patikrinta, ar suaugusiųjų diržo juostos ir liežuvis lengvai praeina pro nustatytus taškus. Tai ypač taikoma paaukštintoms sėdynėms, sukurtoms naudoti ant automobilių priekinių sėdynių, kurios gali turėti ilgas pusiau lanksčias kojeles. Fiksuota sagtis neturi peržengti paaukštintų sėdynių nustatytų taškų, o diržo padėtis neturi labai skirtis nuo padėties, buvusios bandymo vežimėlyje.

6.2.13.   Jei vaikų apsaugos įrenginys sukurtas daugiau kaip vienam vaikui, kiekviena apsaugos sistema turi būti visiškai nepriklausoma apkrovos paskirstymo ir reguliavimo atžvilgiu.

6.2.14.   Vaikų apsaugos įrenginiai su pripučiamomis sudedamosiomis dalimis turi būti sukurti taip, kad jų naudojimo sąlygos (slėgis, temperatūra, drėgmė) nemažintų įrenginio atitikties šios taisyklės reikalavimams.

7.   YPATINGOS TECHNINĖS SĄLYGOS

7.1.   Sumontuotam apsaugos įrenginiui taikomos nuostatos

7.1.1.   Atsparumas korozijai

7.1.1.1.   Su visu vaikų apsaugos įrenginiu arba dalimis, kurias gali paveikti korozija, turi būti atliktas 8.1.1 pastraipoje nustatytas korozijos bandymas.

7.1.1.2.   Atlikus korozijos bandymą, kaip nurodyta 8.1.1.1 ir 8.1.1.2 pastraipose, kvalifikuotam stebėtojui plika akimi neturi būti matoma nusidėvėjimo požymių, galinčių pakenkti tinkamam vaikų apsaugos įrenginio funkcionavimui, ir korozijos požymių.

7.1.2.   Energijos sugertis

7.1.2.1.   Visuose įtaisuose su atlošais turi būti vidiniai paviršiai, kaip apibūdinta šios taisyklės 18 priede, pagaminti iš medžiagos, kurios didžiausias pagreitis mažesnis kaip 60 g, jeigu matuojama pagal šios taisyklės 17 priedą. Šis reikalavimas taip pat taikomas apsauginių skydelių plotams, esantiems toje vietoje, kur susidūrimo metu atsitrenkia galva.

7.1.3.   Apvertimas

7.1.3.1.   Vaikų apsaugos įrenginys turi būti bandomas taip, kaip nurodyta 8.1.2 pastraipoje; manekenas neturi iškristi iš įrenginio ir, kai bandymo sėdynė yra apversta apačia į viršų, manekeno galva neturi iš savo pradinės padėties pakilti nuo bandymo sėdynės aukščiau kaip 300 mm.

7.1.4.   Dinaminis bandymas

7.1.4.1.   Bendroji informacija

Su vaikų apsaugos įrenginiu pagal 8.1.3 pastraipą turi būti atliekamas dinaminis bandymas.

7.1.4.1.1.   „Universaliosios“, „pusiau universalios“ ir „ribotosios“ kategorijų vaikų apsaugos įrenginiai turi būti bandomi ant bandymo vežimėlio, naudojant 6 pastraipoje nurodytą bandymo sėdynę ir laikantis 8.1.3.1 pastraipos nurodymų.

„Specialios transporto priemonės“ kategorijos vaikų apsaugos įrenginiai turi būti bandomi su kiekvienu transporto priemonės modeliu, kuriam jie yra skirti. Už bandymus atsakinga techninė tarnyba gali sumažinti bandomų transporto priemonių modelių skaičių, jei modeliai mažai skiriasi 7.1.4.1.2.3 pastraipoje išvardytais aspektais. Vaikų apsaugos įtaisas gali būti bandomas vienu iš šių būdų:

7.1.4.1.2.1.   Sukomplektuotoje transporto priemonėje, kaip nurodyta 8.1.3.3 pastraipoje;

7.1.4.1.2.2.   Transporto priemonės kėbulo karkase ant bandymo vežimėlio, kaip nurodyta 8.1.3.2 pastraipoje arba

7.1.4.1.2.3.   Su pakankamu kiekiu transporto priemonės kėbulo karkaso dalių, atstojančių transporto priemonės konstrukciją ir smūgio metu veikiamus paviršius. Jei vaikų apsaugos įrenginys skirtas naudoti ant galinės sėdynės, reikalingas priekinės sėdynės atlošas, galinė sėdynė, grindys, B ir C statramsčiai bei stogas. Jei vaikų apsaugos įrenginys skirtas naudoti ant priekinės sėdynės, reikalingas prietaisų skydelis, A statramstis, priekinis stiklas, visos grindyse ar prietaisų skyde įtaisytos svirtys arba rankenėlės, priekinė sėdynė, grindys ir stogas. Be to, jei vaikų apsaugos įrenginys skirtas naudoti kartu su suaugusiųjų saugos diržu, atliekant bandymą turi būti naudojamas ir atitinkamas suaugusiųjų saugos diržas(-ai). Už bandymus atsakinga techninė tarnyba gali leisti minėtų sudedamųjų dalių nenaudoti, jei manoma, kad jos nereikalingos. Bandymas turi vykti taip, kaip nurodyta 8.1.3.2 pastraipoje.

7.1.4.1.3.   Dinaminis bandymas turi būti atliekamas su vaikų apsaugos įrenginiais, kurie anksčiau nebuvo veikiami apkrovos.

7.1.4.1.4.   Atliekant dinaminius bandymus, nė viena vaiką tinkamoje padėtyje turinti išlaikyti apsaugos įrenginio dalis neturi lūžti; neturi atsilaisvinti sagtys, fiksavimo sistema arba poslinkio sistema.

7.1.4.1.5.   „Neintegruoto tipo“ saugos diržo atveju turi būti naudojamas standartinis diržas ir jo tvirtinimo kronšteinai, nurodyti šios taisyklės 13 priede. Tai nėra taikoma „specialios transporto priemonės atveju“ – tuomet naudojamas tikrasis transporto priemonės diržas.

7.1.4.1.6.   Jei „specialios transporto priemonės“ vaikų apsaugos sistema įtaisyta už toliausiai gale esančių į priekį atgręžtų suaugusiųjų sėdynių (pavyzdžiui, bagažo skyriuje), sukomplektuotoje transporto priemonėje turi būti atliktas vienas bandymas su didžiausiu manekenu (-ais), kaip nurodyta 8.1.3.3.3 pastraipoje. Kiti bandymai, įskaitant produkcijos atitikties, gali būti atliekami kaip nurodyta 8.1.3.2 pastraipoje, jei taip pageidauja gamintojas.

7.1.4.1.7.   „Specialių poreikių turinčių vaikų apsaugos įrenginio“ atveju kiekvienas šioje taisyklėje apibrėžtas dinaminis bandymas kiekvienai svorio grupei turi būti atliekamas du kartus: pirmasis – naudojant pagrindines apsaugos įrenginio priemones, o antrasis – su visais apsaugos įtaisais. Atliekant šiuos bandymus, ypatingas dėmesys turi būti kreipiamas į 6.2.3 ir 6.2.4 pastraipų reikalavimus.

7.1.4.1.8.   Atliekant dinaminius bandymus, standartinis saugos diržas, naudojamas montuojant vaikų apsaugos sistemą, neturi atsilaisvinti nuo jokio kreiptuvo ar fiksavimo įtaiso, naudojamo atliekant bandymą.

7.1.4.2.   Krūtinės pagreitis (2)

7.1.4.2.1.   Atstojamasis krūtinės pagreitis neturi viršyti 55 g, išskyrus laikotarpius, kurių suma neviršija 3 m/s.

7.1.4.2.2.   Stačioji pagreičio dedamoji nuo pilvo galvos link neturi viršyti 30 g, išskyrus laikotarpiais, kurių suma neviršija 3 ms.

7.1.4.3.   Poveikis pilvui (3)

7.1.4.3.1.   8 priedo 1 priedėlio 5.3 pastraipoje aprašyto tikrinimo metu neturi būti jokių matomų poveikio pilvo dangai ženklų, sukeltų bet kurios apsaugos įrenginio dalies.

7.1.4.4.   Manekeno poslinkis

„Universaliosios“, „pusiau universalios“ ir „ribotosios“ kategorijų vaikų apsaugos įrenginiai:

7.1.4.4.1.1.   Į priekį atgręžti vaikų apsaugos įrenginiai: manekeno galva neturi išsikišti už BA ir DA plokštumų, kaip apibrėžta 1 pav.

Apgręžti vaikų apsaugos įrenginiai:

7.1.4.4.1.2.1.   Į prietaisų skydelį besiremiantys vaikų apsaugos įrenginiai: manekeno galva neturi išsikišti už AD ir DCr plokštumų, kaip apibrėžta 2 pav.

7.1.4.4.1.2.2.   Į prietaisų skydelį nesiremiantys 0 grupės vaikų apsaugos įrenginiai ir nešiojamieji lopšiai: manekeno galva neturi išsikišti už AB, AD ir DE plokštumų, kaip parodyta 3 pav.

7.1.4.4.1.2.3.   Kitų grupių, išskyrus 0 grupę, vaikų apsaugos įrenginiai, nesiremiantys į prietaisų skydelį:

Manekeno galva neturi išsikišti už FD, FG ir DE plokštumų ribų, kaip parodyta 4 pav.

Tuo atveju, kai vaikų apsaugos įrenginys liečia 100 mm skersmens strypą, tačiau laikomasi visų techninių savybių kriterijų, reikalingas dar vienas dinaminis bandymas (priekinio susidūrimo), atliekamas su sunkiausiu manekenu, tinkamu tokiam vaikų apsaugos įrenginiui, bet be 100 mm skersmens strypo; reikalaujama, kad per tokį bandymą būtų laikomasi visų kriterijų, išskyrus priekinio poslinkio kriterijų.

7.1.4.4.2.   „Specialios transporto priemonės“ kategorijos vaikų apsaugos įrenginiai: kai bandoma sukomplektuotoje transporto priemonėje arba transporto priemonės kėbulo karkase, galva neturi paliesti jokios transporto priemonės dalies. Tačiau, jei sąlytis yra, galvos smūgio greitis turi būti mažesnis kaip 24 km/h, o paliesta dalis turi atitikti energijos sugerties bandymo reikalavimus, nustatytus taisyklės Nr. 21 4 priede. Po bandymų su sukomplektuotomis transporto priemonėmis turi būti įmanoma be jokių įrankių ištraukti manekenus iš vaikų apsaugos įrenginio.

Atsparumas temperatūrai

7.1.5.1.   Su sagčių įranga, diržų įtraukimo įrenginiais, reguliatoriais ir fiksavimo įtaisais, kuriuos gali paveikti temperatūra, turi būti atliekamas 8.2.8 pastraipoje aprašytas temperatūros bandymas.

7.1.5.2.   Atlikus temperatūros bandymą, kaip nurodyta 8.2.8.1 pastraipoje, kvalifikuotam stebėtojui plika akimi neturi būti matoma nusidėvėjimo požymių, galinčių pakenkti tinkamam vaikų apsaugos įrenginio funkcionavimui.

7.2.   Atskiroms apsaugos įrenginio sudedamosioms dalims taikomos nuostatos

7.2.1.   Sagtis

7.2.1.1.   Sagtis turi būti sukonstruota taip, kad jos nebūtų galima netinkamai panaudoti. Tai reiškia inter alia, kad neturi būti įmanoma palikti sagtį tik iš dalies užsegtą; neturi būti įmanoma netyčia pakeisti sagties dalių, kai sagtis užsegta; sagtis turi užsisegti tik tada, kai yra visos dalys. Sagtis, kur tik liečia vaiką, neturi būti siauresnė nei mažiausias juostos plotis, kaip apibrėžta 7.2.4.1.1 pastraipoje. Ši pastraipa netaikoma diržų įrenginiams, kurie jau patvirtinti pagal EEK taisyklę Nr. 16 arba lygiavertį galiojantį standartą. „Specialių poreikių turinčių vaikų apsaugos įrenginio“ atveju tik pagrindinių apsaugos įrenginio priemonių sagtis turi atitikti visus 7.2.1.1–7.2.1.9 pastraipų reikalavimus.

7.2.1.2.   Net veikiama apkrovos sagtis bet kurioje padėtyje turi išlikti užsegta. Ji turi būti lengvai valdoma ir paimama. Sagtis turi būti atsegama paspaudus mygtuką arba panašų įtaisą. Paviršius, kurį turi veikti spaudimas, turi būti realaus atrakinimo padėtyje: uždarų įtaisų plotas ne mažesnis kaip 4,5 cm2, o plotis ne mažesnis kaip 15 mm; atvirų įtaisų plotas 2,5 cm2, o plotis ne mažesnis kaip 10 mm. Plotis turi būti mažesnysis matmuo iš abiejų matmenų ir matuojamas atleidimo mygtuko judėjimo kryptimi.

7.2.1.3.   Sagties atsegimo plotas turi būti raudonos spalvos. Jokia kita sagties dalis neturi būti raudona.

Vaiką iš apsaugos įrenginio turi būti įmanoma išlaisvinti vienu sagties paspaudimu. 0 ir 0+ grupių atveju leidžiama iškelti vaiką kartu su įtaisais, pvz., vaikiška kėdute/nešiojamuoju lopšiu/nešiojamojo lopšio įrenginiais, jei vaikų apsaugos sistema gali būti atlaisvinama daugiausia dviejų sagčių atsegimu.

7.2.1.4.1.   Užspaudžiamajai jungčiai tarp diržų komplekto pečių juostų netaikomas „vieno veiksmo“ reikalavimas, anksčiau pateiktas 7.2.1.4 pastraipoje.

7.2.1.5.   II ir III grupėse sagtis turi būti vaikui pasiekiama. Be to, visų grupių įrenginiuose sagties padėtis turi būti tokia, kad jos paskirtis ir veikimo būdas avariniu atveju iš karto būtų aiškūs gelbėtojui.

7.2.1.6.   Atsegus sagtį, turi būti galima vaiką iškelti atskirai nuo „sėdynės“, „sėdynės atramos“ arba „apsauginio skydelio“, jei įtaisyta; o jeigu įtaise yra ir tarpukojo juosta, ji turi būti atlaisvinama ta pačia sagtimi.

7.2.1.7.   Sagtis turi atitikti 8.2.8.1 pastraipoje pateiktus temperatūros bandymo ir kartotinio naudojimo reikalavimus; prieš atliekant 8.1.3 pastraipoje nurodytą dinaminį bandymą, turi būti atliktas 5 000 ± 5 atsegimo ir užsegimo ciklų įprastomis sąlygomis bandymas.

Su sagtimi turi būti atliekami šie atsegimo bandymai:

7.2.1.8.1.   Bandymas veikiant apkrovai

7.2.1.8.1.1.   Šiam bandymui turi būti naudojamas vaikų apsaugos įrenginys, su kuriuo jau atliktas 8.1.3 pastraipoje nurodytas dinaminis bandymas.

7.2.1.8.1.2.   8.2.1.1 pastraipoje nurodytame bandyme sagčiai atsegti reikalinga jėga turi būti ne didesnė kaip 80 N.

7.2.1.8.2.   Bandymas neveikiant apkrovai

7.2.1.8.2.1.   Šiam bandymui turi būti imama sagtis, kuri anksčiau nebuvo veikiama apkrova. Jėga, reikalinga atsegti apkrova neveiktą sagtį 8.2.1.2 pastraipoje nurodytuose bandymuose, turi būti nuo 40 iki 80 N.

7.2.1.9.   Tvirtumas

7.2.1.9.1.   Atliekant bandymą pagal 8.2.1.3.2 pastraipą, nei jokia sagties dalis arba gretimos juostos, nei reguliatoriai neturi sulūžti (nutrūkti) arba atsiskirti.

7.2.1.9.2.   0 ir 0+ svorio grupių sagtis turi išlaikyti 4 000 N apkrovą.

7.2.1.9.3.   I ir aukštesnių svorio grupių sagtis turi išlaikyti 10 000 N apkrovą.

7.2.1.9.4.   Kompetentinga institucija gali apsieiti be sagties tvirtumo bandymo, jei turima informacija rodo, kad bandymas nereikalingas.

7.2.2.   Reguliavimo įtaisas

7.2.2.1.   Reguliavimo intervalas turi būti toks, kad jo pakaktų tinkamai sureguliuoti vaikų apsaugos įrenginį atsižvelgiant į atitinkamą svorio grupę, kuriai skirtas įrenginys, ir kad būtų galima sumontuoti visuose nustatytuose transporto priemonių modeliuose.

7.2.2.2.   Visi reguliavimo įtaisai turi būti „greito reguliavimo“ tipo, išskyrus tai, kad pradiniam apsaugos įrenginio montavimui transporto priemonėje naudojami reguliavimo įtaisai gali būti kitokio tipo.

7.2.2.3.   „Greito reguliavimo“ tipo įtaisai turi būti lengvai pasiekiami, kai vaikų apsaugos įrenginys tinkamai sumontuotas, o vaikas arba manekenas yra reikiamoje padėtyje.

7.2.2.4.   „Greito reguliavimo“ tipo įtaisas turi būti lengvai reguliuojamas pagal vaiko kūno sudėjimą. Visų pirma, pagal 8.2.2.1 pastraipą atliktą bandymą, rankiniu būdu valdomą įtaisą reguliuoti reikalinga jėga neturi būti didesnė kaip 50 N.

Du vaikų apsaugos įrenginių reguliavimo įtaisų pavyzdžiai turi būti bandomi taip, kaip nurodyta 8.2.8.1 ir 8.2.3 pastraipose pateiktuose temperatūros bandymo reikalavimuose.

7.2.2.5.1.   Vienam reguliavimo įtaisui tenkanti juostos slinktis neturi būti didesnė kaip 25 mm arba 40 mm visiems reguliavimo įtaisams.

7.2.2.6.   Atliekant bandymą pagal 8.2.2.1 pastraipą, įtaisas neturi sulūžti arba atsiskirti.

7.2.2.7.   Tiesiai ant vaikų apsaugos įrenginio įtaisytas reguliatorius turi būti tinkamas išlaikyti daugkartinį naudojimą, o prieš atliekant 8.1.3 pastraipoje aprašytą bandymą, su juo turi būti atliktas iš 5 000 ± 5 ciklų susidedantis bandymas, kaip apibrėžta 8.2.7 pastraipoje.

7.2.3.   Diržo įtraukimo įtaisai

7.2.3.1.   Automatiškai užsifiksuojantys diržo įtraukimo įtaisai

7.2.3.1.1.   Saugos diržo juosta su automatiškai užsifiksuojančiu diržo įtraukimo įtaisu neturi išsivynioti daugiau kaip 30 mm tarp įtraukimo įtaiso fiksavimo padėčių. Diržo naudotojui pasislinkus atgal, diržas turi arba likti pradinėje padėtyje, arba į tą padėtį grįžti automatiškai, kai vėliau naudotojas pasislenka į priekį.

7.2.3.1.2.   Jei diržo įtraukimo įtaisas yra juosmens diržo dalis, juostos įtraukimo jėga turi būti ne mažesnė kaip 7 N, matuojant laisvą diržo atkarpą tarp manekeno ir įtraukimo įtaiso, kaip nurodyta 8.2.4.1 pastraipoje. Jei diržo įtraukimo įtaisas yra krūtinės apsaugos dalis, juostos įtraukimo jėga turi būti ne mažesnė kaip 2 N arba didesnė kaip 7 N, panašiai matuojant. Jei juosta eina per kreiptuvą arba skriemulį, įtraukimo jėga turi būti matuojama laisvoje atkarpoje tarp manekeno ir kreiptuvo arba skriemulio. Jei įrenginyje yra rankiniu arba automatiniu būdu valdomas įtaisas, neleidžiantis iki galo įtraukti juostos, jis neturi veikti atliekant šiuos matavimus.

7.2.3.1.3.   8.2.4.2 pastraipoje aprašytomis sąlygomis juosta pakartotinai ištraukiama iš įtraukimo įtaiso ir leidžiama ją įtraukti; taip atliekama 5 000 ciklų. Tada su diržo įtraukimo įtaisu turi būti atliekamas temperatūros bandymas, kaip aprašyta 8.2.8.1 pastraipoje, 8.1.1 pastraipoje aprašytas korozijos bandymas ir 8.2.4.5 pastraipoje aprašytas atsparumo dulkėms bandymas. Tuomet sėkmingai turi būti atliekama dar 5 000 ištraukimo ir įtraukimo ciklų. Atlikus anksčiau aprašytus bandymus, diržo įtraukimo įtaisas turi gerai veikti ir atitikti 7.2.3.1.1 ir 7.2.3.1.2 pastraipų reikalavimus.

7.2.3.2.   Avariniu atveju užsifiksuojantys diržo įtraukimo įtaisai

Avariniu atveju užsifiksuojantis diržo įtraukimo įtaisas bandomas taip, kaip nustatyta 8.2.4.3 pastraipoje, ir turi atitikti toliau pateiktas sąlygas:

7.2.3.2.1.1.   Jis turi užsifiksuoti, kai transporto priemonės lėtėjimo vertė yra 0,45 g.

7.2.3.2.1.2.   Jis neturi užsifiksuoti, kai juostos pagreitis mažesnis kaip 0,8 g, matuojant juostos įtraukimo ašyje.

7.2.3.2.1.3.   Įtaisas neturi užsifiksuoti, kai jo jutiklis bet kuria kryptimi nuo gamintojo nustatytos montavimo padėties pakreipiamas ne daugiau kaip 12°.

7.2.3.2.1.4.   Įtaisas turi užsifiksuoti, kai jo jutiklis bet kuria kryptimi nuo gamintojo nustatytos montavimo padėties pakreipiamas daugiau kaip 27°.

7.2.3.2.2.   Kai diržo įtraukimo įtaiso veikimas priklauso nuo išorinio signalo arba maitinimo šaltinio, konstrukcija turi užtikrinti, kad esant to signalo pertrūkiui arba maitinimo šaltinio gedimui, diržo įtraukimo įtaisas užsifiksuotų automatiškai.

7.2.3.2.3.   Avariniu atveju užsifiksuojantys daugialypio jautrumo diržo įtraukimo įtaisai turi atitikti anksčiau išdėstytus reikalavimus. Be to, jei vienas iš jautrumo veiksnių yra susijęs su juostos ištraukimu, diržo įtraukimo įtaisas turi užsifiksuoti, kai juostos pagreitis yra 1,5 g, matuojant juostos ištraukimo ašyje.

7.2.3.2.4.   Anksčiau 7.2.3.2.1.1 ir 7.2.3.2.3 pastraipose nurodytuose bandymuose juostos ištraukimas, vykstantis prieš diržo įtraukimo įtaiso užsifiksavimą, neturi viršyti 50 mm, pradedant nuo 8.2.4.3.1 pastraipoje apibrėžto išsivyniojimo ilgio. Atliekant 7.2.3.2.1.2 pastraipoje nurodytą bandymą, užsifiksavimas neturi vykti 50 mm ilgio juostos ištraukimo metu, pradedant nuo 8.2.4.3.1 pastraipoje apibrėžto išsivyniojimo ilgio.

7.2.3.2.5.   Jei diržo įtraukimo įtaisas yra juosmens diržo dalis, juostos įtraukimo jėga neturi būti mažesnė kaip 7 N, matuojant laisvą diržo atkarpą tarp manekeno ir įtraukimo įtaiso, kaip nurodyta 8.2.4.1 pastraipoje. Jei diržo įtraukimo įtaisas yra krūtinės apsaugos dalis, juostos įtraukimo jėga turi būti ne mažesnė kaip 2 N arba didesnė kaip 7 N, panašiai matuojant. Jei juosta eina per kreiptuvą arba skriemulį, įtraukimo jėga turi būti matuojama laisvoje atkarpoje tarp manekeno ir kreiptuvo arba skriemulio. Jei įrenginyje yra rankiniu arba automatiniu būdu valdomas įtaisas, neleidžiantis iki galo įtraukti juostos, jis neturi veikti atliekant šiuos matavimus.

7.2.3.2.6.   8.2.4.2 pastraipoje aprašytomis sąlygomis juosta pakartotinai ištraukiama iš įtraukimo įtaiso ir leidžiama ją įtraukti, kol atliekama 40 000 ciklų. Tada su diržo įtraukimo įtaisu turi būti atliekamas temperatūros bandymas, kaip aprašyta 8.2.8.1 pastraipoje, 8.1.1 pastraipoje aprašytas korozijos bandymas ir 8.2.4.5 pastraipoje aprašytas atsparumo dulkėms bandymas. Tuomet sėkmingai turi būti atliekami dar 5 000 ištraukimo ir įtraukimo ciklų (iš viso 45 000). Atlikus anksčiau aprašytus bandymus, diržo įtraukimo įtaisas turi gerai veikti ir atitikti 7.2.3.2.1–7.2.3.2.5 pastraipų reikalavimus.

7.2.4.   Juostos

7.2.4.1.   Plotis

7.2.4.1.1.   Mažiausias 0, 0+ ir I grupių vaikų apsaugos įrenginių juostų, liečiančių manekeną, plotis turi būti 25 mm.; II ir III grupių įrenginių –38 mm. Šie matmenys turi būti matuojami atliekant 8.2.5.1 pastraipoje nurodytą juostos tvirtumo bandymą, nesustabdant mašinos ir taikant apkrovą, lygią 75 % juostos trūkimo apkrovos.

7.2.4.2.   Tvirtumas, atlikus kondicionavimą kambario temperatūroje

7.2.4.2.1.   Dviejų juostų pavyzdžių, kondicionuotų kaip nustatyta 8.2.5.2.1 pastraipoje, trūkimo apkrova turi būti nustatyta pagal 8.2.5.1.2 pastraipos reikalavimus.

7.2.4.2.2.   Dviejų pavyzdžių trūkimo apkrovų skirtumas neturi viršyti 10 % didesniosios iš išmatuotųjų trūkimo apkrovos.

7.2.4.3.   Tvirtumas po specialaus kondicionavimo

7.2.4.3.1.   Dviejų juostų, kondicionuotų kaip nustatyta vienoje iš 8.2.5.2 pastraipos nuostatų (išskyrus 8.2.5.2.1 pastraipą), trūkimo apkrova turi būti ne mažesnė kaip 75 % vidutinės apkrovos, nustatytos 8.2.5.1 pastraipoje nurodytame bandyme.

7.2.4.3.2.   Be to, 0, 0+ ir I grupių apsaugos įrenginių trūkimo apkrova turi būti ne mažesnė kaip 3,6 kN, II grupės –5 kN ir III grupės –7,2 kN.

7.2.4.3.3.   Kompetentinga institucija gali nuspręsti, jog nereikia vieno ar daugiau iš šių bandymų, jei naudojamos medžiagos sudėtis arba turima informacija rodo, kad šis bandymas arba bandymai nereikalingi.

7.2.4.3.4.   8.2.5.2.6 pastraipoje apibrėžta 1 tipo dilinimo kondicionavimo procedūra atliekama tik tada, jei 8.2.3 pastraipoje apibrėžto trumpojo poslinkio bandymo rezultatas 50 % viršija 7.2.2.5.1 pastraipoje nurodytą ribą.

7.2.4.4.   Neturi būti įmanoma visą juostą ištraukti pro reguliatorius, sagtis arba tvirtinimo vietas.

7.2.5.   Fiksavimo įtaisas

7.2.5.1.   Fiksavimo įtaisas turi būti tvirtai pritvirtintas prie vaikų apsaugos įrenginio.

7.2.5.2.   Fiksavimo įtaisas neturi mažinti suaugusiųjų diržo patvarumo ir išlaikyti 8.2.8.1 pastraipoje pateikto temperatūros bandymo reikalavimus.

7.2.5.3.   Fiksavimo įtaisas neturi kliudyti greitai išlaisvinti vaiką.

7.2.5.4.   A klasės įtaisai.

Po 8.2.6.1 pastraipoje nurodyto bandymo juostos poslinkis turi neviršyti 25 mm.

7.2.5.5.   B klasės įtaisai.

Po 8.2.6.2 pastraipoje nurodyto bandymo juostos poslinkis turi neviršyti 25 mm.

8.   BANDYMŲ APRAŠAS (4)

8.1.   Sumontuoto apsaugos įrenginio bandymai

8.1.1.   Korozija

8.1.1.1.   Vaikų apsaugos įrenginio metalinės sudedamosios dalys bandymo kameroje turi būti išdėstytos taip, kaip nustatyta 4 priede. Kai vaikų apsaugos įrenginyje yra diržo įtraukimo įtaisas, juosta turi būti išvyniota beveik iki galo, palikus 100 ± 3 mm. Išskyrus trumpas pertraukas, kurios gali būti reikalingos, pavyzdžiui, patikrinti ir papildyti druskos tirpalą, bandymas be perstojo atliekamas 50 ± 0,5 valandų.

8.1.1.2.   Atlikus bandymą, metalinės vaikų apsaugos įrenginio sudedamosios dalys turi būti atsargiai nuplautos arba pakištos po švariu tekančiu ne aukštesnės kaip 38 °C temperatūros vandeniu, kad būtų pašalintos galėjusios susidaryti druskos nuosėdos; tuomet prieš tikrinant 24 ± 1 valandas paliekama išdžiūti 18–25 °C kambario temperatūroje, kaip nurodyta 7.1.1.2 pastraipoje.

8.1.2.   Apvertimas

8.1.2.1.   Manekenas turi būti įtaisomas pagal šią taisyklę sumontuotuose apsaugos įrenginiuose, atsižvelgiant į gamintojo nurodymus ir neįtempiant diržo, kaip apibrėžta 8.1.3.6 pastraipoje.

8.1.2.2.   Apsaugos įrenginys turi būti pritvirtintas prie bandymo sėdynės arba transporto priemonės sėdynės. Visa sėdynė turi būti apsukama aplink horizontalią ašį, esančią vidurinėje išilginėje sėdynės plokštumoje, 360° kampu, 2–5 laipsnių per sekundę greičiu. Atliekant šį bandymą, įtaisai, kuriuos ketinama naudoti specialiuose automobiliuose, gali būti pritvirtinti prie 6 priede aprašytos bandymo sėdynės.

8.1.2.3.   Šis bandymas turi būti atliktas dar kartą: grąžinus, jei būtina, manekeną į pradinę padėtį, sukama priešinga kryptimi. Sukimosi ašiai esant horizontalioje plokštumoje per 90° nuo dviejų ankstesnių bandymų padėčių, procedūra turi būti pakartota abiem sukimo kryptimis.

8.1.2.4.   Šie bandymai turi būti atliekami naudojant tinkamą mažiausią ir didžiausią grupės, kuriai skirtas apsaugos įrenginys, manekeną.

8.1.3.   Dinaminiai bandymai

8.1.3.1.   Bandymai, atliekami vežimėlyje ir bandymo sėdynėje

8.1.3.1.1.   Į priekį atgręžta padėtis

8.1.3.1.1.1.   Dinaminiam bandymui naudojamas vežimėlis ir bandymo sėdynė turi atitikti šios taisyklės 6 priedo reikalavimus ir dinaminio susidūrimo bandymo metodiką, išdėstytą 21 priede.

8.1.3.1.1.2.   Lėtėdamas vežimėlis turi išlikti horizontalioje padėtyje.

8.1.3.1.1.3.   Vežimėlis turi būti stabdomas naudojant šios taisyklės 6 priede nurodytą prietaisą arba bet kokį kitą lygiaverčius rezultatus užtikrinantį įrenginį. Šis įrenginys privalo turėti šios taisyklės 8.1.3.4 pastraipoje ir 7 priede nustatytas technines savybes.

Turi būti atlikti šie matavimai:

8.1.3.1.1.4.1.   vežimėlio greičio matavimas iš karto prieš susidūrimą;

8.1.3.1.1.4.2.   stabdymo kelias;

8.1.3.1.1.4.3.   manekeno galvos poslinkis, neatsižvelgiant į galūnes, I, II ir III bei 0 ir 0+ grupių įrenginiuose vertikalioje ir horizontalioje plokštumose;

8.1.3.1.1.4.4.   krūtinės pagreitis trimis tarpusavyje statmenomis kryptimis, išskyrus „manekeno-naujagimio“ atveju;

8.1.3.1.1.4.5.   visi matomi pilvo dangos pažeidimai (žr. 7.1.4.3.1 pastraipą), išskyrus „manekeno-naujagimio“ atveju.

8.1.3.1.1.5.   Po susidūrimo vaikų apsaugos įrenginys turi būti vizualiai patikrintas neatsegus sagties, kad būtų nustatyta, ar yra kokių nors sutrikimų arba lūžių.

8.1.3.1.2.   Apgręžtoji padėtis

8.1.3.1.2.1.   Atliekant bandymą, bandymo sėdynė turi būti apsukta 180° kampu pagal galinio susidūrimo bandymo reikalavimus.

8.1.3.1.2.2.   Kai apgręžtojoje padėtyje naudojamas vaikų apsaugos įrenginys bandomas priekinėje sėdynėje, transporto priemonės prietaisų skydelis turi būti pakeistas standžiu prie vežimėlio pritvirtintu strypu; strypas turi būti pritvirtintas taip, kad visą energiją sugertų vaikų apsaugos įrenginys.

8.1.3.1.2.3.   Lėtėjimo sąlygos turi atitikti 8.1.3.4 pastraipos reikalavimus.

8.1.3.1.2.4.   Atliekami matavimai turi būti panašūs į 8.1.3.1.1.4–8.1.3.1.1.4.5 pastraipose išvardytus matavimus.

8.1.3.1.2.5.   Po susidūrimo vaikų apsaugos įrenginys turi būti vizualiai patikrintas neatsegus sagties, kad būtų nustatyta, ar yra kokių nors sutrikimų arba lūžių.

8.1.3.2.   Bandymas vežimėlyje ir transporto priemonės kėbulo karkase

8.1.3.2.1.   Į priekį atgręžta padėtis

8.1.3.2.1.1.   Dėl transporto priemonės pritvirtinimo būdo, naudojamo atliekant bandymą, nepadidėja transporto priemonės sėdynių tvirtinimo vietų, suaugusiųjų saugos diržų ir papildomų tvirtinimo vietų, reikalingų vaikų apsaugos įrenginiui pritvirtinti arba sumažinti įprastą konstrukcijos deformaciją, tvirtumas. Neturi būti jokios transporto priemonės detalės, kuri ribodama manekeno judėjimą sumažintų per bandymą vaikų apsaugos įrenginiui tenkančią apkrovą. Pašalintos konstrukcijos detalės gali būti pakeistos lygiaverčio tvirtumo detalėmis su sąlyga, kad jos netrukdo judėti manekenui.

8.1.3.2.1.2.   Tvirtinimo įtaisas laikomas atitinkančiu nustatytus reikalavimus, jei neišsikiša už konstrukcijos pločio gabaritų ir jei transporto priemonė arba konstrukcija yra įtvirtinta arba užfiksuota priešais ne mažesniu kaip 500 mm atstumu nuo apsaugos sistemos tvirtinimo vietos. Gale konstrukcija turi būti pritvirtinta pakankamu atstumu už tvirtinimo vietų, kad būtų užtikrinta, jog laikomasi visų 8.1.3.2.1.1 pastraipos reikalavimų.

8.1.3.2.1.3.   Transporto priemonės sėdynė ir vaikų apsaugos įrenginys turi būti įtaisyti patvirtinimo bandymus atliekančios techninės tarnybos parinktoje vietoje stengiantis, kad tvirtumo atžvilgiu būtų kuo daugiau nepalankių sąlygų, suderinamų su manekeno montavimu transporto priemonėje. Transporto priemonės sėdynės atlošo ir vaikų apsaugos įrenginio padėtis turi būti nurodyta ataskaitoje. Transporto priemonės sėdynės atlošas, jeigu jo polinkis reguliuojamas, turi būti užfiksuotas, kaip nustatyta gamintojo, arba, jei nėra techninių sąlygų, nustatomas tikrasis atlošo polinkio kampas, kurio reikšmė kuo artimesnė 25°.

8.1.3.2.1.4.   Jeigu montavimo ir naudojimo nurodymuose nereikalaujama kitaip, priekinė sėdynė, ant kurios bus tvirtinamas vaikų apsaugos įrenginys, turi būti pastumiama kiek įmanoma į priekį, o galinė sėdynė atitraukiama kiek įmanoma atgal.

8.1.3.2.1.5.   Lėtėjimo sąlygos turi atitikti 8.1.3.4 pastraipos reikalavimus. Bandymo sėdynė – tai tikrosios transporto priemonės sėdynė.

Turi būti atlikti šie matavimai:

8.1.3.2.1.6.1.   vežimėlio greičio matavimas iš karto prieš susidūrimą;

8.1.3.2.1.6.2.   stabdymo kelias;

8.1.3.2.1.6.3.   bet koks manekeno galvos sąlytis su transporto priemonės kėbulo karkasu;

8.1.3.2.1.6.4.   krūtinės lėtėjimas trimis tarpusavyje statmenomis kryptimis, išskyrus „manekeno-naujagimio“ atveju;

8.1.3.2.1.6.5.   visi matomi pilvo dangos pažeidimai (žr. 7.1.4.3.1 pastraipą), išskyrus „manekeno-naujagimio“ atveju.

8.1.3.2.1.7.   Po susidūrimo vaikų apsaugos įrenginys turi būti vizualiai patikrintas neatsegus sagties, kad būtų nustatyta, ar yra kokių nors sutrikimų.

8.1.3.2.2.   Apgręžtoji padėtis

8.1.3.2.2.1.   Galinio susidūrimo bandymams transporto priemonės kėbulo korpusas ant bandymo vežimėlio turi būti apsuktas 180° kampu.

8.1.3.2.2.2.   Tie patys reikalavimai, kaip atliekant priekinio susidūrimo bandymą.

8.1.3.3.   Bandymas su sukomplektuota transporto priemone

8.1.3.3.1.   Lėtėjimo sąlygos turi atitikti 8.1.3.4 pastraipos reikalavimus.

8.1.3.3.2.   Priekinio susidūrimo bandymų tvarka nustatyta šios taisyklės 9 priede.

8.1.3.3.3.   Galinio susidūrimo bandymų tvarka nustatyta šios taisyklės 10 priede.

Turi būti atlikti šie matavimai:

8.1.3.3.4.1.   transporto priemonės (smogtuvo) greitis iš karto prieš susidūrimą;

8.1.3.3.4.2.   bet koks manekeno galvos sąlytis (0 grupės atveju neatsižvelgiama į manekeno galūnes) su transporto priemonės vidaus įranga;

8.1.3.3.4.3.   krūtinės pagreitis trimis tarpusavyje statmenomis kryptimis, išskyrus „manekeno-naujagimio“ atveju;

8.1.3.3.4.4.   visi matomi pilvo dangos pažeidimai (žr. 7.1.4.3.1 pastraipą), išskyrus manekeno-naujagimio atveju.

8.1.3.3.5.   Priekinės sėdynės, jeigu jų polinkis reguliuojamas, turi būti užfiksuotos, kaip nustatyta gamintojo, arba, jei nėra techninių sąlygų, nustatomas tikrasis atlošo polinkio kampas, kurio reikšmė kuo artimesnė 25°.

8.1.3.3.6.   Po susidūrimo vaikų apsaugos įrenginys turi būti vizualiai patikrintas neatsegus sagties, kad būtų nustatyta, ar yra kokių nors sutrikimų ar lūžių.

8.1.3.4.   Dinaminio bandymo sąlygos apibendrintos toliau pateiktoje lentelėje

Vaikų apsaugos įrenginiai, su kuriais naudojami papildomi tvirtinimo įtaisai

8.1.3.5.1.   Su vaikų apsaugos įrenginiais, skirtais naudoti kaip nustatyta 2.1.2.3 pastraipoje, su kuriais naudojami papildomi tvirtinimo įtaisai, priekinio susidūrimo bandymas pagal 8.1.3.4 pastraipą atliekamas taip:

8.1.3.5.2.   Įtaisų su trumpomis viršutinio tvirtinimo juostomis, pvz., skirtų tvirtinti prie galinės bagažo lentynos, viršutinių tvirtinimo vietų konfigūracija ant bandymo vežimėlio turi būti tokia, kaip nustatyta 6 priedo 3 priedėlyje.

8.1.3.5.3.   Įtaisų su ilgomis viršutinio tvirtinimo juostomis atveju, pvz., skirtų naudoti ten, kur nėra tvirtos bagažo lentynos, o viršutinės tvirtinimo juostos tvirtinamos prie transporto priemonės grindų, tvirtinimo juostos bandymo vežimėlyje turi būti tokios, kaip nustatyta 6 priedo 3 priedėlyje.

8.1.3.5.4.   Įtaisų, skirtų naudoti su abiem konfigūracijomis atveju, 8.1.3.5.2 ir 8.1.3.5.3 pastraipose nustatyti bandymai atliekami su ta išimtimi, kad pagal 8.1.3.5.3 pastraipoje išdėstytus reikalavimus atliekamo bandymo atveju gali būti naudojamas tik sunkesnis manekenas.

8.1.3.5.5.   Apgręžtojoje padėtyje naudojamų įrenginių atveju apatinės tvirtinimo vietos bandymo vežimėlyje turi būti tokios, kaip nustatyta 6 priedo 3 priedėlyje.

8.1.3.6.   Bandymo manekenai

8.1.3.6.1.   Vaikų apsaugos įrenginys ir manekenai montuojami pagal 8.1.3.6.3 pastraipos reikalavimus.

8.1.3.6.2.   Vaikų apsaugos įrenginys bandomas naudojant šios taisyklės 8 priede nurodytus manekenus.

Manekeno montavimas

8.1.3.6.3.1.   Manekenas įtaisomas taip, kad tarp manekeno nugaros ir apsaugos įrenginio būtų tarpas. Nešiojamųjų lopšių manekenas įtaisomas tiesioje horizontalioje padėtyje, kuo arčiau centrinės nešiojamojo lopšio linijos.

8.1.3.6.3.2.   Vaiko sėdynę padėkite ant bandymo sėdynės.

Į vaiko sėdynę pasodinkite manekeną.

Įtaisykite atverčiamą plokštę arba panašų lankstų 2,5 cm storio, 6 cm pločio ir pečių aukščiui lygaus ilgio įtaisą (8 priedas, sėdimoji padėtis) žemiau centrinės klubų dalies (8 priedas pakinklių aukštis sudėtas su puse šlaunies aukščio, sėdimoji padėtis), susijusį su bandyme naudojamo manekeno dydžiu; dedama tarp manekeno ir kėdės atlošo. Plokštė turi kiek įmanoma sutapti su sėdynės išlinkiu, o jos apatinis galas turėtų būti manekeno klubo jungties aukštyje.

Diržą sureguliuokite pagal gamintojo nurodymus, bet įtempimas turi būti 250 ± 25 N didesnis už reguliatoriaus galią, o juostos nuokrypio kampas ties reguliatoriumi –45 ± 5° arba gamintojo nurodytas kampas.

Vaiko sėdynę montuoti ant bandymo sėdynės užbaikite pagal šios taisyklės 21 priedą.

Pašalinkite lankstų įtaisą.

Tai taikoma tik apsaugos įrenginiams su diržų komplektais ir apsaugos įrenginiams, kuriuose vaikas apsaugomas suaugusiųjų trijose vietose tvirtinamu diržu, o naudojamas fiksavimo įtaisas netaikomas vaikų apsaugos juostoms, tiesiogiai sujungtoms su diržo įtraukimo įtaisu.

8.1.3.6.3.3.   Manekeno centrinę liniją kertanti išilginė plokštuma turi būti nustatyta viduryje tarp dviejų apatinių diržo tvirtinimo įtaisų, tačiau turi būti atkreiptas dėmesys ir į 8.1.3.2.1.3 pastraipą. Kai su 10 metų vaiką atitinkančiu manekenu bandomos paaukštintos sėdynės, manekeno centrinę liniją kertanti išilginė plokštuma turi būti 75 ± 5 mm į kairę arba į dešinę nuo vidurio taško tarp dviejų apatinių diržo tvirtinimo įtaisų.

8.1.3.6.3.4.   Įtaisų, su kuriais turi būti naudojamas standartinis diržas, atveju prieš dinaminį bandymą pakankamo pločio ir ilgio mažo svorio izoliacine juosta ant manekeno gali būti tvirtinama pečių juosta. Apgręžtojoje padėtyje naudojamų įtaisų atveju galva prie apsaugos sistemos atlošo gali būti laikoma pakankamo ilgio ir pločio mažo svorio izoliacine juosta. Apgręžtojoje padėtyje naudojamų apsaugos įrenginių atveju, vykstant greitėjimui, manekeno galvai prijungti prie 100 mm strypo arba apsaugos įrenginio atlošo leidžiama naudoti lengvą izoliacinę juostą.

8.1.3.7.   Naudotino manekeno kategorija

8.1.3.7.6.   Jei vaikų apsaugos sistema tinkama dviem ar daugiau svorio grupėms, bandymai turi būti atliekami naudojant lengviausią ir sunkiausią iš anksčiau atitinkamoms grupėms nurodytų manekenų. Tačiau, jei įtaiso konfigūracija labai pasikeičia iš vienos grupės į kitą, pavyzdžiui, kai pakeičiama diržų komplekto konfigūracija arba ilgis, bandymus atliekanti laboratorija, jei atrodo tikslinga, gali įtraukti bandymą su vidutinio svorio manekenu.

8.1.3.7.7.   Jei vaikų apsaugos sistema sukurta dviem arba daugiau vaikų, vienas bandymas turi būti atliekamas į visas sėdimas vietas įtaisius sunkiausius manekenus. Atliekamas antras anksčiau apibrėžtas bandymas su lengviausiu ir sunkiausiu manekenais. Bandymai turi būti atliekami naudojant bandymo sėdynę, kaip parodyta 6 priedo 3 priedėlio 3 pav. Bandymus atliekanti laboratorija, jei atrodo tikslinga, gali įtraukti trečią bandymą su bet kokiu manekenų arba tuščių sėdynių deriniu.

8.1.4.   Apsaugos įrenginys su paaukštinta sėdyne

Ant bandymų stendo sėdimojo paviršiaus padėkite medvilninio audinio skiautę. Paaukštintą sėdynę padėkite ant bandymų stendo, žemutinę liemens dalį padėkite ant sėdimojo paviršiaus, kaip parodyta 22 priedo 1 pav., pritaisykite ir prisekite trijose vietose tvirtinamą suaugusiųjų saugos diržą ir įtempkite kaip nurodyta 21 priede. 25 mm pločio arba panašia juosta apvyniokite paaukštintą sėdynę; A rodyklės rodoma kryptimi naudokite 250 ± 5 N apkrovą, žr. 22 priedo 2 pav., lygiai su bandymų stendo sėdimuoju paviršiumi.

8.2.   Atskirų sudedamųjų dalių bandymai

8.2.1.   Sagtis

Atsegimo bandymas veikiant apkrovai

8.2.1.1.1.   Šiam bandymui turi būti naudojamas vaikų apsaugos įrenginys, su kuriuo jau atliktas 8.1.3 pastraipoje nurodytas dinaminis bandymas.

8.2.1.1.2.   Vaikų apsaugos įrenginys, neatsegus sagties, išimamas iš bandymo vežimėlio arba transporto priemonės. Sagčiai turi būti taikoma tiesioginio traukimo apkrova traukiant pritvirtintą juostą taip, kad visos juostos būtų veikiamos 80/n daN jėga; šiame skaičiuje „n“ yra prie užsegtos sagties pritvirtintų juostų skaičius; jei sagtis sujungta su standžia dalimi, tai juostų yra mažiausiai dvi. Dinaminio bandymo metu naudojant jėgą, turi būti atkreiptas dėmesys į tarp sagties ir standžios dalies susidarantį kampą.

8.2.1.1.3.   Taikoma 400 ± 20 mm/min. apkrova, nukreipta į sagties atsegimo mygtuko centrą, išilgai fiksuotos ašies, lygiagrečios su pradine mygtuko judėjimo kryptimi; geometrinis centras yra ta sagties paviršiaus dalis, į kurią taikomas atsegimo slėgis. Taikant atsegimo jėgą, sagtis turi būti pritvirtinta prie standžios atramos.

8.2.1.1.4.   Sagties atsegimo jėga, sukuriama dinamometru arba panašiu įtaisu, veikiama įprastu būdu ir įprasta kryptimi. Sąlyčio galas turi būti šlifuoto metalo 2,5 ± 0,1 mm spindulio apskritimas.

8.2.1.1.5.   Turi būti išmatuota sagties atsegimo jėga ir užregistruoti visi sutrikimai.

8.2.1.2.   Atsegimo bandymas be apkrovos

8.2.1.2.1.   Sagties mechanizmas, kuriam anksčiau nebuvo taikoma apkrova, turi būti įtaisytas į „nėra apkrovos“ padėtį.

8.2.1.2.2.   Sagties atsegimo jėgos matavimo būdas turi būti toks, kaip nurodyta 8.2.1.1.3 ir 8.2.1.1.4 pastraipose.

8.2.1.2.3.   Turi būti išmatuota sagties atsegimo jėga.

8.2.1.3.   Tvirtumo bandymas.

8.2.1.3.1.   Tvirtumo bandymui turi būti naudojami du pavyzdžiai. Į bandymą įtraukiami visi reguliatoriai, išskyrus tiesiai ant vaikų apsaugos įrenginio montuojamus reguliatorius.

8.2.1.3.2.   20 priede parodytas tipiškas įtaisas sagties tvirtumo bandymui atlikti. Sagtis padedama ant viršutinės apvalios plokštelės (A) įtaiso viduje. Visos susijusios juostos yra mažiausiai 250 mm ilgio ir pakabinamos ant viršutinės plokštės, atitinkamai pagal jų padėtį sagties atžvilgiu. Tada laisvi juostų galai apvyniojami aplink apatinę apvalią plokštelę (B), kol jie pasirodo plokštelės vidinėje angoje. Visos juostos turi būti vertikalios tarp A ir B. Apvali suspaudimo plokštelė (C) lengvai prispaudžiama prie apatinio (B) paviršiaus; tačiau tarp jų esančią juostą turi būti galima šiek tiek pajudinti. Nedidele jėga tempimo mašina juostos įtempiamos ir traukiamos tarp (B) ir (C), kol apkraunamos atitinkamai pagal jų išdėstymą. Šio veiksmo ir paties bandymo metu sagtis turi likti atskirai nuo plokštelės (A) ar kurių nors (A) esančių dalių. Tuomet tvirtai suspaudžiama (B) ir (C), o tempimo jėga didinama 100 ± 20 mm/min. skersiniu greičiu, kol pasiekiami reikalingi dydžiai.

8.2.2.   Reguliavimo įtaisas

8.2.2.1.   Reguliavimo lengvumas

8.2.2.1.1.   Kai atliekamas rankinio reguliavimo įtaiso bandymas, juosta pro jį turi būti traukiama vienodai, atsižvelgiant į įprastas naudojimo sąlygas, 100 ± 20 mm/min. greičiu ir po pirmojo 25 ± 5 mm juostos traukimo matuojama didžiausia jėga, esanti arčiausiai sveikojo N skaičiaus.

8.2.2.1.2.   Atliekant bandymą, juosta per įtaisą turi būti traukiama dviem kryptimis; prieš matavimą su juosta turi būti atlikta 10 ištisų eigos ciklų.

8.2.3.   Trumpojo poslinkio bandymas (žr. 5 priedo 3 pav.)

8.2.3.1.   Sudedamosios dalys arba įtaisai, su kuriais bus atliekamas trumpojo poslinkio bandymas, likus mažiausiai 24 valandoms iki bandymo, turi būti laikomi 20 ± 5 °C temperatūros ir 65 ± 5 % santykinės drėgmės atmosferoje. Bandymas atliekamas 15–30 °C temperatūroje.

8.2.3.2.   Laisvasis juostos galas turi būti paliktas taip, kaip naudojant įtaisą transporto priemonėje: neturi būti tvirtinamas prie jokios kitos dalies.

8.2.3.3.   Reguliavimo įtaisas nustatomas ant vertikalios juostos dalies, kurios vieną galą veikia 50 ± 0,5 N apkrova (valdoma taip, kad juosta nesiūbuotų ir nesusisuktų). Laisvasis juostos galas nuo reguliavimo įtaiso turi eiti vertikaliai aukštyn arba žemyn, kaip ir transporto priemonėje. Kitas galas turi aplenkti velenėlį, kai horizontali ašis yra lygiagreti su apkrova veikiamos juostos dalies plokštuma; pro velenėlį einanti dalis yra horizontali.

8.2.3.4.   Bandomasis įtaisas turi būti įtaisytas taip, kad jo centras aukščiausioje padėtyje, iki kurios jis gali būti pakeltas, būtų 300 ± 5 mm nuo atraminio stalo, o 50 N apkrova turi būti 100 ± 5 mm nuo to stalo.

8.2.3.5.   Prieš bandymą turi būti atlikta 20 ± 2 ciklų ir 1 000 ± 5 ciklų 30 ± 10 ciklų per minutę dažniu; visos amplitudės dydis 300 ± 20 mm arba kaip nustatyta 8.2.5.2.6.2 pastraipoje. 50 N apkrova turi būti taikoma tik tiek laiko, per kurio kiekvienos pusės trukmę įvyksta 100 ± 20 mm poslinkis. Trumpasis poslinkis matuojamas tokioje padėtyje, kurioje prieš bandymą yra atlikta 20 ciklų.

8.2.4.   Diržo įtraukimo įtaisas

8.2.4.1.   Įtraukimo jėga

8.2.4.1.1.   Įtraukimo jėgos turi būti matuojamos, kai saugos diržo komplektas yra pritaisytas prie manekeno taip, kaip 8.1.3 pastraipoje nurodytame dinaminiame bandyme. Juostos įtempimas turi būti matuojamas sąlyčio su manekenu (bet šiek tiek toliau nuo jo) taške, juostą ištraukiant apytiksliai 0,6 m/min. greičiu.

Diržo įtraukimo įtaiso mechanizmo patvarumas

8.2.4.2.1.   Juosta turi būti ištraukiama ir leidžiama ją įtraukti reikalingą ciklų skaičių ne didesniu kaip 30 ciklų per minutę greičiu. Per avariją užsifiksuojančių diržo įtraukimo įtaisų atveju užsifiksavimą sukeliantis krestelėjimas atliekamas per kiekvieną iš penkių ciklų. Kiekvienoje iš penkių ištraukimo padėčių atliekamas vienodas skaičius krestelėjimų: ištraukus 90, 80, 75, 70 ir 65 procentus viso diržo įtraukimo įrenginio juostos ilgio. Tačiau, kai juosta yra ilgesnė negu 900 mm, anksčiau nurodyti procentiniai dydžiai turi būti taikomi galutiniam 900 mm juostos, kuri gali būti ištraukta iš įtraukimo įtaiso, ilgiui.

8.2.4.3.   Avariniu atveju užsifiksuojančių diržo įtraukimo įtaisų užsifiksavimas

8.2.4.3.1.   Diržo įtraukimo įtaiso užsifiksavimas turi būti bandomas, kai juostos išvyniojama tiek, kad įtraukimo įtaise būtų likę 300 ± 3 mm.

8.2.4.3.2.   Kai diržo įtraukimo įtaiso užsifiksavimą sukelia juostos judėjimas, ištraukti reikia ta kryptimi, kuri paprastai būdinga tada, kai diržo įtraukimo įtaisas sumontuotas transporto priemonėje.

8.2.4.3.3.   Kai bandomas diržo įtraukimo įtaisų jautrumas transporto priemonės greitėjimui, jie turi būti bandomi taikant anksčiau nurodytą ištraukimo ilgį abiem kryptimis, išilgai dviejų viena kitai statmenų ašių, kurios yra horizontalios, jei diržo įtraukimo įtaisai transporto priemonėje sumontuoti pagal vaikų apsaugos įrenginio gamintojo nurodymus. Jeigu ši padėtis nėra nurodyta, bandymų institucija turi pasikonsultuoti su vaikų apsaugos įrenginio gamintoju. Patvirtinimo bandymus atliekanti techninė tarnyba turi pasirinkti vieną iš šių bandymo krypčių; užsifiksavimo mechanizmo suveikimo atžvilgiu turi būti taikomos nepalankiausios sąlygos.

8.2.4.3.4.   Naudojamo mechanizmo konstrukcija turi būti tokia, kad reikalaujamas pagreitis būtų užtikrinamas, kai vidutinis pagreičio didėjimas yra mažiausiai 25 g/s (7).

8.2.4.3.5.   Kad bandymas atitiktų 7.2.3.2.1.3 ir 7.2.3.2.1.4 pastraipų reikalavimus, diržo įtraukimo įtaisas turi būti montuojamas ant horizontalaus stalo, o stalas kreipiamas ne didesniu kaip 2° per sekundę greičiu tol, kol įvyksta užsifiksavimas. Bandymas turi būti pakartotas kreipiant kitomis kryptimis, kad būtų užtikrinta, jog laikomasi reikalavimų.

8.2.4.4.   Korozijos bandymas

8.2.4.4.1.   Korozijos bandymas yra aprašytas 8.1.1 pastraipoje.

8.2.4.5.   Atsparumo dulkėms bandymas

8.2.4.5.1.   Diržo įtraukimo įtaisas dedamas į bandymo kamerą, kaip aprašyta šios taisyklės 3 priede. Jo padėties kryptis turi būti panaši į tą, kuri būna įtaisą sumontavus transporto priemonėje. Bandymo kameroje turi būti dulkių, kaip apibrėžta 8.2.4.5.2 pastraipoje. Iš diržo įtraukimo įtaiso ištraukiama 500 mm juostos ir ji laikoma ištraukta, išskyrus atvejį, kai po kiekvieno dulkių sumaišymo per vieną ar dvi minutes turi būti atliekama 10 ištisų įtraukimo ir ištraukimo ciklų. Penkias valandas dulkės kas 20 minučių pamaišomos su sausu suslėgtu oru be alyvos, leidžiamu 5,5 ± 0,5 baro slėgiu pro 1,5 ± 0,1 mm skersmens angą.

8.2.4.5.2.   Atliekant 8.2.4.5.1 pastraipoje aprašytą bandymą, naudojamos dulkės, sudarytos iš maždaug 1 kg sauso kvarco. Dalelės turi būti tokio dydžio:

8.2.5.   Statinis juostų bandymas

8.2.5.1.   Juostos tvirtumo bandymas

8.2.5.1.1.   Kiekvienas bandymas turi būti atliekamas su dviem naujais juostos pavyzdžiais, kondicionuotais pagal 7.2.4 pastraipos reikalavimus.

8.2.5.1.2.   Kiekviena juosta turi būti suspausta tarp tempimo tvirtumo bandymo mašinos spaustuvų. Spaustuvai turi būti pagaminti taip, kad juosta spaustuvuose arba prie jų nenutrūktų. Skersinio poslinkio greitis turi būti 100 ± 20 mm/min. Laisva pavyzdžio atkarpa tarp mašinos spaustuvų bandymo pradžioje turi būti 200 mm ± 40 mm ilgio.

8.2.5.1.3.   Tempimas turi būti stiprinamas tol, kol juosta nutrūksta; trūkimo apkrova užfiksuojama.

8.2.5.1.4.   Jeigu juosta slysta arba trūksta viename iš spaustuvų arba 10 mm nuo jų, bandymas negalioja; tada su nauju pavyzdžiu turi būti atliekamas kitas bandymas.

Juostų pavyzdžiai, kaip nurodyta 3.2.3 pastraipoje, kondicionuojami taip:

8.2.5.2.1.   Kondicionavimas kambario sąlygomis

8.2.5.2.1.1.   Juosta 24 ± 1 valandas turi būti laikoma 23 ± 5° temperatūros ir 50 ± 10 % santykinės drėgmės ore. Jei iš karto po kondicionavimo bandymas nėra atliekamas, pavyzdys iki bandymo pradžios turi būti laikomas hermetiškai uždarytoje talpoje. Trūkimo apkrova turi būti nustatyta nuo juostos kondicionavimo arba išėmimo ir talpos praėjus ne daugiau kaip penkioms minutėms.

8.2.5.2.2.   Atsparumas šviesai

8.2.5.2.2.1.   Turi būti taikomos Rekomendacijos ISO/105-B02(1978) nuostatos. Juosta turi būti laikoma šviesoje tol, kol etaloniniai mėlyni dažai Nr. 7 išblunka taip, kad jų atspalvį galima priskirti ketvirtam pustonių skalės laipsniui.

8.2.5.2.2.2.   Pabaigus bandymą šviesa, juosta mažiausiai 24 valandas laikoma 23 ± 5 °C temperatūros ir 50 ± 10 % santykinės drėgmės ore. Trūkimo apkrova turi būti nustatyta nuo juostos kondicionavimo praėjus ne daugiau kaip penkioms minutėms.

8.2.5.2.3.   Atsparumas šalčiui

8.2.5.2.3.1.   Juosta mažiausiai 24 valandas laikoma 23 ± 5 °C temperatūros ir 50 ± 10 % santykinės drėgmės ore.

8.2.5.2.3.2.   Paskiau juosta 90 ± 5 minučių ant lygaus paviršiaus laikoma žemos temperatūros kameroje, kurioje oro temperatūra –30 ± 5 °C. Tada juosta sulankstoma ir pakišama po iš anksto iki –30 ± 5 °C temperatūros atšaldytu 2 ± 0,2 kg svorio svarsčiu. Kai juosta po svarsčiu 30 ± 5 minučių išlaikoma toje pačioje žemos temperatūros kameroje, svoris pašalinamas ir per penkias minutes nuo juostos išėmimo iš žemos temperatūros kameros turi būti matuojama trūkimo apkrova.

8.2.5.2.4.   Atsparumas karščiui

8.2.5.2.4.1.   Juosta 180 ± 10 minučių laikoma šildymo kameroje 60 ± 5 °C temperatūroje ir 65 ± 5 % santykinėje drėgmėje.

8.2.5.2.4.2.   Trūkimo apkrova turi būti nustatyta nuo juostos išėmimo iš šildymo spintos praėjus ne daugiau kaip penkioms minutėms.

8.2.5.2.5.   Atsparumas drėgmei

8.2.5.2.5.1.   Visiškai panardinta juosta 180 ± 10 minučių laikoma distiliuotame 20 ± 5 °C temperatūros vandenyje, į kurį įpilta drėkiklio. Galima naudoti bet kokį bandomam pluoštui tinkamą drėkiklį.

8.2.5.2.5.2.   Trūkimo apkrova turi būti nustatyta nuo juostos ištraukimo iš vandens praėjus ne daugiau kaip 10 minučių.

8.2.5.2.6.   Kondicionavimas dilinimu

8.2.5.2.6.1.   Sudedamosios dalys arba įtaisai, su kuriais bus atliekamas dilinimo bandymas, likus mažiausiai 24 valandoms iki bandymo, turi būti laikomi 23 ± 5 °C temperatūros ir 50 ± 10 % santykinės drėgmės ore. Patalpos temperatūra atliekant bandymą turi būti 15–30 °C.

8.2.5.2.6.2.   Toliau pateiktoje lentelėje nustatytos bendros kiekvieno bandymo sąlygos:

Jei nepakanka juostos 300 mm poslinkiui atlikti, bandymas gali būti atliekamas su mažesnio ilgio atkarpa, bet ne trumpesne kaip 100 mm.

8.2.5.2.6.3.   Išsamios bandymo sąlygos

8.2.5.2.6.3.1.   1 tipo metodika: kai juosta slysta pro greitojo reguliavimo įtaisą. Vieną iš juostų nuolat vertikalia kryptimi veikia 10 N apkrova. Kita horizontaliai nustatyta juosta pritvirtinama prie įtaiso, kad būtų galima judinti atgal ir pirmyn. Reguliavimo įtaisas nustatomas taip, kad horizontalią diržo juostą veiktų įtempimo jėga (žr. 5 priedo 1 pav.).

8.2.5.2.6.3.2.   2 tipo metodika: kai kinta per standžią dalį slenkančios juostos kryptis. Atliekant šį bandymą, abiejų diržo juostų kampai turi būti tokie, kaip parodyta 5 priedo 2 pav. Juostas veikia nuolatinė 5 N apkrova. Tais atvejais, kai per standžią dalį slenkanti juosta keičia kryptį daugiau kaip vieną kartą, 5 N apkrova gali būti didinama, kad būtų pasiektas nurodytas 300 mm ilgio juostos judėjimas per standžią dalį.

8.2.6.   Fiksavimo įtaisai

8.2.6.1.   A klasės įtaisai

Vaikų apsaugos įrenginys ir didžiausias tam įrenginiui tinkantis manekenas turi būti įtaisyti taip, kaip parodyta 5 pav. Turi būti naudojamas šios taisyklės 13 priede apibrėžtas diržas. Turi būti taikomas visiškas fiksavimas ir ant diržo pažymima, kurioje vietoje diržas fiksuojamas. Jėgos matuokliai prie diržo tvirtinami per D žiedą ir dvigubai už sunkiausio I grupės manekeno masę didesne jėga (± 5 %), veikiama mažiausiai vieną sekundę. Apatinė padėtis turi būti naudojama fiksuoti A padėtyje, o viršutinė padėtis – fiksuoti B padėtyje. Jėga taikoma dar 9 kartus. Ant diržo toliau pažymima, kurioje vietoje jis fiksuojamas, ir išmatuojamas atstumas tarp dviejų žymų. Atliekant šį bandymą, diržo įtraukimo įtaisas turi būti atrakintas.

8.2.6.2.   B klasės įtaisai

Vaikų apsaugos įrenginys turi būti stipriai pritvirtintas, o diržas, kaip apibrėžta šios taisyklės 13 priede, turi eiti per fiksavimo įtaisą ir rėmą pagal gamintojo nurodymuose aprašytą maršrutą. Diržas turi eiti per bandymo įrangą, kaip parodyta 6 pav., ir būti pritvirtintas prie 5,25 ± 0,05 kg svarsčio. Tarp svarsčio ir vietos, kur diržas nuslenka nuo rėmo, turi būti 650 ± 40 mm laisvo diržo. Turi būti taikomas visiškas fiksavimas ir ant diržo pažymima, kurioje vietoje diržas fiksuojamas. Svarstis turi būti pakeltas ir paleistas taip, kad laisvai kristų 25 ± 1 mm. Tai kartojama 100 ± 2 kartų 60 ± 2 ciklų per minutę dažniu; taip imituojamas vaikų apsaugos įrenginio trūkčiojimas automobilyje. Ant diržo toliau pažymima, kurioje vietoje jis fiksuojamas ir išmatuojamas atstumas tarp dviejų žymų. Įtaisymo padėtyje fiksavimo įtaisas turi apimti visą diržo plotį, kai sumontuotas 15 kg svorio manekenas. Šis bandymas atliekamas naudojant tokius pačius diržo kampus, kokie susidaro įprastai naudojant. Laisva juosmens diržo dalis turi būti nejudama. Bandymas turi būti atliekamas vaikų apsaugos sistemą tvirtai pritvirtinus prie bandymų stendo, naudojamo atliekant apvertimo ar dinaminį bandymus. Apkraunama juosta gali būti pritvirtinta prie imituojamosios sagties.

8.2.7.   Tiesiogiai prie vaikų apsaugos įrenginio montuojamų reguliatorių kondicionavimo bandymas

Įtaisykite didžiausią apsaugos įrenginiui tinkantį manekeną, kaip ir atliekant dinaminį bandymą, neįtempdami diržo, kaip apibrėžta 8.1.3.6 pastraipoje. Ant juostos, kur laisvas jos galas patenka į reguliatorių, pažymėkite atskaitos liniją.

Pašalinkite manekeną, o apsaugos įrenginį įdėkite į 19 priedo 1 pav. parodytą kondicionavimo įrangą.

Per reguliatorių turi būti traukiama ne mažiau kaip 150 mm juostos. Juostos judėjimas turi būti toks, kad mažiausiai 100 mm juostos atskaitos linijos pusėje laisvo juostos galo link ir judėjimo atstumo likutis (apytiksliai 50 mm) įtaisyto diržų komplekto atskaitos linijos pusėje judėtų per reguliatorių.

Jeigu juostos ilgio nuo atskaitos linijos iki laisvo juostos galo nepakanka anksčiau aprašytam judėjimui atlikti, 150 mm ilgio judėjimas per reguliatorių atliekamas iki galo pailgintoje diržų komplekto padėtyje.

„“Ciklo dažnis turi būti 10 ± 1 ciklų/min., B klasės greitis 150 ± 10 mm/sek.

Temperatūros bandymas

8.2.8.1.   7.1.5.1 pastraipoje apibrėžtos sudedamosios dalys turi būti laikomos virš vandens paviršiaus uždaroje erdvėje, aplinkos temperatūrai esant ne mažesnei kaip 80 °C, ne trumpiau kaip 24 valandas; paskui atvėsinama ne aukštesnės kaip 23 °C temperatūros aplinkoje. Atvėsinus turi būti iš eilės atliekami trys 24 valandų trukmės ciklai; kiekvieną ciklą turi sudaryti tokia veiksmų seka:

8.3.   Bandymų stendo pakloto sertifikavimas

8.3.1.   Naujas bandymų stendo paklotas turi būti sertifikuojamas, kad būtų nustatytos smūginiam poveikiui ir didžiausiam lėtėjimui reikalingos vertės; tada sertifikuojama po kiekvienų 50 dinaminių bandymų arba mažiausiai kiekvieną mėnesį, jei bandymų atliekama mažiau, arba prieš kiekvieną bandymą, jei bandymų įranga naudojama dažnai.

8.3.2.   Sertifikavimo ir matavimo metodika turi atitikti naujausioje ISO 6487 versijoje aprašytas metodikas; matavimo įranga turi atitikti duomenų perdavimo kanalo technines sąlygas, kai duomenų perdavimo kanalo dažnio klasė (CFC) 60.

Naudojant šios taisyklės 17 priede apibrėžtą bandymų įtaisą, atliekami 3 bandymai: 150 ± 5 mm nuo priekinio pakloto krašto ant centrinės linijos ir 150 ± 5 mm kiekviena kryptimi nuo centrinės linijos.

Padėkite įtaisą vertikaliai ant lygaus tvirto paviršiaus. Nuleiskite smogtuvo masę tiek, iki ji palies paviršių, ir poveikio žymą nustatykite į nulinę padėtį. Įtaisą nustatykite vertikaliai virš kontrolinio taško, masę pakelkite 500 ± 5 mm ir paleiskite laisvai kristi, kad atsitrenktų į paviršių. Užfiksuokite poveikio ir lėtėjimo kreivę.

8.3.3.   Didžiausios užfiksuotos vertės neturi nuo pradinių verčių nukrypti daugiau kaip 15 %.

8.4.   Didelio greičio kino ir vaizdo juostos

8.4.1.   Kad būtų nustatyta manekeno elgsena ir jo poslinkiai, visi dinaminiai bandymai turi būti nufilmuoti kino arba vaizdo juostoje mažiausiai 400 kadrų/sek. dažniu.

8.4.2.   Ant vežimėlio arba transporto priemonės konstrukcijoje turi būti įtaisytos tinkamos kalibravimo žymos, kad būtų galima nustatyti manekeno poslinkį.

8.5.   Elektriniai matavimai

Matavimo metodikos turi atitikti naujausiame ISO 6487 leidime nustatytas metodikas. Duomenų perdavimo kanalo dažnio klasės:

Atrankos dažnis turėtų būti mažiausiai aštuonis kartus didesnis už FH.(t. y., įrangoje su 1 000 klasės atrankos filtrais tai atitinka mažiausią apytiksliai 8 000 pavyzdžių per sekundę vienam kanalui dažnį).

9.   BANDYMO ATASKAITA

9.1.   Bandymo ataskaitoje turi būti įregistruojami visų bandymų ir matavimų rezultatai, vežimėlio greitis, sagties vieta bandymo metu, jeigu ji kintama, ir visi sutrikimai arba lūžiai.

9.2.   Jei neatsižvelgiama į šios taisyklės 6 priedo 3 priedėlyje pateiktas su tvirtinimo įtaisais susijusias nuostatas, bandymo ataskaitoje turi būti aprašyta, kaip sumontuotas vaikų apsaugos įrenginys, taip pat turi būti apibrėžti svarbūs kampai ir matmenys.

9.3.   Kai vaikų apsaugos įrenginys bandomas transporto priemonėje ar transporto priemonės konstrukcijoje, bandymo ataskaitoje turi būti apibūdintas transporto priemonės konstrukcijos tvirtinimo prie vežimėlio būdas, vaikų apsaugos įrenginio ir transporto priemonės sėdynės padėtis bei transporto priemonės sėdynės atlošo polinkis.

10.   VAIKŲ APSAUGOS SISTEMOS TIPO MODIFIKAVIMO IR GALIOJIMO LAIKO PRATĘSIMAS

Apie kiekvieną vaikų apsaugos įrenginio modifikavimą turi būti pranešta įrenginį patvirtinusiam administraciniam padaliniui. Tada šis padalinys gali:

10.1.1.   laikyti, kad pakeitimai greičiausiai neturės pastebimo neigiamo poveikio ir kad bet kokiu atveju vaikų apsaugos įrenginys atitinka reikalavimus arba

10.1.2.   reikalauti, kad už bandymus atsakinga techninė tarnyba atliktų kitus bandymus.

10.2.   Apie pritarimą patvirtinimui arba atsisakymą jį suteikti, apibrėžiant pakeitimus, šią taisyklę taikančioms susitariančiosioms šalims turi būti pranešta laikantis anksčiau pateiktoje 5.3 pastraipoje aprašytos tvarkos.

10.3.   Patvirtinimo galiojimo pratęsimą suteikianti kompetentinga institucija turi tokiam pratęsimui paskirti serijos numerį ir taisyklės 1 priede pateiktą pavyzdį atitinkančia pranešimo forma informuoti kitas šią taisyklę taikančias 1958 m. susitarimo šalis.

11.   PRODUKCIJOS ATITIKTIS

Produkcijos atitikties procedūros turi atitikti nustatytąsias Susitarimo 2 priedėlyje (E/ECE/324-E/ECE/TRANS/505/Rev. 2); turi būti laikomasi šių reikalavimų:

11.1.   Pagal šią taisyklę patvirtinti vaikų apsaugos įrenginiai turi būti pagaminti taip, kad atitiktų tipą, kuris patvirtintas pagal 6–8 pastraipose nustatytus reikalavimus.

11.2.   Turi būti laikomasi minimalių produkcijos atitikties kontrolės procedūrų, nustatytų šios taisyklės 16 priede.

11.3.   Tipo patvirtinimą suteikusi institucija bet kuriuo metu gali patikrinti kiekvienoje gamybos įmonėje taikomą atitikties kontrolės metodiką. Paprastai tokie patikrinimai atliekami du kartus per metus.

12.   BAUDOS UŽ PRODUKCIJOS NEATITIKTĮ

12.1.   Pagal šią taisyklę vaikų apsaugos įrenginiui suteiktas patvirtinimas gali būti anuliuotas, jei vaikų apsaugos įrenginys, paženklintas 5.4 pastraipoje nurodyta informacija, neišlaiko atsitiktinių 11 pastraipoje aprašytų patikrinimų arba neatitinka patvirtinto tipo.

12.2.   Jeigu šią taisyklę taikanti susitariančioji šalis anuliuoja patvirtinimą, kurį buvo anksčiau suteikusi, kitas šią taisyklę taikančias susitariančiąsias šalis apie tai nedelsdama informuoja naudodama formą pagal atitinkančią šios taisyklės 1 priede pateiktą pavyzdį.

13.   VISIŠKAI NUTRAUKTA GAMYBA

13.1.   Jei patvirtinimo turėtojas visiškai nustoja gaminti pagal šią taisyklę patvirtinto tipo vaikų apsaugos įrenginius, jis turi informuoti patvirtinimą suteikusią instituciją. Susijusį pranešimą gavusi institucija, naudodama šios taisyklės 1 priede pateikto pavyzdžio pranešimo formą, turi informuoti kitas šią taisyklę taikančias susitarimo šalis.

14.   NURODYMAI

14.1.   Kiekvienas vaikų apsaugos įrenginys turi būti pateikiamas su tos šalies, kurioje įrenginys parduotas, kalba parašytais nurodymais; turinys:

Montavimo nurodymuose turi būti šie punktai:

14.2.1.   Ant „universaliosios“ kategorijos vaikų apsaugos įrenginių pardavimo vietoje, neišpakavus gaminio, turi būti aiškiai matomas toks lipdukas:

1.

Tai „universalus“ vaikų apsaugos įrenginys. Jis patvirtintas pagal taisyklę Nr. 44, su 03 serijos pakeitimais, bendram naudojimui transporto priemonėse, tiks daugumai, bet ne visoms transporto priemonių sėdynėms.

2.

Tinkamai sumontuoti bus galima, jei transporto priemonės gamintojas transporto priemonės naudotojo vadove bus nurodęs, kad transporto priemonėje galima montuoti šios amžiaus grupės „universalųjį“ vaikų apsaugos įrenginį.

3.

Šis vaikų apsaugos įrenginys buvo priskirtas „universaliajai“ kategorijai laikantis griežtesnių sąlygų nei tos, kurios buvo taikomos senesnės konstrukcijos įrenginiams, ant kurių netvirtinamas šis pranešimas.

4.

Jei kyla klausimų, kreipkitės į vaikų apsaugos įrenginio gamintoją arba pardavėją.

14.2.2.   Ant „universaliosios“ kategorijos vaikų apsaugos įrenginių pardavimo vietoje neišpakavus turi būti aiškiai matomas toks lipdukas:

Šis vaikų apsaugos įrenginys priskiriamas „apribotai/pusiau universaliai“ kategorijai ir tinkamas įtaisyti šių automobilių sėdynėseKitų automobilių sėdimosios vietos taip pat gali būti tinkamos šiam vaikų apsaugos įrenginiui. Jei kyla klausimų, kreipkitės į vaikų apsaugos įrenginio gamintoją arba pardavėją.

14.2.3.   Ant „specialios transporto priemonės“ kategorijos vaikų apsaugos įrenginių pardavimo vietoje, neišpakavus gaminio, turi būti aiškiai matoma informacija apie tinkamą transporto priemonę.

14.2.4.   Jeigu įtaisas naudojamas su suaugusiųjų saugos diržu, pardavimo vietoje taip pat neišpakavus turėtų būti aiškiai matoma tokia formuluotė:

„Tinkamas tik tada, jei patvirtintose transporto priemonėse įtaisyti juosmens/3 taškų/nejudami/su diržo įtraukimo įtaisu diržai, patvirtinti pagal JT/EEK taisyklę Nr. 16 arba kitus lygiaverčius standartus.“ (Nereikalingas įrašas išbraukiamas.)

Nešiojamųjų lopšių įrenginių atveju turėtų būti įtrauktas nešiojamųjų lopšių, kuriems skirtas įtaisas, sąrašas.

14.2.5.   Vaikų apsaugos įrenginio gamintojas ant pakuotės turi pateikti informaciją ir adresą, kuriuo klientas galėtų rašyti, norėdamas gauti išsamesnės informacijos apie vaikų apsaugos įrenginio montavimą specialiuose automobiliuose.

14.2.6.   montavimo būdas parodytas nuotraukomis ir (arba) lengvai suprantamais brėžiniais;

14.2.7.   naudotojas turi būti informuotas, kad standžios ir plastikinės vaikų apsaugos įrenginio dalys turi būti išdėstytos ir sumontuotos taip, kad nuolat naudojant transporto priemonę, jų neprispaustų judamoji transporto priemonės sėdynė arba durys;

14.2.8.   naudotojas turi būti informuotas, kad nešiojamieji lopšiai naudojami statmenai išilginei transporto priemonės ašiai;

14.2.9.   apgręžtojoje padėtyje naudojamų sistemų atveju klientas turi būti informuotas nenaudoti jų tose sėdimosiose vietose, kur įtaisyta oro pagalvė. Ši informacija turi būti aiškiai matoma pardavimo vietoje, neišpakavus gaminio;

14.2.10.   ant „specialių poreikių turinčių vaikų apsaugos įrenginių“ pardavimo vietoje, neišpakavus, turi būti aiškiai matoma tokia informacija:

Šis „specialių poreikių turinčių vaikų apsaugos įrenginys“ sukurtas suteikti papildomą pagalbą vaikams, kuriems sunku tinkamai sėdėti įprastose sėdynėse. Norėdami įsitikinti, ar šis vaikų apsaugos įrenginys tinkamas jūsų vaikui, visada pasitarkite su gydytoju.

Naudojimo nurodymuose turi būti ši informacija:

14.3.1.   svorio grupės, kurioms skirtas įtaisas:

14.3.2.   kai įtaisas naudojamas kartu su suaugusiųjų saugos diržais, būtina tokia formuluotė: „Tinkamas tik tada, jei patvirtintose transporto priemonėse įtaisyti juosmens/3 taškų/nejudami/su diržo įtraukimo įtaisu diržai, patvirtinti pagal JT/EEK taisyklę Nr. 16 arba kitus lygiaverčius standartus.“ (Nereikalingas įrašas išbraukiamas.)

14.3.3.   naudojimo būdas turi būti parodytas nuotraukomis ir (arba) lengvais suprantamais brėžiniais. Tuo atveju, kai sėdynės gali būti naudojamos ir į priekį atgręžtoje, ir apgręžtojoje padėtyje, turi būti aiškiai įspėjama, kad apsaugos įrenginys turi būti laikomas apgręžtojoje padėtyje, kol vaiko svoris bus didesnis už nustatytą ribą arba bus peržengtas kitas matuojamasis kriterijus.

14.3.4.   turi būti suprantamai paaiškintas sagties ir reguliavimo įtaisų veikimas;

14.3.5.   turi būti nurodyta, kad visos apsaugos įrenginį prie transporto priemonės laikančiosios juostos turi būti įtemptos, vaiką saugančios juostos turi būti sureguliuotos pagal vaiko kūną, juostos neturi būti susisukusios;

14.3.6.   svarbu užtikrinti, kad bet kokia juosmens juosta naudojant būtų žemai, kad dubuo būtų tvirtai apjuostas, o juosta įtempta;

14.3.7.   turi būti nurodoma, kad po smarkaus įtempimo eismo įvykio metu įtaisą reikia pakeisti;

14.3.8.   turi būti pateikti valymo nurodymai;

14.3.9.   naudotojui turi būti pateiktas bendras įspėjimas dėl pavojaus, kuris kyla, jei daromi įtaiso pakeitimai arba papildymai, negavus kompetentingos institucijos patvirtinimo, ir dėl pavojaus, kuris kyla, jei nesilaikoma vaikų apsaugos įrenginio gamintojo nurodymų;

14.3.10.   jei sėdynė nepadengta tekstiline danga, turi būti rekomenduojama ją laikyti atokiau nuo saulės šviesos, nes gali tapti per karšta vaiko odai;

14.3.11.   turi būti rekomenduojama nepalikti vaikų apsaugos sistemoje be priežiūros;

14.3.12.   turi būti rekomenduojama tinkamai pritvirtinti bagažą arba kitus objektus, galinčius sužeisti susidūrimo atveju.

14.3.13.   Turi būti rekomenduojama:

14.3.14.   Turi būti tekstas arba schema, parodantys, kaip naudotojas gali nustatyti, kad suaugusiųjų saugos diržo sagtis yra netinkamoje padėtyje, atsižvelgiant į pagrindinius apsaugos įrenginio apkrovos taškus. Jei dėl to naudotojui kyla klausimų, turi būti patariama kreiptis į vaikų apsaugos įrenginio gamintoją.

14.3.15.   Jei vaikų apsaugos įrenginyje yra pakaitinis apkrovos taškas, turi būti aiškiai aprašyta, kaip juo naudotis. Naudotojas turi būti informuotas, kaip nustatyti, kad šio pakaitinio maršruto naudojimas yra tinkamas. Jei dėl to naudotojui kyla klausimų, turi būti patariama kreiptis į vaikų apsaugos įrenginio gamintoją. Naudotojui turi būti aiškiai patariama pradėti vaikų apsaugos įrenginį montuoti transporto priemonės sėdimosiose vietose, transporto priemonės naudotojo vadove priskiriamoms „universaliajai“ kategorijai, naudojant pagrindinį diržo maršrutą.

14.3.16.   Turi būti nuostatos, kad vaikų apsaugos įrenginio nurodymai gali būti išsaugomi per visą jų naudojimo laiką; įmontuotų apsaugos įrenginių atveju – transporto priemonės vadove.

14.3.17.   Turi būti aiškus įspėjimas, kad nebūtų naudojami jokie apkrovos taškai, išskyrus tuos, kurie aprašyti nurodymuose ir paženklinti vaikų apsaugos įrenginyje.

15.   UŽ PATVIRTINIMO BANDYMUS ATSAKINGŲ TECHNINIŲ TARNYBŲ IR ADMINISTRACINIŲ PADALINIŲ PAVADINIMAI IR ADRESAI

15.1.   Šią taisyklę taikančios susitariančiosios šalys Jungtinių Tautų Sekretoriatui praneša už patvirtinimo bandymus atsakingų techninių tarnybų ir patvirtinimą suteikiančių administracinių padalinių, kuriems siunčiamas kitose šalyse išduodamas patvirtinimas ar patvirtinimo pratęsimas, atsisakymas suteikti patvirtinimą ar anuliavimas, pavadinimus ir adresus.

----

(1)  1 – Vokietija, 2 – Prancūzija, 3 – Italija, 4 – Nyderlandai, 5 – Švedija, 6 – Belgija, 7 – Vengrija, 8 – Čekija, 9 – Ispanija, 10 – Jugoslavija, 11 – Jungtinė Karalystė, 12 – Austrija, 13 – Liuksemburgas, 14 – Šveicarija, 15 (nenaudojamas), 16 – Norvegija, 17 – Suomija, 18 – Danija, 19 – Rumunija, 20 – Lenkija, 21 – Portugalija, 22 – Rusijos Federacija, 23 – Graikija, 24 – Airija, 25 – Kroatija, 26 – Slovėnija, 27 – Slovakija, 28 – Baltarusija, 29 – Estija, 30 (nenaudojamas), 31 – Bosnija ir Hercegovina, 32 – Latvija, 33 (nenaudojamas), 34 – Bulgarija, 35 (nenaudojamas), 36 – Lietuva, 37 – Turkija, 38 (nenaudojamas), 39 – Azerbaidžanas, 40 – buvusi Jugoslavijos Respublika Makedonija, 41 (nenaudojamas), 42 – Europos bendrija (patvirtinimus suteikė jos valstybės narės naudodamos savo atitinkamą ECE simbolį), 43 – Japonija, 44 (nenaudojamas), 45 – Australija, 46 – Ukraina, 47 – Pietų Afrika ir 48 – Naujoji Zelandija. Tolesni numeriai turi būti paskirti kitoms šalims chronologine tvarka, kuria jos ratifikuoja arba prisijungia prie Susitarimo dėl suvienodintų techninių nuostatų priėmimo ratinėms transporto priemonėms, įrangai ir dalims, kurios gali būti montuojamos ir (arba) naudojamos ratinėse transporto priemonėse, ir pagal tas normas suteiktų patvirtinimų abipusio pripažinimo sąlygų; apie paskirtus numerius susitariančiosioms šalims praneša Jungtinių Tautų Generalinis Sekretorius.

(2)  Krūtinės pagreičio apribojimai netaikomi naudojant „manekeną-naujagimį“, nes neįrengti matavimo prietaisai.

(3)  „Manekeno-naujagimio“ pilve nėra įtaisyta jokios įrangos. Todėl norint nustatyti poveikį pilvui, gali būti naudojama tik subjektyvi analizė.

(4)  Jei kitaip nenustatyta, leistinieji matmenų nuokrypiai negalioja ribiniams dydžiams

Leistinieji kampiniai nuokrypiai, jei kitaip nenurodyta, ± 1.

(5)  Atliekant kalibravimą, stabdymo kelias turėtų būti 650 ± 30 mm

(6)  Atliekant kalibravimą stabdymo kelias turėtų būti 275 ± 20 mm.

PASTABA: Visos 0 ir 0+ grupių apsaugos sistemos turi būti bandomos pagal „apgręžtosios padėties“ sąlygas atliekant priekinio ir galinio susidūrimų bandymus.

Paaiškinimas:

Bandomasis impulsas Nr.1 Kaip nustatyta 7 priede – priekinis susidūrimas.

Bandomasis impulsas Nr.2 Kaip nustatyta 7 priede – galinis susidūrimas.

Bandomasis impulsas Nr.3 Transporto priemonės lėtėjimo impulsas, atliekant priekinio susidūrimo bandymą.

Bandomasis impulsas Nr.4 Transporto priemonės lėtėjimo impulsas, atliekant galinio susidūrimo bandymą.

(7)  g = 9,81 m/s2

----

1 PRIEDAS

PRANEŠIMAS

(didžiausias formatas: A4 (210 × 297 mm))

----

2 PRIEDAS

PATVIRTINIMO ŽENKLŲ IŠDĖSTYMAS

Anksčiau parodytu patvirtinimo ženklu paženklinta vaikų apsaugos sistema yra įtaisas, kurį galima montuoti bet kurioje transporto priemonėje ir naudoti 9–36 kg svorio vaikams (I–III grupės); jis patvirtintas Olandijoje (E4), patvirtinimo numeris 032439. Patvirtinimo numeris rodo, kad patvirtinimas suteiktas pagal taisyklę dėl variklinių transporto priemonių keleiviams vaikams skirtų apsaugos įtaisų patvirtinimo („vaikų apsaugos sistemos“), kaip pakeista 03 serijos pakeitimais.

Anksčiau parodytu patvirtinimo ženklu paženklinta vaikų apsaugos sistema yra įtaisas, kurio negalima montuoti bet kurioje transporto priemonėje, o naudoti galima 9–25 kg svorio vaikams (I ir II grupės); jis patvirtintas Olandijoje (E4), patvirtinimo numeris 032439. Patvirtinimo numeris rodo, kad patvirtinimas suteiktas pagal taisyklę dėl variklinių transporto priemonių keleiviams vaikams skirtų apsaugos įtaisų patvirtinimo („vaikų apsaugos sistemos“), kaip pakeista 03 serijos pakeitimais. Simboliu „Y“ parodoma, kad sistemoje yra tarpukojo juosta.

Pastaba. Patvirtinimo numeris ir papildomas(-i) simbolis(-iai) tvirtinami prie apskritimo, virš raidės „E“, žemiau, į kairę arba į dešinę nuo jos. Patvirtinimo numerio skaitmenys turi būti toje pačioje raidės „E“ pusėje ir išdėstyti ta pačia kryptimi. Papildomas(-i) simbolis(-iai) turi būti diametraliai priešingoje patvirtinimo numeriui padėtyje. Kad nebūtų painiavos su kitais simboliais, turėtų būti vengiama patvirtinimo numeriuose vartoti romėniškus skaitmenis.

----

3 PRIEDAS

ATSPARUMO DULKĖMS BANDYMO ĮRENGINIO KONSTRUKCIJA

(Matmenys pateikti milimetrais)

----

4 PRIEDAS

KOROZIJOS BANDYMAS

1.   BANDYMO ĮRENGINYS

1.1.   Įrenginys turi būti sudarytas iš rūko kameros, druskos tirpalo rezervuaro, tinkamai kondicionuoto suslėgto oro tiekimo sistemos, vieno arba daugiau purkštuvų, pavyzdžių laikytuvų, kameros šildymo įrangos ir reikalingų valdiklių. Įrenginio dydis ir išsami konstrukcija pasirenkama laisvai su sąlyga, kad laikomasi bandymo sąlygų.

1.2.   Svarbu užtikrinti, kad ant kameros lubų arba jos dangčio susikaupę tirpalo lašai nekristų ant bandymo pavyzdžių.

1.3.   Nuo bandymo pavyzdžių lašantys tirpalo lašai neturi būti grąžinami į rezervuarą, kad vėl būtų išpurškiami.

1.4.   Įrenginys neturi būti pagamintas iš medžiagų, kurios darytų įtaką rūko korozinėms savybėms.

2.   BANDYMO PAVYZDŽIŲ IŠDĖSTYMAS RŪKO SPINTOJE

2.1.   Pavyzdžiai, išskyrus diržo įtraukimo įtaisus, pakabinami arba atremiami 15–30° kampu nuo vertikalės ir geriausiai, kad pavyzdžiai kameroje būtų išdėstyti lygiagrečiai su pagrindine horizontalia rūko srauto kryptimi, jeigu bandymas atliekamas su pagrindiniu paviršiumi.

2.2.   Diržo įtraukimo įtaisai atremiami arba pakabinami taip, kad ričių, ant kurių suvyniojama juosta, ašys būtų statmenos pagrindinei horizontaliai rūko srauto krypčiai kameroje. Diržo įtraukimo įtaise esanti juostos anga taip pat turi būti pasukta šia kryptimi.

2.3.   Visi pavyzdžiai padedami taip, kad ant jų laisvai galėtų nusėsti rūkas.

2.4.   Kiekvienas pavyzdys padedamas taip, kad druskos tirpalas negalėtų nuo vieno pavyzdžio lašėti ant kito.

3.   DRUSKOS TIRPALAS

3.1.   Druskos tirpalas paruošiamas 5 ± 1 natrio chlorido masės dalis ištirpinant 95 dalyse distiliuoto vandens. Druska – tai natrio chloridas be nikelio ir vario priemaišų, kuriame išdžiovintame yra ne daugiau kaip 0,1 % natrio jodido, o bendras priemaišų kiekis ne didesnis kaip 0,3 %.

3.2.   Tirpalas turi būti toks, kad išpurškus 35 °C temperatūroje ir surinkus, jo pH būtų 6,5–7,2.

4.   SUSLĖGTAS ORAS

4.1.   Į purkštuvą arba purkštuvus druskos tirpalui purkšti tiekiamas suslėgtas oras turi būti be alyvos ir priemaišų bei tiekiamas 70 kN/m2–170 kN/m2 slėgiu.

5.   SĄLYGOS RŪKO KAMEROJE

5.1.   Rūko kameroje palaikoma 35 ± 5 °C temperatūra. Poveikio zonoje padedami mažiausiai du švarūs rūko rinktuvai, kad nesikauptų nuo bandymo pavyzdžių arba kitų šaltinių lašantys tirpalo lašai. Rinktuvai turi būti padėti prie bandymo pavyzdžių: vienas – kuo arčiau bet kurio purkštuvo, o kitas – kuo toliau nuo visų purkštuvų. Druskos tirpalo rūkas turi būti toks, kad iš kiekvieno 80 cm2 dydžio horizontalaus surinkimo ploto per valandą vidutiniškai būtų surenkama 1,0–2,0 ml tirpalo, kai vidurkis skaičiuojamas remiantis bent 16 valandų trukmės matavimu.

5.2.   Purkštuvas arba purkštuvai nukreipiami arba sureguliuojami taip, kad purškiamo tirpalo srautas nebūtų nukreiptas tiesiai į bandymo pavyzdžius.

----

5 PRIEDAS

DILINIMO IR TRUMPOJO POSLINKIO BANDYMAS

A pavyzdys

B pavyzdys

Bandymo schemų pavyzdžiai pagal reguliavimo įtaiso tipą.

50 N svarstis bandymo įtaise turi būti nukreiptas vertikaliai taip, kad nesiūbuotų, o juosta neturi susisukti.

Tvirtinimo įtaisas prie 50 N svarsčio pritvirtinamas tokiu pat būdu, kaip ir transporto priemonėje.

----

6 PRIEDAS

VEŽIMĖLIO APRAŠAS

1.   VEŽIMĖLIS

1.1.   Atliekant bandymus su saugos diržais, vežimėlio, prie kurio tvirtinama tik sėdynė, masė yra 400 ± 20 kg. Atliekant bandymus su apsaugos sistemomis, vežimėlio, prie kurio tvirtinama transporto priemonės konstrukcija, masė yra 800 kg. Tačiau jeigu reikia, bendrą vežimėlio ir transporto priemonės konstrukcijos masę galima didinti po 200 kg. Bendra masė nuo vardinės vertės jokiu būdu negali skirtis daugiau kaip ± 40 kg.

2.   KALIBRAVIMO EKRANAS

2.1.   Kalibravimo ekranas turi būti stipriai pritvirtintas prie vežimėlio, ant kurio aiškiai pažymėta pajudėjimo ribos linija, kad būtų galima laikytis judėjimo į priekį kriterijų, nustatytų iš fotografinių duomenų.

3.   SĖDYNĖ

Sėdynė turi būti sukonstruota taip:

3.1.1.   Standus atlošas nustatytas į nejudamą padėtį; jo matmenys pateikti šio priedo 1 priedėlyje. Apatinė ir viršutinė dalys pagamintos iš 20 mm skersmens vamzdžio;

3.1.2.   Standi sėdimoji dalis, kurios matmenys pateikti šio priedo 1 priedėlyje. Galinė sėdimosios dalies dalis pagaminta iš standaus metalo plokštės, kurios viršutinis kraštas yra 20 mm skersmens vamzdis. Priekinė sėdimosios dalies dalis taip pat pagaminta iš 20 mm skersmens vamzdžio;

3.1.3.   Prieigai prie tvirtinimo kronšteinų galinėje sėdimosios dalies dalyje turi būti padarytos angos, kaip nurodyta šio priedo 1 priedėlyje;

3.1.4.   Sėdynės plotis 800 mm;

3.1.5.   Atlošas ir sėdimoji dalis turi būti padengti poliuretano putplasčiu, kurio charakteristikos pateiktos 1 lentelėje. Sėdynės dalių matmenys pateikti šio priedo 1 priedėlyje;

1 lentelė:

3.1.6.   Poliuretano putplastis turi būti aptrauktas nuo saulės apsaugančiu audeklu, pagamintu iš poliakrilato pluošto, kurio charakteristikos pateiktos 2 lentelėje.

2 lentelė:

Sėdynės ir atlošo danga (1)

3.1.7.1.   Sėdynės putplasčio posluoksnis pagamintas iš keturkampio putplasčio bloko (800 × 575 × 135 mm) taip (žr. šio priedo 1 priedėlio 1 pav.), kad jo forma būtų panaši į aliumininės apatinės plokštės, kuri apibrėžta šio priedo 1 priedėlio 2 pav., formą.

3.1.7.2.   Apatinėje plokštėje išgręžiamos šešios skylės, kad ją varžtais būtų galima pritvirtinti prie vežimėlio. Skylės gręžiamos išilgai ilgojoje plokštės dalyje, po tris kiekvienoje pusėje; jų padėtis priklauso nuo vežimėlio konstrukcijos. Į skyles įkišami šeši varžtai. Rekomenduojama priklijuoti varžtus prie plokštės tinkamais klijais. Tada varžtai sutvirtinami veržlėmis.

3.1.7.3.   Dangos medžiaga (1 250 × 1 200 mm, žr. šio priedo 1 priedėlio 3 pav.) sukerpama pagal sėdynės matmenis. Tarp dangos medžiagos kraštų turėtų būti apytiksliai 100 mm tarpas. Todėl medžiagos kvadrato kraštinė turi būti apytiksliai 1 200 mm ilgio.

3.1.7.4.   Dangos medžiaga paženklinta dviem skersai nubrėžtomis linijomis. Jos nubrėžtos 375 mm atstumu nuo dangos medžiagos centrinės linijos. (Žr. šio priedo 1 priedėlio 3 pav.)

3.1.7.5.   Sėdynės putplasčio posluoksnis padėtas taip, kad būtų virš dangos medžiagos, apatinė aliuminio plokštė yra viršuje.

3.1.7.6.   Abiejose pusėse dangos medžiaga ištempiama tiek, kad ant jos esančios linijos sutaptų su aliumininės apatinės plokštės kraštais. Ties kiekvienu varžtu padarytos nedidelės įpjovos, kad ant varžtų būtų galima užtraukti dangos medžiagą.

3.1.7.7.   Dangos medžiaga turėtų būti įrėžta ties grioveliais apatinėje plokštėje ir putplastyje.

3.1.7.8.   Danga prie aliuminio plokštės priklijuojama elastingais klijais. Prieš klijuojant, veržlės turėtų būti nusuktos.

3.1.7.9.   Nukarusios medžiagos dalys užlenkiamos ant plokštės ir taip pat priklijuojamos.

3.1.7.10.   Nukarusios medžiagos dalys įspaudžiamos į griovelius ir užklijuojamos stipria juosta.

3.1.7.11.   Elastingi klijai turi džiūti ne trumpiau nei 12 valandų.

3.1.7.12.   Sėdynės atlošas aptraukiamas lygiai tokiu pačiu būdu kaip sėdimoji dalis, tik linijos dangos medžiagoje (1 250 × 850 mm) brėžiamos 320 mm atstumu nuo medžiagos centrinės linijos.

3.1.8.   Linija Cr sutampa su kirtimosi linija tarp sėdynės viršutinės plokštumos ir atlošo priekinės linijos.

Apgręžtojoje padėtyje naudojamų įtaisų bandymas

3.2.1.   Ant vežimėlio turi būti pritaisytas specialus rėmas, kad paremtų vaikų apsaugos įrenginį, kaip parodyta 1 pav.

3.2.2.   Plieno vamzdis turi būti tvirtai pritvirtintas prie vežimėlio: horizontaliai į vamzdžio centrinę dalį nukreipta 5 000 ± 50 N apkrova neturi sukelti didesnio kaip 2 mm poslinkio.

3.2.3.   Vamzdžio matmenys: 500 × 100 × 90 mm.

4.   STABDYMO ĮTAISAS

4.1.   Įtaisas sudarytas iš dviejų vienodų lygiagrečiai sumontuotų amortizatorių.

Jei būtina, kiekvieną kartą vardinę masę padidinus 200 kg, gali būti naudojamas papildomas amortizatorius. Kiekvieną amortizatorių sudaro:

4.2.1.   išorinis korpusas, suformuotas iš plieninio vamzdžio;

4.2.2.   iš poliuretano pagamintas energiją sugeriantis vamzdis;

4.2.3.   į amortizatorių įkištas šlifuoto plieno elipsės formos mygtukas ir

4.2.4.   velenas ir apkrovos plokštė.

4.3.   Įvairių šio amortizatoriaus dalių matmenys pateikti šio priedo 2 priedėlio schemoje.

4.4.   Energiją sugeriančios medžiagos charakteristikos pateiktos šio priedo 3 ir 4 lentelėse.

4.5.   Prieš šios taisyklės 7 priede aprašytus kalibravimo bandymus stabdymo įtaisas mažiausiai 12 valandų laikomas 15–25 °C temperatūroje. Per kiekvieno tipo bandymą stabdymo įtaisas turi atitikti techninių savybių reikalavimus, išdėstytus 7 priedo 1 ir 2 priedėliuose. Prieš dinaminius vaikų apsaugos įrenginio bandymus stabdymo įtaisas mažiausiai 12 valandų turi būti išlaikomas toje pačioje temperatūroje (± 2 °C) kaip prieš kalibravimo bandymą. Priimtinas bet koks kitas įtaisas, su kuriuo gaunami lygiaverčiai rezultatai.

3 lentelė

ENERGIJĄ SUGERIANČIOS „A“ MEDŽIAGOS CHARAKTERISTIKOS

(Jei nenurodyta kitaip, taikomas ASTM D 735 metodas)

4 lentelė

ENERGIJĄ SUGERIANČIOS „B“ MEDŽIAGOS CHARAKTERISTIKOS

(Jei nenurodyta kitaip, taikomas ASTM 2000 (1980) metodas)

----

(1)  Informacijos apie šiam procesui naudotas medžiagas galima gauti iš TNO (Kelių transporto priemonių tyrimo institutas), Schoemakerstraat 97, 2628 VK Delft, The Netherlands.

6 PRIEDO

1 priedėlis

2 priedėlis

Stabdymo įtaisas

Priekinio poveikio paviršiaus matmenys (mm)

Stabdymo įtaisas (sumontuotas)

Galinis poveikis

Stabdymo įtaiso poliuretano vamzdis

Galinis poveikis

3 priedėlis

TVIRTINIMO ĮTAISŲ IŠDĖSTYMAS BANDYMŲ VEŽIMĖLYJE IR NAUDOJIMAS

1.   Tvirtinimo įtaisai turi būti išdėstyti taip, kaip parodyta toliau pateiktame brėžinyje.

„Universaliosios“ ir „ribotosios“ kategorijų vaikų apsaugos įrenginiams turi būti naudojamos šios tvirtinimo vietos:

2.1.   Su juosmens diržais patvirtintiems naudoti vaikų apsaugos įrenginiams – A ir B taškai;

2.2.   Su juosmens ir įstrižais diržais patvirtintiems naudoti vaikų apsaugos įrenginiams – A, B0 ir C taškai.

3.   A, B ir D tvirtinimo taškai naudotini tik „pusiau universalios“ kategorijos vaikų apsaugos įrenginiams, turintiems tik vieną papildomą viršutinį tvirtinimo įtaisą.

4.   A, B, E ir F tvirtinimo taškai naudotini tik „pusiau universalios“ kategorijos vaikų apsaugos įrenginiams, turintiems du papildomus viršutinius tvirtinimo įtaisus.

5.   R1, R2, R3, R4 ir R5 tvirtinimo taškai yra papildomi apgręžtojoje padėtyje naudojamoms „pusiau universalios“ kategorijos vaikų apsaugos sistemoms, turinčioms vieną arba daugiau papildomų tvirtinimo įtaisų (žr. 8.1.3.5.3 pastraipą).

6.   Išskyrus C tašką (statramsčio juosmens padėtis), tvirtinimo įtaisų išdėstymą atitinkantys taškai rodo, kur diržo galai turi būti prijungti prie vežimėlio arba prie apkrovos matuoklio, kaip gali būti taikoma. Konstrukcija, prie kurios pritaisomi tvirtinimo įtaisai, turi būti tvirta. Viršutiniai tvirtinimo įtaisai išilgine kryptimi neturi pasislinkti daugiau kaip 0,2 mm, kai juos ta kryptimi veikia 980 N apkrova. Vežimėlis turi būti sukonstruotas taip, kad dalyse, kuriose įtaisyti tvirtinimo įtaisai, nebūtų liekamosios deformacijos.

7.   0 grupės nešiojamiesiems lopšiams gali būti naudojami A1 ir (arba) B1 pakaitiniai taškai, kaip nustatyta apsaugos sistemų gamintojo. A1 ir B1 taškai yra ant skersinės per R1 einančios linijos 350 mm atstumu nuo R1.

8.   Bandant „universaliosios“ ir „ribotosios“ kategorijos vaikų apsaugos įrenginius, prie bandymo sėdynės turi būti pritaisytas standartinis įtraukiamasis diržas, kaip nustatyta 13 priede.

----

7 PRIEDAS

VEŽIMĖLIO LĖTĖJIMĄ KAIP LAIKO FUNKCIJĄ RODANTI KREIVĖ

1.   Vežimėlio, ant kurio, pagal šios taisyklės 8.1.3.1 pastraipos reikalavimus atliekant bandymus su vaikų apsaugos įrenginiais, uždedama inercinė masė, kad bendra masė būtų 455 ± 20 kg, o atliekant bandymus su vaikų apsaugos įrenginiais pagal šios taisyklės 8.1.3.2 pastraipos reikalavimus – 910 ± 40 kg, kai vardinė vežimėlio ir transporto priemonės konstrukcijos masė yra 800 kg, lėtėjimo pagreičio kreivė per priekinį susidūrimą turi būti brūkšniuotame šio priedo 1 priedėlyje parodytame plote, per galinį susidūrimą – brūkšniuotame šio priedo 2 priedėlyje parodytame plote.

2.   Jei būtina, vardinė vežimėlio ir pritvirtintos transporto priemonės konstrukcijos masė kiekvieno 200 kg padidėjimo atveju gali būti didinama papildoma 28 kg inercine mase. Bendra vežimėlio ir transporto priemonės konstrukcijos masė niekada negali skirtis nuo kalibravimo bandymuose naudojamos vardinės vertės daugiau kaip ± 40 kg. Kalibruojant stabdymo įtaisą, stabdymo kelias turi būti 650 ± 30 mm per priekinį susidūrimą ir 275 ± 20 mm per galinį susidūrimą.

3.   Kalibravimo ir matavimo metodikos turi atitikti tarptautiniame standarte ISO 6487 (1980) aprašytas metodikas; matavimo įranga turi atitikti duomenų perdavimo kanalo technines sąlygas, kai duomenų perdavimo kanalo dažnio klasė (CFC) 60.

1 priedėlis

Vežimėlio lėtėjimą kaip laiko funkciją rodanti kreivė

(stabdiklio kalibravimo krievė)

Priekinis susidūrimas

2 priedėlis

Vežimėlio lėtėjimą, kaip laiko funkciją, rodančios kreivės

(stabdymo įtaiso kalibravimo kreivė)

Galinis susidūrimas

----

8 PRIEDAS

MANEKENŲ APRAŠAS

1.   BENDROJI INFORMACIJA

1.1.   Šioje taisyklėje nurodyti manekenai yra aprašyti šio priedo 1–3 priedėliuose ir iliustruojami techniniais brėžiniais, pateiktais TNO (Kelių transporto priemonių tyrimo institutas), Schoemakerstraat 97, 2628 VK Delft, The Netherlands.

Gali būti naudojami kitokius manekenus, jeigu:

1.2.1.   jų lygiavertiškumą galima įrodyti kompetentingai institucijai ir

1.2.2.   jų naudojimas užfiksuotas bandymo ataskaitoje ir pranešimo formoje, kuri aprašyta šios taisyklės 1 priede.

1 priedėlis

9 MĖNESIŲ KŪDIKIO, 3, 6 IR 10 METŲ VAIKUS ATITINKANČIŲ MANEKENŲ APRAŠAS

1.   BENDROJI INFORMACIJA

1.1.   Toliau aprašytų manekenų matmenys ir masės pagrįstos 50 procentilių 9 mėnesių kūdikių, 3, 6 ir 10 metų vaikų antropometrijos duomenimis.

1.2.   Manekenai pagaminti iš metalo ir poliesterio griaučių su poliuretano sudedamosiomis dalimis.

1.3.   Išsamus manekeno vaizdas pateiktas 9 pav.

2.   KONSTRUKCIJA

2.1.   Galva

2.1.1.   Galva pagaminta iš poliuretano ir sutvirtinta metalo juostomis. Galvoje, ant sunkio centre esančio poliamido bloko, galima įtaisyti matavimo įrangą.

2.2.   Slanksteliai

Kaklo slanksteliai

2.2.1.1.   Kaklas padarytas iš 5 poliuretano žiedų su šerdimi iš poliamido sudedamųjų dalių. Atlanto ašies blokas pagamintas iš poliamido.

Juosmens slanksteliai

2.2.2.1.   Penki juosmens slanksteliai pagaminti iš poliamido.

2.3.   Krūtinė

2.3.1.   Krūtinės griaučiai pagaminti iš vamzdinio plieninio rėmo, prie kurio montuojamos rankų jungtys. Stubure yra plieninis kabelis su keturiomis sriegtosiomis angomis.

2.3.2.   Griaučiai padengti poliuretanu. Krūtinės ertmėje gali būti įtaisyta matavimo įranga.

2.4.   Galūnės

2.4.1.   Rankos ir kojos taip pat pagamintos iš poliuretano, sustiprintos keturbriauniais vamzdžiais, juostomis ir plokštelėmis. Keliuose ir alkūnėse yra reguliuojamos lankstinės jungtys. Žaste ir šlaunyje yra reguliuojamos šarnyrinės ir movinės jungtys.

2.5.   Dubuo

2.5.1.   Dubuo pagamintas iš stiklo pluoštu sustiprinto poliesterio, taip pat padengto poliuretanu.

2.5.2.   Nustatant jautrumą pilvo apkrovai, svarbi viršutinės dubens pusės forma, kiek įmanoma imituojanti vaiko dubens formą.

2.5.3.   Klubų jungtys yra tiesiogiai po dubeniu.

2.6.   Manekeno montavimas

Kaklas–krūtinė–dubuo

2.6.1.1.   Juosmens slanksteliai ir dubuo įsriegiami į plieninį kabelį, o jų įtempimas reguliuojamas veržle. Kaklo slanksteliai montuojami ir reguliuojami tokiu pačiu būdu. Kadangi plieninis kabelis gali sunkiai judėti krūtinės srityje, gali būti neįmanoma sureguliuoti juosmens slankstelių įtempimo nuo kaklo arba atvirkščiai.

Galva–kaklas

2.6.2.1.   Galva gali būti pritaisyta ir sureguliuota per atlanto ašies bloką, naudojant varžtą ir veržlę.

Liemuo–galūnės

2.6.3.1.   Rankos ir kojos gali būti pritaisytos prie juosmens ir reguliuojamos šarnyrinėmis bei movinėmis jungtimis.

2.6.3.2.   Rankų jungtys prijungiamos prie liemens; kojų jungtys prijungiamos prie kojų.

3.   PAGRINDINĖS CHARAKTERISTIKOS

3.1.   Masė

1 lentelė

3.2.   Pagrindiniai matmenys

3.2.1.   Pagrindiniai matmenys, remiantis šio priedo 1 pav., pateikti 2 lentelėje

2 lentelė

4.   JUNGČIŲ REGULIAVIMAS

4.1.   Bendroji informacija

4.1.1.   Tam, kad naudojant manekenus būtų gaunami atkuriami rezultatai, svarbu apibrėžti ir sureguliuoti trintį įvairiose jungtyse, kaklo ir juosmens kabelių įtempimą ir pilvo įdėklo standumą.

4.2.   Kaklo kabelio reguliavimas

4.2.1.   Manekeną paguldykite ant nugaros, ant horizontalios plokštumos.

4.2.2.   Pritaisykite kaklo įtaisą be galvos.

4.2.3.   Priveržkite atlanto ašies bloko įtempiklio veržlę.

4.2.4.   Tinkamą strypą arba varžtą įkiškite į atlanto ašies bloką.

4.2.5.   Atlaisvinkite įtempiklio veržlę tiek, kad atlanto ašies blokas būtų nuleistas 10 ± 1mm, kai atlanto ašies bloko strypą ar varžtą veikia žemyn nukreipta 50N apkrova (žr. 2 pav.).

4.3.   Atlanto ašies jungtis

4.3.1.   Manekeną paguldykite ant nugaros, ant horizontalios plokštumos.

4.3.2.   Pritaisykite visą kaklo ir galvos įtaisą.

4.3.3.   Galvai esant horizontalioje padėtyje, priveržkite galvos ir atlanto ašies bloko varžtą bei reguliavimo veržlę.

4.3.4.   Atlaisvinkite reguliavimo veržlę tiek, kad galva pradėtų judėti (žr. 3 pav.).

4.4.   Klubų jungtis

4.4.1.   Padėkite dubenį ant jo priekinės dalies horizontalioje plokštumoje.

4.4.2.   Pritaisykite šlaunį be blauzdos.

4.4.3.   Priveržkite reguliavimo veržlę, šlauniai esant horizontalioje padėtyje.

4.4.4.   Atlaisvinkite reguliavimo veržlę tiek, kad šlaunis galėtų judėti.

4.4.5.   Klubo jungtis pradiniuose etapuose turėtų būti dažnai tikrinama dėl „įdirbimo“ problemų (žr. 4 pav.).

4.5.   Kelio jungtis

4.5.1.   Šlaunį nustatykite į horizontalią padėtį.

4.5.2.   Pritaisykite blauzdą.

4.5.3.   Priveržkite kelio jungties reguliavimo veržlę, blauzdai esant horizontalioje padėtyje.

4.5.4.   Atlaisvinkite reguliavimo veržlę tiek, kad blauzda pradėtų judėti (žr. 5 pav.).

4.6.   Peties jungtis

4.6.1.   Padėkite liemenį į stačią padėtį.

4.6.2.   Pritaisykite žastą be dilbio.

4.6.3.   Priveržkite pečių reguliavimo veržles, žastui esant horizontalioje padėtyje.

4.6.4.   Atlaisvinkite reguliavimo veržles tiek, kad žastas pradėtų judėti (žr. 6 pav.).

4.6.5.   Pečių jungtys pradiniuose etapuose turėtų būti dažnai tikrinamos dėl „įdirbimo“ problemų.

4.7.   Alkūnės jungtis

4.7.1.   Žastą nustatykite į vertikalią padėtį.

4.7.2.   Pritaisykite dilbį.

4.7.3.   Priveržkite alkūnės reguliavimo veržlę, dilbiui esant horizontalioje padėtyje.

4.7.4.   Atlaisvinkite reguliavimo veržlę tiek, kad dilbis pradėtų judėti (žr. 7 pav.).

4.8.   Juosmens kabelis

4.8.1.   Sumontuokite viršutinę liemens dalį, juosmens slankstelius, apatinę liemens dalį, pilvo įdėklą, kabelį ir spyruoklę.

4.8.2.   Priveržkite kabelio reguliavimo apatinėje liemens dalyje veržlę tiek, kad spyruoklė būtų suspausta iki 2/3 savo ilgio neapkrautoje padėtyje (žr. 8 pav.).

4.9.   Pilvo įdėklo kalibravimas

Bendroji informacija

4.9.1.1.   Bandymas turi būti atliekamas tinkama įtempimo mašina.

4.9.2.   Padėkite pilvo įdėklą ant standaus bloko, kurio ilgis ir plotis toks pat, kaip stuburo juosmens dalies stulpelio. Šio bloko storis tūri būti mažiausiai du kartus didesnis už stuburo juosmens dalies stulpelio storį (žr. 9 pav.).

4.9.3.   Taikoma pradinė 20N apkrova.

4.9.4.   Taikoma pastovi 50 N apkrova.

4.9.5.   Pilvo įdėklo deformacija po dviejų minučių turi būti:

5.   MATAVIMO ĮRANGA

5.1.   Bendroji informacija

5.1.1.   Kalibravimo ir matavimo procedūros turi būti pagrįstos tarptautiniais standartais ISO 6487 (1980).

5.2.   Akcelerometro montavimas krūtinėje

Akcelerometras turi būti sumontuotas apsaugotoje krūtinės ertmėje.

5.3.   Įtaisas pilvo ertmės pažeidimui matuoti

5.3.1.   Dangos pavyzdys lipniąja juosta priekyje turi būti vertikaliai sujungtas su juosmens slanksteliais.

5.3.2.   Dangos deformacija nebūtinai reiškia, kad buvo pažeista pilvo ertmė.

5.3.3.   Dangos pavyzdžiai turi būti tokio paties ilgio ir pločio kaip stuburo juosmens dalies stulpelis; pavyzdžių storis –25 ± 2 mm.

5.3.4.   Gali būti naudojama tik su manekenais pateikta danga.

5.3.5.   Atliekant bandymą, dangos temperatūra turi būti 30 ± 5 °C.

2 priedėlis

„MANEKENO-NAUJAGIMIO“ APRAŠAS

Manekenas – tai galva, liemuo, rankos ir kojos. Liemuo, rankos ir kojos yra vientisas „Sorbothane“ liejinys, padengtas PVC plėvele ir su plieninės spyruoklės pavidalo stuburu. Galva yra poliuretano putplasčio liejinys, padengtas PVC plėvele ir pastoviai pritvirtintas prie liemens. Manekenas apvilktas prigludusiu medvilnės (poliesterio) kostiumu.

Manekeno matmenys ir masė pagrįsti 50 procentilių naujagimio matmenimis; jie pateikti 1 ir 2 lentelėse bei 1 pav.

1 lentelė

Pagrindiniai „manekeno-naujagimio“ matmenys

2 lentelė

„Manekeno- naujagimio“ masės pasiskirstymas (1)

„Manekeno-naujagimio“ kalibravimas

1.   PEČIŲ STANDUMAS

1.1.   Manekeną ant horizontalaus paviršiaus paguldykite ant nugaros ir iš vienos pusės paremkite liemenį, kad jis nejudėtų. (2 pav.)

1.2.   150 N apkrovą nukreipkite į 40 mm skersmens plokščią stūmoklį, horizontaliai, manekeno ašiai „aukštyn-žemyn“ statmena kryptimi. Stūmoklio ašis turėtų būti manekeno peties centre, greta ant peties esančio A taško (žr. 2 pav.). Šoninis stūmoklio nuokrypis po pirmojo sąlyčio su ranka taško turėtų būti 30–50 mm.

1.3.   Minėtą procedūrą taip atlikite su kitu petimi – perstatykite atramą į kitą pusę.

2.   KOJŲ JUNGČIŲ STANDUMAS

2.1.   Manekeną ant horizontalaus paviršiaus paguldykite ant nugaros (3 pav.) ir suriškite blauzdas taip, kad susiliestų vidinės kelių dalys.

2.2.   Keliams 35mm × 95mm plokščiu stūmokliu taikykite vertikalią apkrovą taip, kad centrinė stūmoklio linija būtų virš aukščiausio kelių taško.

2.3.   Stūmoklį veikianti jėga turi būti pakankama, kad šlaunys susilenktų tiek, jog stūmoklio paviršius būtų 85 mm virš atraminės plokštumos. Ši jėga turėtų būti 30–70 N dydžio. Užtikrinkite, kad atliekant bandymą, apatinės galūnės neliestų jokių paviršių.

3.   TEMPERATŪRA

Kalibravimas turėtų būti atliekamas 15–30 °C temperatūroje.

----

(1)  PVC plėvelė turėtų būti 1 ± 0,5 mm storio

Santykinis tankis turėtų būti 0,865 ± 0,1

3 priedėlis

18 MĖNESIŲ VAIKĄ ATITINKANČIO MANEKENO APRAŠAS

1.   BENDROJI INFORMACIJA

1.1.   Manekeno matmenys ir masė pagrįsti 50 procentilių 18 mėnesių vaiko antropometrijos duomenimis.

2.   KONSTRUKCIJA

2.1.   Galva

2.1.1.   Galva sudaryta iš pusiau standžios plastikinės kaukolės, aptrauktos oda. Kaukolėje yra ertmė, kurioje galima sumontuoti (laisvai pasirenkamą) įrangą.

2.2.   Kaklas

2.2.1.   Kaklas sudarytas iš trijų dalių:

2.2.2.   tvirto guminio stulpelio

2.2.3.   reguliuojamos OC jungties, esančios guminio stulpelio viršuje; ją naudojant kaklą galima sukinėti aplink šoninę ašį, taikant reguliuojamą trintį.

2.2.4.   Nereguliuojama rutulio pavidalo jungtis kaklo pagrinde.

2.3.   Liemuo

2.3.1.   Liemuo sudarytas ir plastikinių griaučių, padengtų minkštuosius audinius imituojančia (odos) sistema. Priekinėje liemens dalyje yra ertmė, kurią, siekiant, kad krūtinės ląstos standumas atitiktų nustatytus reikalavimus, galima pripildyti putplasčio. Galinėje liemens dalyje yra ertmė, kurioje galima montuoti įrangą.

2.4.   Pilvas

2.4.1.   Manekeno pilvas yra vientisa deformuojama sudedamoji dalis, dedama į angą tarp krūtinės ir dubens.

2.5.   Nugarkaulio juosmens dalis

2.5.1.   Nugarkaulio juosmens dalis sudaryta iš guminio stulpelio, sumontuoto tarp krūtinės griaučių ir dubens. Nugarkaulio juosmens dalies standumas iš anksto nustatomas metaliniu kabeliu, esančiu guminio stulpelio tuščiavidurėje ertmėje.

2.6.   Dubuo

2.6.1.   Dubuo pagamintas ir pusiau standaus plastiko, jo forma tokia pati, kaip ir vaiko dubens. Dubens sritis ir vieta apie sėdmenis padengta minkštus audinius (odą) imituojančios odos sistema.

2.7.   Klubų jungtis

2.7.1.   Klubų jungtys įtaisytos apatinėje dubens dalyje. Jungtys leidžia atlikti sukimą apie šoninę ašį, taip pat sukimą apie ašį šoninei ašiai stačiu kampu, naudojant universalųjį šarnyrą. Abiem ašims taikoma reguliuojama trintis.

2.8.   Kelio jungtis

2.8.1.   Kelio jungtis leidžia sulenkti ir ištiesti blauzdą taikant reguliuojamą trintį.

2.9.   Pečių jungtis

2.9.1.   Pečių jungtis montuojama prie krūtinės griaučių. Naudojantis įspraudomis, ranką galima nustatyti į dvi pradines padėtis.

2.10.   Alkūnės jungtis

2.10.1.   Naudojant alkūnės jungtį galima sulenkti ir ištiesti dilbį. Naudojantis įspraudomis, dilbį galima nustatyti į dvi pradines padėtis.

2.11.   Manekeno montavimas

2.11.1.   Nugarkaulio kabelis įtaisytas nugarkaulio juosmens dalyje.

2.11.2.   Nugarkaulio juosmens dalis įtaisyta griaučiuose tarp dubens ir nugarkaulio krūtinės ląstos dalies.

2.11.3.   Pilvo įdėklas įtaisytas tarp krūtinės ląstos ir dubens.

2.11.4.   Kaklas pritvirtintas prie viršutinės krūtinės ląstos dalies.

2.11.5.   Galva įtaisyta ant kaklo, naudojant sąsajos plokštelę.

2.11.6.   Rankos ir kojos sumontuotos.

3.   PAGRINDINĖS CHARAKTERISTIKOS

3.1.   Masė

1 lentelė.

18 mėnesių vaiką atitinkančio manekeno masės pasiskirstymas

3.2.   Pagrindiniai matmenys

3.2.1.   Pagrindiniai matmenys, pagrįsti šio priedo 1 pav. (parodyta toliau), pateikti 2 lentelėje.

2 lentelė

4.   JUNGČIŲ REGULIAVIMAS

4.1.   Bendroji informacija

4.1.1.   Kad naudojant manekenus būtų gaunami atkuriami rezultatai, svarbu sureguliuoti trintį įvairiose jungtyse, nugarkaulio juosmens dalies įtempimą ir pilvo įdėklo standumą.

Prieš pradedant tikrinti, ar laikomasi minėtų nurodymų, turi būti patikrinta, ar dalys nesugadintos.

4.2.   Nugarkaulio juosmens dalis

4.2.1.   Nugarkaulio juosmens dalis sukalibruota prieš įmontuojant ją į manekeną.

4.2.2.   Apatinę nugarkaulio juosmens dalies montavimo plokštelę prie įrenginio pritvirtinkite taip, kad priekinė nugarkaulio juosmens dalies pusė būtų apačioje (2 pav.).

4.2.3.   Viršutinė montavimo plokštelė veikiama žemyn nukreipta 250 N jėga. Žemyn nukreiptas poslinkis turėtų būti užfiksuotas per 1–2 sekundes po jėgos poveikio ir turi būti lygus 9–12 mm.

4.3.   Pilvas

4.3.1.   Pilvo įdėklas padedamas ant standaus bloko, kurio ilgis ir plotis toks pat, kaip nugarkaulio juosmens dalies stulpelio. Šio bloko storis tūri būti mažiausiai du kartus didesnis už nugarkaulio juosmens dalies stulpelio storį (žr. 3 pav.).

4.3.2.   Taikoma pradinė 20 N apkrova.

4.3.3.   Taikoma pastovi 50 N apkrova.

4.3.4.   Pilvo įdėklo deformacija po dviejų minučių turi būti 12 ± 2 mm.

4.4.   Kaklo reguliavimas

4.4.1.   Kaklas, sudarytas iš guminio stulpelio, rutulio pavidalo jungties ir OC jungties, prie vertikalaus paviršiaus pritvirtinamas taip, kad priekinė pusė būtų nukreipta žemyn (4 pav.).

4.4.2.   Vertikalia kryptimi nukreipta 100 N jėga veikiama OC jungties ašis. OC jungties padėtis turėtų rodyti 22 ± 2 mm dydžio poslinkį žemyn.

4.5.   OC jungtis

4.5.1.   Pritvirtinamas visas kaklo ir galvos įtaisas.

4.5.2.   Liemuo ant nugaros guldomas ant horizontalios plokštumos.

4.5.3.   Veržliarakčiu su reguliuojamu sąsūkos momentu priveržkite galvos ir OC jungties varžtą bei reguliavimo veržlę tiek, kad galva negalėtų judėti veikiama sunkio jėgos.

4.6.   Klubai

4.6.1.   Prie dubens pritaisykite šlaunį be blauzdos.

4.6.2.   Šlaunį nustatykite į horizontalią padėtį.

4.6.3.   Didinkite šoninei ašiai tenkančią trintį tiek, kad koja negalėtų judėti veikiama sunkio jėgos.

4.6.4.   Nustatykite šlaunį į horizontalią padėtį, šoninės ašies kryptimi.

4.6.5.   Didinkite universalųjį šarnyrą veikiančią trintį kol, šlaunis negalės judėti veikiama sunkio jėgos.

4.7.   Kelis

4.7.1.   Prie šlaunies pritaisykite blauzdą.

4.7.2.   Šlaunį ir blauzdą nustatykite į horizontalią padėtį; šlaunis turi būti paremta.

4.7.3.   Priveržkite kelio reguliavimo veržlę tiek, kad blauzda negalėtų judėti veikiama sunkio jėgos.

4.8.   Pečiai

4.8.1.   Ištieskite dilbį, o žastą nustatykite į aukščiausią padėtį, kol spragtelės.

4.8.2.   Jei ranka nesilaiko šioje padėtyje, peties įspraudos turėtų būti pataisytos arba pakeistos.

4.9.   Alkūnė

4.9.1.   Žastą nustatykite į žemiausią padėtį, kol spragtelės, o dilbį – į viršutinę padėtį.

4.9.2.   Jei dilbis nesilaiko šioje padėtyje, alkūnės įspraudos turėtų būti pataisytos arba pakeistos.

5.   MATAVIMO ĮRANGA

5.1.   Bendroji informacija

5.1.1.   Net jei nuostatose nurodyta į 18 mėnesių vaiką atitinkantį manekeną įtaisyti tam tikrą kiekį daviklių, jame paprastai įtaisomi tokio paties dydžio ir svorio pakaitai.

5.1.2.   Kalibravimo ir matavimo procedūros turi būti pagrįstos tarptautiniu standartu ISO 6487: 1980.

5.2.   Akcelerometro montavimas krūtinėje

5.2.1.   Akcelerometras turi būti sumontuotas krūtinės ertmėje. Tai atliekama iš manekeno nugaros pusės.

5.3.   Pilvo ertmės pažeidimo nustatymas

5.3.1.   Pilvo ertmės pažeidimas arba nepažeidimas, turi būti nustatomas naudojant greitaeigę fotografiją.

----

(1)  Manekeno sėdynė, nugara ir galva remiasi į vertikalų paviršių.

----

9 PRIEDAS

PRIEKINIO SUSIDŪRIMO SU KLIŪTIMI BANDYMAS

1.   MONTAVIMAS, METODIKA IR MATAVIMO ĮRANGA

1.1.   Bandymo aikštelė

Bandymo aikštelė turi būti pakankamai didelė, kad užtektų vietos įsibėgėjimo keliui, kliūčiai ir bandymui reikalingai techninei įrangai. Galinė įsibėgėjimo kelio dalis, mažiausiai 5 metrai prieš kliūtį, turi būti horizontali ir lygi.

1.2.   Kliūtis

Kliūtis sudaryta iš ne plonesnės kaip 3 m gelžbetonio plokštės priekinėje dalyje ir ne žemesnės kaip 1,5 m. Kliūtis turi būti tokio storio, kad svertų mažiausiai 70 tonų. Priekinis paviršius turi būti vertikalus, statmenas įsibėgėjimo kelio ašiai ir padengtas geros būklės 20 ± 1 mm storio faneros plokštėmis. Kliūtis turi būti įtvirtinama žemėje arba ant jos; jei būtina, naudojami papildomi stabdymo įtaisai, kad būtų apribotas galimas poslinkis. Taip pat galima naudoti skirtingų charakteristikų, tačiau tokius pačius įtikinamus rezultatus leidžianti užtikrinti kliūtis.

1.3.   Transporto priemonės varomoji sistema

Per susidūrimą transporto priemonės neturi veikti joks papildomas vairavimo ar varomasis įrenginys arba įrenginiai. Ji turi pasiekti kliūtį susidūrimo sienai statmena kryptimi; didžiausias leidžiamas šoninis nuokrypis tarp transporto priemonės priekio vertikalios vidurio linijos ir susidūrimo sienos vertikalios vidurio linijos yra ± 30 cm.

1.4.   Transporto priemonės būklė

1.4.1.   Bandymui naudojamoje transporto priemonėje turi būti arba įtaisytos visos įprastinės sudedamosios dalys ir įranga, įtraukta į nepakrautos transporto priemonės masę, arba transporto priemonė turi būti tokios būklės, kad atitiktų šį reikalavimą tiek, kiek tai susiję su keleivių skyriaus įranga ir visos transporto priemonės masės pasiskirstymu.

1.4.2.   Jei transporto priemonė varoma išorinėmis priemonėmis, turi būti pripildyta mažiausiai 90 % degalų bako talpos; pilami degalai arba nedegus skystis, kurio tankis ir klampa panašūs į paprastai naudojamų degalų tankį ir klampą. Visos kitos sistemos (stabdžių skysčio bakeliai, radiatorius ir kt.) turi būti tuščios.

1.4.3.   Jei transporto priemonė varoma nuosavu varikliu, turi būti pripildyta 90 % degalų bako talpos. Visi kiti skysčio bakeliai turi būti pilni.

1.4.4.   Jei gamintojas prašo, už bandymus atsakinga techninė tarnyba gali leisti naudoti tą pačią transporto priemonę, kuri naudojama kitose taisyklėse nurodytiems bandymams (įskaitant bandymus, per kuriuos gali būti paveikta transporto priemonės konstrukcija), naudoti šioje taisyklėje nurodytiems bandymams.

1.5.   Susidūrimo greitis

Susidūrimo greitis turi būti 50 +0/–2 km/h. Tačiau jeigu bandymui pasirenkamas didesnis susidūrimo greitis ir transporto priemonė atitinka nustatytas sąlygas, bandymas laikomas išlaikytu.

1.6.   Matavimo įranga

1.5 pastraipoje nurodytas greičiui registruoti naudojamas prietaisas turi veikti 1 % tikslumu.

----

10 PRIEDAS

GALINIO SUSIDŪRIMO BANDYMO METODIKA

1.   MONTAVIMAS, METODIKA IR MATAVIMO ĮRANGA

1.1.   Bandymo aikštelė

Bandymo vieta turi būti pakankamai didelė: joje turi tilpti smogtuvo varomoji sistema, turėtų užtekti erdvės transporto priemonei pasislinkti, kai į ją trenkiasi pirmiau minėtas įrenginys, ir bandymo įrangai išdėstyti. Vieta, kurioje vyksta susidūrimas su transporto priemone ir transporto priemonė pasislenka, turi būti horizontali. (Nuolydis turi būti mažesnis kaip 3 % matuojant bet kurį aikštelės metrą.)

1.2.   Smogtuvas

1.2.1.   Smogtuvas turi būti standi plieninė konstrukcija.

1.2.2.   Smūginis paviršius turi būti ne mažesnis nei 2 500 mm ilgio ir 800 mm pločio. Paviršiaus briaunos turi būti suapvalintos (kreivės spindulys 40–50 mm). Smogtuvas turi būti padengtas 20 ± 1 mm storio klijuotos faneros sluoksniu.

Per susidūrimą turi būti laikomasi šių reikalavimų:

1.2.3.1.   smūginis paviršius turi būti vertikalus ir statmenas vidurinei išilginei transporto priemonės, į kurią smūgiuojama, plokštumai;

1.2.3.2.   smogtuvo judėjimo kryptis iš esmės turi būti horizontali ir lygiagreti vidurinei išilginei transporto priemonės, į kurią smūgiuojama, plokštumai;

1.2.3.3.   didžiausias šoninis nuokrypis, leidžiamas tarp smogtuvo paviršiaus vidurinės vertikalios linijos ir transporto priemonės, į kurią smūgiuojama, vidurinės išilginės plokštumos, turi būti 300 mm. Be to, smūginis paviršius turi būti didesnis už visą transporto priemonės plotį;

1.2.3.4.   Smūginio paviršiaus apatinės briaunos atstumas nuo žemės paviršiaus turi būti 175± 25mm.

1.3.   Smogtuvo varomoji sistema

Smogtuvas gali būti pritvirtintas prie vežimėlio (judamosios kliūties) arba būti švytuoklės dalis.

1.4.   Specialios nuostatos, taikomos naudojant judamąją kliūtį

1.4.1.   Jei smogtuvas tvirtinamas prie vežimėlio (judamosios kliūties) veržiamąja sudedamąja dalimi, pastaroji turi būti tvirta ir negali būti deformuojama per susidūrimą; vežimėlis per susidūrimą turi laisvai judėti ir daugiau nebūti veikiamas varomojo įtaiso jėgos.

1.4.2.   Bendroji vežimėlio ir smogtuvo masė turi būti 1 100 ± 20 kg.

1.5.   Jeigu naudojama švytuoklė, taikomos specialios nuostatos

1.5.1.   Atstumas tarp smūginio paviršiaus centro ir švytuoklės sukimosi ašies neturi būti mažesnis kaip 5 m.

1.5.2.   Smogtuvas turi laisvai kyboti laikomas standžių svirčių; smogtuvas turi būti tvirtai prie jų pritvirtintas. Taip sudaryta švytuoklė per susidūrimą iš esmės neturi būti deformuojama.

1.5.3.   Švytuoklėje turi būti įtaisytas stabdymo įtaisas, kad smogtuvas į bandomą transporto priemonę neatsitrenktų antrą kartą.

1.5.4.   Per susidūrimą švytuoklės centrinės dalies smogiamasis greitis turi būti 30–32km/h.

1.5.5.   Sumažintoji masė „mr“ švytuoklės smūgio centre toliau pateikta lygtimi ir apibrėžiama kaip bendros masės „m“, atstumo „a“ funkcija (1) tarp smūgio centro ir sukimosi ašies bei atstumo „1“ tarp sunkio centro ir sukimosi ašies:

mr.m.(l/a)

1.5.6.   Sumažintoji masė „mr“ lygi 1 100 ± 20 kg.

1.6.   Bendrosios nuostatos, susijusios su smogtuvo mase ir greičiu

Jei bandymas buvo atliktas naudojant didesnį smūgio greitį, nei nurodytas 1.5.4 pastraipoje, ir (arba) didesnę masę, nei nurodyta 1.5.3 arba 1.5.6 pastraipose, o transporto priemonės atitiko nustatytus reikalavimus, bandymo rezultatai laikomi atitinkančiais nustatytus reikalavimus.

1.7.   Transporto priemonės būklė per bandymą

Bandymui naudojamoje transporto priemonėje turi būti įtaisytos visos įprastinės sudedamosios dalys ir įranga, įtraukiama į nepakrautos transporto priemonės masę, arba transporto priemonės būklė turi būti tokia, kad atitiktų šį reikalavimą tiek, kiek tai susiję su visos transporto priemonės masės pasiskirstymu.

1.8.   Visa transporto priemonė su vaikų apsaugos įrenginiu, įtaisytu pagal montavimo nurodymus, turi būti pastatyta ant tvirto lygaus paviršiaus. Rankinis stabdys turi būti išjungtas ir įjungta neutrali pavara. Per tą patį susidūrimo bandymą gali būti bandomas daugiau kaip vienas vaikų apsaugos įrenginys.

----

(1)  „a“ atstumas lygus aptariamo sinchroninio švytavimo ilgiui.

----

11 PRIEDAS

PAPILDOMI TVIRTINIMO ĮTAISAI PUSIAU UNIVERSALIOS KATEGORIJOS VAIKŲ APSAUGOS ĮRENGINIAMS VARIKLINĖSE TRANSPORTO PRIEMONĖSE TVIRTINTI

1.   Šis priedas taikomas tik papildomiems „pusiau universalios“ kategorijos vaikų apsaugos įrenginių tvirtinimo įtaisams, strypams arba kitoms specialioms sudedamosioms dalims, kurie naudojami vaikų apsaugos įrenginiams tvirtinti prie kėbulo; nesvarbu, ar naudojami taisyklėje Nr. 14 aptariami tvirtinimo įtaisai, ar ne.

2.   Tvirtinimo įtaisus turi apibrėžti vaikų apsaugos įrenginio gamintojas ir pateikti informaciją patvirtinimo bandymus atliekančiai techninei tarnybai.

Techninės tarnybos gali atsižvelgti į informaciją, gautą iš transporto priemonės gamintojo.

3.   Vaikų apsaugos įrenginio gamintojas turi pateikti tvirtinimo įtaisams pritvirtinti reikalingas dalis ir specialų kiekvienai transporto priemonei skirtą planą, kuriame būtų parodyta tiksli tų įtaisų vieta.

4.   Vaikų apsaugos įrenginio gamintojas vyriausybėms, kurios ketina priimti specialius su keleiviniuose automobiliuose naudojamų vaikų apsaugos įrenginių tvirtinimo įtaisais susijusius reikalavimus, pateikiamoje rekomendacijoje turi nurodyti, ar apsaugos įrenginiui tvirtinti prie automobilio konstrukcijos reikalingi tvirtinimo įtaisai atitinka 3 pastraipoje pateiktus vietos ir tvirtumo reikalavimus (1).

----

(1)  Žr. 1.13 pastraipos tekstą ir suvestinės rezoliucijos dėl transporto priemonių konstrukcijos 10 priedą (R.E.3) (TRANS/WP.29/78/Rev.1).

----

12 PRIEDAS

----

13 PRIEDAS

STANDARTINIS SAUGOS DIRŽAS

1.   Dinaminiam bandymui reikalingas saugos diržas, atitinkantis didžiausio ilgio reikalavimą, turi būti vienos iš dviejų 1 pav. parodytų konfigūracijų. Tai trijose vietose tvirtinamas įtraukiamasis diržas ir dviejose vietose tvirtinamas nejudamas diržas.

2.   Trijose vietose tvirtinamas įtraukiamasis diržas turi šias standžiąsias dalis:

įtraukimo įtaisą (R), statramsčio kilpą (P), du tvirtinimo taškus (A1 ir A2, žr. 2 pav.) ir centrinę dalį (C, žr. 3 pav.). Diržo įtraukimo įtaiso įtraukimo jėga turi atitikti taisyklės Nr. 16 reikalavimus. Įtraukimo įtaiso ritės skersmuo 33 ± 0,5 mm.

3.   Įtraukiamasis diržas turi būti pritaisytas prie bandymo sėdynės tvirtinimo įtaisų, kaip aprašyta 6 priedo 1 ir 4 priedėliuose:

Diržo tvirtinimo įtaisas A1 turi būti pritaisytas prie vežimėlio tvirtinimo įtaiso B0 (išorėje)

Diržo tvirtinimo įtaisas A2 turi būti pritaisytas prie vežimėlio tvirtinimo įtaiso A (viduje)

Diržo statramsčio kilpa P turi būti pritaisyta prie vežimėlio tvirtinimo įtaiso C.

Diržo įtraukimo įtaisas R turi būti pritaisytas prie vežimėlio tvirtinimo įtaiso Re.

Vertė X toliau pateiktame 1 pav. yra lygi 200 ± 5 mm. Vertė P-A1 „universaliosios“ ir „pusiau universalios“ kategorijos apsaugos įrenginiams yra lygi 2 220 ± 5 mm; išmatuota lygiagrečiai su juostos centrine linija, kai įtraukimo įtaiso ritėje yra 150 ± 5 mm juostos. „Ribotosios“ kategorijos vaikų apsaugos įrenginių vertė P-A1 mažiausiai yra 2 220 ± 5 mm, išmatavus lygiagrečiai su juostos centrine linija, įtraukimo įtaiso ritėje esant 150 ± 5 mm juostos.

4.   Diržų juostai taikomi reikalavimai:

5.   Dviejose vietose tvirtinamas nejudamas diržas, kaip parodyta 1 pav., sudarytas iš dviejų standartinių tvirtinimo plokštelių, kaip parodyta 2 pav., ir 4 pastraipos reikalavimus atitinkančios juostos.

6.   Dviejose vietose tvirtinamo diržo tvirtinimo plokštelės pritaisomos prie vežimėlio tvirtinimo įtaisų A ir B. Vertė Y 1 pav. yra 1 300 ± 5 mm. Tai didžiausias ilgio reikalavimas universaliesiems vaikų apsaugos įrenginiams, naudojamiems su dviejose vietose tvirtinamais diržais, patvirtinti (žr. 6.1.9 pastraipą).

----

14 PRIEDAS

(Nenaudojamas – ankstesnio 14 priedo tekstą žr. 8 priedo 2 priedėlyje)

----

15 PRIEDAS

AIŠKINAMOSIOS PASTABOS

Jos laikytinos vadovu, į kurį atsižvelgia bandymus atliekančios techninės tarnybos.

----

16 PRIEDAS

PRODUKCIJOS ATITIKTIES KONTROLĖ

1.   BANDYMAI

Turi būti reikalaujama įrodyti, ar vaikų apsaugos sistemos atitinka reikalavimus, kuriais pagrįsti toliau minimi bandymai:

1.1.   Fiksavimo slenksčio ir avariniu atveju užsifiksuojančių diržo įtraukimo įtaisų patikrinimas

Pagal 8.2.4.3 pastraipos nuostatas, pačia nepalankiausia kryptimi atitinkamai atlikus patvarumo bandymą, išsamiai aptartą 8.2.4.2, 8.2.4.4 ir 8.2.4.5 pastraipose, kaip 7.2.3.2.6 pastraipos reikalavimą.

1.2.   Automatiškai užsifiksuojančių diržo įtraukimo įtaisų patvarumo patikrinimas

Pagal 8.2.4.2 pastraipos nuostatas, papildytas 8.2.4.4 ir 8.2.4.5 pastraipų bandymais, kaip reikalaujama 7.2.3.1.3 pastraipoje.

1.3.   Juostų tvirtumo bandymas po kondicionavimo

Pagal 7.2.4.2 pastraipoje aprašytą tvarką, po kondicionavimo pagal 8.2.5.2.1–8.2.5.2.5 pastraipų reikalavimus.

1.3.1.   Juostų tvirtumo bandymas po dilinimo

Pagal 7.2.4.2 pastraipoje aprašytą tvarką, po kondicionavimo pagal 8.2.5.2.6 pastraipoje aprašytus reikalavimus.

1.4.   Trumpojo slydimo bandymas

Pagal šios taisyklės 8.2.3 pastraipoje aprašytą tvarką.

1.5.   Energijos sugertis

Pagal šios taisyklės 7.1.2 pastraipos nuostatas.

1.6.   Vaikų apsaugos sistemos techninių savybių reikalavimų patikrinimas atliekant atitinkamą dinaminį bandymą

Pagal 8.1.3 pastraipoje nustatytas nuostatas, su bet kuria sagtimi, kuri anksčiau buvo kondicionuota pagal 7.2.1.7 pastraipos reikalavimus, laikantis atitinkamų 7.1.4 pastraipos reikalavimų (bendras vaikų apsaugos įrenginio veikimas) ir 7.2.1.8.1 pastraipos reikalavimų (bet kurios sagties veikimas, esant apkrovai).

1.7.   Temperatūros bandymas

Pagal šios taisyklės 7.1.5 pastraipos nuostatas.

2.   BANDYMŲ DAŽNUMAS IR REZULTATAI

Bandymo dažnis pagal 1.1–1.5 pastraipų reikalavimus turi būti statistiškai kontroliuojamas ir taikoma atsitiktinė atranka pagal vieną iš reguliaraus kokybės užtikrinimo metodikų.

Be to, kai avariniu atveju užsifiksuojantys diržo įtraukimo įtaisai yra įtraukti į vaikų apsaugos sistemą, jie visi turi būti patikrinti:

2.1.1.1.   arba pagal šios taisyklės 8.2.4.3.1, 8.2.4.3.2, 8.2.4.3.3 ir 8.2.4.3.4 pastraipose išdėstytas nuostatas, pačia nepalankiausia kryptimi, kaip nustatyta 8.2.4.3.3 pastraipoje. Bandymų rezultatai turi atitikti šios taisyklės 7.2.3.2.1.1 ir 7.2.3.2.4 pastraipų reikalavimus,

2.1.1.2.   arba pagal šios taisyklės 8.2.4.3.5 pastraipos nuostatas, labiausiai nepalankia kryptimi. Vis dėlto polinkio greitis gali būti didesnis už nustatytą, jei tai nedaro įtakos bandymų rezultatams. Bandymų rezultatai turi atitikti šios taisyklės 7.2.3.2.1.4 pastraipos reikalavimus.

2.2.   „Universaliosios“, „ribotosios“ ir „pusiau universalios“ kategorijos įtaisų atveju mažiausias dažnumas norint patikrinti, ar laikomasi dinaminio bandymo reikalavimų pagal 1.6 pastraipą, turi būti 1 iš 5 000 pagamintų vaikų apsaugos sistemų. Tačiau bet kokiu atveju mažiausiai vienas produkcijos bandymas turi būti atliekamas kartą per keturias savaites.

Atliekant visus bandymus turi būti laikomasi šios taisyklės 7.1.4.1.4 ir 7.2.1.8.1.2 pastraipose nustatytų reikalavimų. Be to, vienas bandymas iš dviejų turi atitikti 7.1.4 ir 7.2.1.8.1 pastraipų reikalavimus.

Tačiau leistinas mažiausias vieno bandymo per metus dažnumas, jei per metus pagaminama 1 000 vaikų apsaugos sistemų arba mažiau.

Šiuo atveju turi būti laikomasi 7.1.4 ir 7.2.1.8.1 pastraipose nustatytų reikalavimų.

Transporto priemonėje „įmontuotų“ specialių įtaisų atveju turi būti taikomas toks dažnumas:

Per kiekvieną bandymą turi būti laikomasi visų reikalavimų, pateiktų 7.1.4 ir 7.2.1.8.1 pastraipose. Jei per metus atliekamų bandymų rezultatai atitinka nustatytuosius, gamintojas, susitaręs su kompetentinga institucija, bandymų dažnį gali sumažinti:

Tačiau leistinas mažiausias vieno bandymo per metus dažnumas, jei per metus pagaminama 1 000 vaikų apsaugos sistemų arba mažiau.

2.3.1.   Specialių transporto priemonių įtaisų atveju pagal 2.1.2.4.1 pastraipą vaikų apsaugos įrenginio gamintojas gali pasirinkti produkcijos atitikties metodikas arba pagal 2.2 pastraipą (bandymo sėdynėje), arba pagal 2.3 pastraipą (transporto priemonės kėbulo korpuse).

Kai su bandiniu atlikto tam tikro bandymo rezultatai neatitinka nustatytųjų, turi būti atlikti dar mažiausiai trys tokie patys bandymai su kitais bandiniais. Jei įrenginys neišlaiko vieno iš dinaminių bandymų, patvirtinimo turėtojas arba tinkamai įgaliotas jo atstovas turi:

2.4.1.   Informuoti tipo patvirtinimą suteikusią kompetentingą instituciją ir nurodyti, kokių veiksmų buvo imtasi, kad būtų atkurta produkcijos atitiktis.

2.4.2.   Dažniau atlikti bandymus, jei pagal 2.3 pastraipą bandymai buvo daromi rečiau.

2.5.   Gamintojas kompetentingą instituciją kas ketvirtį turi informuoti apie tai, kiek kiekvieno patvirtinimo numerio produkcijos pagaminta, ir pateikti identifikavimo, kurie gaminiai atitinka patvirtinimo numerį, priemones.

----

17 PRIEDAS

ENERGIJĄ SUGERIANČIOS MEDŽIAGOS BANDYMAS

1.   PAGRINDINĖ FORMA

1.1.   Pagrindinė forma – tai tvirtos medienos pusrutulis su pridėtais mažesniais rutulio formos segmentais, kaip parodyta A pav. Ji turi būti sukonstruota taip, kad būtų galima laisvai mesti išilgai pažymėtos ašies ir kad būtų galima sumontuoti akcelerometrą pagreičiui išilgai kritimo krypties matuoti.

1.2.   Bendra pagrindinės formos masė, įskaitant akcelerometrą, turi būti 2,75 ± 0,05 kg.

2.   MATAVIMO ĮRANGA

Bandymo metu turi būti fiksuojamas pagreitis; naudojama įranga pagal duomenų perdavimo kanalo klasę 1 000, kaip nustatyta naujausioje ISO 6487 versijoje.

3.   PROCEDŪRA

3.1.   Iš vieno ar daugiau vaikų apsaugos įrenginių paimkite tris kiekvienos medžiagos pavyzdžius.

3.2.   Pavyzdys turi būti laikomas už išorinių paviršių, esančių smūgio srityje, ir tiesiai po smūgio tašku turi būti atremtas į lygų tvirtą pagrindą, pvz., gelžbetonio pagrindą, kad būtų matuojamos tik medžiagos energijos sugerties charakteristikos.

3.3.   Pakelkite pagrindinę formą į 100 –0/+5 mm aukštį nuo viršutinio pavyzdžio paviršiaus iki žemiausio pagrindinės formos taško ir paleiskite kristi. Užfiksuokite pagrindinės formos pagreitį per susidūrimą. Pakartokite šią metodiką su kitais pavyzdžiais.

----

18 PRIEDAS

ĮTAISŲ SU ATLOŠAIS IR APGRĘŽTOJOJE PADĖTYJE NAUDOJAMŲ ĮTAISŲ SRITIES, Į KURIĄ GALI ATSITRENKTI GALVA, NUSTATYMO BŪDAS, APIBRĖŽIANT MAŽIAUSIĄ ŠONINIŲ SPARNŲ DYDĮ

1.   Padėkite įtaisą ant 6 priede aprašytos bandymų sėdynės. Atlošiamieji įtaisai turi būti nustatyti į pačią stačiausią padėtį. Mažiausią manekeną sumontuokite į įtaisą pagal gamintojo nurodymus. Ant atlošo, tame pačiame horizontaliame lygyje kaip mažiausio manekeno petys, per 2 cm į vidų nuo išorinio rankos krašto esančiame taške pažymėkite „A“ tašką. Visi vidiniai paviršiai, esantys virš horizontalios plokštumos, kertančios A tašką, turi būti padaryti iš energiją sugeriančios medžiagos, išbandytos pagal 17 priedą. Ši medžiaga turi dengti vidinius atlošo paviršius ir šoninius sparnus, įskaitant vidinius šoninių sparnų kraštus (spindulio zona). Energiją sugerianti medžiaga gali būti neatsiejama vaiko sėdynės dalis. Nešiojamųjų lopšių atveju apatinė ploto, kuriame turi būti naudojama 17 priedo reikalavimus atitinkanti medžiaga, riba turi būti visos sritys į priekį nuo mažesnio manekeno peties užpakalinės dalies, kai matuojama šiam manekenui esant nešiojamajame lopšyje, o lopšiui esant ant bandymų stendo.

2.   Apgręžtojoje padėtyje naudojamų įtaisų atveju turi būti mažiausiai 90 mm storio šoniniai sparnai, matuojant nuo atlošo paviršiaus vidurio. Šie šoniniai sparnai turi prasidėti horizontalioje plokštumoje, kirsti „A“ tašką ir eiti sėdynės atlošo link. Pradedant nuo 90 mm žemiau atlošo viršaus esančio taško, šoninio sparno storis gali būti tolygiai mažinamas.

3.   2 pastraipos reikalavimas dėl mažiausio šoninių sparnų dydžio netaikomas II ir III svorio grupės vaikų apsaugos įrenginių specialių transporto priemonių kategorijoje, kai naudojama bagažo skyriuje pagal šios taisyklės 6.1.2 pastraipą.

----

19 PRIEDAS

TIESIAI ANT VAIKŲ APSAUGOS ĮRENGINIŲ MONTUOJAMŲ REGULIATORIŲ KONDICIONAVIMO APRAŠAS

1.   METODAS

1.1.   Juostą nustačius į 8.2.7 pastraipoje aprašytą pradinę padėtį, traukdami laisvąjį juostos galą, ištraukite mažiausiai 50 mm integruoto diržo komplekto juostos.

1.2.   Sureguliuotą integruoto diržo dalį pritvirtinkite prie traukimo įtaiso A.

1.3.   Įjunkite reguliatorių ir į integruotą įrenginį įtraukite mažiausiai 150 mm juostos. Tai yra pusė vieno ciklo, ir traukimo įtaisas A nustatomas į didžiausio juostos ištraukimo padėtį.

1.4.   Laisvąjį juostos galą prijunkite prie traukimo įtaiso B.

Ciklas yra toks:

2.1.   B patraukite mažiausiai 150 mm, kol A atleis įtempimą, taikomą integruotam įrenginiui.

2.2.   Įjunkite reguliatorius ir patraukite A, kol B neatlieka laisvojo juostos galo tempimo.

2.3.   Veiksmo pabaigoje išjunkite reguliatorių.

2.4.   Pakartokite ciklą, kaip nustatyta 7.2.2.7 pastraipoje.

----

20 PRIEDAS

ĮPRASTAS SAGTIES TVIRTUMO BANDYMO ĮTAISAS

----

21 PRIEDAS

DINAMINIO SUSIDŪRIMO BANDYMO ĮRENGINYS

1.   METODAS

1.1.   Tik juosmens diržas

1 dinamometrinį daviklį pritaisykite išorinėje padėtyje, kaip parodyta paveiksle. Įmontuokite vaikų apsaugos įrenginį ir įtempkite diržą išorinėje padėtyje, kad būtų užtikrinama 75 N ± 5 N apkrova.

1.2.   Juosmens ir įstrižas diržas

1.2.1.   1 dinamometrinį daviklį pritaisykite išorinėje padėtyje, kaip parodyta paveiksle. Įtaisykite vaikų apsaugos įrenginį į teisingą padėtį. Jei fiksavimo įtaisas pritaisytas prie vaikų apsaugos įrenginio ir daro poveikį įstrižam diržui, antrąjį dinamometrinį daviklį įtaisykite tinkamoje padėtyje už vaikų apsaugos įrenginio, tarp fiksavimo įtaiso ir sagties, kaip parodyta anksčiau. Jei nėra pritaisyta jokio fiksavimo įtaiso arba jei fiksavimo įtaisas pritaisytas prie sagties, dinamometrinį daviklį įtaisykite patogioje vietoje tarp statramsčio kilpos ir vaikų apsaugos įrenginio.

1.2.2.   Sureguliuokite diržo juosmens dalį, kad ties 1 dinamometriniu davikliu būtų pasiekta 50 N ± 5 N apkrova. Kreida ant juostos pažymėkite vietą, kurioje ji eina per imituojamą sagtį. Laikydami diržą toje padėtyje, sureguliuokite įstrižainę, kad ties 2 dinamometriniu davikliu būtų pasiekta 50 N ± 5 N apkrova, arba fiksuodami juostą vaikų apsaugos įrenginio juostos fiksavimo įtaise, arba traukdami diržą prie standartinio įtraukimo įtaiso.

1.2.3.   Iš įtraukimo įtaiso ritės ištraukite visą juostą ir leiskite, kad diržo įtempimas tarp įtraukimo įtaiso ir statramsčio kilpos nukristų iki įtraukimo įtaiso įtempimo. Ritė prieš dinaminį bandymą turi būti užfiksuota. Atlikite dinaminį susidūrimo bandymą.

1.2.4.   Prieš ruošdamiesi patikrinkite vaikų apsaugos įrenginį, kad būtų nustatyta, ar laikomasi 6.2.1.3 pastraipos reikalavimų. Jei dėl kampo funkcijos pokyčio pasikečia įrenginio įtempimas, patikrinkite sąlygas, dėl kurių susidaro labiausiai atleista padėtis, pasiruoškite ir įtempkite iki didžiausio įtempimo padėties; tuomet iš naujo nustatykite vaikų apsaugos įrenginį į nepalankiausią padėtį ir iš naujo neįtempkite suaugusiųjų diržo. Atlikite dinaminį bandymą.

PASTABA

----

2 PRIEDAS

APATINĖS LIEMENS DALIES BLOKO BANDYMAS

----

----

Jungtinių Tautų Organizacijos Europos ekonomikos komisijos (toliau – JTO/EEK, angl. UN/ECE) taisyklė Nr. 105 — Vienodos transporto priemonių, skirtų vežti pavojingus krovinius, patvirtinimo, susijusio su specialiosiomis jų konstrukcijos savybėmis, sąlygos (1)

1.   TAIKYMO SRITIS

Šios Taisyklės nuostatos taikomos pavojingiems kroviniams vežti skirtų N klasės bazinių motorinių transporto priemonių ir jų priekabų, kurių kategorijos yra O2, O3 arba O4 (2), nurodytų Europos sutarties dėl pavojingų krovinių tarptautinių vežimų keliais (ADR) B priedo 9.1.2 punkte, gamybai.

2.   SĄVOKOS

Šioje taisyklėje taikomos tokios sąvokos:

2.1.   bazinė transporto priemonė (toliau – transporto priemonė), važiuoklė – važiuoklė su kabina, puspriekabės vilkikas, priekabos važiuoklė arba pavojingiems kroviniams vežti skirta važiuoklė (kėbulas);

2.2.   „transporto priemonės tipas“, transporto priemonės, kurios nesiskiriasvarbiomis konstrukcijos ypatybėmis, nurodytomis šioje Taisyklėje.

3.   PARAIŠKA TINKAMUMUI PATVIRTINTI

3.1.   Transporto priemonės tipo atitikimo konstrukcijos reikalavimams paraišką pateikia transporto priemonės gamintojas arba jo oficialiai įgaliotas atstovas.

Paraiška tinkamumui patvirtinti Su paraiška pateikiama po tris toliau paminėtų dokumentų egzempliorius, nurodant tokią informaciją:

3.2.1.   išsamus transporto priemonės tipo aprašymas, kuriame nurodoma jo konstrukcija, variklis (veikiantis priverstinio uždegimo ar uždegimo suspaudimu principu) matmenys, apdaila ir naudotos medžiagos;

3.2.2.   transporto priemonės tipo žymuo pagal ADR 9.1.1.2 punktą (EX/II, EX/III, AT, FL, OX);

3.2.3.   transporto priemonės brėžiniai;

3.2.4.   techniškai leistina didžiausia sukomplektuotos transporto priemonės (kg) masė.

3.3.   patvirtinto tipo reikalavimus atitinkantis transporto priemonės bandomasis pavyzdys turi būti pristatytas techninei tarnybai, įgaliotai atlikti tinkamumo patvirtinimo bandymus.

4.   TINKAMUMO PATVIRTINIMAS

4.1.   Jei remiantis šia taisykle tinkamumui patvirtinti pristatyta transporto priemonė atitinka toliau esančioje 5 skirsnyje nurodytas nuostatas, šiam transporto priemonės tipui yra suteikiamas tinkamumo patvirtinimas.

4.2.   Tvirtinant tinkamumą yra suteikiamas patvirtinimo numeris, kurio du pirmieji skaitmenys (dabar pagal 2 redakcijos taisyklę yra naudojamas 02), turi sutapti su dalinių pakeitimų, atitinkančių pačius naujausius techninius nuostatų pakeitimus, padarytus iki tinkamumo patvirtinimo išdavimo dienos, serijos numeriu. Ta pati Susitariančioji Šalis negali minėto numerio suteikti kitam transporto priemonės tipui, kaip apibrėžta 2.2 dalyje.

4.3.   Remiantis šia Taisykle apie tam tikro tipo transporto priemonės patvirtinimą arba patvirtinimo pratęsimą turi būti informuojamos Susitariančiosios Šalys, joms pateikiant nustatytos formos dokumentą, kurio pavyzdys pridedamas 1 priede.

Transporto priemonė, atitinkanti pagal šią Taisyklę patvirtinimą gavusį tipą, laikantis šios Taisyklės turi būti paženklinta ant gerai matomos ir lengvai prieinamos vietos tarptautiniu tipo patvirtinimo ženklu, kuris taip pat turi būti nurodytas tipo patvirtinimo sertifikate ir sudarytas iš:

4.4.1.   apskritimo, kurio viduryje yra raidė E ir šalies, išdavusios tipo patvirtinimą, skiriamasis numeris (3);

4.4.2.   šios Taisyklės numerio ir po jo einančios raidės R, brūkšnelio ir tipo patvirtinimo numerio, esančio 4.4.1. dalyje nurodyto apskritimo dešinėje pusėje

4.4.3.   papildomo, atskirai nuo tipo patvirtinimo numerio įrašyto, simbolio, kuris yra ženklas, nurodantis transporto priemonės tipo žymenį pagal ADR 9.1.1.2 punktą.

4.5.   Jei transporto priemonė atitinka, laikantis šio Susitarimo prieduose nurodomų vienos ar kelių (-ų) kitų taisyklių, patvirtintą transporto priemonės tipą, šalyje, kurioje tipas buvo patvirtintas, pakartotinai atlikti 4.4.1 dalyje nurodytą ženklinimą neprivaloma; tokiu atveju Taisyklės numeris ir atitikties numeriai bei papildomi kitų Taisyklių, pagal kurias buvo išduotas atitikties patvirtinimas jį pagal šią Taisyklę išdavusioje šalyje, žymenys nurodomi 4.4.1 dalyje nurodyto ženklo dešinėje.

4.6.   Patvirtinimo ženklas turi būti lengvai įskaitomas ir nenutrinamas.

4.7.   Patvirtinimo ženklas yra dedamas šalia gamintojo pritvirtintos plokštelės, ant kurios nurodoma transporto priemonės informacija, arba ant jos.

4.8.   Šios Taisyklės 2 priede yra pateiktas patvirtinimo ženklo pavyzdys.

5.   TECHNINĖS NUOSTATOS

Transporto priemonės priklausomai nuo jų paskirties turi atitikti toliau pateikiamoje lentelėje nurodytus reikalavimus (4)

5.1.1.   ELEKTROS ĮRANGA

5.1.1.1.   Bendrosios nuostatos

Elektros instaliacija turi visiškai atitikti 5.1 dalyje pateikiamoje lentelėje nurodytas nuostatas.

5.1.1.2.   Elektros laidų sistema

5.1.1.2.1.   Laidai turi būti pakankamo storio, kad būtų išvengta perkaitimo. Laidai turi būti gerai izoliuoti. Visos elektros grandinės turi būti apsaugotos saugikliais ar automatiniais elektros grandinės išjungikliais, išskyrus:

Pirmiau paminėtos neapsaugotos grandinės turi būti kiek įmanoma trumpesnės.

5.1.1.2.2.   Elektros laidų sistema turi būti patikimai įtvirtinta ir išvedžiota taip, kad laidai būtų pakankamai apsaugoti nuo mechaninio ir šiluminio poveikio.

5.1.1.3.   Pagrindinis akumuliatoriaus jungiklis

5.1.1.3.1.   Jungiklis, skirtas elektros grandinėms išjungti, kiek tai įmanoma praktiškai, turi būti kuo arčiau akumuliatoriaus.

5.1.1.3.2.   Išjungimo ir įjungimo funkciją atliekančio jungiklio valdymo įrenginys turi būti įrengtas vairuotojo kabinoje. Jis turi būti lengvai pasiekiamas vairuotojui ir aiškiai pažymėtas. Jis turi būti apsaugotas, kad atsitiktinai nesuveiktų, naudojant apsauginį gaubtą, dvigubą valdymo įjungimo įtaisą ar kitas tinkamas priemones. Gali būti instaliuoti papildomi valdymo įtaisai, užtikrinus, kad jie aiškiai pažymėti ir apsaugoti, kad atsitiktinai nesuveiktų.

5.1.1.3.3.   Jungiklio gaubto apsaugos laipsnis pagal IEC 529 standartą turi būti IP 65.

5.1.1.3.4.   Elektros laidų prijungimo prie jungiklio kontaktų apsaugos laipsnis turi būti IP 54. Tačiauši nuostata netaikoma, jei šie kontaktai yra patalpinti korpuse, kuriuo gali būti akumuliatoriaus dėžė. Šiuo atveju pakanka izoliuoti kontaktą, pavyzdžiui, naudojant guminį dangtelį, kad nevyktų trumpasis elektros jungimas.

5.1.1.4.   Akumuliatoriai

Akumuliatoriaus išvadai turi būti elektriškai izoliuoti ar uždengti izoliuotos akumuliatoriaus dėžės dangteliu Jei akumuliatoriai yra kitoje vietoje nei po variklio dangčiu, jie turi būti statomi į ventiliuojamą dėžę.

5.1.1.5.   Elektros grandinės, kuriose nuolat yra įtampa

5.1.1.5.1.   Elektros įranga, kurioje nuolat yra įtampa, įskaitant jungiamuosius laidus, kuriose turi i šlikti įtampa, kai akumuliatoriaus pagrindinis jungiklis išjungtas, turi būti tinkamos naudoti rizikos zonose. Tokia įranga privalo atitikti IEC 60079 (5)standarto 0 ir 14 dalių specialiuosius reikalavimus ir taikomus IEC 60079 standarto 1, 2, 5, 6, 7, 11,15 ar 18. 5 dalių papildomus reikalavimus (6).

IEC 60079 standarto 14 (6)dalies taikymui naudojama ši klasifikacija:

Elektros įranga, kurioje nuolat yra įtampa, įskaitant jungiamuosius laidus, kuriems netaikomos 5.1.1.3 ir 5.1.1.4 dalys, turi iš esmės atitikti 1 zonos elektros įrangos reikalavimus arba 2 zonos elektros įrangos, esančios vairuotojo ka binoje, reikalavimus. Būtina laikytis IIC sprogstamosios grupės (temperatūros klasė T6) reikalavimų.

Tačiau elektros įranga, kurioje nuolat yra įtampa, sumontuota aplinkoje, kurioje temperatūra dėl šioje aplinkoje įrengtos ne elektros įrangos darbo viršija ribinę klasės T6 temperatūrą, turi atitikti nors temperatūros klasę T4.

5.1.1.5.2.   Aplenkiamieji sujungimai, sujungti su elektros įrangos, kurioje turi likti įtampa, kai akumuliatoriaus pagrindinis jungiklis išjungtas, akumuliatoriaus pagrindiniu jungikliu, turi būti tinkamomis priemonėmis apsaugoti nuo perkaitimo. Tokios priemonės gali būti, pavyzdžiui, saugiklis, grandinės pertraukiklis ar apsauginis barjeras (srovės ribotuvas).

5.1.1.6.   Nuostatos dėl elektros instaliacijos dalies, esančios už vairuotojo kabinos

Visa ši instaliacija turi būti suprojektuota, sukonstruota ir apsaugota taip, kad normaliomis transporto priemonių naudojimo sąlygomis nesukeltų jokio užsidegimo ar trumpojo elektros jungimo ir kad šis pavojus smūgio ar deformacijos atveju būtų kuo mažesnis. Visų pirma:

5.1.1.6.1.   Elektros laidų sistema

Už vairuotojo kabinos esanti elektros laidų sistema turi būti apsaugota nuo smūgių, nudilimo ir nusitrynimo esant normalioms transporto priemonių naudojimo sąlygoms. Tinkamos apsaugos pavyzdžiai pateikti toliau 1, 2, 3 ir 4 paveiksluose. Tačiau stabdžių antiblokavimo sistemos daviklių laidams papildoma apsauga nebūtina.

5.1.1.6.2.   Apšvietimas

Neturi būti naudojamos apšvietimo lempos su srieginiais cokoliais.

5.1.1.6.3.   Elektrinis pakėlimo mechanizmas

Elektrinis ašies pakėlimo mechanizmas turi nesiekti važiuoklės rėmo ir būti apsaugotas sandariu korpusu.

5.1.2.   GAISRO PAVOJAUS PREVENCIJA

5.1.2.1.   Bendrosios nuostatos

Toliau pateikiami techniniai reikalavimai taikomi pagal 5.1. dalyje pateikiamą lentelę.

PAVEIKSKĖLIS

5.1.2.2.   Kabina

5.1.2.2.1.   Transporto priemonės konstrukcijai turi būti naudojamos tik mažai degios medžiagos. Ši nuosta ta laikoma įvykdyta, jei pagal ISO standarte 3795:1989 numatytą procedūrą toliau išvardytų kabinos komponentų bandinių degimo greitis neviršija 100 mm/min.: sėdynių pagalvės, sėdynių atlošai, saugos diržai, lubų apkala, stogo liukai, ranktūriai, visos vidinės panelės, įskaitant duris, priekinės, galinės ir šoninės panelės, skiriamosios pertvarėlės, galvos atramos, grindų dangos, saulės skydeliai, užuolaidėlės, užtamsinimai, apvalkalai atsarginiam ratui, variklio apvalkalas, sėdynių pagalvėlių apmušalai ir kitos vidaus medžiagos, įskaitant kamšalus ir susidūrus išsiskleidžiančius elementus, kurie sukonstruoti tam, kad susidūrimo atveju sugertų energiją ir amortizuotų kontaktą su transporto priemonėje esančiais asmenimis.

5.1.2.2.2.   Jei vairuotojo kabina pagaminta iš medžiagų, kurios nėra mažai degios, už kabinos turi būti sumontuotas metalinis ar kitos tinkamos medžiagos ekranas, kurio plotis turi būti lygus cisternos pločiui. Visi langai, esantys kabinos galinėje sienelėje arba ekrane, turi būti sandariai uždaryti ir pagaminti iš ugniai atsparaus saugaus stiklo su ugniai atspariu rėmu. Be to, tarp cisternos ir kabinos arba ekrano turi būti ne mažesnė kaip 15 cm laisva erdvė.

5.1.2.3.   Degalų bakai

Degalų bakai, skirti tiekti degalus į transporto priemonės variklį, turi atitikti šiuos reikalavimus:

5.1.2.3.1.   bet kokio nutekėjimo atveju degalai turi tekėti ant žemės, nekontaktuodami su įkaitusiomis transporto priemonės dalimis ar kroviniu;

5.1.2.3.2.   benziną talpinančiuose degalų bakuose turi būti įrengtas efektyvus liepsnos gaudytuvas, apsaugantis įpylimo angą, arba uždarymo įtaisas, sandariai uždarantis angą.

5.1.2.4.   Variklis:

Variklis, kurio dėka juda transporto priemonė, turi būti įrengtas ir pastatytas taip, kad būtų užkirstas kelias bet kokiam kroviniui kylančiam įkaitimo ar užsidegimo pavojui. EX/II ir EX/III transporto priemonių atveju variklio konstrukcija turi būti tokia, kad uždegimas vyktų nuo suspaudimo.

5.1.2.5.   Išmetimo sistema

Išmetimo sistema, taip pat ir išmetimo vamzdžiai, turi būti išdėstyti arba apsaugoti taip, kad nebūtų sudarytos sąlygos bet kokiam kroviniui kylančiam įkaitimo ar užsidegimo pavojui. Išmetimo sistemos dalys, esančios tiesiog po degalų baku (dyzelinas), turi būti bent 100 mm nuo jo arba apsaugotos šiluminiu ekranu.

5.1.2.6.   Transporto priemonės dėvėjimuisi atsparus stabdys

Transporto priemonėse, kuriose įrengta dėvėjimuisi atspari stabdžių sistema, įkaistanti iki aukštos temperatūros ir esanti už galinės vairuotojo kabinos sienelės, tam, kad būtų išvengta bet kokio, netgi vietinio cisternos sienelių ar krovinio įkaitimo, turi būti įrengtas tvirtas pastovus šiluminis ekranas, esantis tarp šios sistemos ir cisternos ar krovinio. Be to, šiluminis ekranas turi apsaugoti stabdžių sistemą nuo bet kokio krovinio nuotėkio ar ištekėjimo, taip pat ir avarinio. Apsauga, kuri sudaryta iš pvz. dvigubas sieneles turinčio gaubto, laikoma pakankama.

5.1.2.7.   Kurą naudojantysšildytuvai

5.1.2.7.1.   (Rezervuota)

5.1.2.7.2.   Kurą naudojantys šildytuvai ir jų išmetimo sistema, pašalinanti dujas, turi būti sukonstruoti, išdėstyti, apsaugoti ar padengti taip, kad nekiltų jokia nepageidaujama krovinio įkaitimo ar užsidegimo rizika. Šis reikalavimas laikomas įvykdytu, jei kuro bakas ir išmetimo sistema atitinka analogiškas nuostatas dėl transporto priemonių kuro bakų ir išmetimo sistemų, nurodytas atitinkamai 5.1.2.3 ir 5.1.2.5 dalyse.

5.1.2.7.3.   Kurą naudojantys šildytuvai turi būti išjungiami naudojant tokius metodus:

5.1.2.7.4.   Leidžiamas inercinis kurą naudojančių šildytuvų veikimas juos išjungus. 5.1.2.7.4 b) ir c) nurodytų metodų atveju degimui reikalingo oro tiekimas tinkamomis priemonėmis turi būti nutrauktas po ne ilgesnio kaip 40 sekundžių inercinio režimo ciklo.

Galima eksploatuoti tik tuos kurą naudojančius šildytuvus, kai yra įrodyta, kad šilumokaitis yra atsparus išlaikyti sutrumpintą 40 sekundžių inercinio režimo ciklą, esant įprastai jų naudojimo trukmei.

5.1.2.7.5.   Kurą naudojantys šildytuvai turi būti įjungiami rankiniu būdu. Programuojami įtaisai yra draudžiami.

5.1.2.7.6.   Neleidžiama eksploatuoti dujinį kurą naudojančių šildytuvų.

5.1.3.   STABDYMO ĮRANGA

Transporto priemonės, kurioms taikoma ADR kraštinis numeris 10 221, turi atitikti visus taikomus Taisyklės Nr. 13 reikalavimus, įskaitant 5 priedo su pakeitimais reikalavimus, laikantis jose nurodytų taikymo terminų.

5.1.3.1.   EX/III, AT, FL ir OX transporto priemonės turi atitikti visus Taisyklės Nr.13 reikalavimus, įskaitant 5 priede nurodytus reikalavimus.

5.1.3.2.   EX/II transporto priemonės turi atitikti visus Taisyklės Nr. 13 reikalavimus. Tačiau 5 priede nurodyti reikalavimai joms taikomi nėra.

5.1.4.   GREIČIO RIBOJIMO SISTEMA

Motorinėse transporto priemonėse (transporto priemonėse su kietu rėmu ir vilkikuose priekaboms), kurių didžiausia masė viršija 12 tonų, turi būti įrengtas greičio ribojimo įtaisas pagal Taisyklės Nr. 89 techninius reikalavimus. Greičio ribotuvas turi būtas sureguliuotas taip, kad nebūtų viršijamas 90 km/h greitis, atsižvelgiant į galimą techninę įtaiso paklaidą.

5.1.5.   PRIEKABOS PRIKABINIMO SISTEMA

Priekabų sukabinimo įtaisai turi atitikti Taisyklės Nr. 55 su pataisomis techninius reikalavimus, laikantis jose nurodytų taikymo terminų.

6.   TRANSPORTO PRIEMONĖS TIPO PAKEITIMAS IR TINKAMUMO PATVIRTINIMO PRATĘSIMAS

Atlikus be kokį transporto priemonės tipo pakeitimą, apie tai turi būti pranešta tipo patvirtinimą išdavusiai įstaigai, kuri gali:

6.1.1.   nuspręsti, kad pakeitimai nedaro esminio neigiamo poveikio ir transporto priemonė ir toliau atitinka reikalavimus;

6.1.2.   pareikalauti pateikti naują techninės tarnybos, įgaliotos atlikti tinkamumo patvirtinimo bandymus, išduotą bandymų ataskaitą.

6.2.   Apie tinkamumo patvirtinimą arba nepatvirtinimą bei pakeitimusturi būti pranešta Susitariančiosioms Šalims, laikantis 4.3 dalyje nurodytos tvarkos.

6.3.   Kompetentinga institucija, pratęsusi tinkamumo patvirtinimą, turi kiekvienam pranešimui apie minėtą pratęsimą suteikti numerį ir informuoti kitas Susitariančiąsias Šalis, pateikdama nustatytos formos dokumentą, kurio pavyzdys pridedamas 1 priede.

7.   PRODUKCIJOS ATITIKTIS

Produkcijos atitikties patvirtinimo tvarka turi atitikti Susitarimo (E/ECE/324-E/ECE/TRANS/505/Rev.2) 2 priedėlyje nurodytą tvarką; joje turi būti tokie nurodymai:

7.1.   transporto priemonės, kurioms pagal šią Taisyklę yra išduotas patvirtinimas, konstrukcija turi atitikti patvirtintą tipą ir 5 dalyje nurodytus reikalavimus.

7.2.   kompetentinga institucija, išdavusi tipo patvirtinimą, bet kuriuo metu gali patikrinti kiekvienoje gamybos įmonėje taikomus atitikties priežiūros kontrolės metodus. Paprastaišie patikrinimai atliekami kas antrus metus.

8.   NUOBAUDOS UŽ PRODUKCIJOS NEATITIKIMĄ REIKALAVIMAMS

8.1.   Jei nėra laikomasi 7 dalyje nurodytų reikalavimų, pagal šią Taisyklę išduotas transporto priemonės tipo patvirtinimo sertifikatas gali būti panaikintas.

8.2.   Jei 1958 m. Susitarimo SusitariančiojiŠalis, taikanti šią Taisyklę panaikina savo anksčiau išduotą sertifikatą, ji privalo nedelsdama, naudodama šios Taisyklės 1 priede pateikiamą informacinę formą, apie tai prane šti kitoms Susitariančiosioms Šalims, taikydama šią Taisyklę.

9.   GALUTINIS GAMYBOS NUTRAUKIMAS

Jei atitikties patvirtinimą gavęs gamintojas galutinai nutraukia pagal šią Taisyklę patvirtinto tipo transporto priemonės gamybą, jis apie tai privalo informuoti patvirtinimą išdavusią instituciją, kuri savo ruožtu laikydamasi šios Taisyklės nuostatų apie tai praneša 1958 metų Sutarties Šalims, pateikdama nustatytos formos dokumentą, kurio pavyzdys pridedamas šios Taisyklės 1 priede.

10.   PEREINAMOJO LAIKOTARPIO NUOSTATOS

10.1.   Nuo oficialios dalinių pakeitimų 02 serijos įsigaliojimo datos, nė viena šią Taisyklę taikanti Susitariančioji Šalis negalės atsisakyti išduoti EEK tinkamumo patvirtinimo, išduodamo laikantis šios Taisyklės su daliniais 02 serijos pakeitimais.

10.2.   Šią Taisyklę taikančios Susitariančiosios Šalys iki 2002 m. gruodžio 31 d. ir toliau turi išduoti ir pratęsti EEK tinkamumo patvirtinimus transporto priemonių tipams, kurie atitinka šios Taisyklės su ankstesniais pakeitimais reikalavimus.

10.3.   Šią Taisyklę taikančios Susitariančiosios Šalys nuo 2003 m. sausio 1 d. turi išduoti ir pratęsti EEK tinkamumo patvirtinimus transporto priemonių tipams tik tuo atveju, jei tie tipai atitinka šios Taisyklės su daliniais 02 serijos pakeitimais reikalavimus.

10.4.   Nė viena šią Taisyklę taikanti Susitariančioji Šalis negali atsisakyti patvirtinti nacionalinio transporto priemonės tipo, kuris yra patvirtintas, laikantis šios Taisyklės dalinių 02 serijos pakeitimų.

10.5.   Nė viena šią Taisyklę taikanti Susitariančioji Šalis iki 2002 m. gruodžio 31d. negali atsisakyti patvirtinti nacionalinio transporto priemonės tipo, kuris yra patvirtintas, laikantis šios Taisyklės su daliniais ankstesnių serijų pakeitimais.

10.6.   Šią Taisyklę taikančios Susitariančiosios Šalys gali nuo 2003 m. sausio 1 d. atsisakyti registruoti naują (pirmą kartą šalyje registruojamą) transporto priemonę, jei pastaroji neatitinka šios Taisyklės daliniuose 02 serijos pakeitimuose nustatytų reikalavimų.

11.   TINKAMUMO PATVIRTINIMUI REIKALINGUS BANDYMUS ATLIKTI ĮGALIOTŲ TECHNINIŲ TARNYBŲ IR ĮSTAIGŲ PAVADINIMAI IR ADRESAI

Laikydamosi šios Taisyklės 1958 m. Susitarimo Susitariančiosios Šalys privalo Jungtinių Tautų Organizacijos sekretoriatui pateikti tinkamumo patvirtinimui reikalingus bandymus atlikti įgaliotų techninių tarnybų ir tinkamumo patvirtinimus išduodančių įstaigų, kurioms turi būti siunčiami pranešimai apie kitose šalyse išduotus patvirtinimus ar pratęsimus, paraiškų atmetimą arba patvirtinimo panaikinimą, pavadinimus ir adresus.

----

(1)  Ankstesnis Sutarties pavadinimas:

Dalinių pakeitimų 01 serija – Įsigaliojimo data: 2000 m. sausio 13 d.

Dalinių pakeitimų 02 serija – Įsigaliojimo data: 2001 m. gruodžio 5 d.

Dalinių pakeitimų 02 serijos klaidų atitaisymas 1 – Įsigaliojimo data: 2002 m. kovo 13 d.

Dalinių pakeitimų 02 serijos klaidų atitaisymas 2 – Įsigaliojimo data: 2002 m. lapkričio 13 d.

Dalinių pakeitimų 02 serijos klaidų atitaisymas 3 – Įsigaliojimo data: 2003 m. kovo 12 d.

(2)  Kaip apibrėžtos Bendrojoje rezoliucijoje dėl transporto priemonių gamybos 7 priede (R.E.3) (dokumentas TANS/WP.29/78/Rev.1/Amend.2).

(3)  1 Vokietijai, 2 Prancūzijai, 3 Italijai, 4 Nyderlandams, 5 Švedijai, 6 Belgijai, 7 Vengrijai, 8 Čekijai, 9 Ispanijai, 10 Jugoslavijai, 11 Jungtinei Karalystei, 12 Austrijai, 13 Liuksemburgui, 14 Šveicarijai, 15 (neužimtas), 16 Norvegijai, 17 Suomijai, 18 Danijai, 19 Rumunijai, 20 Lenkijai, 21 Portugalijai, 22 Rusijos Federacijai, 23 Graikijai, 24 Airijai, 25 Kroatijai, 26 Slovėnijai, 27 Slovakijai, 28 Baltarusijai, 29 Estijai, 30 (neužimtas), 31 Bosnijai ir Hercegovinai, 32 Latvijai, 33 (neužimtas), 34 Bulgarijai, 35(neužimtas), 36 Lietuvai, 37 Turkijai, 38(neužimtas), 39 Azerbaidžanui, 40 Buvusiajai Jugoslavijos respublikai Makedonijai, 41 (neužimtas), 42 Europos bendrijai (atitikties patvirtinimus išduoda valstybės narės, kurios naudoja atitinkamus savo EEB simbolius), 43 Japonijai, 44 (neužimtas), 45 Australijai ir 46 Ukrainai. Likę numeriai bus suteikti kitoms šalims chronologine tvarka, priklausomai nuo to, kada jos ratifikuos Susitarimą dėl vienodų techninių nurodymų ratinėms transporto priemonėms, įrangai ir dalims, kurios gali būti sumontuotos ir (arba) naudojamos ratinėse transporto priemonėse, priėmimo ir pagal šiuos nurodymus išduotų patvirtinimų abipusio pripažinimo sąlygų arba prisijungs prie to Susitarimo ir Jungtinių Tautų generalinis sekretorius Susitariančiosioms Šalims praneš paskirtus numerius.

(4)  Šios Taisyklės nuorodose į kitus EEB reglamentus turi būti daroma nuoroda taip pat į kitas tarptautines taisykles, kurių techniniai nurodymai atitinka atitinkamų EEB reglamentų nurodymus. Atitinkamai turi būti aiškinamos nuorodos į specialiąsias atitinkamų EEB reglamentų dalis.

(5)  The requirements of IEC 60079 part 14 do not take precedence over the requirements of this Regulation.

(6)  As an alternative, the general requirements of EN 50014 and the additional requirements of EN 50015, 50016, 50017, 50018, 50019, 50020, or 50028 may be used.

----

I PRIEDAS

PRANEŠIMAS

(didžiausias leistinas formatas: A4 (210 × 297 mm))

----

II PRIEDAS

PATVIRTINIMO ŽENKLŲ PAVYZDŽIAI

Pirmiau nurodytas patvirtinimo ženklas, dedamas ant transporto priemonės nurodo, kad šio tipo transporto priemonė yra skirta vežti pavojingus krovinius, kad tinkamumo patvirtinimas Nr. 022492 yra išduotas Nyderlanduose (E4) taikant Taisyklę Nr.105 */, ir kad jos žymuo yra EX/II (pagal ADR kraštinį numerį 220301 (2)). Du pirmieji tinkamumo patvirtinimo numerio skaitmenys rodo, kad patvirtinimas buvo išduotas laikantis Taisyklės Nr. 105 su daliniais 02 serijos pakeitimais reikalavimų.

Pirmiau nurodytas patvirtinimo ženklas, dedamas ant transporto priemonės, nurodo, kad šio tipo transporto priemonės atitikties patvirtinimas yra išduotas Nyderlanduose (E4), taikant Taisykles Nr.105 ir Nr.13 (1) Du pirmieji tinkamumo patvirtinimo numerio skaitmenys rodo, kad atitinkamų atitikties patvirtinimų išdavimo momentu į Taisyklę Nr. 105 jau buvo įtraukti daliniai 02 serijos pakeitimai, o į Taisyklę Nr. 13 buvo įtraukti daliniai 09 serijos pakeitimai.

----

(1)  Antrasis Taisyklės numeris pateikiamas tik kaip pavyzdys.

----

----

Jungtinių Tautų Organizacijos Europos ekonomikos komisijos (toliau – JTO/EEK, angl. UN/ECE) taisyklė Nr. 112 — Vienodos nuostatos dėl transporto priemonių priekinių žibintų, skleidžiančių asimetriškus artimosios arba tolimosios šviesos spindulius, arba abu šiuos spindulius, su kaitinamosiomis lempomis, patvirtinimo (1)

A.   ADMINISTRACINĖS NUOSTATOS

0.   TAIKYMO SRITIS (2)

Ši taisyklė taikoma motorinių transporto priemonių priekiniams žibintams, kurie skleidžia asimetrišką artimąją ir (arba) tolimąją šviesą ir kurie gali būti montuojami su stiklo arba plastiko sklaidytuvais ir su keičiamomis kaitinamosiomis lempomis.

1.   SĄVOKŲ APIBRĖŽIMAI

Šioje taisyklėje:

1.1.   „Sklaidytuvas“ – tolimiausia žibinto (įrenginio) sudedamoji dalis, praleidžianti šviesą pro šviečiamąjį paviršių;

1.2.   „Danga“ – bet koks produktas arba produktai, kurių vienu ar keliais sluoksniais padengtas sklaidytuvo išorinis paviršius;

„Skirtingų „tipų“ žibintai“ – žibintai, kurie skiriasi šiomis esminėmis ypatybėmis:

1.3.1.   prekės pavadinimu arba ženklu;

1.3.2.   optinės sistemos savybėmis;

1.3.3.   sudedamosiomis dalimis, dėl kurių naudojimo ar nenaudojimo kinta optiniai efektai, apibūdinami kaip atspindėjimas, refrakcija, sugertis ir (arba) deformacija;

1.3.4.   tinkamumas eismui dešiniąja arba kairiąja pusėmis arba abiems eismo sistemoms;

1.3.5.   skleidžiamo spindulių pluošto tipas (artimoji šviesa, tolimoji šviesa arba abu tipai);

1.3.6.   sklaidytuvų ir dangos, jei naudojama, medžiagos;

1.3.7.   naudojamų kaitinamųjų lempų kategorija.

1.4.   Skirtingų „klasių“ (A arba B) žibintai nustatomi pagal tam tikras fotometrines nuostatas.

1.5.   Šiai taisyklei turi būti taikomos taisyklėje Nr. 48 pateikti apibrėžimai ir pakeitimų serijos, galiojančios tipo patvirtinimo paraiškos pateikimo metu.

2.   ŽIBINTO PATVIRTINIMO PARAIŠKA

Patvirtinimo paraišką turi pateikti prekės pavadinimo ar ženklo savininkas arba jo įgaliotasis atstovas. Turi būti apibrėžta:

2.1.1.   ar žibintas skirtas spinduliuoti artimąją ir tolimąją šviesą, ar tik vieną iš jų;

2.1.2.   jei žibintas skirtas spinduliuoti artimąją šviesą, ar jis sukurtas eismui kairiąja ir dešiniąja pusėmis, ar tik eismui viena iš šių pusių;

2.1.3.   jei žibinte įtaisytas reguliuojamas reflektorius, žibinto montavimo padėtis(-ys) žemės ir transporto priemonės išilginės vidurinės plokštumos atžvilgiu;

2.1.4.   ar paraiška susijusi su A ar su B klasės žibintu;

2.1.5.   naudojamos(-ų) kaitinamosios(-ųjų) lempos(-ų) kategorija, kaip išvardyta taisyklėje Nr. 37.

Su kiekviena patvirtinimo paraiška turi būti pateikiama:

pakankamai išsamūs brėžiniai (trimis egzemplioriais), kad būtų galima nustatyti tipą ir būtų parodytas priekinis žibinto vaizdas, sklaidytuvo brūkšniavimas (jei yra) ir skerspjūvis; brėžiniuose turi būti parodyta patvirtinimo ženklui numatyta vieta;

2.2.1.1.   jei žibinte įtaisytas reguliuojamas reflektorius, turi būti parodyta žibinto montavimo padėtis(-ys) žemės ir transporto priemonės išilginės vidurinės plokštumos atžvilgiu, jei žibintas skirtas naudoti tik toje(-se) padėtyje(-se);

2.2.2.   trumpas techninis aprašas, jei naudojama žibintų pasukimo posūkiuose funkcija, ypatingos padėtys pagal 6.2.9 pastraipą;

2.2.3.   du žibinto tipo pavyzdžiai.

Plastiko, iš kurio pagaminti sklaidytuvai, bandymui:

trylika sklaidytuvų;

2.2.4.1.1.   šeši iš šių sklaidytuvų gali būti pakeisti šešiais ne mažesniais kaip 60 × 80 mm dydžio medžiagos bandiniais, plokščiu arba išgaubtu išoriniu paviršiumi ir ne mažesne kaip 15 × 15 mm plokščia sritimi viduryje (kreivumo spindulys ne mažesnis kaip 300 mm);

2.2.4.1.2.   kiekvienas toks sklaidytuvas arba medžiagos bandinys turi būt pagaminti tokiu pačiu būdu, kuris naudojamas masinės produkcijos gamyboje;

2.2.4.2.   reflektorius, prie kurio pagal gamintojo instrukcijas gali būti montuojami sklaidytuvai.

2.3.   Medžiagos, iš kurių gaminami sklaidytuvai ir dangos, jei naudojamos, turi būti pateikiamos su bandymų ataskaitomis, kuriose nurodytos tų medžiagų ir dangų charakteristikos, jei gaminiai jau buvo išbandyti.

3.   ŽENKLINIMAS (3)

3.1.   Patvirtinimą gauti pateikti žibintai turi turėti prekės pavadinimą arba paraiškos pateikėjo ženklą.

3.2.   Ant sklaidytuvo ir pagrindinės dalies (4) turi būti pakankamo dydžio tarpai patvirtinimo ženklui ir papildomiems simboliams, nurodytiems 4 pastraipoje; šie tarpai turi būti parodyti brėžiniuose, minėtuose 2.2.1 pastraipoje.

3.3.   Žibintai, atitinkantys eismo dešiniąja ir kairiąja pusėmis reikalavimus, turi turėti ženklus, rodančius dvi optinio įtaiso transporto priemonėje arba kaitinamosios lempos reflektoriuje reguliavimo padėtis; šiuos ženklus turi sudaryti raidės „R/D“ (eismo dešiniąja puse padėtis) ir raidės „L/G“ (eismo kairiąja puse padėtis).

4.   PATVIRTINIMAS

4.1.   Bendroji informacija

4.1.1.   Jei visi žibinto tipo pavyzdžiai, pateikti pagal 2 pastraipą, atitinka šios taisyklės nuostatas, patvirtinimas suteikiamas.

4.1.2.   Kai sugrupuotieji, kombinuotieji ar tarpusavyje sujungtieji žibintai atitinka daugiau nei vienos taisyklės reikalavimus, gali būti ženklinama tik vienu tarptautiniu patvirtinimo ženklu su sąlyga, kad kiekvienas iš sugrupuotųjų, kombinuotųjų ar tarpusavyje sujungtųjų žibintų atitinka ženklui taikomas nuostatas.

4.1.3.   Kiekvienam patvirtintam tipui turi būti paskirtas patvirtinimo numeris. Du pirmieji jo skaitmenys (šiuo metu 00) nurodo pakeitimų, apimančių naujausius svarbesnius techninius taisyklės pakeitimus, padarytus išduodant patvirtinimą, serijas. Ta pati susitariančioji šalis negali to paties numerio paskirti kitam žibintų tipui, kuriam taikoma ši taisyklė.

Pranešimas apie žibintų tipo patvirtinimą, jo galiojimo pratęsimą, atsisakymą suteikti patvirtinimą, anuliavimą, visiškai nutrauktą gamybą pagal šią taisyklę perduodamas šią taisyklę taikančioms 1958 m. susitarimo šalims, naudojant formą, atitinkančią šios taisyklės 1 priede pateiktą pavyzdį su nuorodomis remiantis 2.2.1.1 pastraipa.

4.1.4.1.   jei žibinte įtaisytas reguliuojamas reflektorius ir jei šis žibintas naudotinas tik montavimo padėtyse pagal 2.2.1.1 pastraipos nurodymus, paraiškos pateikėjas įpareigotas tinkamu būdu informuoti naudotoją apie teisingą(-as) montavimo padėtį(-is).

4.1.5.   Be 3.1 pastraipoje nurodyto ženklo, 4.2 ir 4.3 pastraipose aprašytas patvirtinimo ženklinimas turi būti atliekamas ant kiekvieno žibinto, atitinkančio pagal šią taisyklę patvirtintą tipą, kaip nurodyta 3.2 pastraipoje.

4.2.   Patvirtinimo ženklo sudedamosios dalys

Patvirtinimo ženklą turi sudaryti:

Tarptautinis patvirtinimo ženklinimas, kurį sudaro:

4.2.1.1.   raidę „E“ supantis apskritimas, po kurio nurodomas skiriamasis patvirtinimą suteikusios šalies numeris (5);

4.2.1.2.   4.1.3 pastraipoje nurodytas patvirtinimo numeris;

šis papildomas simbolis (arba simboliai):

4.2.2.1.   ant žibintų, atitinkančių tik eismo kairiąja puse reikalavimus – horizontali rodyklė, rodanti į dešinę, kai žiūrima stovint prieš žibintą, t. y., į kelio pusę, kuria vyksta eismas;

4.2.2.2.   ant žibintų, atitinkančių abiejų eismo sistemų reikalavimus, kurių optinį įrenginį arba kaitinamąją lempą galima atitinkamai reguliuoti – horizontali dvipusė rodyklė, rodanti į kairę ir į dešinę puses;

4.2.2.3.   ant žibintų, atitinkančių šios taisyklės reikalavimus tik artimosios šviesos atžvilgiu – raidė „C“ A klasės žibintams arba raidės „HC“ B klasės žibintams;

4.2.2.4.   ant žibintų, atitinkančių šios taisyklės reikalavimus tik tolimosios šviesos atžvilgiu – raidė „R“ A klasės žibintams arba raidės „HR“ B klasės žibintams;

4.2.2.5.   ant žibintų, atitinkančių šios taisyklės reikalavimus artimosios ir tolimosios šviesos atžvilgiu – raidės „CR“ A klasės žibintams arba raidės „HCR“ B klasės žibintams;

4.2.2.6.   žibintai su plastikiniu sklaidytuvu be 4.2.2.3–4.2.2.5 pastraipose nurodytų simbolių ženklinami raidžių „PL“ grupe.

4.2.2.7.   ant žibintų, atitinkančių šios taisyklės reikalavimus tolimosios šviesos atžvilgiu, prie raidę „E“ supančio apskritimo, kaip apibrėžta 6.3.2.1.2 pastraipoje, nurodomas didžiausias spinduliavimo stipris, išreikštas atskaitos žyme;

Sugrupuotų ar tarpusavyje sujungtųjų tolimosios šviesos žibintų atveju nurodomas bendras didžiausias tolimosios šviesos spinduliavimo stipris, kaip pirmiau nurodyta..

Bet kuriuo atveju šalims, kurios yra susitariančiosios susitarimo šalys ir taiko šią taisyklę, perduodamose patvirtinimo ir pranešimo formose turi būti nustatytas tinkamas veikimo režimas, taikytas atliekant bandymą pagal 4 priedo 1.1.1.1 pastraipą, ir leidžiama įtampa pagal 4 priedo 1.1.1.2 pastraipą.

Atitinkamais atvejais įtaisas turi būti ženklinamas taip:

4.2.3.1.   ant žibintų, atitinkančių šios taisyklės reikalavimus, kurie sukonstruoti taip, kad kaitinamasis artimosios šviesos žibinto siūlas neturi būti naudojamas kartu su kuria nors kita apšvietimo funkcija, kai jie tarpusavyje gali būti sujungti: patvirtinimo ženkle už artimosios šviesos žibinto simbolio turi būti pasviras brūkšnys (/).

4.2.3.2.   ant žibintų, atitinkančių šios taisyklės 4 priedo reikalavimus tik naudojant su 6 V arba 12 V įtampa, kaitinamosios lempos laikiklyje turi būti simbolis, kurį sudaro ženklu × perbrauktas skaičius 24.

4.2.4.   Du patvirtinimo numerio skaitmenys (šiuo metu 00), rodantys pakeitimų, apimančių naujausius svarbesnius techninius taisyklės pakeitimus, padarytų patvirtinimo išleidimo metu, serijas ir, jei būtina, prie nurodytų papildomų simbolių turi būti reikalinga rodyklė.

4.2.5.   4.2.1–4.2.3 pastraipose nurodyti ženklai ir simboliai turi būti aiškiai įskaitomi ir nenutrinami. Jie gali būti vidinėje arba išorinėje (permatomoje arba ne) žibinto dalyje, kuri negali būti atskirta nuo permatomos šviesą skleidžiančios žibinto dalies. Bet kokiu atveju jie turi būti matomi, kai žibintas sumontuotas transporto priemonėje arba kai atidaryta judamoji dalis, pvz., variklio dangtis.

4.3.   Patvirtinimo ženklo išdėstymas

4.3.1.   Atskiri žibintai

Šios taisyklės 2 priedo 1–10 pav. pateikti patvirtinimo ženklo ir minėtų papildomų simbolių išdėstymo pavyzdžiai.

4.3.2.   Sugrupuotieji, kombinuotieji arba tarpusavyje sujungtieji žibintai

Kai sugrupuotieji, kombinuotieji arba tarpusavyje sujungtieji žibintai atitinka keleto taisyklių reikalavimus, gali būti ženklinama vienu tarptautiniu patvirtinimo ženklu, kurį sudaro raidę „E“ supantis apskritimas ir skiriamasis patvirtinimą suteikusios šalies numeris bei patvirtinimo numeris. Šis patvirtinimo ženklas gali būti bet kurioje sugrupuotų, kombinuotųjų ar tarpusavyje sujungtųjų žibintų vietoje su sąlyga, kad:

4.3.2.1.1.   yra matomas, kaip nurodyta 4.2.5 pastraipoje;

4.3.2.1.2.   bet kuri sugrupuotųjų, kombinuotųjų arba tarpusavyje sujungtųjų žibintų šviesą praleidžianti dalis gali būti pašalinta tik kartu pašalinant ir patvirtinimo ženklą.

Kiekvieno žibinto identifikavimo simbolis, atitinkantis kiekvieną taisyklę, pagal kurią buvo suteiktas patvirtinimas, kartu su atitinkamomis pakeitimų serijomis, apimančiomis naujausius svarbesnius techninius taisyklės pakeitimus, atliktus patvirtinimo išdavimo metu, ir, jei būtina, reikalinga rodyklė turi būti pažymėti:

4.3.2.2.1.   ant bet kurio atitinkamo šviesą skleidžiančio paviršiaus,

4.3.2.2.2.   arba grupėje tokiu būdu, kad kiekvienas iš sugrupuotųjų, kombinuotųjų ar tarpusavyje sujungtųjų žibintų galėtų būti aiškiai identifikuojamas (žr. pavyzdžius. 2 priede).

4.3.2.3.   Bendro patvirtinimo ženklo sudedamųjų dalių dydis neturi būti mažesnis nei minimalus mažiausių atskirų ženklų dydis, kaip reikalaujama taisyklėje, pagal kurią buvo suteiktas patvirtinimas.

4.3.2.4.   Kiekvienam patvirtintam tipui turi būti paskirtas patvirtinimo numeris. Ta pati susitariančioji šalis negali to paties numerio paskirti kitam sugrupuotųjų, kombinuotųjų ar tarpusavyje sujungtųjų žibintų tipui, kuriam taikoma ši taisyklė.

4.3.2.5.   Šios taisyklės 2 priedo 11 pav. pateikti sugrupuotųjų, kombinuotųjų ar tarpusavyje sujungtųjų žibintų patvirtinimo ženklų išdėstymo pavyzdžiai kartu su minėtais papildomais simboliais.

4.3.3.   Žibintai, kurių sklaidytuvai naudojami skirtingiems žibintų tipams ir kurie gali būti tarpusavyje sujungti arba sugrupuoti su kitais žibintais

Taikomos 4.3.2 pastraipoje išdėstytos nuostatos.

4.3.3.1.   Be to, kai naudojamas tas pats sklaidytuvas, gali būti naudojami skirtingi patvirtinimo ženklai, susiję su skirtingais žibintų tipais ar žibintų įrenginiais su sąlyga, kad ant pagrindinės žibinto dalies, net jeigu ji negali būti atskirta nuo sklaidytuvo, taip pat numatyta 3.2 pastraipoje aprašyta vieta, kurioje turi būti patvirtinimo ženklai, nurodantys atliekamas funkcijas.

Jei skirtingų tipų žibintus sudaro ta pati pagrindinė dalis, ant jos gali būti tvirtinami skirtingi patvirtinimo ženklai.

4.3.3.2.   Šios taisyklės 2 priedo 12 pav. pateikti patvirtinimo ženklų išdėstymo pavyzdžiai, susiję su minėtu atveju.

B.   TECHNINIAI ŽIBINTŲ REIKALAVIMAI (6)

5.   BENDROSIOS TECHNINĖS SĄLYGOS

5.1.   Kiekvienas atrinktas pavyzdys turi atitikti toliau 6–8 pastraipose nustatytas technines sąlygas.

Žibintai turi būti pagaminti taip, kad išlaikytų savo nustatytas fotometrines charakteristikas ir būtų tinkami įprastam naudojimui, nepaisant juos galinčios veikti vibracijos.

5.2.1.   Žibintai turi būti montuojami su įtaisu, kuriuo juos transporto priemonėje galima reguliuoti, laikantis žibintams taikomų taisyklių. Toks įtaisas neturi būti montuojamas įrenginiuose, kuriuose reflektorius ir sklaidytuvas negali būti atskiriami, su sąlyga, kad tokių įrenginių naudojimas leidžiamas tik transporto priemonėse, kuriose žibintai gali būti reguliuojami kitomis priemonėmis.

Kai žibintas, skleidžiantis artimąją šviesą, ir žibintas, skleidžiantis tolimąją šviesą, įrengti su atskiromis kaitinamosiomis lempomis, montuojami į sudėtinį bloką, reguliavimo įrenginiu turi būti įmanoma atskirai reguliuoti kiekvieną optinę sistemą.

5.2.2.   Tačiau šios nuostatos netaikomos žibintams, kurių reflektoriai neatskiriami. Tokio tipo įrenginiams taikomi šios taisyklės 6.3 pastraipos reikalavimai.

5.3.   Žibinte turi būti įtaisyta kaitinamoji(-osios) lempa(-os), patvirtinta(-os) pagal taisyklę Nr. 37. Gali būti naudojama bet kuri pagal taisyklę Nr. 37 patvirtinta kaitinamoji lempa su sąlyga, kad minėtos taisyklės turinyje nėra jos naudojimo apribojimų (7).

5.4.   Sudedamosios dalys, kuriomis kaitinamoji lempa tvirtinama prie reflektoriaus, turi būti pagamintos taip, kad net ir tamsoje kaitinamoji lempa galėtų būti įtaisyta tik tinkamoje padėtyje (8).

5.5.   Kaitinamosios lempos laikiklis turi atitikti charakteristikas, pateiktas Tarptautinės elektrotechnikos komisijos (IEC) 61 – 2 leidinyje (trečiasis leidimas, 1969 m.). Naudojamas laikiklio duomenų lapas, susijęs su naudojamos kaitinamosios lempos kategorija.

5.6.   Eismo dešiniąja ir kairiąja pusėmis reikalavimus atitinkantys žibintai gali būti pritaikyti eismui tam tikra kelio puse arba atlikus atitinkamus pradinius nustatymus, montuojant žibintą į transporto priemonę, arba naudotojui pačiam pasirinkus nustatymus.. Tokį pradinį ar pasirinktinį nustatymą gali sudaryti, pavyzdžiui, optinio įrenginio užfiksavimas transporto priemonėje tam tikru kampu arba kaitinamosios lempos užfiksavimas tam tikru kampu optinio įrenginio atžvilgiu. Visais atvejais galimi tik du aiškiai skirtingi nustatymai: vienas – eismui dešiniąja puse, kitas – eismui kairiąja puse; konstrukcija turi būti tokia, kad nebūtų galima netyčia perjungti iš vieno nustatymo į kitą arba į tarpinę padėtį. Kai kaitinamajai lempai numatytos dvi skirtingos padėtys, jos tvirtinimo prie reflektoriaus dalys turi būti suprojektuotos ir pagamintos taip, kad bet kurioje nustatytoje padėtyje esanti kaitinamoji lempa taip pat tiksliai laikytųsi, kaip ir žibintų, skirtų tik eismui viena puse, atveju. Atitiktis šios pastraipos reikalavimams turi būti patikrinta vizualios apžiūros metu ir, kai būtina, naudojant bandomąjį įrenginį.

5.7.   Siekiant užtikrinti, kad nėra didelių fotometrinių savybių pokyčių, pagal 4 priedo reikalavimus turi būti atlikti papildomi bandymai.

5.8.   Jei žibinto sklaidytuvas pagamintas iš plastiko, bandymai turi būti atlikti pagal 6 priedo reikalavimus.

Žibintuose, skirtuose spinduliuoti tiek tolimąją, tiek artimąją šviesą, arba kuriuose artimoji šviesa ir (arba) tolimoji šviesa yra su pasukimo posūkiuose funkcija, kiekvienas mechaninis, elektromechaninis arba kitoks žibinte tuo tikslu įtaisytas įtaisas turi būti pagamintas taip, kad:

5.9.1.   įtaisas būtų užtektinai atsparus išlaikyti 50 000 operacijų ir nesugestų dėl vibracijos, kuri galima įprasto naudojimo metu;

5.9.2.   gedimo atveju apšviestumas virš linijos H-H neviršytų artimajai šviesai nustatytų verčių (pagal 6.2.5 pastraipą); be to, žibintų, pagamintų spinduliuoti artimąją ir (arba) tolimąją šviesą su pasukimo posūkiuose funkcija, kontroliniame taške 25 V (linija VV, D 75 cm) turi būti išlaikytas mažiausias bent 5 liuksų apšviestumas;

5.9.3.   artimosios ir tolimosios šviesos visuomet turi būti įjungiamos mechanizmui nepaliekant galimybės sustoti tarp dviejų padėčių;

5.9.4.   naudotojas negali įprastais įrankiais pakeisti judamųjų dalių formos ar padėties.

6.   APŠVIESTUMAS

6.1.   Bendrosios nuostatos

6.1.1.   Žibintai turi būti pagaminti taip, kad skleisdami artimosios šviesos spindulius, neakindami užtikrintų atitinkamą apšviestumą, ir gerą apšviestumą – skleisdami tolimosios šviesos spindulius. Pasukimo posūkiuose funkcija gali būti įjungiama suaktyvinant vieną papildomą šviesos šaltinį, kuris yra artimosios šviesos žibinto dalis.

6.1.2.   Žibintų skleidžiamas apšvietimas turi būti nustatomas naudojant vertikalų ekraną, pastatytą 25 m atstumu priešais žibintą ir tinkamu kampu jo ašių atžvilgiu, kaip parodyta šios taisyklės 3 priede.

6.1.3.   Žibintai tikrinami naudojant nespalvotą standartinę (etaloninę) kaitinamąją lempą, kurios projektinė įtampa 12 V. Tikrinant žibintą, įtampa kaitinamosios lempos gnybtuose turi būti reguliuojama taip, kad būtų gautas atskaitos šviesos srautas, kaip nurodyta susijusiame taisyklės Nr. 37 duomenų lape.

6.1.4.   Žibintas turi būti laikomas priimtinu, jei atitinka 6 pastraipos reikalavimus su mažiausiai viena standartine (etalonine) kaitinamąja lempa, kuri gali būti pateikta su žibintu.

6.2.   Nuostatos, taikomos artimajai šviesai

6.2.1.   Artimosios šviesos spindulio „riba“ turi būti pakankamai aiški, kad būtų galima gerai reguliuoti pagalbinėmis priemonėmis. „Riba“ turi būti horizontali tiesė priešingoje eismo, kuriam skirtas žibintas, judėjimo pusėje; antra vertus, ji neturi būti nei už punktyrinės linijos HV H1 H4, sudarytos iš tiesės HV H1, sudarančios 45° kampą su horizontale ir tiese H1 H4, 25 cm virš tiesės hh, arba tiesės HV H3, pasvirusios 15° kampu virš horizontalės (žr. 3 priedą). Jokiomis aplinkybėmis neleistina riba, besitęsianti už tiesės HV H2, ir už tiesės H2 H4, esanti kaip dviejų anksčiau aprašytų galimybių derinio padarinys.

Žibintas turi būti nustatytas taip, kad:

6.2.2.1.   kai žibintai sukurti pagal eismo dešiniąja puse reikalavimus, „riba“ kairėje ekrano pusėje (9) yra horizontali, o kai žibintai sukurti pagal eismo kairiąja puse reikalavimus, „riba“ dešinėje ekrano pusėje yra horizontali;

6.2.2.2.   ši horizontali „ribos“ dalis ekrane yra 25 cm žemiau už liniją hh (žr. 3 priedą);

6.2.2.3.   spindulio „ribos“ lūžis yra tiesėje vv (10).

6.2.3.   Taip nustatyti žibintą galima, jei siekiama išimtinai tik patvirtinimo artimajai šviesai (11); tuomet užtenka laikytis 6.2.5–6.2.7 ir 6.2.9 pastraipose pateiktų sąlygų; jei jis skirtas skleisti artimosios ir tolimosios šviesos spindulius, turi atitikti reikalavimus, nustatytus 6.2.5–6.2.7 ir 6.3 pastraipose.

6.2.4.   Kai taip nustatytas žibintas neatitinka 6.2.5–6.2.7 ir 6.3 pastraipose nustatytų reikalavimų, jo reguliavimas gali būti pakeistas su sąlyga, kad spindulio ašis į šonus nepasislenka daugiau kaip 1° (= 44 cm) (12).

Kad būtų lengviau reguliuoti remiantis spindulio „riba“, žibintas gali būti iš dalies uždengtas, kad riba būtų ryškesnė.

6.2.5.   Apšviestumas, kurį ekrane sukuria žibinto spinduliuojama artimoji šviesa, turi atitikti šiuos reikalavimus:

6.2.6.   I, II, III, ir IV zonose neturi būti matomumą bloginančių šviesos poslinkių į šonus.

6.2.7.   Apšviestumo vertės „A“ ir „B“ zonose, kaip parodyta 3 priedo C pav., turi būti patikrintos šiame paveikslėlyje pavaizduotuose taškuose 1–8 matuojant fotometrines vertes; vertės turi būti tokio diapazono (14):

1 + 2 + 3 ≥ 0,3 liukso, ir

4 + 5 + 6 ≥ 0,6 liukso, ir

0,7 liukso ≥ 7 ≥ 0,1 liukso ir

0,7 liukso ≥ 8 ≥ 0,2 liukso.

6.2.8.   Žibintai, sukurti pagal eismo dešiniąja ir kairiąja pusėmis reikalavimus, kiekvienoje iš dviejų optinio įrenginio arba kaitinamosios lempos nustatymo padėčių turi atitikti pirmiau išdėstytus reikalavimus, taikomus eismui atitinkama kryptimi.

6.2.5 pastraipoje pateikti reikalavimai taip pat taikomi žibintams su pasukimo posūkiuose funkcija.

Jei pasukimas posūkiuose gaunamas:

6.2.9.1.   pasukant artimųjų šviesų spindulį arba horizontaliai judinant spindulio ribos lūžio vietą, matavimas turi būti atliekamas kai visas žibintas pakartotinai sureguliuojamas horizontaliai, pvz., goniometru;

6.2.9.2.   judinant vieną arba daugiau žibinto optinių dalių, tačiau horizontaliai nejudinant spindulio ribos lūžio vietos, matavimai turi būti atliekami šioms dalims esant kraštutinėje veikimo padėtyje;

6.2.9.3.   papildomu šviesos šaltiniu, horizontaliai nejudinant spindulio ribos lūžio vietos, matavimai turi būti atliekami, kai šis šviesos šaltinis yra įjungtas.

6.3.   Nuostatos dėl tolimosios šviesos

6.3.1.   Tuo atveju, kai žibintas sukurtas skleisti tolimosios šviesos spindulius ir artimosios šviesos spindulius, tolimosios šviesos spindulių sukuriamas apšviestumas ekrane turi būti matuojamas esant tokiam pat žibinto sureguliavimui, kuris taikomas pagal 6.2.5–6.2.7 pastraipų sąlygas; tuo atveju, kai žibintas skleidžia tik tolimosios šviesos spindulius, turi būti sureguliuotas taip, kad didžiausio apšviestumo plotas būtų sukoncentruotas hh ir vv linijų sankirtos taške; toks žibintas turi atitikti tik 6.3 pastraipos reikalavimus. Kai tolimajai šviesai naudojamas daugiau kaip vienas šviesos šaltinis, norint nustatyti didžiausią apšviestumo vertę (EM), naudojamos kompleksinės funkcijos.

Apšviestumas, kurį ekrane sukuria žibinto spinduliuojama tolimoji šviesa, turi atitikti toliau pateiktus reikalavimus.

Linijų hh ir vv sankirtos taškas (HV) turi būti izoliuksės, žyminčios 80 % didžiausio apšviestumo, viduje. Ši didžiausia vertė (EM) A klasės žibintams neturi būti mažesnė kaip 32 liuksai ir 48 liuksai B klasės žibintams. Didžiausia vertė jokiomis aplinkybėmis neturi viršyti 240 liuksų; be to, kombinuotųjų artimosios ir tolimosios šviesų žibintų atveju, didžiausia vertė neturi būti daugiau kaip 16 kartų didesnė už artimosios šviesos sukuriamą apšviestumą, išmatuotą taške 75 R (arba 75 L).

6.3.2.1.1.   Didžiausias tolimosios šviesos spindulių intensyvumas (IM), išreikštas tūkstančiais kandelų, turi būti apskaičiuojamas pagal formulę:

IM = 0,625 EM

6.3.2.1.2.   Šio didžiausio intensyvumo atskaitos žymė (I'M), anksčiau nurodyta 4.2.2.7 pastraipoje, turi būti gaunama taip:

Ši vertė turi būti apvalinama iki 7,5 – 10 – 12,5 – 17,5 – 20 – 25 – 27,5 – 30 – 37,5 – 40 – 45 – 50.

6.3.2.2.   Pradedant nuo taško HV, horizontaliai į dešinę ir kairę, apšviestumas neturi būti mažesnis kaip 16 liuksų A klasės žibintams ir 24 liuksai B klasės žibintams, kai atstumas ne didesnis nei iki 1,125 m, ir ne mažesnis kaip 4 liuksai A klasės žibintams bei 6 liuksai B klasės žibintams, kai atstumas ne didesnis nei 2,25 m.

Žibintų su reguliuojamu reflektoriumi atveju kiekvienai montavimo padėčiai, nurodytai pagal 2.1.3 pastraipą, taikomi 6.2 ir 6.3 pastraipų reikalavimai. Patikrai taikoma ši metodika:

6.4.1.   Kiekviena naudojama padėtis nustatoma bandymų goniometre tiesės, matavimo ekrane jungiančios šviesos šaltinio centrą ir tašką HV, atžvilgiu. Tuomet reguliuojamas reflektorius nustatomas į tokią padėtį, kad šviesos modelis ekrane atitiktų 6.2.1–6.2.2.3 ir (arba) 6.3.1 pastraipose pateiktus žibintų reguliavimo nurodymus;

6.4.2.   reflektorių užfiksavus pagal 6.4.1 pastraipos reikalavimus, žibintas turi atitikti susijusius 6.2 ir 6.3 pastraipų fotometrijos reikalavimus;

6.4.3.   žibintų reguliavimo įtaisu reflektorių pastūmus ± 2° vertikaliai arba bent į kraštinę padėtį, jei pastumiama mažiau kaip 2°, nuo jo pradinės padėties, atliekami papildomi bandymai. Pakartotinai sureguliavus visą žibintą (pavyzdžiui, naudojant goniometrą) priešinga kryptimi, turi būti valdomas šviesos našumas pateiktomis kryptimis ir neperžengti nustatytų ribų:

artimoji šviesa: taškai HV ir 75 R (atitinkamai 75 L);

tolimoji šviesa: EM ir taškas HV (EM procentinis dydis).

6.4.4.   jei paraiškos pateikėjas nurodė tik vieną montavimo padėtį, visoms kitoms padėtims turi būti kartojama 6.4.1–6.4.3 pastraipose nurodyta tvarka;

6.4.5.   jei paraiškos pateikėjas nenurodė specialių montavimo padėčių, žibintas turi būti nustatomas pagal 6.2 ir 6.3 pastraipų matavimus, žibintų reguliavimo įtaisui esant vidurinėje padėtyje. Reflektorių žibintų reguliavimo įtaisu pastūmus į kraštines padėtis (vietoje ± 2°), atliekamas papildomas 6.4.3 pastraipoje aprašytas bandymas.

6.5.   Ekrano apšviestumo vertės, anksčiau paminėtos 6.2.5–6.2.7 ir 6.3 pastraipose, turi būti išmatuotos fotoreceptoriumi, kurio naudingasis plotas neviršija 65 kvadratinių milimetrų.

7.   SPALVA

7.1.   Skleidžiama šviesa turi būti balta. Spindulių šviesa, išreikšta CIE trispalvėmis koordinatėmis, neturi viršyti šių ribų:

8.   NEPATOGUMO ĮVERTINIMAS

Turi būti įvertintas nepatogumas, kurį sukelia žibintų artimoji šviesa (15).

C.   TOLESNĖS ADMINISTRACINĖS NUOSTATOS

9.   ŽIBINTO TIPO PAKEITIMAS IR PATVIRTINIMO GALIOJIMO PRATĘSIMAS

Apie kiekvieną žibinto modifikaciją turi būti pranešta administraciniams padaliniams, suteikusiems žibinto tipo patvirtinimą. Tuomet minėtas padalinys gali:

9.1.1.   laikyti, kad pakeitimai greičiausiai neturi pastebimo neigiamo poveikio, ir bet kokiu atveju žibintas atitinka reikalavimus, arba

9.1.2.   iš techninės tarnybos, atsakingos už bandymus, reikalauti tolesnių bandymų ataskaitų.

9.2.   Apie pritarimą patvirtinimui arba atsisakymą jį suteikti, apibrėžiant pakeitimus, šią taisyklę taikančioms susitariančiosioms šalims turi būti pranešta laikantis 4.1.4 pastraipoje aprašytos tvarkos.

9.3.   Patvirtinimo galiojimo pratęsimą suteikianti kompetentinga institucija turi kiekvieno tokio pranešimo apie pratęsimą formai paskirti serijos numerį ir šios taisyklės 1 priede pateiktą pavyzdį atitinkančia pranešimo forma turi informuoti kitas šią taisyklę taikančias 1958 m. susitarimo šalis.

10.   PRODUKCIJOS ATITIKTIS

Produkcijos atitikties procedūros turi atitikti nustatytąsias susitarimo 2 priedėlyje (E/ECE/324-E/ECE/TRANS/505/Rev. 2); turi būti laikomasi šių reikalavimų:

10.1.   Pagal šią taisyklę patvirtinti žibintai turi būti pagaminti taip, kad atitiktų tipą, kuris patvirtintas laikantis 6 ir 7 pastraipose nustatytų reikalavimų.

10.2.   Turi būti laikomasi minimalių produkcijos atitikties kontrolės procedūrų, nustatytų šios taisyklės 5 priede.

10.3.   Turi būti laikomasi minimalių inspektoriaus atliekamo pavyzdžių atrinkimo reikalavimų, nustatytų šios taisyklės 7 priede.

10.4.   Tipo patvirtinimą suteikusi institucija bet kuriuo metu gali patikrinti kiekvienoje gamybos įmonėje taikomą atitikties kontrolės metodiką. Paprastai šie patikrinimai turi būti atliekami kartą per dvejus metus.

10.5.   Žibintai su akivaizdžiais defektais ignoruojami.

10.6.   Į atskaitos žymę neatsižvelgiama.

11.   BAUDOS UŽ PRODUKCIJOS NEATITIKTĮ

11.1.   Pagal šią taisyklę žibintų tipui suteiktas patvirtinimas gali būti anuliuotas, jei nesilaikoma reikalavimų arba jei patvirtinimo ženklą turintis žibintas neatitinka patvirtinto tipo.

11.2.   Jeigu šią taisyklę taikanti susitariančioji šalis anuliuoja patvirtinimą, kurį buvo anksčiau suteikusi, kitas šią taisyklę taikančias susitariančiąsias šalis apie tai nedelsdama informuoja pranešimo forma, atitinkančia šios taisyklės 1 priede pateiktą pavyzdį.

12.   VISIŠKAI NUTRAUKTA GAMYBA

Jei patvirtinimo turėtojas visiškai nustoja gaminti pagal šią taisyklę patvirtinto tipo žibintus, jis turi apie tai informuoti patvirtinimą suteikusią instituciją. Susijusį pranešimą gavusi institucija šios taisyklės 1 priede pateiktą pavyzdį atitinkančia pranešimo forma turi informuoti kitas šią taisyklę taikančias 1958 m. susitarimo šalis.

13.   UŽ PATVIRTINIMO BANDYMUS ATSAKINGŲ TECHNINIŲ TARNYBŲ IR ADMINISTRACINIŲ PADALINIŲ PAVADINIMAI IR ADRESAI

Šią taisyklę taikančios 1958 m. susitarimo šalys Jungtinių Tautų Sekretoriatui praneša už patvirtinimo bandymus atsakingų techninių tarnybų ir patvirtinimą suteikiančių administracinių padalinių, kuriems siunčiamos kitose šalyse išduodamo patvirtinimo ar patvirtinimo pratęsimo, atsisakymo suteikti patvirtinimą ar anuliavimo, visiškai nutrauktos gamybos formos, pavadinimus ir adresus.

----

(1)  Įtraukta:

Taisyklės pradinės versijos 1 papildymas – įsigaliojimo data 2002 m. rugpjūčio 11 d.

Taisyklės pradinės versijos 2 papildymas – įsigaliojimo data 2002 m. gruodžio 10 d.

Taisyklės pradinės versijos 3 papildymas – įsigaliojimo data 2003 m. spalio 30 d.

(2)  Niekas šioje taisyklėje negali sutrukdyti taisyklę taikančiai susitarimo šaliai uždrausti naudoti žibintų derinį su plastikiniu sklaidytuvu, patvirtintu pagal šią taisyklę, su mechaniniu žibinto valymo įtaisu (su valytuvais).

(3)  Kai žibintai atitinka tik eismo viena kelio puse reikalavimus (dešiniąja arba kairiąja), rekomenduojama, kad plotas, kuris gali būti uždengtas, kad nebūtų keliama nepatogumų eismo dalyviams tose šalyse, kuriose eismas vyksta kita eismo puse – priešinga tai, kuriai pritaikytas žibintas, būtų aiškiai pažymėtas ant priekinio sklaidytuvo. Tačiau šis ženklinimas nebūtinas, kai plotas akivaizdžiai matomas iš konstrukcijos.

(4)  Jei sklaidytuvas negali būti atskirtas nuo pagrindinės žibinto dalies, užtenka specialaus ženklinimo pagal 4.2.5 pastraipą.

(5)  1 – Vokietija, 2 – Prancūzija, 3 – Italija, 4 – Nyderlandai, 5 – Švedija, 6 – Belgija, 7 – Vengrija, 8 – Čekija, 9 – Ispanija, 10 – Jugoslavija, 11 – Jungtinė Karalystė, 12 – Austrija, 13 – Liuksemburgas, 14 – Šveicarija, 15 (nenaudojamas), 16 – Norvegija, 17 – Suomija, 18 – Danija, 19 – Rumunija, 20 – Lenkija, 21 – Portugalija, 22 – Rusija, 23 – Graikija, 24 – Airija, 25 – Kroatija, 26 – Slovėnija, 27 – Slovakija, 28 – Baltarusija, 29 – Estija, 30 (nenaudojamas), 31 – Bosnija ir Hercegovina, 32 – Latvija, 33 (nenaudojamas), 34 – Bulgarija, 35 (nenaudojamas), 36 (Lietuva), 37 – Turkija, 38 (nenaudojamas), 39 – Azerbaidžanas, 40 – buvusi Jugoslavijos Respublika Makedonija, 41 (nenaudojamas), 42 – Europos bendrija (patvirtinimus suteikė jos valstybės narės, naudodamos savo atitinkamą ECE simbolį), 43 – Japonija, 44 (nenaudojamas), 45 – Australija, 46 – Ukraina, 47 – Pietų Afrikos Respublika ir 48 – Naujoji Zelandija. Tolesni numeriai turi būti paskirti kitoms šalims chronologine tvarka, kuria jos ratifikuoja arba prisijungia prie Susitarimo dėl suvienodintų techninių nuostatų priėmimo ratinėms transporto priemonėms, įrangai ir dalims, kurios gali būti montuojamos ir (arba) naudojamos ratinėse transporto priemonėse, ir pagal tas normas suteiktų patvirtinimų abipusio pripažinimo sąlygų; apie paskirtus numerius susitariančiosioms šalims praneša Jungtinių Tautų Generalinis Sekretorius.

(6)  Techniniai kaitinamųjų lempų reikalavimai: žr. taisyklę Nr. 37.

(7)  HIR1 ir (arba) H9 kaitinamąsias lempas galima naudoti artimajai šviesai kartu su pritaisytu(-ais) žibinto valymo įtaisu(-ais), atitinkančiu(-ais) taisyklę Nr. 45. Be to, dėl vertikaliojo nuokrypio, montuojant šiuos žibintus, turi būti taikomos taisyklės Nr. 48, su 01 serijos pakeitimais, 6.2.6.2.2 pastraipos nuostatos.

(8)  Laikoma, kad žibintas atitinka šios pastraipos reikalavimus, jei kaitinamoji lempa gali būti lengvai įtaisyta žibinte, o nustatymo ąselės gali būti tinkamai užfiksuotos savo angose net ir tamsoje.

(9)  Bandymo ekranas turi būti pakankamai platus, kad būtų galima patikrinti spindulio „ribą“ mažiausiai 5° į bet kurią pusę nuo tiesės vv.

(10)  Jei nėra aiškaus spindulio „ribos“ lūžio, šoninis reguliavimas turi būti atliekamas taip, kad geriausiai būtų laikomasi apšviestumo reikalavimų taškuose 75 R ir 50 R (eismui dešiniąja puse) ir taškuose 75 L ir 50 L (eismui kairiąja puse).

(11)  Such a special „passing beam“ headlamp may incorporate a driving beam not subject to requirements.

(12)  Reguliavimas 1° į dešinę arba į kairę suderinamas su vertikaliu reguliavimu aukštyn arba žemyn. Pastarąjį riboja tik 6.3 pastraipos reikalavimai. Tačiau horizontalioji spindulio „ribos“ dalis neturi peržengti linijos hh (6.3 pastraipos nuostatos netaikomos artimosios šviesos žibintams).

(13)  E – faktinė vertė, išmatuota taškuose 50R ir 50L

(14)  Apšviestumo vertės bet kuriame A ir B zonų taške, tai pat esančiame III zonoje, neturi viršyti 0,7 liukso.

(15)  Šis reikalavimas bus įtrauktas į naudojimo rekomendacijas.

----

1 PRIEDAS

PRANEŠIMAS

[didžiausias formatas A4 (210 × 297 mm)]

----

2 PRIEDAS

PATVIRTINIMO ŽENKLŲ IŠDĖSTYMO PAVYZDŽIAI

Žibintas su vienu iš anksčiau nurodytų patvirtinimo ženklų buvo patvirtintas Olandijoje (E 4) pagal taisyklę Nr. XXX (patvirtinimo numeris 243) ir atitinka šios taisyklės pradinėje versijoje (00) pateiktus reikalavimus. Artimoji šviesa skirta tik eismui dešiniąja puse. Raidės CR (1 pav.) nurodo A klasės artimąją ir tolimąją šviesas, o raidės HCR (2 pav.) – B klasės artimąją ir tolimąją šviesas.

30 pav. parodyta, kad didžiausias tolimosios šviesos spinduliavimo stipris yra 86 250–101 250 kandelų.

Pastaba. Patvirtinimo numeris ir papildomi simboliai turėtų būti prie apskritimo, virš raidės „E“ arba po ja, taip pat gali būti į dešinę nuo raidės arba į kairę. Patvirtinimo numerio skaitmenys turi būti toje pačioje raidės „E“ pusėje ir išdėstyti ta pačia kryptimi.

Turėtų būti vengiama romėniškų skaitmenų, kad nekiltų painiavos su kitais simboliais.

Žibintas su parodytu patvirtinimo ženklu atitinka šios taisyklės reikalavimus artimosios ir tolimosios šviesos atžvilgiu ir yra sukurtas:

3 pav. A klasė tik eismui kairiąja puse.

4a ir 4b pav. B klasė abiems eismo sistemoms, naudojant atitinkamą transporto priemonės optinio įrenginio arba kaitinamosios lempos reguliavimą.

Nurodytu patvirtinimo ženklu paženklintas žibintas yra su plastikiniu sklaidytuvu ir atitinka šios taisyklės reikalavimus, skirtus tik artimosioms šviesoms, ir sukurtas:

5 pav. A klasė abiems eismo sistemoms.

6 pav. B klasė tik eismui dešiniąją puse.

Žibintas su pateiktu patvirtinimo ženklu atitinka šios taisyklės reikalavimus:

7 pav. B klasė tik artimajai šviesai ir skirta tik eismui kairiąja puse.

8 pav. A klasė tik tolimajai šviesai.

Žibinto su plastikiniu sklaidytuvu, atitinkančio šios taisyklės reikalavimus, identifikavimas:

9 pav. B klasė artimajai šviesai ir tolimajai, skirta tik eismui dešiniąja puse.

10 pav. B klasė tik artimajai šviesai, skirta tik eismui dešiniąja puse.

Artimoji šviesa neturi būti jungiama vienu metu su tolimąja šviesa ir (arba) kitais atitinkamai sumontuotais žibintais.

Supaprastintas sugrupuotųjų, kombinuotųjų ar tarpusavyje sujungtųjų žibintų ženklinimas

(Vertikalios ir horizontalios linijos apibrėžia šviesos signalizacijos įtaiso formą. Jos nėra patvirtinimo ženklo dalis).

Pastaba. Pateikti keturi pavyzdžiai atitinka apšvietimo įtaisą su patvirtinimo ženklu, kuris apima:

Priekinį gabaritinį žibintą, patvirtintą pagal taisyklės Nr. 7 02 serijos pakeitimus,

artimosios šviesos žibintą (B klasė) su plastikiniu sklaidytuvu, skirtą eismui dešiniąja ir kairiąja pusėmis ir tolimosios šviesos, kurios didžiausias intensyvumas yra nuo 86 250 iki 101 250 kandelų (kaip nurodyta skaičiumi 30), patvirtintą pagal šios taisyklės pirminės versijos (00) reikalavimus;

priekinį rūko žibintą su plastikiniu sklaidytuvu, patvirtintą pagal taisyklės Nr. 19 02 serijos pakeitimus;

priekinį posūkio rodiklį (1a kategorija), patvirtintą pagal taisyklės Nr. 6 01 serijos pakeitimus.

Pateiktas pavyzdys atitinka plastikinių sklaidytuvų, skirtų naudoti skirtingų tipų žibintuose, ženklinimą:

Arba Žibintas (B klasė) su artimąja šviesa, skirtas abiems eismo sistemoms, ir tolimąja šviesa, kurios didžiausias spinduliavimo stipris yra 86 250–101 250 kandelų (kaip nurodyta skaičiumi 30), patvirtintas Vokietijoje (E1) pagal šios taisyklės pirminės versijos (00) reikalavimus

sujungtas su

priekiniu gabaritiniu žibintu, patvirtintu pagal taisyklės Nr. 7 02 serijos pakeitimus;

Arba Žibintas (A klasė) su artimąja šviesa, skirtas abiems eismo sistemoms, ir tolimąja šviesa, kurios didžiausias spinduliavimo stipris yra 33 750–45 000 kandelų (kaip nurodyta skaičiumi 12,5), patvirtintas Vokietijoje (E1) pagal šios taisyklės pirminės formos (00) reikalavimus,

sujungtas su

tuo pačiu priekiniu gabaritiniu žibintu, kaip pirmiau aprašyta;

Arba net kai kuris nors iš minėtų žibintų patvirtintas kaip atskiras žibintas.

Ant pagrindinės žibinto dalies turi būti tik galiojantis patvirtinimo numeris, pavyzdžiui:

Pateiktas pavyzdys atitinka plastikinio sklaidytuvo, naudojamo dviejų žibintų įtaise ženklinimą; patvirtintą Prancūzijoje (E2), patvirtinimo numeris 81151, įtaisą sudaro:

Žibintas (B klasė), spinduliuojantis artimąją ir tolimąją šviesas, didžiausias spinduliavimo stipris tarp x ir y kandelų, atitinkantis šios taisyklės reikalavimus ir

B klasės žibintas, spinduliuojantis tolimąją šviesą, skirtas abiems eismo sistemoms, didžiausias spinduliavimo intensyvumas tarp w ir z kandelų, atitinkantis šios taisyklės reikalavimus, didžiausias tolimosios šviesos spinduliavimo stipris 86 250–101 250 kandelų.

----

3 PRIEDAS

MATAVIMO EKRANAS

A.   Žibintas eismui dešiniąją puse

(matmenys milimetrais, ekranui esant 25 m atstumu)

B.   Žibintas eismui kairiąja puse

(matmenys milimetrais, ekranui esant 25 m atstumu)

Pastaba. C pav. parodyti matavimo taškai eismui dešiniąja puse. 7 ir 8 taškai eismo kairiąja puse atveju perkeliami į atitinkamą vietą dešinėje paveikslėlio pusėje.

----

4 PRIEDAS

ŽIBINTŲ FOTOMETRINIŲ CHARAKTERISTIKŲ PASTOVUMO BANDYMAI EKSPLOATUOJANT

SURINKTŲ ŽIBINTŲ BANDYMAI

Kai pagal šios taisyklės nurodymus taške Emax tolimajai šviesai ir taškuose HV, 50 R, B 50 L artimajai šviesai (arba HV, 50 L, B 50 R žibintams, sukurtiems eismui kairiąja puse) išmatuojamos fotometrinės vertės, fotometrinių charakteristikų eksploatuojant bandymas atliekamas su surinkto žibinto pavyzdžiu. „Surinktas žibintas“ turi būti suprantamas kaip žibintas kartu su supančiomis korpuso dalimis ir lempomis, kurios gali daryti įtaką jo šiluminei sklaidai.

1.   FOTOMETRINIŲ CHARAKTERISTIKŲ PASTOVUMO BANDYMAS

Bandymai turi būti atliekami, kai yra sausas ir ramus oras, aplinkos temperatūra 23 °C ± 5 °C: surinktas žibintas montuojamas ant pagrindo, kad sąlygos būtų tokios, kaip sumontavus transporto priemonėje.

1.1.   Švarus žibintas

Žibintas laikomas įjungtas 12 valandų, kaip aprašyta 1.1.1 pastraipoje, ir patikrinamas, kaip nurodyta 1.1.2 pastraipoje.

1.1.1.   Bandymo tvarka (1)

Žibintas turi būti laikomas įjungtas apibrėžtą laiko tarpą, kad:

1.1.1.2.   Bandymo įtampa

Bandymo įtampa turi būti tokia, kad būtų užtikrintas 90 proc. didžiausios galios vatais maitinimas, kaip kaitinamajai(-osioms) lempai(-oms) nustatyta taisyklėje Nr. 37.

Naudojama galia vatais visais atvejais turi atitikti kaitinamosios lempos 12 V dydžio projektinę įtampą, išskyrus atvejus, kai paraiškos pateikėjas nurodo, kad žibintas gali būti naudojamas esant kitokiai įtampai. Pastaruoju atveju bandymas atliekamas su kaitinamąja lempa, kurios galia vatais yra didžiausia, kokią galima naudoti.

1.1.2.   Bandymo rezultatai

1.1.2.1.   Vizualinė apžiūra

Žibintui pasiekus aplinkos temperatūrą, žibinto sklaidytuvas ir išorinis sklaidytuvas, jeigu yra, nuvalomas švariu, drėgnu medvilnės audeklu. Tuomet žibintas turi būti apžiūrėtas vizualiai; neturi būti jokių matomų žibinto sklaidytuvo ar išorinio sklaidytuvo, jeigu yra, deformacijos, įtrūkimo požymių ar spalvos pokyčių.

1.1.2.2.   Fotometrinis bandymas

Pagal šios taisyklės reikalavimus fotometrinės vertės tikrinamos šiuose taškuose:

Artimoji šviesa:

50 R – B 50 L – HV žibintams, skirtiems eismui dešiniąja puse,

50 L – B 50 R – HV žibintams, skirtiems eismui kairiąja puse.

Tolimoji šviesa: taškas Emax

Gali būti atliekamas kitas reguliavimas, kad būtų kompensuota šilumos sukelta žibinto pagrindo deformacija (spindulio ribos pokytis aprašytas šio priedo 2 pastraipoje).

Leidžiamas 10 % dydžio nesutapimas tarp fotometrinių charakteristikų ir prieš bandymą pamatuotų verčių, įskaitant leidžiamuosius fotometrinių matavimų procedūros nuokrypius.

1.2.   Nešvarus žibintas

Išbandytas, kaip nurodyta 1.1 pastraipoje, žibintas turi būti įjungtas vieną valandą, kaip aprašyta 1.1.1 pastraipoje, paruošus, kaip nurodyta 1.2.1 pastraipoje, ir patikrinus, kaip nurodyta 1.1.2 pastraipoje.

1.2.1.   Žibinto paruošimas

1.2.1.1.   Kontrolinis mišinys

1.2.1.1.1.   Žibintui su išoriniu stikliniu sklaidytuvu:

Žibintui naudojamas vandens ir teršiančios priemonės mišinys turi būti sudarytas iš:

9 dalių (pagal masę) silikatinio smėlio, kurio smiltys nuo 0 iki 100 μm dydžio, 1 dalies (pagal masę) augalinių anglies dulkių (buko malkų), kurių dalelės nuo 0 iki 100 μm dydžio, 0,2 dalies (pagal masę) NaCMC (4), ir tinkamo kiekio distiliuoto vandens, kurio savitasis laidumas ≤ 1 mS/m. Mišinys turi būti pagamintas ne seniau kaip prieš 14 dienų.

1.2.1.1.2.   Žibintui su išoriniu plastikiniu sklaidytuvu:

Žibintui naudojamas vandens ir teršiančios priemonės mišinys turi būti sudarytas iš:

9 dalių (pagal masę) silikatinio smėlio, kurio smiltys nuo 0 iki 100 μm dydžio, 1 dalies (pagal masę) augalinių anglies dulkių (buko malkų), kurių dalelės nuo 0 iki 100 μm dydžio, 0,2 dalies (pagal masę) NaCMC (4), 13 dalių (pagal svorį) distiliuoto vandens, kurio savitasis laidumas ≤ 1 mS/m, ir 2 ± 1 dalių (pagal svorį) paviršiaus veiksnio (5). Mišinys turi būti padarytas ne seniau kaip prieš 14 dienų.

1.2.1.2.   Kontrolinio mišinio taikymas žibintui

Kontrolinis mišinys turi būti vienodai paskleidžiamas ant viso šviesą skleidžiančio žibinto paviršiaus ir leidžiama jam išdžiūti. Ši procedūra turi būti kartojama tol, kol apšviestumo vertė bus 15–20 % mažesnė už vertes, išmatuotas kiekvienam pateiktam taškui pagal šiame priede aprašytas sąlygas:

Taškas Emax artimajai šviesai (tolimajai šviesai) ir tik tolimajai šviesai,

50 R ir 50 V (6) tik artimosios šviesos žibintui, skirtam eismui dešiniąja puse,

50 L and 50 V (6) tik artimosios šviesos žibintui, skirtam eismui kairiąja puse.

1.2.1.3.   Matavimo įranga

Matavimo įranga turi būti lygiavertė įrangai, naudojamai žibintų patvirtinimo bandymuose. Fotometriniam patikrinimui turi būti naudojama standartinė (etaloninė) kaitinamoji lempa.

2.   SPINDULIO RIBOS VERTIKALIOSIOS PADĖTIES POKYČIO DĖL ŠILUMOS POVEIKIO BANDYMAS

Šio bandymo paskirtis – nustatyti, ar šilumos sukeliamas spindulio ribos vertikalusis poslinkis neviršija veikiančiam artimosios šviesos žibintui nustatytos vertės.

Pagal 1 pastraipos nurodymus patikrintas žibintas bandomas pagal 2.1 pastraipos nurodymus, nenuėmus jo ir nepareguliavus bandymo įrangos atžvilgiu.

2.1.   Bandymas

Bandymas turi būti atliekamas, kai yra sausas ir ramus oras, o aplinkos temperatūra –23 °C ± 5 °C.

Naudojant serijinės gamybos kaitinamąją lempą, kuri prieš bandymą jau buvo naudojama mažiausiai vieną valandą, įjungiama žibinto artimoji šviesa, žibinto nenuimant ir nereguliuojant bandymo įrangos atžvilgiu (įtampa šio bandymo tikslais turi būti sureguliuota taip, kaip nustatyta 1.1.1.2 pastraipoje). Spindulio ribos horizontaliosios dalies padėtis (tarp vv ir vertikalios linijos, kertančios tašką B 50 L eismo dešiniąja puse atveju arba B 50 R eismo kairiąja puse atveju) tikrinama po įjungimo praėjus 3 minutėms (r3) ir 60 minučių (r60).

Spindulio ribos padėties kitimo matavimas, kaip aprašyta anksčiau, atliekamas taikant bet kurį metodą, kuriam būdingas priimtinas tikslumas ir atkuriami rezultatai.

2.2.   Bandymo rezultatai

2.2.1.   Miliradianais (mrad) išreikštas rezultatas laikomas priimtinas artimosios šviesos žibintui tik tada, jei užfiksuota žibinto absoliuti vertė ΔrI = |r3 – r60| yra ne didesnė kaip 1,0 mrad (ΔrI ≤ 1,0 mrad).

2.2.2.   Tačiau, jei ši vertė yra didesnė kaip 1,0 mrad, bet ne daugiau kaip 1,5 mrad (1,0 mrad < ΔrI ≤ 1,5 mrad), su antruoju žibintu atliekamas 2.1 pastraipoje aprašytas bandymas, prieš tai tris kartus iš eilės atlikus toliau aprašytų veiksmų seką; šio pakartotinio bandymo tikslas – stabilizuoti žibinto mechaninių dalių padėtį ant pagrindo, atitinkančio būsimą sumontavimą transporto priemonėje:

Vienai valandai įjungiama artimoji šviesa (įtampa turi būti sureguliuota taip, kaip apibrėžta 1.1.1.2 pastraipoje),

Žibintas vienai valandai išjungiamas.

Žibinto tipas laikomas priimtinas, jei pirmojo pavyzdžio išmatuotų absoliučių verčių Δrl vidutinė vertė ir antrojo pavyzdžio Δrll neviršija 1,0 mrad.

----

(1)  Dėl bandymų tvarkaraščio žr. šios taisyklės 8 priedą.

(2)  Kai bandomas žibintas apima ir signalizacijos žibintus, šie turi būti įjungti viso bandymo metu. Posūkio rodiklis turi būti įjungtas mirksėjimo režimu; įjungimo ir išjungimo laikas maždaug vienodas.

(3)  Jei du arba daugiau žibinto kaitinamųjų siūlų vienumetu uždegami žibintuimirksint, tai neturi būti laikoma įprastu kaitinamųjų siūlų naudojimu vienu metu.

(4)  NaCMC yra karboksimetilceliuliozės, paprastai žymimos CMC, natrio druska. Teršalų mišinyje naudojamos NaCMC pakeitimo laipsnis (DS) turi būti 0,6–0,7, o 2 % tirpalo klampa 20 °C temperatūroje – 200–300 cP.

(5)  Leidžiamasis kiekio nuokrypis galimas siekiant, kad nešvarumai tinkamai pasiskirstytų ant visų plastikinių sklaidytuvų.

(6)  Taškas 50 V yra 375 mm žemiau HV, 25 m atstumu esančiame ekrane ant vertikalios linijos v-v.

1 PRIEDĖLIS

Eksploatacijos laikotarpių apžvalga atsižvelgiant į fotometrinių charakteristikų pastovumą

Visi pateikti sugrupuoti žibintai ir priekiniai rūko žibintai kartu su ženklinimo simboliais pateikti kaip pavyzdžiai; šis sąrašas nėra baigtinis.

----

5 PRIEDAS

Minimalūs produkcijos atitikties kontrolės procedūrų reikalavimai

1.   BENDROJI INFORMACIJA

1.1.   Atitikties reikalavimų mechaniniu ir geometriniu požiūriu laikomasi, jei skirtumai neviršija įprastų gamybos nuokrypių, apibrėžtų šioje taisyklėje. Ši sąlyga taip pat taikoma spalvai.

Fotometrinių charakteristikų atžvilgiu masiniu būdu gaminamų žibintų atitiktis neginčijama, jei atliekant bet kurio atsitiktinai pasirinkto žibinto su standartine (etalonine) kaitinamąja lempa fotometrinių charakteristikų bandymą,

1.2.1.   jokia išmatuota vertė nenukrypsta nuo šioje taisyklėje nustatytos vertės daugiau kaip 20 %. Vertės B 50 L (arba R) ir III zonoje daugiausia gali nukrypti atitinkamai:

arba jei

1.2.2.1.   artimajai šviesai šioje taisyklėje nustatytos vertės turi atitikti taške HV (leistinasis nuokrypis +0,2 liukso) ir su tokiu nustatymu susijęs mažiausiai vienas taškas kiekvieno ploto, nustatyto matavimo ekrane (25 m atstumu) apskritimu 15 cm spinduliu aplink taškus B 50 L (arba R) (1) (leistinasis nuokrypis +0,1 liukso), 75 R (arba L), 50 V, 25 R, 25 L, ir visame IV zonos plote, kuris ne daugiau kaip 22,5 cm virš linijos 25 R ir 25 L;

1.2.2.2.   jei tolimosios šviesos spindulio atveju HV yra 0,75 Emax atitinkančios izoliuksės viduje, bet kuriame matavimo taške, apibrėžtame šios taisyklės 6.3.2 pastraipoje, pastebimas leistinasis didžiausių fotometrinių verčių nuokrypis +20 %, o mažiausių verčių leistinasis nuokrypis –20 %.

1.2.3.   Jei anksčiau aprašyto bandymo rezultatai neatitinka reikalavimų, žibintų reguliavimas gali būti keičiamas su sąlyga, kad spindulio ašis į šonus nepasislinks daugiau kaip 1° (2).

1.2.4.   Jei anksčiau aprašytų bandymų rezultatai neatitinka reikalavimų, bandymai turi būti pakartoti naudojant kitą standartinę (etaloninę) kaitinamąją lempą.

1.3.   Tikrinant spindulio ribos vertikaliosios padėties pokytį dėl šilumos poveikio, taikoma tokia procedūra:

Vienas iš bandomų žibintų turi būti tikrinamas pagal 4 priedo 2.1 pastraipoje aprašytą tvarką po to, kai tris kartus iš eilės atliekama 4 priedo 2.2.2 pastraipoje aprašyta veiksmų seka.

Žibintas laikomas priimtinu, jei Δr neviršija 1,5 mrad.

Jei ši vertė viršija 1,5 mrad, bet nėra didesnė kaip 2,0 mrad, galima atlikti bandymą su antruoju pavyzdžiu; abiejų žibintų užfiksuotų absoliučių verčių vidurkis neturi viršyti 1,5 mrad.

2.   MAŽIAUSI GAMINTOJO ATLIEKAMOS ATITIKTIES PATIKROS REIKALAVIMAI

Patvirtinimo ženklo turėtojas nustatytu laiku su kiekvienu žibintų tipu turi atlikti bent šiuos bandymus. Bandymai turi būti atliekami pagal šios taisyklės nuostatas.

Jei kuris nors pavyzdys neatitinka konkretaus bandymo reikalavimų, turi būti atliekami bandymai su kitais pavyzdžiais. Gamintojas turi imtis veiksmų, kad būtų užtikrinta susijusios produkcijos atitiktis.

2.1.   Bandymų pobūdis

Šioje taisyklėje aprašomi atitikties bandymai turi būti taikomi fotometrinėms charakteristikoms ir spindulio ribos vertikaliosios padėties pokyčiui dėl šilumos poveikio patikrinti.

2.2.   Bandymų metodai

2.2.1.   Bandymai turi būti atliekami šioje taisyklėje nustatytais metodais.

2.2.2.   Bet kuriam gamintojo atliekamam atitikties bandymui gali būti taikomi lygiaverčiai metodai, jei gaunamas už patvirtinimo bandymus atsakingos kompetentingos institucijos leidimas. Gamintojas turi įrodyti, kad taikomi metodai atitinka šioje taisyklėje nustatytus metodus.

2.2.3.   Taikant 2.2.1 ir 2.2.2 pastraipų nurodymus, būtina reguliariai kalibruoti bandymų įrangą ir reguliuoti, kad atitiktų kompetentingos institucijos atliktus matavimus.

2.2.4.   Visais atvejais turi būti naudojami šioje taisyklėje nurodyti standartiniai metodai, ypač administracinio patikrinimo ir pavyzdžių atrinkimo metodai.

2.3.   Pavyzdžių atrinkimo pobūdis

Žibintų pavyzdžiai turi būti atsitiktine tvarka atrinkti iš vienodų gaminių partijos. Vienodų gaminių partija reiškia to paties tipo žibintų rinkinį, apibrėžtą pagal gamintojo gamybos metodus.

Paprastai vertinama produkcija, pagaminta skirtingose gamyklose. Tačiau gamintojas gali grupuoti su tuo pačiu tipu susijusius duomenis, gautus iš skirtingų gamyklų, su sąlyga, kad taikoma ta pati kokybės sistema ir kokybės valdymas.

2.4.   Išmatuotos ir užfiksuotos fotometrinės charakteristikos

Su atrinktais žibintais taisyklėje nustatytuose taškuose turi būti atliekami fotometriniai matavimai; skaitymas apribotas taškuose Emax, HV (3), HL, HR (4), tolimosios šviesos atveju, ir taškuose B 50 L (arba R), HV, 50 V, 75 R (arba L) ir 25 L (arba R), artimosios šviesos atveju (žr. 3 priedo pav.).

2.5.   Priimtinumo kriterijai

Gamintojas atsakingas už bandymų rezultatų statistinį apdorojimą ir kartu su kompetentinga institucija už produkcijos priimtinumo kriterijų apibrėžimą, kad būtų laikomasi atitikties patikros techninių sąlygų, nustatytų šios taisyklės 10.1 pastraipoje.

Priimtinumo kriterijai turi būti tokie, kad esant 95 % patikimumo lygiui, mažiausia tikimybė įveikti atrankinį patikrinimą pagal 7 priedą (pirmas pavyzdžių atrinkimas) būtų 0,95.

----

(1)  Raidės skliausteliuose nurodo žibintus, skirtus eismui kairiąja puse.

(2)  Žr. šios taisyklės 11-ą išnašą.

(3)  Kai tolimoji šviesa yra sujungta su artimąja šviesa, tolimosios šviesos atveju HV yra tas pats matavimo taškas, kaip ir artimosios šviesos atveju.

(4)  HL ir HR: taškai „hh“, atitinkamai esantys 1,125 m atsumu į kairę ir į dešinę nuo taško HV.

----

6 PRIEDAS

Žibintų su plastikiniais sklaidytuvais reikalavimai – Sklaidytuvų arba medžiagos bandinių ir surinktų žibintų bandymas

1.   BENDROSIOS TECHNINĖS SĄLYGOS

1.1.   Pagal šios taisyklės 2.2.4 pastraipą pateikti bandiniai turi atitikti toliau 2.1 ir 2.5 pastraipose nurodytas technines sąlygas.

1.2.   Du surinktų žibintų pavyzdžiai, pateikti pagal šios taisyklės 2.2.3 pastraipą, ir plastikiniai sklaidytuvai medžiagos požiūriu turi atitikti toliau 2.6 pastraipoje nurodytas technines sąlygas.

1.3.   Su plastikinių sklaidytuvų pavyzdžiais arba medžiagos pavyzdžiais su reflektoriumi, su kuriuo bus montuojami (kai taikoma), chronologine tvarka, nurodyta šio priedo 1 priedėlio A lentelėje, atliekami patvirtinimo bandymai.

1.4.   Tačiau jei žibinto gamintojas gali įrodyti, kad gaminys jau sėkmingai išlaikė 2.1–2.5 pastraipose nurodytus bandymus arba lygiaverčius bandymus pagal kitą taisyklę, šių bandymų nereikia kartoti; privalomi tik tie bandymai, kurie nurodyti 1 priedėlio B lentelėje.

2.   BANDYMAI

2.1.   Atsparumas temperatūros pokyčiams

2.1.1.   Bandymai

Trims naujiems pavyzdžiams (sklaidytuvams) taikomi penki temperatūros ir drėgmės (SOD = santykinis oro drėgnumas) pokyčių ciklai pagal šią programą:

3 valandos 40 °C ± 2 °C temperatūroje ir 85–95 % SOD;

1 valanda 23 °C ± 5 °C temperatūroje ir 60–75 % SOD;

15 valandų –30 °C ± 2 °C temperatūroje;

1 valanda 23 °C ± 5 °C temperatūroje ir 60–75 % SOD;

3 valandos 80 °C ± 2 °C temperatūroje;

1 valanda 23 °C ± 5 °C ir 60–75 % SOD;

Prieš šį bandymą mažiausiai keturias valandas pavyzdžiai turi būti laikomi 23 °C ± 5 °C temperatūroje 60–75 % SOD.

Pastaba. Į vienos valandos trukmės 23 °C ± 5 °C temperatūroje laikotarpius turi būti įtraukiami perėjimo iš vienos temperatūros į kitą laikotarpiai, reikalingi tam, kad būtų išvengta šilumos smūgio poveikio.

2.1.2.   Fotometriniai matavimai

2.1.2.1.   Metodas

Pavyzdžių fotometriniai matavimai turi būti atliekami prieš bandymą ir po jo.

Tokie matavimai, naudojant standartinį (etaloninį) žibintą, turi būti atliekami šiuose taškuose:

B 50 L ir 50 R artimosios šviesos žibinto spinduliui arba artimosios (tolimosios) šviesos žibintui (B 50 R ir 50 L eismui kairiąja puse skirtų žibintų atveju);

Emax tolimosios šviesos žibinto spinduliui arba artimosios (tolimosios) šviesos žibintui.

2.1.2.2.   Rezultatai

Kiekvieno pavyzdžio prieš bandymą ir po jo išmatuotų fotometrinių verčių svyravimai neturi viršyti 10 %, įskaitant leidžiamus fotometrinių matavimų tvarkos nuokrypius.

2.2.   Atsparumas atmosferos ir cheminių medžiagų poveikiui

2.2.1.   Atsparumas atmosferos poveikiui

Trys nauji pavyzdžiai (sklaidytuvai arba medžiagos pavyzdžiai) yra veikiami spinduliuotės, skleidžiamos šaltinio, kurio spektrinis energijos pasiskirstymas panašus į 5 500 K ir 6 000 K temperatūros juodojo kūno spektrinį energijos pasiskirstymą. Kad būtų kiek įmanoma sumažinta bangų, kurių ilgis mažesnis kaip 295 nm ir didesnis kaip 2 500 nm, spinduliuotė, tarp spinduliuotės šaltinio ir pavyzdžių turi būti įtaisyti tam tikri filtrai. Pavyzdžiai veikiami 1 200 W/m2 ± 200 W/m2 energijos srautu tiek laiko, kad jų gautas šviesos energijos kiekis būtų 4 500 MJ/m2 ± 200 MJ/m2. Bandymo įrenginio viduje, vienodame lygyje su pavyzdžiais padėto juodo skydelio temperatūra turi būti 50 °C ± 5 °C. Kad pavyzdžiai būtų veikiami tolygiai, jie turi suktis aplink spinduliuotės šaltinį 1–5 kartų per minutę dažniu.

Pavyzdžiai apipurškiami 23 °C ± 5 °C temperatūros distiliuotu vandeniu, kurio savitasis laidumas mažesnis kaip 1 mS/m, tokiu ciklu:

purškiama 5 minutes; džiovinama 25 minutes.

2.2.2.   Atsparumas cheminėms medžiagoms

Atlikus 2.2.1 pastraipoje aprašytą bandymą ir 2.2.3.1 pastraipoje aprašytą matavimą, minėtų trijų pavyzdžių išorinis paviršius veikiamas 2.2.2.1 pastraipoje aprašytu mišiniu pagal 2.2.2.2 pastraipoje nurodytą tvarką.

2.2.2.1.   Kontrolinis mišinys

Kontrolinį mišinį sudaro: 61,5 % n-heptano, 12,5 % tolueno, 7,5 % etilo tetrachlorido, 12,5 % trichloretileno ir 6 % ksileno (nurodyti tūrio procentai).

2.2.2.2.   Kontrolinio mišinio naudojimas

Medvilninio audinio skiautė įmirkoma (pagal ISO 105) 2.2.2.1 pastraipoje aprašytame mišinyje ir per 10 sekundžių dešimčiai minučių prispaudžiama prie pavyzdžio išorinio paviršiaus 50 N/cm2 slėgiu (toks slėgis atitinka slėgį, gaunamą 14 × 14 mm bandomąjį paviršių veikiant 100 N jėga).

Per šį 10 minučių laikotarpį audinys dar kartą įmirkomas mišinyje, kad naudojamo skysčio sudėtis nuolat būtų tokia pati kaip nustatyto kontrolinio mišinio.

Bandymo metu leidžiama kompensuoti pavyzdį veikiantį slėgį, kad jis nesuskiltų.

2.2.2.3.   Valymas

Baigus naudoti kontrolinį mišinį, pavyzdžiai turi būti džiovinami atvirame ore ir nuplaunami 2.3 pastraipoje aprašytu tirpalu (Atsparumas valymo priemonėms) 23 °C ± 5 °C.

Vėliau pavyzdžiai kruopščiai skalaujami 23 °C ± 5 °C temperatūros distiliuotu vandeniu, kurio sudėtyje yra ne daugiau kaip 0,2 % priemaišų, ir nušluostomi minkšto audeklo skiaute.

2.2.3.   Rezultatai

2.2.3.1.   Po atsparumo atmosferos poveikiui bandymo išorinis pavyzdžių paviršius neturi būti įtrūkęs, subraižytas, apdaužytas ar deformuotas, o šviesos perdavimo vidurkis , gautas matuojant tris pavyzdžius pagal šio priedo 2 priedėlyje aprašytą tvarką, neturi viršyti 0,020 (Δtm ≤ 0,020).

2.2.3.2.   Po atsparumo cheminėms medžiagoms bandymo, ant pavyzdžių neturi būti jokių cheminių medžiagų dėmių, galinčių sukelti srauto sklaidos pokyčius, kurių kaitos vidurkis , gautas matuojant tris pavyzdžius pagal šio priedo 2 priedėlyje aprašytą tvarką, neturi viršyti 0,020 (Δdm ≤ 0,020).

2.3.   Atsparumas valymo priemonėms ir angliavandeniliams

2.3.1.   Atsparumas valymo priemonėms

Trijų pavyzdžių (sklaidytuvų arba medžiagos bandinių) išorinis paviršius įkaitinamas iki 50 °C ± 5 °C temperatūros, paskui 5 minutėms pamerkiamas į 23 °C ± 5 °C temperatūros mišinį, kurį sudaro 99 dalys distiliuoto vandens su ne daugiau kaip 0,02 % priemaišų ir viena dalis alkilarilo sulfonato.

Atlikus bandymą, pavyzdžiai džiovinami 50 °C ± 5 °C temperatūroje.

Pavyzdžių paviršius turi būti nuvalytas drėgnu audeklu.

2.3.2.   Atsparumas angliavandeniliams

Šių trijų pavyzdžių išorinis paviršius vieną minutę nestipriai trinamas medvilninio audeklo skiaute, įmirkyta mišinyje, sudarytame iš 70 % n-heptano ir 30 % tolueno (nurodyti tūrio procentai), paskui džiovinamas atvirame ore.

2.3.3.   Rezultatai

Iš eilės atlikus du pirmiau aprašytus bandymus, vidutinė perdavimo kaitos vertė , gauta matuojant tris pavyzdžius pagal šio priedo 2 priedėlyje aprašytą tvarką, neturi viršyti 0,010 (Δtm ≤ 0,010).

2.4.   Atsparumas mechaniniam poveikiui

2.4.1.   Mechaninio poveikio metodas

Su trijų naujų pavyzdžių (sklaidytuvų) išoriniu paviršiumi atliekamas tolygaus mechaninio poveikio bandymas pagal šio priedo 3 priedėlyje aprašytą metodą.

2.4.2.   Rezultatai

Pokyčiai po bandymo:

turi būti matuojami pagal 2 priedėlyje aprašytą tvarką, šios taisyklės 2.2.4.1.1 pastraipoje nustatytoje vietoje. Trijų pavyzdžių vidutinė vertė turi būti tokia:

Δtm ≤ 0,100;

Δdm ≤ 0,050.

2.5.   Dangų (jei jos naudojamos) sukibimo bandymas

2.5.1.   Pavyzdžio paruošimas

20 mm × 20 mm dydžio sklaidytuvo dangos plotelis skustuvo ašmenimis arba adata padalijamas į tinklelį su maždaug 2 mm × 2 mm dydžio akimis. Ašmenis arba adatą veikiantis slėgis turi būti pakankamas, kad būtų perpjauta (perdurta) bent danga.

2.5.2.   Bandymo aprašas

Naudojama lipnioji juosta, kurios sukibimo jėga, išmatuota šio priedo 4 priedėlyje aprašytomis standartinėmis sąlygomis, lygi 2 N (pločio cm) ± 20 %. Ši lipnioji ne mažiau kaip 25 mm pločio juosta mažiausiai penkias minutes laikoma prispausta prie paviršiaus, paruošto, kaip nurodyta 2.5.1 pastraipoje.

Tuomet lipniosios juostos galas apkraunamas taip, kad sukibimo su paviršiumi jėgą išlygintų šiam paviršiui statmena jėga. Tada juosta nuplėšiama traukiant vienodu 1,5 m/s ± 0,2 m/s greičiu.

2.5.3.   Rezultatai

Tinklelio plote neturi būti žymių apgadinimų. Leistini apgadinimai tik tinklelio linijų sankirtose arba pjūvių kraštuose, tačiau apgadintas plotas neturi viršyti 15 % tinklelio paviršiaus ploto.

2.6.   Surinkto žibinto su plastikiniu sklaidytuvu bandymai

2.6.1.   Sklaidytuvo paviršiaus atsparumas mechaniniam poveikiui

2.6.1.1.   Bandymai

Su žibinto pavyzdžio Nr. 1 sklaidytuvu atliekamas 2.4.1 pastraipoje aprašytas bandymas.

2.6.1.2.   Rezultatai

Atlikus bandymą, žibinto fotometrinių matavimų, atliktų pagal šią taisyklę, rezultatai neturi daugiau kaip 30 % viršyti didžiausių verčių, nustatytų taškuose B 50 L ir HV, ir neturi daugiau kaip 10 % būti mažesni už mažiausias vertes, nustatytas taške 75 R (kai žibintai skirti eismui kairiąja puse, taškai, į kuriuos atsižvelgiama – B 50 R, HV ir 75 L).

2.6.2.   Dangų (jei jos naudojamos) sukibimo bandymas

Su žibinto pavyzdžio Nr. 2 sklaidytuvu atliekamas 2.5 pastraipoje aprašytas bandymas.

3.   PRODUKCIJOS ATITIKTIES PATIKRA

Sklaidytuvams gaminti naudojamų medžiagų atžvilgiu pripažįstama, kad serijos žibintai atitinka šios taisyklės reikalavimus, jei:

3.1.1.   Po atsparumo cheminėms, valymo medžiagoms ir angliavandeniliams bandymo išoriniame pavyzdžių paviršiuje nėra plika akimi matomų įtrūkimų, apdaužymų ar deformacijos (žr. 2.2.2, 2.3.1 ir 2.3.2 pastraipas);

3.1.2.   Po 2.6.1.1 pastraipoje aprašyto bandymo 2.6.1.2 pastraipoje nurodytuose taškuose išmatuotos fotometrinės vertės neperžengia šioje taisyklėje nustatytų produkcijos atitikties ribų.

3.2.   Jei rezultatai neatitinka reikalavimų, turi būti atlikti bandymai su kitais atsitiktinai atrinktais žibintų pavyzdžiais.

1 PRIEDĖLIS

PATVIRTINIMO BANDYMŲ CHRONOLOGINĖ TVARKA

A.   Plastikinių medžiagų (sklaidytuvų arba medžiagos bandinių, pateiktų pagal šios taisyklės 2.2.4 pastraipą) bandymai.

B.   Surinktų žibintų bandymai (pateiktų pagal šios taisyklės 2.2.3 pastraipą).

2 PRIEDĖLIS

ŠVIESOS SKLAIDOS IR PERDAVIMO MATAVIMO BŪDAS

1.   ĮRANGA (žr. paveikslą)

Kolimatoriaus K spindulį, kurio pusinę divergenciją β/2 = 17,4 × 104 rd riboja diafragma Dτ su 6 mm skersmens anga, prieš kurią pastatytas stovas su pavyzdžiu.

Glaudžiamasis achromatinis sklaidytuvas L2 su sferinės aberacijos korekcija sieja diafragmą Dτ su imtuvu R; sklaidytuvo L2 skersmuo turi būti toks, kad neribotų pavyzdžio sklaidomos šviesos kūgio, kurio pusinis viršūnės kampas β/2 = 14°.

Sklaidytuvo L2 vaizdo židinio plokštumoje pastatyta žiedo pavidalo diafragma DD, kurios kampai α°/2 = 1° ir αmax/2 = 12°.

Nepermatomos centrinės diafragmos dalies paskirtis – pašalinti tiesiogiai iš šviesos šaltinio sklindančią šviesą. Centrinę diafragmos dalį turi būti įmanoma patraukti iš šviesos spindulio sklidimo kelio taip, kad ją būtų galima grąžinti tiksliai į pradinę vietą.

Atstumas L2 Dτ ir sklaidytuvo L2 židinio nuotolis F2 (1) parenkamas taip, kad Dτ atvaizdas visiškai uždengtų imtuvą R.

Jei pradinio krintančio srauto stiprumas yra 1 000 vienetų, tai kiekvieno matavimo absoliutusis tikslumas turi būti didesnis už 1 vienetą.

2.   MATAVIMAI

Turi būti išmatuoti šie dydžiai:

----

(1)  L2 rekomenduojama naudoti apytiksliai 80 mm židinio nuotolį.

3 PRIEDĖLIS

PURŠKIMO BANDYMO METODAS

1.   Bandymo įranga

1.1.   Purkštuvas

Purkštuvo antgalis turi būti 1,3 mm skersmens, kad skystį būtų galima purkšti 0,24 ± 0,02 l/min. greičiu, esant 6 barų – 0, +0,5 baro darbiniam slėgiui.

Šiomis darbinėmis sąlygomis ant bandomojo paviršiaus, esančio 380 mm ± 10 mm atstumu nuo purkštuvo antgalio, turi susidaryti 170 mm ± 50 mm dydžio vėduoklinis medžiagos pasiskirstymas.

1.2.   Kontrolinis mišinys

Kontrolinis mišinys turi būti sudarytas iš:

silikatinio smėlio, kurio kietumas pagal Moso skalę – 7, o smiltys nuo 0 iki 0,2 mm dydžio ir būdingas įprastas pasiskirstymas; kampinis koeficientas 1,8–2;

vandens, kurio kietumas ne didesnis kaip 205 g/m3; į litrą vandens dedama 25 g smėlio.

2.   Bandymas

Žibinto sklaidytuvo išorinis paviršius vieną arba daugiau kaip vieną kartą veikiamas smėlio srove, kaip pirmiau aprašyta. Srovė į bandomąjį paviršių turi būti purškiama beveik statmenai.

Paviršiaus dilimas tikrinamas naudojantis vienu arba keliais etaloniniais stiklo pavyzdžiais, pridedant juos prie bandomų sklaidytuvų. Mišinio purškiama tol, kol 2 priedėlyje aprašytais metodais išmatuotos pavyzdžio arba pavyzdžių šviesos sklaidos pokytis tampa lygus:

Siekiant patikrinti, ar visas bandomas paviršius nudilo vienodai, gali būti naudojami etaloniniai pavyzdžiai.

4 PRIEDĖLIS

LIPNIOSIOS JUOSTOS SUKIBIMO BANDYMAS

1.   PASKIRTIS

Šiuo metodu galima išmatuoti lipniosios juostos sukibimo su stiklo plokštele linijinę jėgą standartinėmis sąlygomis.

2.   PRINCIPAS

Matuojama jėga, kurios reikia atplėšti lipniąją juostą nuo stiklo plokštelės 90° kampu.

3.   NUSTATYTOS ATMOSFEROS SĄLYGOS

Aplinkos temperatūra turi būti 23° C ± 5° C ir 65 ± 15 % SOD.

4.   BANDINIAI

Prieš bandymą bandomasis lipniosios juostos ritinėlis turi būti 24 valandas laikomas nurodytomis atmosferos sąlygomis (žr. 3 pastraipą).

Iš kiekvieno ritinėlio turi būti išbandyti penki 400 mm ilgio bandiniai. Bandiniai iš ritinėlio turi būti paimti prieš tai atvyniojus juostelę per tris apsukimus ir atvyniotą dalį išmetus.

5.   TVARKA

Bandymas atliekamas 3 pastraipoje nurodytomis aplinkos sąlygomis.

Ritinėlį išvyniojant apytiksliai 300 mm/s greičiu, paimamos penkios bandomosios atkarpos, kurios per 15 sekundžių prilipinamos šiuo būdu:

Juostelė lipinama prie stiklo plokštelės palaipsniui, nestipriai patrinant pirštu išilgai, pernelyg nespaudžiant; tarp juostelės bei stiklo plokštelės neturi likti oro burbuliukų.

Bandinys nurodytomis aplinkos sąlygomis paliekamas 10 minučių.

Apytiksliai 25 mm bandomosios atkarpos atplėšiama nuo plokštelės bandiniui statmena kryptimi.

Plokštelė įtvirtinama, o laisvasis juostelės galas atlenkiamas atgal 90° kampu. Jėga naudojama taip, kad juostelės ir plokštelės skiriamoji linija būtų statmena šios jėgos vektoriui ir statmena plokštelei.

Juostelė plėšiama 300 mm/s ± 30 mm/s greičiu ir registruojama juostelei atplėšti reikalinga jėga.

6.   REZULTATAI

Matavimo rezultatas yra apskaičiuotasis penkių gautųjų reikšmių vidurkis. Ši vertė išreiškiama niutonais juostos pločio centimetrui.

----

7 PRIEDAS

MINIMALŪS INSPEKTORIAUS ATLIEKAMO PAVYZDŽIŲ ATRINKIMO REIKALAVIMAI

1.   BENDROJI INFORMACIJA

1.1.   Mechaniniu ir geometriniu požiūriu laikomasi šios taisyklės atitikties reikalavimų, jei tokių yra, jei skirtumai neviršija įprastų gamybos nuokrypių. Ši sąlyga taip pat taikoma spalvai.

Fotometrinių charakteristikų atžvilgiu masiniu būdu gaminamų žibintų atitiktis neginčijama, jei atliekant bet kurio atsitiktinai pasirinkto žibinto su standartine kaitinamąja lempa fotometrinių charakteristikų bandymą:

1.2.1.   jokia išmatuota vertė nenukrypsta nuo šioje taisyklėje nustatytos vertės daugiau kaip 20 %. Vertės B 50 L (arba R) ir III zonoje daugiausia gali nukrypti atitinkamai:

arba jei

1.2.2.1.   artimajai šviesai šioje taisyklėje nustatytos vertės turi būti atitinka vertes taške HV (leistinasis nuokrypis 0,2 liukso) ir su tokiu nustatymu susijęs mažiausiai vienas taškas kiekvieno ploto, nustatyto matavimo ekrane (25 m atstumu) apskritimu 15 cm spinduliu aplink taškus B 50 L (arba R)/(leistinasis nuokrypis 0,1 liukso), 75 R (arba L), 50 V, 25 R, 25 L, ir visame IV zonos plote, kuris yra ne daugiau kaip 22,5 cm virš linijos 25 R ir 25 L;

1.2.2.2.   jei tolimosios šviesos spindulio atveju HV yra 0,75 Emax atitinkančios izoliuksės viduje, bet kuriame matavimo taške, apibrėžtame šios taisyklės 6.3.2 pastraipoje, pastebimas leistinasis didžiausių fotometrinių verčių nuokrypis +20 %, o mažiausių verčių leistinasis nuokrypis –20 %. Į atskaitos žymę neatsižvelgiama.

1.2.3.   Jei anksčiau aprašyto bandymo rezultatai neatitinka reikalavimų, žibintų reguliavimas gali būti keičiamas su sąlyga, kad spindulio ašis į šonus nepasislinks daugiau kaip 1° (1).

1.2.4.   Jei anksčiau aprašytų bandymų rezultatai neatitinka reikalavimų, bandymai turi būti pakartoti naudojant kitą standartinę kaitinamąją lempą.

1.2.5.   Į žibintus su akivaizdžiais defektais neatsižvelgiama.

1.2.6.   Į atskaitos žymę neatsižvelgiama.

2.   PIRMASIS PAVYZDŽIŲ ATRINKIMAS

Pirmą kartą atrenkant pavyzdžius, keturi žibintai pasirenkami atsitiktine tvarka. Pirmasis pavyzdys iš dviejų pažymimas raide A, antrasis pavyzdys iš dviejų – raide B.

2.1.   Atitiktis neginčijama

Atlikus šio priedo 1 pav. Pavaizduotą pavyzdžių atrinkimo procedūrą, serijinės gamybos būdu pagamintų žibintų atitiktis neginčijama, jeigu įrenginių išmatuotųjų verčių nuokrypiai yra tokie:

2.1.1.1.   A pavyzdys

B pavyzdys

2.1.2.   arba jei A pavyzdžio atžvilgiu įvykdytos 1.2.2 pastraipos sąlygos.

2.2.   Atitiktis ginčytina

Atlikus šio priedo 1 pav. Parodytą pavyzdžių atrinkimo procedūrą, serijinės gamybos būdu pagamintų žibintų atitiktis ginčytina ir iš gamintojo reikalaujama, kad jo gaminiai atitiktų reikalavimus (suderinimas), jeigu įrenginių išmatuotųjų verčių nuokrypiai yra tokie:

2.2.1.1.   A pavyzdys

2.2.1.2.   B pavyzdys

2.2.2.   arba jei A pavyzdys neatitinka 1.2.2 pastraipos sąlygų.

2.3.   Patvirtinimo anuliavimas

Atitiktis ginčijama ir taikoma 11 pastraipa, jei atlikus šio priedo 1 pav. parodytą pavyzdžių atrinkimo procedūrą, žibintų išmatuotųjų verčių nuokrypiai yra:

2.3.1.   A pavyzdys

2.3.2.   B pavyzydys

2.3.3.   arba jei A ir B pavyzdžiai neatitinka 1.2.2 pastraipos sąlygų.

3.   PAKARTOTINIS PAVYZDŽIŲ ATRINKIMAS

A3, B2 ir B3 atvejais per du mėnesius nuo pranešimo būtina atlikti pakartotinį pavyzdžių atrinkimą. Iš gaminių, pagamintų atlikus derinimą, imamas trečiasis pavyzdys C, kurį sudaro du žibintai.

3.1.   Atitiktis neginčijama

Atlikus šio priedo 1 pav. parodytą pavyzdžių atrinkimo procedūrą, serijinės gamybos būdu pagamintų žibintų atitiktis neginčijama, jeigu įrenginių išmatuotųjų verčių nuokrypiai yra tokie:

3.1.1.1.   C pavyzdys

D pavyzdys

3.1.2.   arba jei C pavyzdžio atžvilgiu įvykdytos 1.2.2 pastraipos sąlygos.

3.2.   Atitiktis ginčytina

Atlikus šio priedo 1 pav. parodytą pavyzdžių atrinkimo procedūrą, serijinės gamybos būdu pagamintų žibintų atitiktis ginčytina ir iš gamintojo reikalaujama, kad jo gaminiai atitiktų reikalavimus (suderinimas), jeigu įrenginių išmatuotųjų verčių nuokrypiai yra tokie:

3.2.1.1.   D pavyzdys

3.2.1.2.   arba jei C pavyzdys neatitinka 1.2.2 pastraipos sąlygų.

3.3.   Patvirtinimo anuliavimas

Atitiktis ginčijama ir taikoma 11 pastraipa, jei atlikus šio priedo 1 pav. parodytą pavyzdžių atrinkimo procedūrą, žibintų išmatuotųjų verčių nuokrypiai yra:

3.3.1.   C pavyzdys

3.3.2.   D pavyzdys

3.3.3.   arba jei C ir D pavyzdžiai neatitinka 1.2.2 pastraipos sąlygų.

4.   SPINDULIO RIBOS VERTIKALIOSIOS PADĖTIES POKYTIS

Tikrinant spindulio ribos vertikaliosios padėties pokytį dėl šilumos poveikio, taikoma tokia procedūra:

Vienas iš A pavyzdžio žibintų, atlikus šio priedo 1 pav. parodytą pavyzdžių atrinkimo procedūrą ir tris kartus iš eilės atlikus 4 priedo 2.2.2 pastraipoje aprašytą veiksmų seką, bandomas pagal 4 priedo 2.1 pastraipoje aprašytą procedūrą.

Žibintas laikomas priimtinas, jei Δr neviršija 1,5 mrad.

Jei ši vertė viršija 1,5 mrad, bet nėra didesnė kaip 2,0 mrad, galima atlikti bandymą su antruoju A pavyzdžio žibintu; abiejų žibintų užfiksuotų absoliučių verčių vidurkis neturi viršyti 1,5 mrad.

Tačiau jei ši 1,5 mrad vertė atliekant bandymą su A pavyzdžiu negaunama, su dviem B pavyzdžio žibintais atliekama ta pati procedūra, ir kiekvieno iš jų Δr vertė neturi viršyti 1,5 mrad.

----

(1)  Žr. šios taisyklės 11 išnašą.

----

8 PRIEDAS

EKSPLOATACIJOS LAIKOTARPIŲ APŽVALGA ATSIŽVELGIANT Į FOTOMETRINIŲ CHARAKTERISTIKŲ PASTOVUMĄ

Visi pateikti sugrupuoti žibintai ir priekiniai rūko žibintai kartu su B klasės ženklinimo simboliais pateikti kaip pavyzdžiai; šis sąrašas nėra baigtinis.

----

----

Jungtinių Tautų Organizacijos Europos ekonomikos komisijos (toliau – JTO/EEK, angl. UN/ECE) taisyklė Nr. 113 — Vienodos nuostatos dėl transporto priemonių priekinių žibintų, skleidžiančių simetriškus artimosios arba tolimosios šviesos spindulius, arba abu šiuos spindulius, su kaitinamosiomis lempomis, patvirtinimo (1)

A.   ADMINISTRACINĖS NUOSTATOS

0.   TAIKYMO SRITIS

Ši taisyklė taikoma variklinių transporto priemonių priekiniams žibintams, kurie skleidžia simetrišką artimąją ir (arba) tolimąją šviesą ir kurie gali būti montuojami su stiklo arba plastiko sklaidytuvais ir su keičiamomis kaitinamosiomis lempomis (2) (3).

1.   SĄVOKŲ APIBRĖŽTYS

Šioje taisyklėje

1.1.   „Sklaidytuvas“ – tolimiausia žibinto (įrenginio) sudedamoji dalis, praleidžianti šviesą pro šviečiamąjį apšvietimo įtaiso paviršių.

1.2.   „Danga“ – bet koks produktas arba produktai, kurių vienu ar keliais sluoksniais padengtas sklaidytuvo išorinis paviršius.

„Skirtingų „tipų“ žibintai“ – žibintai, kurie skiriasi šiomis esminėmis ypatybėmis:

1.3.1.   prekės pavadinimu arba ženklu;

1.3.2.   optinės sistemos savybėmis;

1.3.3.   sudedamosiomis dalimis, dėl kurių naudojimo ar nenaudojimo kinta optiniai efektai, apibūdinami kaip atspindėjimas, refrakcija, sugertis ir (arba) deformacija;

1.3.4.   skleidžiamo spindulių pluošto tipu (artimoji šviesa, tolimoji šviesa arba abu tipai);

1.3.5.   sklaidytuvų ir dangos, jei naudojama, medžiagomis;

1.3.6.   naudojamų kaitinamųjų lempų kategorija;

1.4.   „Skirtingų „klasių“ (A, B, C arba D) priekiniai žibintai“ – žibintai, identifikuojami pagal tam tikras fotometrines nuostatas.

2.   ŽIBINTO PATVIRTINIMO PARAIŠKA

Patvirtinimo paraišką turi pateikti prekės pavadinimo arba ženklo savininkas arba jo tinkamai įgaliotas atstovas. Paraiškoje turi būti apibrėžta:

2.1.1.   ar priekinis žibintas skirtas spinduliuoti tiek artimąją šviesą, tiek tolimąją ar tik vieną iš jų;

2.1.2.   su kurios klasės priekiniais žibintais (A, B, C ar D) paraiška susijusi;

2.1.3.   naudojamos(-ų) kaitinamosios(-jų) lempos(-ų) kategorija, kaip išvardyta taisyklėje Nr. 37.

Su kiekviena patvirtinimo paraiška turi būti pateikiama:

2.2.1.   pakankamai išsamūs brėžiniai (trimis egzemplioriais), kad būtų galima nustatyti tipą ir būtų parodytas priekinis žibinto vaizdas, sklaidytuvo brūkšniavimas (jei yra) ir skerspjūvis; brėžiniuose turi būti parodyta patvirtinimo ženklui numatyta vieta;

2.2.2.   trumpas techninis aprašas;

2.2.3.   du priekinio žibinto tipo pavyzdžiai;

(šis reikalavimas taikomas tik B, C ar D klasių priekiniams žibintams) naudojamos plastiko medžiagos, iš kurios pagaminti sklaidytuvai, bandymams:

trylika sklaidytuvų;

2.2.4.1.1.   šeši iš šių sklaidytuvų gali būti pakeisti šešiais ne mažesniais kaip 60 × 80 mm dydžio medžiagos bandiniais, plokščiu arba išgaubtu išoriniu paviršiumi ir ne mažesne kaip 15 × 15 mm plokščia sritimi viduryje (kreivumo spindulys ne mažesnis kaip 300 mm);

2.2.4.1.2.   kiekvienas toks sklaidytuvas arba medžiagos bandinys turi būt pagaminti tokiu pačiu būdu, kuris naudojamas masinės produkcijos gamyboje;

2.2.4.2.   reflektorius, prie kurio pagal gamintojo instrukcijas gali būti montuojami sklaidytuvai.

2.3.   Medžiagos, iš kurių gaminami sklaidytuvai ir dangos, jei naudojamos, turi būti pateikiamos su bandymų ataskaitomis, kuriose nurodytos tų medžiagų ir dangų charakteristikos, jei gaminiai jau buvo išbandyti.

3.   ŽENKLINIMAS

3.1.   Priekiniai žibintai, kuri buvo pateikti patvirtinimui gauti, turi turėti prekės pavadinimą arba paraiškos pateikėjo ženklą.

3.2.   Ant sklaidytuvo ir ant korpuso (4) (5) turi būti pakankamo dydžio tarpai patvirtinimo ženklui ir papildomiems 4 pastraipoje nurodytiems simboliams; šie tarpai turi būti nurodyti anksčiau 2.2.1 pastraipoje pateiktuose brėžiniuose.

3.3.   Priekinio žibinto galinėje dalyje nurodoma naudojamos kaitinamosios lempos kategorija.

4.   PATVIRTINIMAS

4.1.   Bendroji informacija

4.1.1.   Jei visi priekinio žibinto tipo pavyzdžiai, pateikti pagal 2 pastraipą, atitinka šios taisyklės nuostatas, patvirtinimas turi būti suteiktas.

4.1.2.   Kai sugrupuoti, sujungti į vieną visumą ar tarpusavyje sujungti žibintai atitinka daugiau kaip vienos taisyklės reikalavimus, gali būti tvirtinamas vienas tarptautinis patvirtinimo ženklas su sąlyga, kad kiekvienas iš sugrupuotų, sujungtų į vieną visumą ar tarpusavyje sujungtų žibintų atitinka ženklui taikomas nuostatas.

4.1.3.   Kiekvienam patvirtintam tipui turi būti paskirtas patvirtinimo numeris. Du pirmieji jo skaitmenys (šiuo metu 00) nurodo pakeitimų, apimančių naujausius svarbesnius techninius taisyklės pakeitimus, padarytus išduodant patvirtinimą, serijas. Ta pati susitariančioji šalis negali to paties numerio paskirti kitam žibintų tipui, kuriam taikoma ši taisyklė.

4.1.4.   Pranešimas apie žibintų tipo patvirtinimą, jo galiojimo pratęsimą, atsisakymą suteikti patvirtinimą, anuliavimą, visiškai nutrauktą gamybą pagal šią taisyklę perduodamas šią taisyklę taikančioms 1958  m. susitarimo šalims forma, atitinkančia šios taisyklės 1 priede pateiktą modelį.

4.1.5.   Be 3.1 pastraipoje nurodyto ženklo, 3.2 pastraipoje nurodytose vietose prie kiekvieno priekinio žibinto, atitinkančio pagal šią taisyklę patvirtintą tipą, turi būti pritvirtintas toliau 4.2 ir 4.3 pastraipose aprašytas patvirtinimo ženklas.

4.2.   Patvirtinimo ženklo sudedamosios dalys

Patvirtinimo ženklą turi sudaryti:

Tarptautinis patvirtinimo ženklinimas, kurį sudaro:

4.2.1.1.   raidę „E“ supantis apskritimas, po kurio nurodomas skiriamasis patvirtinimą suteikusios šalies numeris (6);

4.2.1.2.   anksčiau 4.1.3 pastraipoje nurodytas patvirtinimo numeris;

toliau pateikiamas papildomas simbolis:

4.2.2.1.   horizontali dvipusė rodyklė, rodanti į kairę ir į dešinę;

4.2.2.2.   ant žibintų, atitinkančių šios taisyklės reikalavimus, keliamus tik artimajai šviesai, A klasės žibintams tvirtinamos raidės „C-AS“, B klasės žibintams – „C-BS“, C klasės žibintams – „WC-CS“ ir D klasės žibintams – „WC-DS“;

4.2.2.3.   ant žibintų, atitinkančių šio Reglamento reikalavimus, keliamus tik tolimajai šviesai, B klasės žibintams tvirtinamos raidės „R-BS“, C klasės žibintams – „WR-CS“ ir D klasės žibintams – „WR-DS“;

4.2.2.4.   ant priekinių žibintų, atitinkančių šios taisyklės reikalavimus, keliamus tiek artimajai, tiek tolimajai šviesai, B klasės žibintams tvirtinamos raidės „CR-BS“, C klasės žibintams – „WCR-CS“ ir D klasės žibintams – „WCR-DS“;

4.2.2.5.   ant žibintų su plastikiniu sklaidytuvu prie 4.2.1 ir 4.2.2 pastraipose nurodytų simbolių tvirtinama raidžių „PL“ grupė.

4.2.2.6.   ant D klasės žibintų, atitinkančių šios taisyklės reikalavimus, keliamus tolimajai šviesai, prie raidę „E“ supančio apskritimo, kaip toliau apibrėžta 6.3.2.1.2 pastraipoje, nurodomas didžiausias spinduliavimo stipris, išreikštas atskaitos žyme;

Bet kuriuo atveju šalims, kurios yra susitariančios Susitarimo šalys ir taiko šią taisyklę, perduodamose patvirtinimo ir pranešimo formose turi būti nustatyta tinkama darbo tvarka, taikyta atliekant bandymą pagal 4 priedo 1.1.1.1 pastraipą, ir leidžiama įtampa pagal 4 priedo 1.1.1.2 pastraipą.

Atitinkamais atvejais įtaisas turi būti ženklinamas taip:

4.2.3.1.   ant žibintų, atitinkančių šios taisyklės reikalavimus, kurie sukonstruoti taip, kad kaitinamasis artimosios šviesos žibinto siūlelis neturi būti naudojamas kartu su kuria nors kita apšvietimo funkcija, kuri jam atitinkamai gali būti priskirta: patvirtinimo ženkle už artimosios šviesos žibinto simbolio turi būti įstrižas brūkšnys (/).

4.2.4.   Du patvirtinimo numerio skaitmenys (šiuo metu 00), rodantys pakeitimų, apimančių naujausius svarbesnius techninius taisyklės pakeitimus, padarytų patvirtinimo išleidimo metu serijas, o 4.2.2.1 pastraipoje apibrėžta rodyklė turi būti prie papildomų simbolių.

4.2.5.   4.2.1–4.2.3 pastraipose nurodyti ženklai ir simboliai turi būti aiškiai įskaitomi ir nenutrinami. Jie gali būti vidinėje ar išorinėje (permatomoje arba ne) priekinio žibinto dalyje, kuri negali būti atskirta nuo permatomos šviesą skleidžiančios žibinto dalies. Bet kokiu atveju jie turi būti matomi, kai priekinis žibintas sumontuotas transporto priemonėje arba kai atidaryta judamoji dalis, pvz., variklio dangtis.

4.3.   Patvirtinimo ženklo išdėstymas

4.3.1.   Šios taisyklės 2 priedo 1–10 pav. pateikti patvirtinimo ženklo ir anksčiau minėtų papildomų simbolių išdėstymo pavyzdžiai.

Sugrupuoti, sujungti į vieną visumą arba tarpusavyje sujungti žibintai:

Jeigu sugrupuoti, sujungti į vieną visumą arba tarpusavyje sujungti žibintai atitinka keleto taisyklių reikalavimus, gali būti tvirtinamas vienas tarptautinis patvirtinimo ženklas, kurį sudaro raidę „E“ supantis apskritimas ir skiriamasis patvirtinimą suteikusios šalies numeris bei patvirtinimo numeris. Šis patvirtinimo ženklas gali būti tvirtinamas bet kurioje sugrupuotų, sujungtų į vieną visumą arba tarpusavyje sujungtų žibintų vietoje su sąlyga, jeigu:

4.3.2.1.1.   yra matomas sumontavus žibintus;

4.3.2.1.2.   bet kuri sugrupuotų, sujungtų į vieną visumą arba tarpusavyje sujungtų žibintų šviesą praleidžianti dalis gali būti pašalinta tik kartu pašalinant ir patvirtinimo ženklą.

Kiekvieno žibinto identifikacinis simbolis, atitinkantis kiekvieną taisyklę, pagal kurią buvo suteiktas patvirtinimas, kartu su atitinkamomis pakeitimų serijomis, apimančiomis naujausius svarbesnius techninius taisyklės pakeitimus, atliktus patvirtinimo išdavimo metu, ir, jei būtina, reikalinga rodyklė turi būti pažymėti:

4.3.2.2.1.   ant bet kurio atitinkamo šviesą skleidžiančio paviršiaus,

4.3.2.2.2.   arba grupėje tokiu būdu, kad kiekvienas iš sugrupuotų, sujungtų į vieną visumą arba tarpusavyje sujungtų žibintų galėtų būti aiškiai identifikuojamas.

4.3.2.3.   Bendro patvirtinimo ženklo sudedamųjų dalių dydis neturi būti mažesnis nei minimalus mažiausių atskirų ženklų dydis, kaip reikalaujama taisyklėje, pagal kurį buvo suteiktas patvirtinimas.

4.3.2.4.   Kiekvienam patvirtintam tipui turi būti paskirtas patvirtinimo numeris. Ta pati susitariančioji šalis negali to paties numerio paskirti kitam sugrupuotų, sujungtų į vieną visumą arba tarpusavyje sujungtų žibintų tipui, kuriam taikoma ši taisyklė.

4.3.2.5.   Šios taisyklės 2 priedo 11 pav. pateikti sugrupuotų, sujungtų į vieną visumą arba tarpusavyje sujungtų žibintų patvirtinimo ženklų išdėstymo pavyzdžiai kartu su anksčiau minėtais papildomais simboliais.

Žibintai, kurių sklaidytuvai naudojami skirtingiems žibintų tipams ir kurie gali būti atitinkamai sumontuoti arba sugrupuoti su kitais žibintais:

Taikomos 4.3.2 pastraipoje išdėstytos nuostatos.

4.3.3.1.   Be to, kai naudojamas tas pats sklaidytuvas, gali būti naudojami skirtingi patvirtinimo ženklai, susiję su skirtingais priekinių žibintų tipais ar žibintų įrenginiais su sąlyga, kad ant pagrindinės priekinio žibinto dalies, net jeigu ji negali būti atskirta nuo sklaidytuvo, taip pat numatyta anksčiau 3.2 pastraipoje aprašyta vieta, kurioje tvirtinami patvirtinimo ženklai, žymintys realias funkcijas. Jei skirtingų tipų priekinius žibintus sudaro ta pati pagrindinė dalis, gali būti naudojami skirtingi patvirtinimo ženklai.

4.3.3.2.   Šios taisyklės 2 priedo 12 pav. pateikti patvirtinimo ženklų išdėstymo pavyzdžiai, susiję su anksčiau minėtu atveju.

B.   TECHNINIAI PRIEKINIŲ ŽIBINTŲ REIKALAVIMAI (7)

5.   BENDROSIOS TECHNINĖS SĄLYGOS

5.1.   Kiekvienas atrinktas pavyzdys turi atitikti toliau 6–8 pastraipose nustatytas technines sąlygas.

Priekiniai žibintai turi būti pagaminti taip, kad išlaikytų savo nustatytas fotometrines charakteristikas ir būtų tinkami įprastam naudojimui, nepaisant juos galinčios veikti vibracijos.

5.2.1.   Priekiniai žibintai turi būti montuojami su įtaisu, kuriuo juos transporto priemonėje būtų galima reguliuoti taip, kad būtų laikomasi žibintams taikomų taisyklių. Tokiu įtaisu turi būti galima reguliuoti horizontaliai arba ši funkcija neprivaloma su sąlyga, kad žibintai yra sukonstruoti taip, kad tinkamas horizontalus jų sureguliavimas gali būti išlaikytas net ir atlikus vertikalų reguliavimą. Toks įtaisas neturi būti montuojamas įrenginiuose, kuriuose reflektorius ir sklaidytuvas negali būti atskiriami su sąlyga, kad tokių įrenginių naudojimas leidžiamas tik transporto priemonėse, kuriose žibintai gali būti reguliuojami kitomis priemonėmis.

Kai priekinis žibintas, skleidžiantis artimąją šviesą, ir priekinis žibintas, skleidžiantis tolimąją šviesą, įrengti su atskiromis kaitinamosiomis lempomis, montuojami į sudėtinį bloką, reguliavimo įrenginiu turi būti įmanoma atskirai reguliuoti kiekvieną optinę sistemą.

5.2.2.   Tačiau šios nuostatos netaikomos priekiniams žibintams, kurių reflektoriai neatskiriami. Tokio tipo įrenginiams taikomi šios taisyklės 6.3 pastraipos reikalavimai.

5.3.   Priekiniame žibinte turi būti įtaisyta kaitinamoji(-osios) lempa(-os), patvirtinta(-os) pagal taisyklę Nr. 37. Gali būti naudojama bet kuri pagal taisyklę Nr. 37 patvirtinta lempa su sąlyga, kad:

5.4.   Sudedamosios dalys, kuriomis kaitinamoji lempa tvirtinama prie reflektoriaus, turi būti pagamintos taip, kad net ir tamsoje kaitinamoji lempa galėtų būti įtaisyta tik tinkamoje padėtyje (8).

5.5.   Kaitinamosios lempos laikiklis turi atitikti charakteristikas, pateiktas IEC leidinyje 61-2, trečiasis leidimas, 1969. Naudojamas laikiklio duomenų lapas, susijęs su naudojamos kaitinamosios lempos kategorija.

5.6.   Be to, B, C arba D klasių priekiniai žibintai turi būti papildomai išbandyti pagal 4 priedo reikalavimus, kad būtų užtikrinta, jog naudojant nebūtų pernelyg didelio fotometrinių charakteristikų pokyčio.

5.7.   Jei B, C ar D klasės priekinio žibinto sklaidytuvas pagamintas iš plastiko, bandymai turi būti atlikti pagal 6 priedo reikalavimus.

Priekiniuose žibintuose, skirtuose pakaitomis skleisti tolimąją šviesą ir artimąją šviesą, bet koks sumontuotas mechaninis, elektromechaninis ar kitoks įtaisas, skirtas perjungti iš vienos šviesos į kitą, turi būti sukonstruotas taip, kad:

5.8.1.   įtaisas būtų užtektinai atsparus išlaikyti 50 000 operacijų ir nesugestų dėl vibracijos, kuri galima įprasto naudojimo metu;

5.8.2.   gedimo atveju automatiškai persijungtų į artimosios šviesos padėtį;

5.8.3.   tiek artimoji šviesa, tiek tolimoji visuomet turi būti įjungiamos mechanizmui nepaliekant galimybės sustoti tarp dviejų padėčių;

5.8.4.   naudotojas negali įprastais įrankiais pakeisti judamųjų dalių formos ar padėties.

6.   APŠVIESTUMAS

6.1.   Bendrosios nuostatos

6.1.1.   Priekiniai žibintai turi būti pagaminti taip, kad skleisdami artimosios šviesos spindulius, neakindami užtikrintų atitinkamą apšviestumą ir gerą apšviestumą skleisdami tolimosios šviesos spindulius.

6.1.2.   Priekinio žibinto skleidžiamas apšvietimas turi būti nustatomas naudojant vertikalų ekraną, pastatytą 25 m atstumu priešais priekinį žibintą ir tinkamu kampu jo ašių atžvilgiu, kaip parodyta šios taisyklės 3 priede.

6.1.3.   Priekiniai žibintai turi būti tikrinami naudojant nespalvotą standartinę (etaloninę) kaitinamąją lempą, sukurtą vardinei įtampai, kaip nurodyta susijusiame taisyklės Nr. 37 duomenų lape. Tikrinant priekinį žibintą, kaitinamosios lempos gnybtų įtampa turi būti reguliuojama taip, kad būtų gautas atskaitos šviesos srautas, kaip nurodyta susijusiame taisyklės Nr. 37 duomenų lape.

6.1.4.   Priekinis žibintas turi būti laikomas priimtinu, jei atitinka 6 pastraipos reikalavimų su mažiausiai viena standartine (etalonine) kaitinamąja lempa, kuri gali būti pateikta su žibintu.

6.2.   Nuostatos, taikomos artimajai šviesai

6.2.1.   Artimosios šviesos spindulio „riba“ turi būti pakankamai aiški, kad būtų galima gerai reguliuoti su pagalbinėmis priemonėmis. „Riba“ turi būti iš esmės horizontali ir kiek įmanoma tiesesnė horizontalioje atkarpoje: mažiausiai ± 3° A, C ir D klasių priekiniams žibintams ir mažiausiai ± 5° B klasės priekiniams žibintams.

Priekinis žibintas turi būti nustatytas taip, kad:

6.2.2.1.   šonuose spindulių pluoštas kiek įmanoma būtų simetriškas linijos V-V atžvilgiu, išskyrus A arba B klasių priekinius žibintus, kuriuose nėra mechanizmo horizontaliam reguliavimui atlikti. Tokie priekiniai žibintai turi būti išlyginti taip, kad būtų tokioje pačioje padėtyje, kaip ir transporto priemonėje;

6.2.2.1.   vertikaliai priekinis žibintas turi būti nustatytas taip, kad spindulio „riba“ būtų 250 mm žemiau už liniją H-H. Spindulys turi būti kiek įmanoma horizontalus.

6.2.3.   Taip nustatyti priekinį žibintą galima, jei siekiama išimtinai tik patvirtinimo artimajai šviesai (9); tuomet užtenka laikytis 6.2.5 ir 6.2.6 pastraipose pateiktų sąlygų; jei jis skirtas skleisti ir artimosios, ir tolimosios šviesos spindulius, turi atitikti reikalavimus, nustatytus 6.2.5, 6.2.6 ir 6.3 pastraipose.

6.2.4.   Kai taip nustatytas priekinis žibintas neatitinka 6.2.5, 6.2.6 ir 6.3 pastraipose nustatytų reikalavimų, jo reguliavimas gali būti keičiamas, išskyrus priekinius žibintus, kuriuose nėra horizontalaus reguliavimo mechanizmo, su sąlyga, kad spindulio ašis nepastumiama į šonus daugiau kaip per 1 laipsnį (= 44 cm) (10). Kad reguliuoti būtų lengviau „spindulio ribos“ priemonėmis, priekinis žibintas gali būti iš dalies paslėptas; tada „riba“ bus ryškesnė. Tačiau „riba“ neturi peržengti linijos H-H.

Apšviestumas, sukuriamas artimosios šviesos spinduliais ant 3 priede parodytų ekranų, turi atitikti šiuos apšviestumo reikalavimus:

6.2.5.1.   A klasės priekiniai žibintai:

6.2.5.2.   B klasės priekiniai žibintai:

6.2.5.3.   C ar D klasių priekiniams žibintams:

Pastabos:

Kitas bendras tekstas:

ECE tipo patvirtinimas etaloniniam šviesos srautui pagal taisyklę Nr. 37 arba projektiniam dujinių šviesos šaltinių šviesos srautui pagal taisyklę Nr. 99.

Nominalus nustatymas fotometrijos atžvilgiu:

Leidžiamieji fotometrinių matavimų nuokrypiai:

6.2.6.   C ar D klasių priekinių žibintų šviesa 1,2 ir 3 zonose turi būti kuo tolygiau pasiskirsčiusi.

6.3.   Nuostatos dėl tolimosios šviesos

6.3.1.   Tuo atveju, kai priekinis žibintas skirtas skleisti tolimosios šviesos spindulius ir artimosios šviesos spindulius, tolimosios šviesos spindulių sukuriamas apšviestumas ekrane turi būti matuojamas esant tokiam pat žibinto sureguliavimui, kuris taikomas pagal 6.2 pastraipų sąlygas; tuo atveju, kai žibintas skleidžia tik tolimosios šviesos spindulius, turi būti sureguliuotas taip, kad didžiausio apšviestumo plotas būtų sukoncentruotas linijų H-H ir V-V sankirtos taške; toks žibintas turi atitikti tik reikalavimus, nurodytus 6.3 pastraipoje.

Išskyrus A klasės priekinį žibintą, ekrane tolimosios šviesos spindulių sukuriamas apšviestumas turi atitikti tokius reikalavimus:

Linijų H–H ir V–V sankirtos taškas (HV) turi būti izoliuksės, žyminčios 80 % didžiausio apšviestumo, viduje. Ši didžiausia vertė (EM) B ar C klasių priekiniams žibintams neturi būti mažesnė kaip 32 liuksai ir 51,2 liukso D klasės priekiniams žibintams. Didžiausia vertė jokiomis aplinkybėmis neturi viršyti 240 liuksų B klasės priekiniams žibintams ir 180 liuksų C ir D klasių priekiniams žibintams.

6.3.2.1.1.   Didžiausias tolimosios šviesos spindulių intensyvumas (IM), išreikštas tūkstančiais kandelų, turi būti apskaičiuojamas pagal formulę:

6.3.2.1.2.   Šio didžiausio intensyvumo atskaitos žymė (I'M), anksčiau nurodyta 4.2.2.6 pastraipoje, turi būti gaunama taip:

Ši vertė turi būti apvalinama iki 7,5 – 10 – 12,5 – 17,5 – 20 – 25 – 27,5 – 30 – 37,5 – 40 – 45 – 50.

6.3.2.2.   Pradedant nuo taško HV, horizontaliai į dešinę ir kairę, apšviestumas neturi būti mažesnis kaip 12 liuksų B ir C klasių priekiniams žibintams ir 24 liuksai D klasės priekiniams žibintams iki 1 125 mm atstumo ir ne mažesnis kaip 3 liuksai B ir C klasių priekiniams žibintams bei 6 liuksai D klasės priekiniams žibintams iki 2 250 mm atstumo.

C ir D klasių priekinių žibintų atveju intensyvumas turi atitikti 3 priedo A arba B lentelių duomenis. A lentelė taikoma tada, kai pagrindinė tolimoji šviesa sukuriama naudojant bendrą šviesos šaltinį. B lentelė taikoma tada, kai tolimoji šviesa sukuriama antriniais tolimosios šviesos žibintais, valdomais su suderintais artimosios šviesos žibintais arba pagrindiniais tolimosios šviesos žibintais.

6.4.   Priekinių žibintų su reguliuojamu reflektoriumi atveju, turi būti atlikti papildomi bandymai reflektorių žibintų reguliavimo įtaisu patraukus vertikaliai ± 2 laipsniais arba bent į maksimalią padėtį, jei ji yra mažiau kaip per 2 laipsnius nuo pradinės padėties. Tuomet turi būti pakeičiama viso priekinio žibinto padėtis (pavyzdžiui, naudojant goniometrą), pastumiant jį tiek pat laipsnių priešinga reflektoriaus judėjimui kryptimi. Turi būti atlikti šie matavimai, o taškai turi būti nustatytose tokiose ribose:

6.5.   Ekrano apšviestumo vertės, anksčiau paminėtos 6.2 ir 6.3 pastraipose, turi būti išmatuotos fotoreceptoriumi, kurio naudingasis plotas iki 65 kvadratinių milimetrų.

7.   SPALVA

7.1.   Skleidžiama šviesa turi būti balta. Spindulių šviesa, išreikšta CIE trispalvėmis koordinatėmis, turi būti šiose ribose:

C.   KITOS ADMINISTRACINĖS NUOSTATOS

8.   PRIEKINIO ŽIBINTO TIPO PAKEITIMAS IR PATVIRTINIMO GALIOJIMO PRATĘSIMAS

Apie kiekvieną priekinio žibinto modifikaciją turi būti pranešta administraciniam padaliniui, suteikusiam žibinto tipo patvirtinimą. Tuomet minėtas padalinys gali:

8.1.1.   laikyti, kad pakeitimai greičiausiai neturi pastebimo neigiamo poveikio, ir bet kokiu atveju priekinis žibintas atitinka reikalavimus, arba

8.1.2.   iš techninės tarnybos, atsakingos už bandymus, reikalauti kitų bandymų ataskaitų.

8.2.   Apie pritarimą patvirtinimui arba atsisakymą jį suteikti, apibrėžiant pakeitimus, šią taisyklę taikančioms susitariančioms šalims turi būti pranešta laikantis anksčiau pateiktoje 4.1.4 pastraipoje aprašytos tvarkos.

8.3.   Patvirtinimo galiojimo pratęsimą suteikianti kompetentinga institucija turi kiekvieno tokio pranešimo apie pratęsimą formai paskirti serijos numerį ir šios taisyklės 1 priede pateiktą pavyzdį atitinkančia pranešimo forma turi informuoti kitas šią taisyklę taikančias 1958 m. susitarimo šalis.

9.   PRODUKCIJOS ATITIKTIS

Produkcijos atitikties procedūros turi atitikti nustatytąsias Susitarimo 2 priedėlyje (E/ECE/324-E/ECE/TRANS/505/Rev. 2); turi būti laikomasi šių reikalavimų:

9.1.   Pagal šią taisyklę patvirtinti priekiniai žibintai turi būti pagaminti taip, kad atitiktų tipą, kuris patvirtintas laikantis 6 ir 7 pastraipose nustatytų reikalavimų.

9.2.   Turi būti laikomasi minimalių produkcijos atitikties kontrolės procedūrų, nustatytų šios taisyklės 5 priede.

9.3.   Turi būti laikomasi minimalių inspektoriaus atliekamo pavyzdžių atrinkimo reikalavimų, nustatytų šios taisyklės 7 priede.

9.4.   Tipo patvirtinimą suteikusi institucija bet kuriuo metu gali patikrinti kiekvienoje gamybos įmonėje taikomų kontrolės metodų atitiktį. Paprastai šie patikrinimai turi būti atliekami kartą per dvejus metus.

9.5.   Į priekinius žibintųs su akivaizdžiais defektais neatsižvelgiama.

10.   BAUDOS UŽ PRODUKCIJOS NEATITIKTĮ

10.1.   Pagal šią taisyklę priekinio žibinto tipui suteiktas patvirtinimą galima paskelbti negaliojančiu, jeigu nesilaikoma reikalavimų arba jei patvirtinimo ženklą turintis priekinis žibintas neatitinka patvirtinto tipo.

10.2.   Jeigu šią taisyklę taikanti susitariančioji šalis patvirtinimą, kurį buvo anksčiau suteikusi, paskelbia netekusiu galios, kitas šią taisyklę taikančias susitarimo šalis apie tai nedelsdama informuoja pranešimo forma, atitinkančia šios taisyklės 1 priede pateiktą pavyzdį.

11.   VISIŠKAI NUTRAUKTA GAMYBA

Jeigu patvirtinimo turėtojas visiškai nustoja gaminti pagal šią taisyklę patvirtinto tipo priekinius žibintus, jis turi apie tai informuoti patvirtinimą suteikusią instituciją. Atitinkamą pranešimą gavusi institucija šios taisyklės 1 priede pateiktą pavyzdį atitinkančia pranešimo forma turi informuoti kitas šią taisyklę taikančias 1958 m. susitarimo šalis.

12.   UŽ PATVIRTINIMO BANDYMUS ATSAKINGŲ TECHNINIŲ TARNYBŲ IR ADMINISTRACINIŲ PADALINIŲ PAVADINIMAI IR ADRESAI

Šią taisyklę taikančios 1958 m. susitarimo šalys Jungtinių Tautų Sekretoriatui praneša už patvirtinimo bandymus atsakingų techninių tarnybų ir patvirtinimą suteikiančių administracinių padalinių, kuriems siunčiamos kitose šalyse išduodamo patvirtinimo ar patvirtinimo pratęsimo, atsisakymo suteikti patvirtinimą ar jo paskelbimo netekusiu galios, visiškai nutrauktos gamybos formos, pavadinimus ir adresus.

----

(1)  Įtraukta:

Taisyklės pradinės versijos 1 papildymas – įsigaliojimo data 2002 m. rugpjūčio 11 d.

Taisyklės pradinės versijos 1 klaidų atitaisymas – įsigaliojimo data 2002 m. lapkričio 13 d.

Taisyklės pradinės versijos 2 papildymas – įsigaliojimo data 2004 m. vasario 27 d.

Taisyklės pradinės versijos 2 papildymo 1 klaidų atitaisymas – įsigaliojimo data 2004 m. kovo 10 d.

(2)  Žibintų naudojimas aprašytas susijusiose apšvietimo ir šviesos signalizacijos įtaisų montavimo taisyklėse.

(3)  Niekas šioje taisyklėje negali sutrukdyti taisyklę taikančiai susitarimo šaliai uždrausti naudoti žibintų derinį su plastikiniu sklaidytuvu, patvirtintą pagal šią taisyklę, su mechaniniu žibinto valymo įtaisu (su valytuvais).

(4)  Reflektorius laikomas pagrindine dalimi.

(5)  Jei sklaidytuvas negali būti atskirtas nuo pagrindinės žibinto dalies, užtenka bendro ženklinimo pagal 4.2.5 pastraipą.

(6)  1 – Vokietija, 2 – Prancūzija, 3 – Italija, 4 – Nyderlandai, 5 –Švedija, 6 – Belgija, 7 – Vengrija, 8 – Čekija, 9 – Ispanija, 10 – Jugoslavija, 11 – Jungtinė Karalystė, 12 – Austrija, 13 – Liuksemburgas, 14 –Šveicarija, 15 (nenaudojamas), 16 – Norvegija, 17 – Suomija, 18 – Danija, 19 – Rumunija, 20 – Lenkija, 21 – Portugalija, 22 – Rusija, 23 – Graikija, 24 – Airija, 25 – Kroatija, 26 –Slovėnija, 27 – Slovakija, 28 – Baltarusija, 29 – Estija, 30 (nenaudojamas), 31 – Bosnija ir Hercegovina, 32 – Latvija, 33 (nenaudojamas), 34 – Bulgarija, 35 (nenaudojamas), 36 (Lietuva), 37 – Turkija, 38 (nenaudojamas), 39 – Azerbaidžanas, 40 – Buvusioji Jugoslavijos Respublika Makedonija, 41 (nenaudojamas), 42 – Europos bendrija (patvirtinimus suteikė jos valstybės narės, naudodamos savo atitinkamą ECE simbolį), 43 – Japonija, 44 (nenaudojamas), 45 – Australija, 46 – Ukraina, 47 – Pietų Afrikos Respublika ir 48 – N. Zelandija. Tolesni numeriai turi būti paskirti kitoms šalims chronologine tvarka, kuria jos ratifikavo arba prisijungė prie Susitarimo dėl suvienodintų techninių nuostatų priėmimo ratinėms transporto priemonėms, įrangai ir dalims, kurios gali būti montuojamos ir (arba) naudojamos ratinėse transporto priemonėse, ir pagal tas normas suteiktų patvirtinimų abipusio pripažinimo sąlygų; apie paskirtus numerius susitariančioms šalims praneša Jungtinių Tautų Generalinis Sekretorius.

(7)  Techniniai kaitinamųjų lempų reikalavimai: žr. taisyklę Nr. 37.

(8)  Laikoma, kad žibintas atitinka šios pastraipos reikalavimus, jei kaitinamoji lempa gali būti lengvai įtaisyta žibinte, o nustatymo ąselės gali būti tinkamai užfiksuotos savo angose net ir tamsoje.

(9)  Tokiame specialiame „artimosios šviesos“ žibinte, neatsižvelgiant į reikalavimus, gali būti įtaisyta ir tolimosios šviesos funkcija.

(10)  Reguliavimas per 1° į dešinę arba į kairę suderinamas su vertikaliu reguliavimu aukštyn ar žemyn. Pastarasis yra ribojamas 6.3 pastraipos reikalavimų (6.3 pastraipos nuostatos netaikomos artimosios šviesos žibintams).

(11)  intensyvumo koeficientas 

----

1 PRIEDAS

PRANEŠIMAS

[didžiausias formatas A4 (210 × 297 mm)]

----

2 PRIEDAS

PATVIRTINIMO ŽENKLŲ IŠDĖSTYMO PAVYZDŽIAI

Priekinis žibintas su vienu iš anksčiau nurodytų patvirtinimo ženklų buvo patvirtintas Olandijoje (E 4) pagal taisyklę Nr. ... (patvirtinimo numeris 243) ir atitinka šios taisyklės pradinėje formoje (00) pateiktus reikalavimus. Raidės C-AS (1 pav.) nurodo A klasės artimosios šviesos priekinį žibintą, o raidės CR-BS (2 pav.) nurodo B klasės artimosios ir tolimosios šviesos priekinį žibintą.

Pastaba: Patvirtinimo numeris ir papildomi simboliai turėtų būti prie apskritimo, virš raidės „E“ arba po ja, taip pat gali būti į dešinę nuo raidės arba į kairę. Patvirtinimo numerio skaitmenys turi būti toje pačioje raidės „E“ pusėje ir išdėstyti ta pačia kryptimi.

Turėtų būti vengiama romėniškų skaitmenų, kad nekiltų painiavos su kitais simboliais.

Anksčiau nurodytu patvirtinimo ženklu paženklintas priekinis žibintas yra žibintas su plastikiniu sklaidytuvu, atitinka šios taisyklės reikalavimus ir skirtas:

3 pav. B klasė tik artimajai šviesai.

4 pav. B klasė artimajai ir tolimajai šviesoms.

Priekinis žibintas su anksčiau pateiktu patvirtinimo ženklu atitinka šios taisyklės reikalavimus:

5 pav. B klasė artimajai ir tolimajai šviesoms.

6 pav. B klasė tik artimajai šviesai.

Artimoji šviesa neturi būti įjungiama vienu metu su tolimąja šviesa ir (arba) su kitu žibintu, su kuriuo yra sujungtas artimąją šviesą skleidžiantis žibintas.

Anksčiau nurodytu patvirtinimo ženklu paženklintas priekinis žibintas – tai žibintas su plastikiniu sklaidytuvu, atitinka šios taisyklės reikalavimus ir skirtas:

7 pav. C klasė tik artimajai šviesai.

8 pav. C klasė artimajai ir tolimajai šviesoms.

Priekinis žibintas su anksčiau pateiktu patvirtinimo ženklu atitinka šios taisyklės reikalavimus:

9 pav. D klasė artimajai ir tolimajai šviesoms.

10 pav. D klasė tik artimajai šviesai.

Artimoji šviesa neturi būti įjungiama vienu metu su tolimąja šviesa ir (arba) su kitu žibintu, su kuriuo yra sujungtas artimąją šviesą skleidžiantis žibintas.

Supaprastintas sugrupuotų, sujungtų į vieną visumą ar tarpusavyje sujungtų žibintų ženklinimas

11 pav.

(Vertikalios ir horizontalios linijos apibrėžia apšvietimo-signalizacijos įtaiso formą. Jos nėra patvirtinimo ženklo dalis).

Pastaba: Anksčiau pateikti keturi pavyzdžiai atitinka apšvietimo įtaisą su patvirtinimo ženklu, kuris apima:

priekinį gabaritinį žibintą, patvirtintą pagal pirminės formos (00) taisyklę Nr. 50;

priekinį žibintą su plastikiniu sklaidytuvu, D klasė, kurio artimosios ir tolimosios šviesų didžiausias intensyvumas yra nuo 86 250 iki 101 250 kandelų (kaip nurodyta skaičiumi 30), patvirtintą pagal šio pirminės formos (00) taisyklės reikalavimus;

priekinį rūko žibintą su plastikiniu sklaidytuvu, patvirtintą pagal taisyklės Nr. 19 02 serijos pakeitimus;

priekinį posūkio rodiklį, 11 kategorija, patvirtintą pagal taisyklės Nr. 50 01 serijos pakeitimus.

Su priekiniu žibintu sujungta lempa

Anksčiau pateiktas pavyzdys atitinka plastikinių sklaidytuvų, skirtų naudoti skirtingų tipų priekiniuose žibintuose, ženklinimą:

Arba Priekinis žibintas, D klasė, kurio artimosios ir tolimosios šviesų didžiausias spinduliavimo stipris – nuo 86 250 iki 101 250 kandelų (kaip nurodo skaičius 30), patvirtintas Vokietijoje (E1) pagal šios pirminės formos (00) taisyklės reikalavimus; žibintas, sujungtas su priekiniu gabaritiniu žibintu, patvirtintu pagal pirminės formos (00) taisyklę Nr. 50;

Arba Priekinis žibintas, C klasė, kurio artimosios ir tolimosios šviesų didžiausias spinduliavimo stipris – nuo 33 750 iki 45 000 kandelų (kaip parodo skaičius 12,5), patvirtintas Vokietijoje (E1) pagal šią pirminės formos (00) taisyklę; žibintas sujungtas su tuo pačiu priekiniu gabaritiniu žibintu, kuris paminėtas anksčiau;

----

3 PRIEDAS

MATAVIMO EKRANAS

A klasės priekiniams žibintams

(Matmenys milimetrais, ekranui esant 25 m atstumu)

MATAVIMO EKRANAS

B klasės priekiniams žibintams

(Matmenys milimetrais, ekranui esant 25 m atstumu)

MATAVIMO EKRANAS

C ir D klasių priekiniams žibintams

(Matmenys milimetrais, ekranui esant 25 m atstumu)

A lentelė   Pagrindinis tolimosios šviesos žibintas

Informacijos apie kontrolinio taško padėtį žr. D pav.

B lentelė   Antrinis tolimosios šviesos žibintas, valdomas su suderintu artimosios šviesos priekiniu žibintu arba pagrindiniu tolimosios šviesos žibintu

Informacijos apie kontrolinio taško padėtį žr. E pav.

----

(1)  Intensyvumas ties H–V turi būti lygus 80 % maksimalaus spindulių pluošto intensyvumo arba didesnis.

(2)  Intensyvumas ties 4d-v turi būti lygus 30 % maksimalaus spindulių pluošto intensyvumo arba mažesnis.

(3)  Intensyvumas ties H–V turi būti lygus 80 % maksimalaus spindulių pluošto intensyvumo arba didesnis.

(4)  Intensyvumas ties 4S–V turi būti lygus 30 % maksimalaus spindulių pluošto intensyvumo arba mažesnis.

----

4 PRIEDAS

PRIEKINIŲ ŽIBINTŲ FOTOMETRINIŲ CHARAKTERISTIKŲ PASTOVUMO BANDYMAI EKSPLOATUOJANT

B, C IR D KLASIŲ SURINKTŲ PRIEKINIŲ ŽIBINTŲ BANDYMAI

Pagal šios taisyklės reikalavimus išmatavus fotometrines vertes (taške Emax – tolimajai šviesai ir taškuose HV, 50R, 50L ir B50 – artimajai šviesai) surinkto žibinto pavyzdžio fotometrinės charakteristikos turi būti išbandytos eksploatuojant. „Surinktas žibintas“ turi būti suprantamas kaip žibintas kartu su supančiomis korpuso dalimis ir lempomis, kurie gali daryti įtaką jo šiluminei sklaidai.

1.   FOTOMETRINIŲ CHARAKTERISTIKŲ PASTOVUMO BANDYMAS

Bandymai turi būti atliekami, kai yra sausas ir ramus oras, o aplinkos temperatūra –23 °C ± 5 °C; surinktas priekinis žibintas montuojamas ant pagrindo, kad sąlygos būtų tokios, kaip sumontavus transporto priemonėje.

1.1.   Švarus žibintas

Žibintas laikomas įjungtas 12 valandų, kaip aprašyta 1.1.1 pastraipoje, ir patikrinamas, kaip nurodyta 1.1.2 pastraipoje.

1.1.1.   Bandymo tvarka (1)

Žibintas turi būti laikomas įjungtas apibrėžtą laiko tarpą, kad:

1.1.1.2.   Bandymo įtampa

Bandymo įtampa turi būti tokia, kad būtų užtikrintas 90 % didžiausios galios vatais maitinimas, kaip kaitinamajai(-osioms) lempai(-oms) nustatyta taisyklėje Nr. 37.

Naudojama galia vatais visais atvejais turi atitikti kaitinamosios lempos 12 V dydžio projektinę įtampą, išskyrus atvejus, kai paraiškos pateikėjas nurodo, kad priekinį žibintą galima naudoti esant kitokiai įtampai.

1.1.2.   Bandymo rezultatai

1.1.2.1.   Vizualinė apžiūra

Kai priekinio žibinto temperatūra ima atitikti aplinkos temperatūrą, žibinto sklaidytuvas ir išorinis sklaidytuvas, jeigu jis yra, nuvalomas švariu drėgnu medvilnės audeklu. Tuomet žibintas turi būti apžiūrėtas vizualiai; neturi būti jokių matomų žibinto sklaidytuvo ar išorinio sklaidytuvo, jeigu jis yra, deformacijos, įtrūkimo požymių ar spalvos pokyčių.

1.1.2.2.   Fotometriniai matavimai

Siekiant, kad būtų laikomasi šios taisyklės reikalavimų, fotometrinės vertės tikrinamos šiuose taškuose:

B klasės priekinis žibintas:

Artimoji šviesa: 50R – 50L – B50 – HV.

Tolimoji šviesa: taškas Emax

C ir D klasių priekiniai žibintai:

Artimoji šviesa: 0,86D/3,5R – 0,86D/3,5L – 0,50U/1,5L ir 1,5R – HV.

Tolimoji šviesa: taškas Emax

Gali būti atliekamas kitas reguliavimas, kad būtų kompensuota šilumos sukelta priekinio žibinto pagrindo deformacija (spindulio ribos pokytis aprašytas šio priedo 2 pastraipoje).

Leidžiamas 10 % dydžio nesutapimas tarp fotometrinių charakteristikų ir prieš bandymą pamatuotų verčių, įskaitant leidžiamuosius fotometrinių matavimų procedūros nuokrypius.

1.2.   Nešvarus priekinis žibintas

Išbandytas, kaip nurodyta 1.1 pastraipoje, priekinis žibintas turi būti įjungtas vieną valandą, kaip aprašyta 1.1.1 pastraipoje, paruošus, kaip nurodyta 1.2.1 pastraipoje, ir patikrinus, kaip nurodyta 1.1.2 pastraipoje.

1.2.1.   Žibinto paruošimas

1.2.1.1.   Bandymo mišinys

1.2.1.1.1.   Priekiniam žibintui su išoriniu stikliniu sklaidytuvu:

Vandens ir teršiančios priemonės mišinys, kuriuo aptaškomas priekinis žibintas, turi būti sudarytas iš:

9 dalių (pagal masę) silikatinio smėlio, kurio smiltys nuo 0 iki 100 μm dydžio,

1 dalies (pagal masę) augalinių anglies dulkių (buko malkų), kurių dalelės nuo 0 iki 100 μm dydžio,

0,2 dalies (pagal masę) NaCMC (4), ir

tinkamo kiekio distiliuoto vandens, kurio savitasis laidumas ≤ 1 mS/m.

Mišinys turi būti paruoštas ne seniau nei prieš 14 dienų.

1.2.1.1.2.   Priekiniam žibintui su išoriniu plastikiniu sklaidytuvu:

Vandens ir teršiančios priemonės mišinys, kuriuo veikiamas priekinis žibintas, turi būti sudarytas iš:

9 dalių (pagal masę) silikatinio smėlio, kurio smiltys nuo 0 iki 100 μm dydžio,

1 dalies (pagal masę) augalinių anglies dulkių (buko malkų), kurių dalelės nuo 0 iki 100 μm dydžio,

0,2 dalies (pagal masę) NaCMC (4),

13 dalių (pagal svorį) distiliuoto vandens, kurio savitasis laidumas ≤ 1 mS/m, ir

2 ± 1 dalių (pagal svorį) paviršių veikiančios medžiagos (5).

Mišinys turi būti paruoštas ne seniau nei prieš 14 dienų.

1.2.1.2.   Bandymo mišinio paskleidimas ant priekinio žibinto

Bandymo mišinys turi būti vienodai paskleidžiamas ant viso šviesą skleidžiančio priekinio žibinto paviršiaus ir leidžiama jam išdžiūti. Ši procedūra turi būti kartojama tol, kol apšviestumo vertė bus 15–20 % mažesnė už vertes, išmatuotas kiekvienam pateiktam taškui pagal šiame priede aprašytas sąlygas:

B klasės priekiniam žibintui:

Artimajai šviesai (tolimajai šviesai) ir tik tolimajai šviesai: Taškas Emax

Tik artimajai šviesai: B 50 ir 50 V

C ir D klasių priekiniams žibintams:

Artimajai šviesai (tolimajai šviesai) ir tik tolimajai šviesai: Taškas Emax

Tik artimajai šviesai: 0,50U/1,5L ir 1,5R bei 0,86D/V

1.2.1.3.   Matavimo įranga

Matavimo įranga turi būti lygiavertė įrangai, naudojamai priekinio žibinto patvirtinimo bandymams. Fotometriniam patikrinimui turi būti naudojama standartinė (etaloninė) kaitinamoji lempa.

2.   SPINDULIO RIBOS VERTIKALIOSIOS PADĖTIES POKYČIO DĖL ŠILUMOS POVEIKIO BANDYMAS

Šio bandymo paskirtis – nustatyti, ar šilumos sukeliamas spindulio ribos vertikalusis poslinkis neviršija veikiančiam artimosios šviesos žibintui nustatytos vertės.

Pagal 1 pastraipos nurodymus patikrintas priekinis žibintas bandomas pagal 2.1 pastraipos nurodymus, nenuėmus jo ir nepareguliavus bandymo įrangos atžvilgiu.

2.1.   Bandymas

Bandymas turi būti atliekamas, kai yra sausas ir ramus oras, o aplinkos temperatūra –23 °C ± 5 °C.

Naudojant serijinės gamybos kaitinamąją lempą, kuri prieš bandymą jau buvo naudojama mažiausiai vieną valandą, įjungiama žibinto artimoji šviesa, žibinto nenuimant ir nereguliuojant bandymo įrangos atžvilgiu. (Šio bandymo tikslais įtampa turi būti sureguliuota taip, kaip nustatyta 1.1.1.2 pastraipoje). Spindulio ribos padėtis jos horizontaliojoje dalyje (tarp vertikalių linijų, kertančių taškus 50 L ir 50 R B klasės priekiniams žibintams, 3,5 L ir 3,5 R C ir D klasių priekiniams žibintams) turi būti tikrinama atitinkamai 3 minutes (r3) ir 60 minučių (r60) po naudojimo.

Spindulio ribos padėties kitimo matavimas, kaip aprašyta anksčiau, atliekamas taikant bet kokį metodą, kuriam būdingas priimtinas tikslumas ir atkuriami rezultatai.

2.2.   Bandymo rezultatai

2.2.1.   Miliradianais (mrad) išreikštas rezultatas laikomas priimtinas artimosios šviesos žibintui tik tada, jei užfiksuota žibinto absoliutinė vertė ΔrI = | r3 – r60 | yra ne didesnė kaip 1,0 mrad (ΔrI ≤ 1,0 mrad).

2.2.2.   Tačiau, jei ši vertė yra didesnė kaip 1,0 mrad, bet ne daugiau kaip 1,5 mrad (1,0 mrad < ΔrI ≤ 1,5 mrad), su antruoju žibintu atliekamas 2.1 pastraipoje aprašytas bandymas, prieš tai tris kartus iš eilės atlikus toliau aprašytų veiksmų seką; šio pakartotinio bandymo tikslas – stabilizuoti žibinto mechaninių dalių padėtį ant pagrindo, atitinkančio būsimą sumontavimą transporto priemonėje:

Vienai valandai įjungiama artimoji šviesa (įtampa turi būti sureguliuota taip, kaip apibrėžta 1.1.1.2 pastraipoje),

Žibintas vienai valandai išjungiamas.

Priekinio žibinto tipas laikomas priimtinu, jei pirmojo pavyzdžio išmatuotų absoliutinių verčių Δrl vidutinė vertė ir antrojo pavyzdžio Δrll neviršija 1,0 mrad.

----

(1)  Dėl bandymų tvarkaraščio žr. šios taisyklės 8 priedą.

(2)  Kai bandomas žibintas apima ir signalizacijos žibintus, šie turi būti įjungti viso bandymo metu. Posūkio rodiklis turi būti įjungtas mirksėjimo režimu; įjungimo ir išjungimo laikas maždaug vienodas.

(3)  Jei du arba daugiau žibinto kaitinamųjų siūlelių vienumetu uždegami žibintuimirksint, tai neturi būti laikoma įprastu kaitinamųjų siūlelių naudojimu vienu metu.

(4)  NaCMC yra karboksimetilceliuliozės, paprastai žymimos CMC, natrio druska. Teršalų mišinyje naudojamos NaCMC pakeitimo laipsnis (DS) turi būti 0,6–0,7, o 2 % tirpalo klampa 20 °C temperatūroje – 200–300 cP.

(5)  Leidžiamasis kiekio nuokrypis galimas siekiant, kad nešvarumai tinkamai pasiskirstytų ant visų plastikinių sklaidytuvų.

----

5 PRIEDAS

MINIMALŪS PRODUKCIJOS ATITIKTIES KONTROLĖS PROCEDŪRŲ REIKALAVIMAI

1.   BENDROJI INFORMACIJA

1.1.   Atitikties reikalavimų mechaniniu ir geometriniu požiūriu laikomasi, jei skirtumai neviršija įprastų gamybos nuokrypių, apibrėžtų šioje taisyklėje. Ši sąlyga taip pat taikoma spalvai.

Fotometrinių charakteristikų atžvilgiu masiniu būdu gaminamų priekinių žibintų atitiktis neginčijama, jei atliekant bet kurio atsitiktinai pasirinkto priekinio žibinto su standartine kaitinamąja lempa fotometrinių charakteristikų bandymą,

1.2.1.   A klasės priekinis žibintas: jokia išmatuota vertė nenukrypsta nuo šioje taisyklėje nustatytos vertės daugiau kaip 20 %.

B, C ir D klasių priekiniai žibintai:

1.2.2.1.   jokia išmatuota vertė nenukrypsta nuo šioje taisyklėje nustatytos vertės daugiau kaip 20 %. Vertės III zonoje B klasės priekiniams žibintams, 1 zonoje C ir D klasių priekiniams žibintams daugiausia gali nukrypti atitinkamai:

0,3 liukso atitinka 20 %

0,45 liukso atitinka 30 %

1.2.2.2.   Jei tolimosios šviesos spindulio atveju HV yra 0,75 Emax atitinkančios izoliuksės viduje, bet kuriame matavimo taške, apibrėžtame šios taisyklės 6.2.3.2 ir 6.3.2.2 pastraipose, pastebimas leistinasis didžiausių fotometrinių verčių nuokrypis +20 %, o mažiausių verčių leistinasis nuokrypis –20 %.

1.2.3.   Jei anksčiau aprašytų bandymų rezultatai neatitinka reikalavimų, bandymai turi būti pakartoti naudojant kitą standartinę kaitinamąją lempą.

1.3.   Tikrinant spindulio ribos vertikaliosios padėties pokytį dėl šilumos poveikio, taikoma tokia procedūra (tik B, C ir D klasių priekiniams žibintams):

Vienas iš bandomų priekinių žibintų turi būti tikrinamas pagal 4 priedo 2.1 pastraipoje aprašytą tvarką po to, kai tris kartus iš eilės atliekama 4 priedo 2.2.2 pastraipoje aprašyta veiksmų seka.

Priekinis žibintas laikomas priimtinu, jei Δr neviršija 1,5 mrad.

Jei ši vertė viršija 1,5 mrad, bet nėra didesnė kaip 2,0 mrad, galima atlikti bandymą su antruoju pavyzdžiu; abiejų žibintų užfiksuotų absoliutinių verčių vidurkis neturi viršyti 1,5 mrad.

1.4.   Į priekinius žibintus su akivaizdžiais defektais neatsižvelgiama.

2.   MAŽIAUSI GAMINTOJO ATLIEKAMOS ATITIKTIES PATIKROS REIKALAVIMAI

Patvirtinimo ženklo turėtojas nustatytu laiku su kiekvienu priekinių žibintų tipu turi atlikti bent toliau nurodomus bandymus. Bandymai turi būti atliekami pagal šios taisyklės nuostatas.

Jei kuris nors pavyzdys neatitinka konkretaus bandymo reikalavimų, turi būti atliekami bandymai su kitais pavyzdžiais. Gamintojas turi imtis veiksmų, kad būtų užtikrinta susijusios produkcijos atitiktis.

2.1.   Bandymų pobūdis

Šioje taisyklėje aprašomi atitikties bandymai turi būti taikomi fotometrinėms charakteristikoms ir B, C bei D klasių priekinių žibintų ribos vertikaliosios padėties pokyčiui dėl šilumos poveikio patikrinti.

2.2.   Bandymų metodai

2.2.1.   Bandymai turi būti atliekami šioje taisyklėje nustatytais metodais.

2.2.2.   Bet kuriam gamintojo atliekamam atitikties bandymui gali būti taikomi lygiaverčiai metodai, jei gaunamas už patvirtinimo bandymus atsakingos įgaliotosios institucijos leidimas. Gamintojas turi įrodyti, kad taikomi metodai yra lygiaverčiai šioje taisyklėje nustatytiems metodams.

2.2.3.   Taikant pastraipų 2.2.1 ir 2.2.2 nurodymus, būtina reguliariai kalibruoti bandymų įrangą ir reguliuoti, kad atitiktų kompetentingos institucijos atliktus matavimus.

2.2.4.   Visais atvejais turi būti taikomi šioje taisyklėje nurodyti standartiniai metodai, ypač administracinio patikrinimo ir pavyzdžių atrinkimo.

2.3.   Pavyzdžių atrinkimo pobūdis

Priekinių žibintų pavyzdžiai turi būti atsitiktine tvarka atrinkti iš vienodų gaminių partijos. Vienodų gaminių partija reiškia to paties tipo priekinių žibintų rinkinį, apibrėžtą pagal gamintojo gamybos metodus.

Paprastai turi būti vertinama serijinė produkcija, pagaminta skirtingose gamyklose. Tačiau gamintojas gali grupuoti su tuo pačiu tipu susijusius duomenis, gautus iš skirtingų gamyklų, su sąlyga, kad taikoma ta pati kokybės sistema ir kokybės valdymas.

2.4.   Išmatuotos ir užfiksuotos fotometrinės charakteristikos

Su atrinktais priekiniais žibintais atliekami fotometriniai matavimai taisyklėje nurodytuose taškuose; rodmenys registruojami tik šiuose taškuose:

2.4.1.   A klasės priekiniams žibintams: HV, LH, RH, 12,5L ir 12,5R

2.4.2.   B klasės priekiniams žibintams: Emax, HV (1) tolimosios šviesos atveju, o taškai HV, 50R, 50L – artimosios šviesos atveju.

2.4.3.   C ir D klasių priekiniams žibintams: Emax, HV (1) tolimosios šviesos atveju, o taškai HV, 0,86D/3,5R, 0,86D/3,5L – artimosios šviesos atveju.

2.5.   Priimtinumo kriterijai

Gamintojas atsakingas už bandymų rezultatų statistinį apdorojimą ir kartu su kompetentinga institucija už produkcijos priimtinumo kriterijų apibrėžimą, kad būtų laikomasi atitikties patikros techninių sąlygų, nustatytų šios taisyklės 9.1 pastraipoje.

Priimtinumo kriterijai turi būti tokie, kad esant 95 % patikimumo lygiui, mažiausia tikimybė įveikti atrankinį patikrinimą pagal 7 priedą (pirmas pavyzdžių atrinkimas) būtų 0,95.

----

(1)  Kai tolimoji šviesa yra atitinkamai suderinama su artimąja šviesa, tolimosios šviesos atveju HV yra tas pats matavimo taškas, kaip ir artimosios šviesos atveju.

----

6 PRIEDAS

ŽIBINTŲ SU PLASTIKINIAIS SKLAIDYTUVAIS REIKALAVIMAI – SKLAIDYTUVŲ ARBA MEDŽIAGOS BANDINIŲ IR SURINKTŲ ŽIBINTŲ BANDYMAS

1.   BENDROSIOS TECHNINĖS SĄLYGOS

1.1.   Pagal šios taisyklės 2.2.4 pastraipą pateikti bandiniai turi atitikti toliau 2.1 ir 2.5 pastraipose nurodytas technines sąlygas.

1.2.   Du surinktų žibintų pavyzdžiai, pateikti pagal šios taisyklės 2.2.3 pastraipą, ir plastikiniai sklaidytuvai medžiagos požiūriu turi atitikti toliau 2.6 pastraipoje nurodytas technines sąlygas.

1.3.   Su plastikinių sklaidytuvų pavyzdžiais arba medžiagos pavyzdžiais su reflektoriumi, su kuriuo bus montuojami (kai taikoma), chronologine tvarka, nurodyta šio priedo 1 priedėlio A lentelėje, atliekami patvirtinimo bandymai.

1.4.   Tačiau jei žibinto gamintojas gali įrodyti, kad gaminys jau atitinka 2.1–2.5 pastraipose nurodytų bandymų arba lygiaverčių bandymų pagal kitą taisyklę reikalavimus, šių bandymų nereikia kartoti; privalomi tik tie bandymai, kurie nurodyti 1 priedėlio B lentelėje.

2.   BANDYMAI

2.1.   Atsparumas temperatūros pokyčiams

2.1.1.   Bandymai

Trims naujiems pavyzdžiams (sklaidytuvams) taikomi penki temperatūros ir drėgmės (SOD = santykinis oro drėgnumas) pokyčių ciklai pagal šią programą:

3 valandos 40 °C ± 2 °C temperatūroje ir 85–95 % SOD;

1 valanda 23 °C ± 5 °C temperatūroje ir 60–75 % SOD;

15 valandų –30 °C ± 2 °C temperatūroje;

1 valanda 23 °C ± 5 °C temperatūroje ir 60–75 % SOD;

3 valandos 80 °C ± 2 °C temperatūroje;

1 valanda 23 °C ± 5 °C temperatūroje ir 60–75 % SOD;

Prieš šį bandymą mažiausiai keturias valandas pavyzdžiai turi būti laikomi 23 °C ± 5 °C temperatūroje 60–75 % SOD.

Pastaba: Į vienos valandos trukmės 23 °C ± 5 °C temperatūroje laikotarpius turi būti įtraukiami perėjimo iš vienos temperatūros į kitą laikotarpiai, reikalingi tam, kad būtų išvengta šilumos smūgio poveikio.

2.1.2.   Fotometriniai matavimai

2.1.2.1.   Metodas

Fotometriniai matavimai su pavyzdžiais turi būti atliekami prieš bandymą ir po jo.

Tokie matavimai, naudojant standartinę (etaloninę) lempą, turi būti atliekami šiuose taškuose:

B 50, 50L ir 50R – B klasės priekiniams žibintams, 0,86D/3,5R, 0,86D/3,5L, 0,50U/1,5L ir 1.5R – C ir D klasių artimosios šviesos arba artimosios (tolimosios) šviesos žibintams;

Emax tolimosios šviesos žibinto spinduliui arba artimosios (tolimosios) šviesos žibintui;

2.1.2.2.   Rezultatai

Kiekvieno pavyzdžio prieš bandymą ir po jo išmatuotų fotometrinių verčių svyravimai neturi viršyti 10 %, įskaitant leidžiamuosius fotometrinių matavimų tvarkos nuokrypius.

2.2.   Atsparumas atmosferos ir cheminių medžiagų poveikiui

2.2.1.   Atsparumas atmosferos poveikiui

Trys nauji pavyzdžiai (sklaidytuvai arba medžiagos pavyzdžiai) yra veikiami spinduliuotės, skleidžiamos šaltinio, kurio spektrinis energijos pasiskirstymas panašus į 5 500 K ir 6 000 K temperatūros juodojo kūno spektrinį energijos pasiskirstymą. Kad būtų kiek įmanoma sumažinta bangų, kurių ilgis mažesnis kaip 295 nm ir didesnis kaip 2 500 nm, spinduliuotė, tarp spinduliuotės šaltinio ir pavyzdžių turi būti įtaisyti tam tikri filtrai. Pavyzdžiai veikiami 1 200 W/m2 ± 200 W/m2 energijos srautu tiek laiko, kad jų gautas šviesos energijos kiekis būtų 4 500 MJ/m2 ± 200 MJ/m2. Bandymo įrenginio viduje, vienodame lygyje su pavyzdžiais padėto juodo skydelio temperatūra turi būti 50 °C ± 5 °C. Kad pavyzdžiai būtų veikiami tolygiai, jie turi suktis aplink spinduliuotės šaltinį 1–5/min. dažniu.

Pavyzdžiai apipurškiami 23 °C ± 5 °C temperatūros distiliuotu vandeniu, kurio savitasis laidumas mažesnis kaip 1 mS/m, tokiu ciklu:

purškiama 5 minutes; džiovinama 25 minutes.

2.2.2.   Atsparumas cheminėms medžiagoms

Atlikus 2.2.1 pastraipoje aprašytą bandymą ir 2.2.3.1 pastraipoje aprašytą matavimą, minėtųjų trijų pavyzdžių išorinis paviršius veikiamas 2.2.2.1 pastraipoje aprašytu mišiniu pagal 2.2.2.2 pastraipoje nurodytą tvarką.

2.2.2.1.   Bandymo mišinys

Bandymo mišinį sudaro: 61,5 % n-heptano, 12,5 % toluolo, 7,5 % etilo tetrachlorido, 12,5 % trichloretileno ir 6 % ksilolo (nurodyti tūrio procentai).

2.2.2.2.   Bandymo mišinio naudojimas

Medvilninio audinio skiautė įmirkoma (pagal ISO 105) 2.2.2.1 pastraipoje aprašytame mišinyje ir per 10 sekundžių dešimčiai minučių prispaudžiama prie pavyzdžio išorinio paviršiaus 50 N/cm slėgiu (toks slėgis atitinka slėgį, gaunamą 14 × 14 mm bandomąjį paviršių veikiant 100 N jėga).

Per šį 10 minučių laikotarpį audinys dar kartą įmirkomas mišinyje, kad naudojamo skysčio sudėtis nuolat būtų tokia pati kaip nustatyto bandymų mišinio.

Bandymo metu leidžiama kompensuoti pavyzdį veikiantį slėgį, kad pavyzdys nesuskiltų.

2.2.2.3.   Valymas

Baigus naudoti bandymo mišinį, pavyzdžiai turi būti džiovinami atvirame ore ir nuplaunami 2.3 pastraipoje aprašytu tirpalu. (Atsparumas valymo priemonėms) 23 °C ± 5 °C.

Vėliau pavyzdžiai kruopščiai skalaujami 23 °C ± 5 °C temperatūros distiliuotu vandeniu, kurio sudėtyje yra ne daugiau kaip 0,2 % priemaišų, ir nušluostomi minkšto audeklo skiaute.

2.2.3.   Rezultatai

2.2.3.1.   Po atsparumo atmosferos poveikiui bandymo išorinis pavyzdžių paviršius neturi būti įtrūkęs, subraižytas, apdaužytas ar deformuotas, o šviesos perdavimo vidurkis , gautas matuojant tris pavyzdžius pagal šio priedo 2 priedėlyje aprašytą tvarką, neturi viršyti 0,020 (Δtm ≤ 0,020).

2.2.3.2.   Po atsparumo cheminėms medžiagoms bandymo, ant pavyzdžių neturi būti jokių cheminių medžiagų dėmių, galinčių sukelti srauto sklaidos pokyčius, kurių kaitos vidurkis , gautas matuojant tris pavyzdžius pagal šio priedo 2 priedėlyje aprašytą tvarką, neturi viršyti 0,020 (Δdm ≤ 0,020).

2.3.   Atsparumas valymo priemonėms ir angliavandeniliams

2.3.1.   Atsparumas valymo priemonėms

Trijų pavyzdžių (sklaidytuvų arba medžiagos bandinių) išorinis paviršius įkaitinamas iki 50 °C ± 5 °C temperatūros, po to 5 minutėms pamerkiamas į 23 °C ± 5 °C temperatūros mišinį, kurį sudaro 99 dalys distiliuoto vandens su ne daugiau kaip 0,02 % priemaišų ir viena dalis alkilarilo sulfonato.

Po bandymo pavyzdžiai džiovinami 50 °C ± 5 °C temperatūroje.

Pavyzdžių paviršius turi būti nuvalytas drėgnu audeklu.

2.3.2.   Atsparumas angliavandeniliams

Šių trijų pavyzdžių išorinis paviršius vieną minutę nestipriai trinamas medvilninio audeklo skiaute, įmirkyta mišinyje, sudarytame iš 70 % n-heptano ir 30 % toluolo (nurodyti tūrio procentai), paskui džiovinamas atvirame ore.

2.3.3.   Rezultatai

Po abiejų iš eilės atliktų anksčiau aptartų bandymų, vidutinė perdavimo kaitos vertė , gauta išmatavus tris pavyzdžius pagal šio priedo 2 priedėlyje aprašytą tvarką, neturi viršyti 0,010 (Δtm ≤ 0,010).

2.4.   Atsparumas mechaniniam poveikiui

2.4.1.   Mechaninio poveikio metodas

Su trijų naujų pavyzdžių (sklaidytuvų) išoriniu paviršiumi atliekamas tolygaus mechaninio poveikio bandymas pagal šio priedo 3 priedėlyje aprašytą metodą.

2.4.2.   Rezultatai

Pokyčiai po bandymo:

turi būti matuojami pagal 2 priedėlyje aprašytą tvarką, šios taisyklės 2.2.4.1.1 pastraipoje nurodytoje vietoje. Trijų pavyzdžių vidutinė vertė turi būti tokia:

Δtm ≤ 0,100;

Δdm ≤ 0,050

2.5.   Dangų, jei jos naudojamos, sukibimo bandymas

2.5.1.   Pavyzdžio paruošimas

20 mm × 20 mm dydžio sklaidytuvo dangos plotelis skustuvo ašmenimis arba adata padalijamas į tinklelį su maždaug 2 mm x 2 mm dydžio akimis. Ašmenis arba adatą veikiantis slėgis turi būti pakankamas, kad būtų perpjauta (perdurta) bent danga.

2.5.2.   Bandymo aprašas

Naudojama lipnioji juosta, kurios sukibimo jėga, išmatuota šio priedo 4 priedėlyje aprašytomis standartinėmis sąlygomis, lygi 2 N (pločio cm) ± 20 %. Ši lipnioji ne mažiau kaip 25 mm pločio juosta mažiausiai penkias minutes laikoma prispausta prie paviršiaus, paruošto, kaip nurodyta 2.5.1 pastraipoje.

Tuomet lipniosios juostos galas apkraunamas taip, kad sukibimo su paviršiumi jėgą išlygintų šiam paviršiui statmena jėga. Tada juosta nuplėšiama traukiant pastoviu 1,5 m/s ± 0,2 m/s greičiu.

2.5.3.   Rezultatai

Tinklelio plote neturi būti žymių apgadinimų. Leistini apgadinimai tik tinklelio linijų sankirtose arba pjūvių kraštuose, tačiau apgadintas plotas neturi viršyti 15 % tinklelio paviršiaus ploto.

2.6.   Surinkto priekinio žibinto su plastikiniu sklaidytuvu bandymai

2.6.1.   Sklaidytuvo paviršiaus atsparumas mechaniniam poveikiui

2.6.1.1.   Bandymai

Su žibinto pavyzdžio Nr. 1 sklaidytuvu atliekamas 2.4.1 pastraipoje aprašytas bandymas.

2.6.1.2.   Rezultatai

Atlikus bandymą pagal šios taisyklės reikalavimus, atliktų fotometrinių matavimų rezultatai neturi daugiau kaip 30 % viršyti didžiausiųjų reikšmių, nustatytų taške HV, ir neturi būti daugiau kaip 10 % mažesni už mažiausias vertes, nustatytas B klasės žibintui taškuose 50 L ir 50 R, C ir D klasių žibintams – 0,86D/3,5R, 0,86D/3,5L.

2.6.2.   Dangų, jei jos naudojamos, sukibimo bandymas

Su žibinto pavyzdžio Nr. 2 sklaidytuvu atliekamas 2.5 pastraipoje aprašytas bandymas.

3.   PRODUKCIJOS ATITIKTIES PATIKRA

Sklaidytuvams gaminti naudojamų medžiagų atžvilgiu pripažįstama, kad serijos žibintai atitinka šios taisyklės reikalavimus, jei:

3.1.1.   Po atsparumo cheminėms, valymo medžiagoms ir angliavandeniliams bandymo, išoriniame pavyzdžių paviršiuje nėra plika akimi matomų įtrūkimų, apdaužymų ar deformacijos (žr. 2.2.2, 2.3.1 ir 2.3.2 pastraipas);

3.1.2.   Po 2.6.1.1 pastraipoje aprašyto bandymo 2.6.1.2 pastraipoje nurodytuose taškuose išmatuotos fotometrinės vertės neperžengia šioje taisyklėje nustatytų produkcijos atitikties ribų.

3.2.   Jei rezultatai neatitinka reikalavimų, turi būti atlikti bandymai su kitais atsitiktinai atrinktais žibintų pavyzdžiais.

1 PRIEDĖLIS

PATVIRTINIMO BANDYMŲ CHRONOLOGINĖ TVARKA

A.   Plastikinių medžiagų (sklaidytuvų arba medžiagos bandinių, pateiktų pagal šios taisyklės 2.2.4 pastraipą) bandymai.

B.   Surinktų žibintų bandymai (pateiktų pagal šios taisyklės 2.2.3 pastraipą).

2 PRIEDĖLIS

ŠVIESOS SKLAIDOS IR PERDAVIMO MATAVIMO BŪDAS

1.   ĮRANGA (žr. paveikslą)

Kolimatoriaus K spindulį, kurio pusinę divergenciją β/2 = 17,4 × 104 rd riboja diafragma Dτ su 6 mm skersmens anga, prieš kurią pastatytas stovas su pavyzdžiu.

Glaudžiamasis achromatinis sklaidytuvas L2 su sferinės aberacijos korekcija sieja diafragmą Dτ su imtuvu R; sklaidytuvo L2 skersmuo turi būti toks, kad neribotų pavyzdžio sklaidomos šviesos kūgio, kurio pusinis viršūnės kampas β/2 = 14°.

Sklaidytuvo L2 vaizdo židinio plokštumoje pastatyta žiedo pavidalo diafragma, kurios kampai αo/2 = 1° ir αmax/2 = 12°.

Nepermatomos centrinės diafragmos dalies paskirtis – pašalinti tiesiogiai iš šviesos šaltinio sklindančią šviesą. Centrinę diafragmos dalį turi būti įmanoma patraukti iš šviesos spindulio sklidimo kelio taip, kad ją būtų galima grąžinti tiksliai į pradinę vietą.

Atstumas L2 Dτ ir sklaidytuvo L2 židinio nuotolis F2 (1) parenkamas taip, kad Dτ atvaizdas visiškai uždengtų imtuvą R.

Jei pradinio krintančio srauto stiprumas yra 1 000 vienetų, tai kiekvieno matavimo absoliutusis tikslumas turi būti didesnis negu 1 vienetas.

2.   MATAVIMAI

Turi būti išmatuoti šie dydžiai:

----

(1)  L2 rekomenduojama naudoti apytiksliai 80 mm židinio nuotolį.

3 PRIEDĖLIS

PURŠKIMO BANDYMO METODAS

1.   BANDYMO ĮRANGA

1.1.   Purkštuvas

Purkštuvo antgalis turi būti 1,3 mm skersmens, kad skystį būtų galima purkšti 0,24 ± 0,02 l/min. greičiu, esant 6 barų – 0, +0,5 baro darbiniam slėgiui.

Šiomis darbinėmis sąlygomis, ant bandomojo paviršiaus, esančio 380 mm ± 10 mm atstumu nuo purkštuvo antgalio, turi susidaryti 170 mm ± 50 mm dydžio vėduoklinis medžiagos pasiskirstymas.

1.2.   Bandymo mišinys

Bandymo mišinys turi būti sudarytas iš:

silikatinio smėlio, kurio kietumas pagal Moso skalę –7, o smiltys nuo 0 iki 0,2 mm dydžio ir būdingas įprastas pasiskirstymas; kampinis koeficientas 1,8–2;

vandens, kurio kietumas ne didesnis kaip 205 g/m3; į litrą vandens dedama 25 g smėlio.

2.   BANDYMAS

Žibinto sklaidytuvo išorinis paviršius vieną arba daugiau kaip vieną kartą veikiamas smėlio srove, kaip aprašyta anksčiau. Srovė į bandomąjį paviršių turi būti purškiama beveik statmenai.

Paviršiaus dilimas tikrinamas naudojantis vienu ar keliais etaloniniais stiklo pavyzdžiais, pridedant juos prie bandomų sklaidytuvų. Mišinio purškiama tol, kol 2 priedėlyje aprašytais metodais išmatuotos pavyzdžio arba pavyzdžių šviesos sklaidos pokytis tampa lygus:

Kad būtų patikrinta, ar visas bandomas paviršius nudilo vienodai, gali būti naudojami etaloniniai pavyzdžiai.

4 PRIEDĖLIS

LIPNIOSIOS JUOSTOS SUKIBIMO BANDYMAS

1.   PASKIRTIS

Šiuo metodu galima išmatuoti lipniosios juostos sukibimo su stiklo plokštele linijinę jėgą standartinėmis sąlygomis.

2.   PRINCIPAS

Matuojama jėga, kurios reikia atplėšti lipniąją juostą nuo stiklo plokštelės 90° kampu.

3.   ATMOSFEROS SĄLYGOS

Aplinkos temperatūra turi būti 23 °C ± 5 °C, o santykinis oro drėgnumas –65 ± 15 %.

4.   BANDINIAI

Prieš bandymą bandomasis lipniosios juostos ritinėlis turi būti 24 valandas laikomas nurodytomis atmosferos sąlygomis (žr. 3 pastraipą).

Iš kiekvieno ritinėlio turi būti išbandyti penki 400 mm ilgio bandiniai. Bandiniai iš ritinėlio turi būti paimti prieš tai atvyniojus juostelę per tris apsukimus ir atvyniotą dalį išmetus.

5.   TVARKA

Bandymas atliekamas 3 pastraipoje nurodytomis aplinkos sąlygomis.

Ritinėlį išvyniojant apytiksliai 300 mm/s greičiu, paimamos penkios bandomosios atkarpos, kurios per 15 sekundžių prilipinamos šiuo būdu:

Juostelė lipinama prie stiklo plokštelės palaipsniui, nestipriai patrinant pirštu išilgai, pernelyg nespaudžiant; tarp juostelės ir stiklo plokštelės neturi likti oro burbuliukų.

Bandinys nurodytomis aplinkos sąlygomis paliekamas 10 minučių.

Apytiksliai 25 mm bandomosios atkarpos atplėšiama nuo plokštelės bandiniui statmena kryptimi. Plokštelė įtvirtinama, o laisvasis juostelės galas atlenkiamas atgal 90° kampu. Jėga naudojama taip, kad juostelės ir plokštelės skiriamoji linija būtų statmena šios jėgos vektoriui ir statmena plokštelei.

Juostelė plėšiama 300 mm/s ± 30 mm/s greičiu ir registruojama juostelei atplėšti reikalinga jėga.

6.   REZULTATAI

Matavimo rezultatas yra apskaičiuotasis penkių gautųjų reikšmių vidurkis. Ši vertė išreiškiama niutonais juostos pločio centimetrui.

----

7 PRIEDAS

MAŽIAUSI INSPEKTORIAUS ATLIEKAMO PAVYZDŽIŲ ATRINKIMO REIKALAVIMAI

1.   BENDROJI INFORMACIJA

1.1.   Šios taisyklės atitikties reikalavimų, jei yra, mechaniniu ir geometriniu atžvilgiu laikomasi, jei skirtumai neviršija įprastų gamybos nuokrypių. Ši sąlyga taip pat taikoma spalvai.

Fotometrinių charakteristikų atžvilgiu serijinės gamybos priekinių žibintų atitiktis neginčijama, jei atliekant bet kurio atsitiktinai pasirinkto priekinio žibinto su standartine kaitinamąja lempa fotometrinių charakteristikų bandymą:

1.2.1.   A klasės priekiniai žibintai: jokia išmatuota vertė nenukrypsta nuo šioje taisyklėje nustatytos vertės daugiau kaip 20 %.

B, C ir D klasių priekiniai žibintai:

1.2.2.1.   jokia išmatuota vertė nenukrypsta nuo šioje taisyklėje nustatytos vertės daugiau kaip 20 %. Vertės III zonoje B klasės priekiniams žibintams, 1 zonoje C ir D klasių priekiniams žibintams daugiausia gali nukrypti atitinkamai:

0,3 liukso atitinka 20 %

0,45 liukso atitinka 30 %

1.2.2.2.   jei tolimosios šviesos spindulio atveju HV yra 0,75 Emax atitinkančios izoliuksės viduje, bet kuriame matavimo taške, apibrėžtame šios taisyklės 6.2.3.2 ir 6.3.2.2 pastraipose, pastebimas leistinasis didžiausių fotometrinių verčių nuokrypis +20 %, o mažiausių verčių leistinasis nuokrypis –20 %

1.2.3.   Jei anksčiau aprašytų bandymų rezultatai neatitinka reikalavimų, bandymai turi būti pakartoti naudojant kitą standartinę kaitinamąją lempą.

1.2.4.   Į priekinius žibintus su akivaizdžiais defektais neatsižvelgiama.

2.   PIRMASIS PAVYZDŽIŲ ATRINKIMAS

Pirmą kartą atrenkant pavyzdžius, keturi žibintai pasirenkami atsitiktine tvarka. Pirmasis pavyzdys iš dviejų pažymimas raide A, antrasis pavyzdys iš dviejų – raide B.

2.1.   Atitiktis neginčijama

Atlikus šio priedo 1 pav. pavaizduotą pavyzdžių atrinkimo procedūrą, serijinės gamybos žibintų atitiktis neginčijama, jeigu įrenginių išmatuotųjų verčių nuokrypiai yra tokie:

2.1.1.1.   pavyzdys A

2.1.1.2.   pavyzdys B

2.2.   Atitiktis ginčytina

Atlikus šio priedo 1 pav. parodytą pavyzdžių atrinkimo procedūrą, serijinės gamybos priekinių žibintų atitiktis ginčytina ir iš gamintojo reikalaujama, kad jo gaminiai atitiktų reikalavimus (suderinimas), jeigu įrenginių išmatuotųjų verčių nuokrypiai yra tokie:

2.2.1.1.   pavyzdys A

2.2.1.2.   pavyzdys B

2.3.   Patvirtinimo anuliavimas

Atitiktis ginčijama ir taikoma 11 pastraipa, jei atlikus šio priedo 1 pav. parodytą pavyzdžių atrinkimo procedūrą, priekinių žibintų išmatuotųjų verčių nuokrypiai yra:

2.3.1.   pavyzdys A

2.3.2.   pavyzdys B

3.   PAKARTOTINIS PAVYZDŽIŲ ATRINKIMAS

A3, B2 ir B3 atvejais per du mėnesius nuo pranešimo būtina atlikti pakartotinį pavyzdžių atrinkimą. Iš gaminių, pagamintų atlikus derinimą, imamas trečiasis pavyzdys C, kurį sudaro du priekiniai žibintai.

3.1.   Atitiktis neginčijama

Atlikus šio priedo 1 pav. parodytą pavyzdžių atrinkimo procedūrą, serijinės gamybos būdu pagamintų priekinių žibintų atitiktis neginčijama, jeigu įrenginių išmatuotųjų verčių nuokrypiai yra tokie:

3.1.1.1.   pavyzdys C

3.1.1.2.   pavyzdys D

3.2.   Atitiktis ginčytina

Atlikus šio priedo 1 pav. parodytą pavyzdžių atrinkimo procedūrą, serijinės gamybos žibintų atitiktis ginčytina ir iš gamintojo reikalaujama, kad jo gaminiai atitiktų reikalavimus (suderinimas), jeigu įrenginių išmatuotųjų verčių nuokrypiai yra tokie:

3.2.1.1.   pavyzdys D

3.3.   Patvirtinimo paskelbimas netekusiu galios

Atitiktis ginčijama ir taikoma 11 pastraipa, jei atlikus šio priedo 1 pav. parodytą pavyzdžių atrinkimo procedūrą, priekinių žibintų išmatuotųjų verčių nuokrypiai yra:

3.3.1.   pavyzdys C

3.3.2.   pavyzdys D

----

8 PRIEDAS

EKSPLOATACIJOS LAIKOTARPIŲ APŽVALGA ATSIŽVELGIANT Į FOTOMETRINIŲ CHARAKTERISTIKŲ PASTOVUMĄ

Visi pateikti sugrupuoti priekiniai žibintai ir priekiniai rūko žibintai kartu su B klasės ženklinimo simboliais pateikti kaip pavyzdžiai; šis sąrašas nėra baigtinis.

----