----

----

I Akty, jejichž zveřejnění je povinné

----

NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY (ES) č. 1775/2005

ze dne 28. září 2005

o podmínkách přístupu k plynárenským přepravním soustavám

(Text s významem pro EHP)

EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,

s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 95 této smlouvy,

s ohledem na návrh Komise,

s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru (1),

po konzultaci s Výborem regionů,

v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy (2),

vzhledem k těmto důvodům:

PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:

Článek 1

Předmět a oblast působnosti

1.   Cílem tohoto nařízení je stanovit nediskriminační pravidla pro podmínky přístupu k plynárenským přepravním soustavám s přihlédnutím ke zvláštnostem celostátních a regionálních trhů, aby bylo zajištěno řádné fungování vnitřního trhu se zemním plynem.

Tento cíl zahrnuje stanovení harmonizovaných zásad pro sazby či metody jejich výpočtu, pro přístup k soustavě, zavedení služeb pro přístup třetích stran, a harmonizované zásady pro přidělování kapacity a řízení překročení kapacity, stanovení požadavků na průhlednost, pravidla pro vyrovnávání, vyrovnávací poplatky a usnadnění obchodování s kapacitou.

2.   Členské státy mohou ustavit subjekt nebo orgán zřízený v souladu se směrnicí 2003/55/ES, který vykonává jednu nebo více funkcí obvykle vykonávaných provozovatelem přepravní soustavy a který podléhá tomuto nařízení.

Článek 2

Definice

1.   Pro účely tohoto nařízení se rozumí:

2.   Použijí se rovněž příslušné definice obsažené v článku 2 směrnice 2003/55/ES s výjimkou definice přepravy v bodu 3 uvedeného článku.

Článek 3

Sazby za přístup k soustavám

1.   Sazby nebo metody pro jejich výpočet, používané provozovateli přepravních soustav a schválené regulačními orgány podle čl. 25 odst. 2 směrnice 2003/55/ES, a rovněž sazby zveřejňované podle čl. 18 odst. 1 uvedené směrnice jsou průhledné, berou v úvahu potřebu integrity soustavy a jejího zlepšování a odrážejí skutečné náklady, pokud tyto náklady odpovídají nákladům účinného provozovatele soustavy se srovnatelnou strukturou a jsou průhledné, včetně odpovídající návratnosti investic, a případně přihlížejí k srovnávacím rozborům sazeb prováděným regulačními orgány. Sazby nebo metody pro jejich výpočet se používají nediskriminačním způsobem.

Členské státy mohou rozhodnout, že sazby lze rovněž určovat tržními prostředky, jako jsou aukce, pokud jsou takové prostředky a výnosy z nich plynoucí schváleny regulačním orgánem.

Sazby nebo metody pro jejich výpočet usnadňují účinné obchodování se zemním plynem a hospodářskou soutěž a současně zabraňují křížovým dotacím mezi uživateli soustavy a poskytují podněty k investicím a k zachování nebo vytváření interoperability přepravních soustav.

2.   Sazby za přístup k soustavě nesmí omezit likviditu trhu ani narušit přeshraniční obchod mezi různými přepravními soustavami. Pokud by rozdíly ve struktuře sazeb nebo mechanismů vyrovnávání narušovaly obchod mezi přepravními soustavami, usilují provozovatelé přepravních soustav, aniž je dotčen čl. 25 odst. 2 směrnice 2003/55/ES, v úzké spolupráci s příslušnými vnitrostátními orgány aktivně o sblížení struktur sazeb a zásad ukládání poplatků, a to i ve vztahu k vyrovnávání.

Článek 4

Služby pro přístup třetích stran

1.   Provozovatelé přepravních soustav:

2.   Přepravní smlouvy uzavřené s nestandardními termíny zahájení nebo na dobu kratší, než je standardní roční přepravní smlouva, nesmějí vést k bezdůvodně vyšším nebo nižším sazbám, jež neodrážejí tržní hodnotu služby podle zásad v čl. 3 odst. 1.

3.   Služby pro přístup třetích stran mohou být případně poskytovány s výhradou vhodné záruky solventnosti uživatele soustavy. Tyto záruky nesmí vytvářet bezdůvodnou překážku vstupu na trh a musí být nediskriminační, průhledné a přiměřené.

Článek 5

Zásady mechanismů přidělování kapacity a postupů pro řízení překročení kapacity

1.   Účastníkům trhu je dána k dispozici maximální kapacita ve všech významných bodech uvedených v čl. 6 odst. 3, s přihlédnutím k integritě soustavy a účinnost provozu soustavy.

2.   Provozovatelé přepravních soustav zavedou a zveřejní nediskriminační a průhledné mechanismy přidělování kapacity, které:

3.   Pokud provozovatelé přepravních soustav uzavírají nové přepravní smlouvy nebo znovu sjednávají stávající přepravní smlouvy, zohlední tyto smlouvy následující zásady:

4.   Pokud smluvní kapacita ze stávajících přepravních smluv zůstane nevyužitá a dojde k smluvnímu překročení kapacity, použijí provozovatelé přepravních soustav odstavec 3, pokud tím nebudou porušeny požadavky stávajících přepravních smluv. Pokud by tím došlo k porušení stávajících přepravních smluv, požádají provozovatelé přepravních soustav po konzultaci s příslušnými orgány podle odstavce 3 uživatele soustavy, aby použil nevyužitou kapacitu na sekundárním trhu.

5.   Dojde-li k fyzickému přetížení, použije provozovatel přepravní soustavy nebo případně regulační orgán nediskriminační a průhledné mechanismy přidělování kapacity.

Článek 6

Požadavky na průhlednost

1.   Provozovatelé přepravních soustav zveřejní podrobné údaje o nabízených službách a uplatňovaných podmínkách spolu s technickými údaji, které uživatelé soustavy potřebují pro účinný přístup k soustavě.

2.   Provozovatelé přepravních soustav nebo příslušné vnitrostátní orgány zveřejňují přiměřené a dostatečně podrobné informace o stanovování sazeb, metodách a struktuře, aby zajistili průhledné, objektivní a nediskriminační sazby a usnadnili účinné využívání plynárenské soustavy.

3.   U poskytovaných služeb každý provozovatel přepravní soustavy pravidelně, průběžně, srozumitelným a standardizovaným způsobem zveřejňuje pro všechny významné body včetně vstupů a výstupů číselné údaje o technické, smluvní a dostupné kapacitě.

4.   Významné body v přepravní soustavě, pro které se musí údaje zveřejňovat, schválí příslušné orgány po konzultaci s uživateli soustavy.

5.   Pokud se provozovatel přepravní soustavy domnívá, že z důvodu zachování důvěrnosti není oprávněn zveřejnit všechny požadované údaje, vyžádá si od příslušných orgánů povolení, aby omezil zveřejnění s ohledem na daný bod či dané body.

Příslušné orgány udělují či zamítají povolení případ od případu, přičemž berou v úvahu zejména potřebu oprávněné ochrany obchodního tajemství a cíl vytvoření konkurenčního vnitřního trhu se zemním plynem. Je-li povolení uděleno, zveřejní se dostupná kapacita bez uvedení těch číselných hodnot, kterými by se porušilo zachování důvěrnosti.

Povolení podle tohoto odstavce se neudělí, pokud ve stejném bodě mají smluvní kapacitu tři nebo více uživatelů soustavy.

6.   Provozovatelé přepravních soustav vždy zveřejňují informace vyžadované tímto nařízením smysluplným, kvantifikovatelně jasným, snadno přístupným a nediskriminačním způsobem.

Článek 7

Pravidla vyrovnávání a vyrovnávací poplatky

1.   Pravidla vyrovnávání musí být stanovena spravedlivým, nediskriminačním a průhledným způsobem a vycházet z objektivních kritérií. Pravidla vyrovnávání odrážejí skutečné potřeby soustavy s přihlédnutím ke zdrojům, které má provozovatel přepravní soustavy k dispozici.

2.   V případě netržních systémů vyrovnávání se úrovně tolerance určují způsobem, který buď odráží sezonnost, nebo vede k úrovni tolerance vyšší, než která vychází ze sezonnosti, a který odráží skutečné technické možnosti přepravní soustavy. Úrovně tolerancí odrážejí skutečné potřeby soustavy s přihlédnutím ke zdrojům, které má provozovatel přepravní soustavy k dispozici.

3.   Vyrovnávací poplatky v nejvyšší možné míře odrážejí náklady, přičemž zároveň uživatelům soustavy poskytují vhodné podněty k vyrovnání jejich dodávek a odběrů zemního plynu. Zabraňují křížovým dotacím mezi uživateli soustavy a nebrání vstupu nových účastníků na trh.

Příslušné orgány nebo případně provozovatel přepravní soustavy zveřejňují metody pro výpočet vyrovnávacích poplatků a konečných sazeb.

4.   Provozovatelé přepravních soustav mohou uložit peněžní sankce uživatelům soustavy, jejichž dodávka do přepravní soustavy a odběr z ní není v rovnováze podle pravidel vyrovnávání uvedených v odstavci 1.

5.   Peněžní sankce přesahující skutečně vzniklé náklady na vyrovnávání, pokud tyto náklady odpovídají nákladům účinného provozovatele soustavy se srovnatelnou strukturou a jsou průhledné, se zohlední při výpočtu sazeb takovým způsobem, aby se nesnížil zájem na vyrovnávání, a schválí je příslušné orgány.

6.   Aby uživatelé soustavy měli možnost přijmout včasná nápravná opatření, poskytují provozovatelé přepravních soustav dostatečné, včasné a spolehlivé on-line informace o stavu vyrovnávání u jednotlivých uživatelů soustavy. Úroveň poskytovaných informací odráží úroveň informací, které má provozovatel přepravní soustavy k dispozici. Pokud je poskytování těchto informací zpoplatněno, schválí poplatky příslušné orgány a provozovatel přepravní soustavy je zveřejní.

7.   Členské státy zajistí, aby provozovatelé přepravních soustav usilovali o harmonizaci režimů vyrovnávání a zjednodušení struktur a úrovní poplatků za vyrovnávání za účelem usnadnění obchodování se zemním plynem.

Článek 8

Obchodování s právy na kapacitu

Každý provozovatel přepravní soustavy učiní přiměřené kroky, aby umožnil a usnadnil volné obchodování s právy na kapacitu. Každý takový provozovatel vypracuje harmonizované přepravní smlouvy a postupy pro primární trh, aby usnadnil sekundární obchodování s kapacitou, a uzná převod primárních práv na kapacitu, je-li mu to uživatelem soustavy oznámeno. Harmonizované přepravní smlouvy a postupy se oznamují regulačním orgánům.

Článek 9

Pokyny

1.   Pokyny, kterými se stanoví minimální stupeň harmonizace požadované pro dosažení cíle tohoto nařízení, případně určí:

2.   Pokyny týkající se záležitostí uvedených v odstavci 1 jsou stanoveny v příloze. Komise je může změnit; změna se provede postupem podle čl. 14 odst. 2.

3.   Použití a změna pokynů přijatých na základě tohoto nařízení odráží rozdíly mezi jednotlivými vnitrostátními plynárenskými soustavami, a proto nejsou vyžadovány na úrovni Společenství jednotné podmínky pro přístup třetích stran. Přesto mohou pokyny stanovit minimální požadavky, jež je třeba splnit pro dosažení nediskriminačních a průhledných podmínek přístupu k soustavě nezbytných pro vnitřní trh se zemním plynem, které lze poté uplatňovat s ohledem na rozdíly mezi vnitrostátními plynárenskými soustavami.

Článek 10

Regulační orgány

Při výkonu svých povinností podle tohoto nařízení zajišťují regulační orgány členských států zřízené podle článku 25 směrnice 2003/55/ES soulad s tímto nařízením a s pokyny přijatými podle článku 9 tohoto nařízení.

Tyto orgány případně spolupracují navzájem a s Komisí.

Článek 11

Poskytování informací

Členské státy a regulační orgány poskytnou na žádost Komisi veškeré potřebné informace pro účely článku 9.

Pro poskytnutí informací stanoví Komise přiměřenou lhůtu, přičemž přihlédne ke složitosti požadovaných informací a k jejich naléhavosti.

Článek 12

Právo členských států na stanovení podrobnějších opatření

Tímto nařízením nejsou dotčena práva členských států zachovat nebo zavést opatření obsahující podrobnější ustanovení, než která jsou uvedena v tomto nařízení a v pokynech podle v článku 9.

Článek 13

Sankce

1.   Členské státy stanoví pravidla pro sankce za porušení ustanovení tohoto nařízení a přijmou veškerá nezbytná opatření pro zajištění jejich provádění. Stanovené sankce musí být účinné, přiměřené a odrazující. Členské státy o těchto předpisech vyrozumí Komisi nejpozději do 1. července 2006 a neprodleně oznámí veškeré jejich následné změny.

2.   Sankce podle odstavce 1 nejsou trestněprávní povahy.

Článek 14

Projednávání ve výboru

1.   Komisi je nápomocen výbor zřízený článkem 30 směrnice 2003/55/ES.

2.   Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 5 a 7 rozhodnutí Rady 1999/468/ES s ohledem na článek 8 zmíněného rozhodnutí.

Doba uvedená v čl. 5 odst. 6 rozhodnutí 1999/468/ES je tři měsíce.

3.   Výbor přijme svůj jednací řád.

Článek 15

Zpráva Komise

Komise sleduje provádění tohoto nařízení. Ve své zprávě podle čl. 31 odst. 3 směrnice 2003/55/ES Komise rovněž uvede zkušenosti získané při používání tohoto nařízení. Zpráva zejména přezkoumá, do jaké míry bylo nařízení úspěšné při zajištění nediskriminačních a náklady odrážejících podmínek přístupu k soustavě u plynárenských přepravních soustav, a přispělo tak zákazníkům k možnosti volby na řádně fungujícím vnitřním trhu a k dlouhodobé bezpečnosti dodávek. V případě potřeby se zpráva doplní vhodnými návrhy nebo doporučeními.

Článek 16

Odchylky a výjimky

Toto nařízení se nevztahuje na:

Článek 17

Vstup v platnost

Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.

Použije se od dne 1. července 2006, s výjimkou čl. 9 odst. 2 druhé věty, která se použije ode dne 1. ledna 2007.

Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.

Ve Štrasburku dne 28. září 2005.

Za Evropský parlament

předseda

J. BORRELL FONTELLES

Za Radu

předseda

D. ALEXANDER

----

(1)Úř. věst. C 241, 28.9.2004, s. 31.

(2)  Stanovisko Evropského parlamentu ze dne 20. dubna 2004 (Úř. věst. C 104 E, 30.4.2004, s. 306), společný postoj Rady ze dne 12. listopadu 2004 (Úř. věst. C 25 E, 1.2.2005, s. 44) a postoj Evropského parlamentu ze dne 8. března 2005 (dosud nezveřejněný v Úředním věstníku), rozhodnutí Rady ze dne 12. července 2005.

(3)Úř. věst. L 176, 15.7.2003, s. 57.

(4)Úř. věst. L 184, 17.7.1999, s. 23.

----

PŘÍLOHA

POKYNY PRO

1.   Služby pro přístup třetích stran

2.   Zásady mechanismů přidělování kapacity, postupů řízení překročení kapacity a jejich uplatňování v případě smluvního překročení kapacity

2.1   Zásady mechanismů přidělování kapacity a postupů řízení překročení kapacity

2.2   Postupy řízení překročení kapacity v případě smluvního překročení kapacity

3.   Vymezení technických informací, které uživatelé soustavy potřebují pro účinný přístup k soustavě, určení všech významných bodů z důvodu požadavků na průhlednost a informací, které se o všech významných bodech zveřejňují, a časového plánu, podle kterého se tyto informace zveřejňují

3.1   Vymezení technických informací, které uživatelé soustavy potřebují pro účinný přístup k soustavě

Provozovatelé přepravních soustav zveřejní o svých soustavách a službách alespoň tyto informace:

3.2   Určení všech významných bodů z důvodu požadavků na průhlednost

Významné body musí přinejmenším zahrnovat:

3.3   Informace, které se o všech významných bodech zveřejňují, a časový plán, podle kterého se tyto informace zveřejňují

----

----

ROZHODNUTÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY č. 1776/2005/ES

ze dne 28. září 2005,

kterým se mění rozhodnutí Rady 2000/819/ES o víceletém programu pro podnik a podnikavost, a zejména pro malé a střední podniky (MSP) (2001–2005)

(Text s významem pro EHP)

EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,

s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 157 odst. 3 této smlouvy,

s ohledem na návrh Komise,

s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru (1),

v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy (2),

vzhledem k těmto důvodům:

ROZHODLY TAKTO:

Článek 1

Rozhodnutí 2000/819/ES se mění takto:

Článek 2

Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.

Ve Štrasburku dne 28. září 2005.

Za Evropský parlament

předseda

J. BORRELL FONTELLES

Za Radu

předseda

J. D. ALEXANDER

----

(1)  Stanovisko ze dne 9. března 2005 (dosud nezveřejněné v Úředním věstníku).

(2)  Stanovisko Evropského parlamentu ze dne 26. května 2005 (dosud nezveřejněné v Úředním věstníku) a rozhodnutí Rady ze dne 18. července 2005.

(3)Úř. věst. L 333, 29.12.2000, s. 84. Rozhodnutí naposledy pozměněné rozhodnutím Evropského parlamentu a Rady č. 593/2004/ES (Úř. věst. L 268, 16.8.2004, s. 3).

----

----

SMĚRNICE RADY 2005/71/ES

ze dne 12. října 2005

o zvláštním postupu pro přijímání státních příslušníků třetích zemí pro účely vědeckého výzkumu

RADA EVROPSKÉ UNIE,

s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 63 bod 3 písm. a) a bod 4 této smlouvy,

s ohledem na návrh Komise,

s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu (1),

s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru (2),

s ohledem na stanovisko Výboru regionů (3),

vzhledem k těmto důvodům:

PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:

KAPITOLA I

OBECNÁ USTANOVENÍ

Článek 1

Účel

Tato směrnice stanoví podmínky pro přijímání výzkumných pracovníků ze třetích zemí do členských států na dobu delší než tři měsíce pro účely provedení výzkumného projektu na základě dohody o hostování uzavřené s výzkumnými organizacemi.

Článek 2

Definice

Pro účely této směrnice se rozumí:

Článek 3

Oblast působnosti

1.   Tato směrnice se vztahuje na státní příslušníky třetích zemí, kteří požádají o přijetí na území členského státu pro účely provedení výzkumného projektu.

2.   Tato směrnice se nevztahuje na:

Článek 4

Příznivější ustanovení

1.   Touto směrnicí nejsou dotčena příznivější ustanovení:

2.   Touto směrnicí není dotčeno právo členských států přijmout nebo zachovat předpisy příznivější pro osoby, na které se směrnice vztahuje.

KAPITOLA II

VÝZKUMNÉ ORGANIZACE

Článek 5

Schválení

1.   Každá výzkumná organizace, která si přeje přijmout jako hostitelská organizace výzkumného pracovníka v rámci postupu přijímání stanoveného touto směrnicí, musí být nejdříve pro tento účel schválena dotyčným členským státem.

2.   Schvalování výzkumných organizací musí být v souladu s postupy stanovenými vnitrostátními právními předpisy nebo správní praxí členských států. Žádosti o schválení podávají veřejné i soukromé organizace v souladu s těmito postupy na základě svých statutárních povinností nebo předmětu podnikání, přičemž náležitě prokáží, že se zabývají výzkumem.

Schválení udělené výzkumné organizaci platí po dobu nejméně pěti let. Ve výjimečných případech mohou členské státy udělit schválení na kratší dobu.

3.   Členské státy mohou v souladu se svými vnitrostátními právními předpisy požadovat písemný závazek výzkumné organizace, že v případě, kdy výzkumný pracovník neoprávněně setrvá na území dotyčného členského státu, ponese uvedená organizace odpovědnost za náhradu nákladů souvisejících s jeho pobytem a navrácením, které byly hrazeny z veřejných prostředků. Finanční odpovědnost výzkumné organizace končí nejpozději šest měsíců po skončení dohody o hostování.

4.   Členské státy mohou stanovit, že do dvou měsíců ode dne skončení dotyčné dohody o hostování předloží schválená organizace příslušným orgánům, které členské státy k tomuto účelu určí, potvrzení o provedení prací v rámci každého z výzkumných projektů, k nimž byla podepsána dohoda o hostování podle článku 6.

5.   Příslušné orgány v každém členském státě pravidelně zveřejňují a aktualizují seznamy výzkumných organizací schválených pro účely této směrnice.

6.   Členský stát může kromě jiných opatření odmítnout prodloužit schválení výzkumné organizace nebo rozhodnout o odnětí tohoto schválení, jestliže daná výzkumná organizace přestane splňovat podmínky stanovené v odstavcích 2, 3 a 4 nebo jestliže bylo schválení získáno podvodem či pokud výzkumná organizace podepsala dohodu o hostování se státním příslušníkem třetí země podvodným nebo nedbalým způsobem. Je-li schválení zamítnuto nebo odňato, může být dotyčné organizaci uložen zákaz znovu podat žádost o schválení po dobu až pěti let ode dne zveřejnění rozhodnutí o odnětí nebo neprodloužení schválení.

7.   Členské státy mohou ve svých vnitrostátních právních předpisech určit důsledky odnětí schválení nebo zamítnutí prodloužení schválení pro stávající dohody o hostování uzavřené v souladu s článkem 6, jakož i důsledky pro povolení k pobytu dotyčných výzkumných pracovníků.

Článek 6

Dohoda o hostování

1.   Výzkumná organizace, která si přeje přijmout jako hostitelská organice výzkumného pracovníka, podepíše s tímto pracovníkem dohodu o hostování, kterou se výzkumný pracovník zaváže provést výzkumný projekt a organizace se zaváže výzkumného pracovníka k tomuto účelu přijmout jako hostitelská organizace, aniž je dotčen článek 7.

2.   Výzkumná organizace může dohodu o hostování podepsat pouze v případě, že jsou splněny tyto podmínky:

3.   Po podpisu dohody o hostování může být po výzkumné organizaci v souladu s vnitrostátními právními předpisy požadováno, aby výzkumnému pracovníkovi poskytla individuální prohlášení o převzetí finanční odpovědnosti za náklady ve smyslu čl. 5 odst. 3.

4.   Dohoda o hostování automaticky končí, jestliže výzkumný pracovník není přijat nebo jestliže mezi výzkumným pracovníkem a výzkumnou organizací dojde k ukončení právního vztahu.

5.   Výzkumné organizace neprodleně vyrozumí orgán určený k tomuto účelu členskými státy o každé okolnosti, která by mohla zabránit provádění dané dohody o hostování.

KAPITOLA III

PŘIJÍMÁNÍ VÝZKUMNÝCH PRACOVNÍKŮ

Článek 7

Podmínky přijetí

1.   Státní příslušník třetí země žádající o přijetí pro účely stanovené v této směrnici:

Členské státy zkontrolují, zda jsou všechny podmínky uvedené v písmenech a), b), c) a d) splněny.

2.   Členské státy mohou také kontrolovat podmínky, na nichž byla dohoda o hostování založena a uzavřena.

3.   Po ukončení kontroly uvedené v odstavcích 1 a 2 s kladným výsledkem jsou výzkumní pracovníci přijati na území členských států pro účely provádění dohody o hostování.

Článek 8

Doba platnosti povolení k pobytu

Členské státy vydávají povolení k pobytu na dobu nejméně jednoho roku a toto povolení prodlouží, pokud jsou nadále splňovány podmínky stanovené v článcích 6 a 7. Má-li výzkumný projekt trvat méně než jeden rok, vydá se povolení k pobytu na dobu trvání projektu.

Článek 9

Rodinní příslušníci

1.   Rozhodne-li členský stát o udělení povolení k pobytu rodinným příslušníkům výzkumného pracovníka, je doba platnosti jejich povolení k pobytu shodná s dobou platnosti povolení k pobytu vydaného výzkumnému pracovníkovi, pokud to doba platnosti jejich cestovních dokladů umožňuje. V řádně odůvodněných případech může být doba platnosti povolení k pobytu rodinného příslušníka výzkumného pracovníka zkrácena.

2.   Vydání povolení k pobytu rodinným příslušníkům výzkumného pracovníka přijatého do členského státu nesmí být podmíněno požadavkem na minimální dobu pobytu výzkumného pracovníka.

Článek 10

Odnětí nebo neprodloužení povolení k pobytu

1.   Členské státy mohou odejmout nebo odmítnout prodloužit povolení k pobytu vydané na základě této směrnice, pokud bylo získáno podvodným způsobem nebo pokud vyjde najevo, že jeho držitel nesplňoval nebo již nesplňuje podmínky pro vstup a pobyt stanovené v článcích 6 a 7 nebo svůj pobyt využívá k jiným účelům, než pro které mu byl povolen.

2.   Členské státy mohou odejmout nebo odmítnout prodloužit povolení k pobytu z důvodu veřejného pořádku, veřejné bezpečnosti nebo veřejného zdraví.

KAPITOLA IV

PRÁVA VÝZKUMNÝCH PRACOVNÍKŮ

Článek 11

Výuka

1.   Výzkumní pracovníci přijatí podle této směrnice mohou vyučovat v souladu s vnitrostátními právními předpisy.

2.   Členské státy mohou pro výukovou činnost stanovit maximální počet hodin nebo dní.

Článek 12

Rovné zacházení

Držitelé povolení k pobytu mají nárok na stejné zacházení jako u státních příslušníků, pokud jde o:

Článek 13

Mobilita mezi členskými státy

1.   Státní příslušník třetí země, který byl přijat jako výzkumný pracovník podle této směrnice, může provádět část svého výzkumu v jiném členském státě za podmínek stanovených v tomto článku.

2.   Pobývá-li výzkumný pracovník v jiném členském státě po dobu nejvýše tří měsíců, může být výzkum proveden na základě dohody o hostování uzavřené v prvním členském státě, za předpokladu, že má daný výzkumný pracovník v tomto jiném členském státě dostatečné prostředky a není v něm považován za hrozbu pro veřejný pořádek, veřejnou bezpečnost nebo veřejné zdraví.

3.   Pobývá-li výzkumný pracovník v jiném členském státě po dobu delší než tři měsíce, mohou členské státy vyžadovat novou dohodu o hostování pro účely provádění výzkumu v dotyčném členském státě. V každém případě musí být ve vztahu k dotyčnému členskému státu splněny podmínky stanovené v článcích 6 a 7.

4.   Stanoví-li související právní předpisy pro využívání mobility vízovou povinnost nebo povinnost mít povolení k pobytu, je toto vízum nebo povolení k pobytu uděleno včas ve lhůtě, která nenaruší provádění výzkumu a současně ponechá příslušným orgánům dostatečný čas pro vyřízení žádostí.

5.   Členské státy nevyžadují, aby výzkumný pracovník za účelem podání žádosti o vízum nebo povolení k pobytu opustil jejich území.

KAPITOLA V

POSTUP A PRŮHLEDNOST

Článek 14

Žádosti o přijetí

1.   Členské státy určí, zda má žádost o povolení k pobytu podávat výzkumný pracovník nebo dotyčná výzkumná organizace.

2.   Žádost se přijímá a posuzuje, jestliže dotyčný státní příslušník třetí země pobývá mimo území členských států, jimiž by chtěl být přijat.

3.   Členské státy mohou v souladu se svými vnitrostátními právními předpisy přijmout žádost předloženou v okamžiku, kdy se dotyčný státní příslušník třetí země již nachází na jejich území.

4.   Státnímu příslušníku třetí země, který podal žádost a splňuje podmínky článků 6 a 7, poskytne dotyčný členský stát všechny prostředky pro získání potřebných víz.

Článek 15

Procesní záruky

1.   Příslušné orgány členských států co nejdříve přijmou rozhodnutí o úplné žádosti a případně stanoví zrychlený postup.

2.   Nejsou-li informace poskytnuté na podporu žádosti dostatečné, může být posuzování žádosti pozastaveno a příslušné orgány vyrozumí žadatele o tom, které další informace potřebují.

3.   Každé rozhodnutí o zamítnutí žádosti o povolení k pobytu je dotyčnému státnímu příslušníku třetí země oznámeno v souladu s oznamovacími postupy podle odpovídajících vnitrostátních právních předpisů. V oznámení musí být uvedeny případné opravné prostředky, které může dotyčná osoba využít, a lhůta pro jejich podání.

4.   Pokud je žádost zamítnuta nebo povolení k pobytu vydané v souladu s touto směrnicí odňato, má dotyčná osoba právo podat proti tomuto rozhodnutí žalobu k orgánům dotyčného členského státu.

KAPITOLA VI

ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ

Článek 16

Zprávy

Pravidelně a poprvé nejpozději tři roky po vstupu této směrnice v platnost předkládá Komise Evropskému parlamentu a Radě zprávu o uplatňování této směrnice v členských státech a případně navrhuje nezbytné změny.

Článek 17

Provedení

1.   Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 12. října 2005.

Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení. Způsob odkazu si stanoví členské státy.

2.   Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.

Článek 18

Přechodná ustanovení

Odchylně od kapitoly III nejsou členské státy povinny vydávat povolení v souladu s touto směrnicí v podobě povolení k pobytu po dobu až dvou let po uplynutí lhůty stanovené v čl. 17 odst. 1.

Článek 19

Společný prostor cestování

Ničím v této směrnici není dotčeno právo Irska na zachování režimu pro společný prostor cestování uvedeného v Protokolu o použití některých hledisek článku 14 Smlouvy o založení Evropského společenství na Spojené království a Irsko, přiloženém Amsterodamskou smlouvu ke Smlouvě o Evropské unii a Smlouvě o založení Evropského společenství.

Článek 20

Vstup v platnost

Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.

Článek 21

Určení

Tato směrnice je určena členským státům v souladu se Smlouvou o založení Evropského společenství.

V Lucemburku dne 12. října 2005.

Za Radu

předseda

C. CLARKE

----

(1)  Stanovisko ze dne 12. dubna 2005 (dosud nezveřejněné v Úředním věstníku).

(2)Úř. věst. C 120, 20.5.2005, s. 60.

(3)Úř. věst. C 71, 22.3.2005, s. 6.

(4)  Rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 1513/2002/ES ze dne 27. června 2002 o šestém rámcovém programu Evropského společenství pro výzkum, technický rozvoj a demonstrace přispívajícím k vytvoření Evropského výzkumného prostoru a k inovacím (2002–2006) (Úř. věst. L 232, 29.8.2002, s. 1). Rozhodnutí ve znění rozhodnutí č. 786/2004/ES (Úř. věst. L 138, 30.4.2004, s. 7).

(5)Úř. věst. L 375, 23.12.2004, s. 12.

(6)  Viz strana 26 v tomto čísle Úředního věstníku.

(7)Úř. věst. L 157, 15.6.2002, s. 1.

(8)Úř. věst. L 149, 5.7.1971, s. 2. Nařízení naposledy pozměněné nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 647/2005 (Úř. věst. L 117, 4.5.2005, s. 1).

(9)Úř. věst. L 124, 20.5.2003, s. 1.

----

II Akty, jejichž zveřejnění není povinné

Evropský parlament a Rada

----

DOPORUČENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY

ze dne 28. září 2005

pro usnadnění vydávání jednotných víz členskými státy pro krátkodobý pobyt výzkumných pracovníků ze třetích zemí, kteří cestují v rámci Společenství za účelem provádění vědeckého výzkumu

(2005/761/ES)

EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,

s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 62 odst. 2 písm. b) bod ii) této smlouvy,

s ohledem na návrh Komise,

s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru (1),

s ohledem na stanovisko Výboru regionů (2),

v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy (3),

vzhledem k těmto důvodům:

DOPORUČUJÍ ČLENSKÝM STÁTŮM:

Ve Štrasburku dne 28. září 2005.

Za Evropský parlament

předseda

J. BORRELL FONTELLES

Za Radu

předseda

D. ALEXANDER

----

(1)Úř. věst. C 120, 20.5.2005, s. 60.

(2)Úř. věst. C 71, 22.3.2005, s. 6.

(3)  Stanovisko Evropského parlamentu ze dne 12. dubna 2005 (dosud nezveřejněné v Úředním věstníku) a rozhodnutí Rady ze dne 18. července 2005.

(4)  Rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 1513/2002/ES ze dne 27. června 2002 o šestém rámcovém programu Evropského společenství pro výzkum, technický rozvoj a demonstrace přispívajícím k vytvoření Evropského výzkumného prostoru a k inovacím (2002–2006) (Úř. věst. L 232, 29.8.2002, s. 1). Rozhodnutí ve znění rozhodnutí č. 786/2004/ES (Úř. věst. L 138, 30.4.2004, s. 7).

(5)  Nařízení Rady (ES) č. 539/2001 ze dne 15. března 2001, kterým se stanoví seznam třetích zemí, jejichž státní příslušníci musí mít při překračování vnějších hranic vízum, jakož i seznam třetích zemí, jejichž státní příslušníci jsou od této povinnosti osvobozeni (Úř. věst. L 81, 21.3.2001, s. 1). Nařízení naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 851/2005 (Úř. věst. L 141, 4.6.2005, s. 3).

(6)Úř. věst. L 131, 1.6.2000, s. 43.

(7)Úř. věst. L 64, 7.3.2002, s. 20.

(8)Úř. věst. L 176, 10.7.1999, s. 36.

(9)Úř. věst. L 176, 10.7.1999, s. 31.

(10)Úř. věst. L 368, 15.12.2004, s. 26.

(11)Úř. věst. L 370, 17.12.2004, s. 78.

(12)  Viz strana 15 tohoto Úředního věstníku.

----

Rada

----

DOPORUČENÍ RADY

ze dne 12. října 2005

o usnadnění přijímání státních příslušníků třetích zemí pro účely provádění vědeckého výzkumu v Evropském společenství

(2005/762/ES)

RADA EVROPSKÉ UNIE,

s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 63 této smlouvy,

s ohledem na návrh Komise,

s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu (1),

s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru (2),

s ohledem na stanovisko Výboru regionů (3),

vzhledem k těmto důvodům:

DOPORUČUJE ČLENSKÝM STÁTŮM:

V Lucemburku dne 12. října 2005.

Za Radu

předseda

C. CLARKE

----

(1)  Stanovisko ze dne 12. dubna 2005 (dosud nezveřejněné v Úředním věstníku).

(2)Úř. věst. C 120, 20.5.2005, s. 60.

(3)Úř. věst. C 71, 22.3.2005, s. 6.

(4)  Rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 1513/2002/ES ze dne 27. června 2002 o šestém rámcovém programu Evropského společenství pro výzkum, technický rozvoj a demonstrace přispívajícím k vytvoření Evropského výzkumného prostoru a k inovacím (2002–2006) (Úř. věst. L 232, 29.8.2002, s. 1). Rozhodnutí ve znění rozhodnutí č. 786/2004/ES (Úř. věst. L 138, 30.4.2004, s. 7).

(5)  Viz s. 15 v tomto čísle Úředního věstníku.

----