# Den Europæiske Unions L 330/16.

| | ISSN 1725-2520 |
| --- | --- |
| Den Europæiske Unions
  Tidende | L 330 |
| | |
| Dansk udgave | Retsforskrifter | 48. årgang16. december 2005 |

ISSN 1725-2520

Den Europæiske Unions

Tidende

L 330

Dansk udgave

Retsforskrifter

48. årgang16. december 2005

---

| Indhold | | I   Retsakter, hvis offentliggørelse er obligatorisk | Side |
| --- | --- | --- | --- |
| | * | Regulativ nr. 25 fra De Forenede Nationers Økonomiske Kommission for Europa (UN/ECE) — Ensartede bestemmelser vedrørende godkendelse af nakkestøtter hvad enten de er indbygget i et sæde eller ej | 1 |
| | * | Regulativ nr. 26 fra De Forenede Nationers Økonomiske Kommission for Europa (UN/ECE) — Ensartede bestemmelser for godkendelse af køretøjer hvad angår udragende dele | 26 |
| | * | Regulativ nr. 28 fra De Forenede Nationers Økonomiske Kommission for Europa (UN/ECE) — Ensartede bestemmelser vedrørende godkendelse af: lydsignalapparater og af motorkøretøjer hvad angår lydsignalapparater | 42 |
| | * | Regulativ nr. 44 fra De Forenede Nationers Økonomiske Kommission for Europa (UN/ECE) — Ensartede bestemmelser for godkendelse af fastholdelsesanordninger til børn, som er passagerer i motordrevne køretøjer (barnefastholdelsesanordninger). | 56 |
| | * | Regulativ nr. 105 fra De Forenede Nationers Økonomiske Kommission for Europa (UN/ECE) — Ensartede forskrifter vedrørende godkendelse af køretøjer til transport af farligt gods, for så vidt angår deres særlige konstruktion | 158 |
| | * | Regulativ nr. 112 fra De Forenede Nationers Økonomiske Kommission for Europa (UN/ECE) — Ensartede bestemmelser for godkendelse af forlygter, som er bestemt til anvendelse på motordrevne køretøjer og afgiver asymmetrisk nærlys eller fjernlys eller begge dele og er udstyret med glødelamper | 169 |
| | * | Regulativ nr. 113 fra De Forenede Nationers Økonomiske Kommission for Europa (UN/ECE) — Ensartede vilkår for typegodkendelse af forlygter, som er bestemt til anvendelse på motordrevne køretøjer, og afgiver symmetrisk nærlys og/eller fjernlys, og som er udstyret med glødelamper | 214 |

Indhold

I   Retsakter, hvis offentliggørelse er obligatorisk

Side

*

Regulativ nr. 25 fra De Forenede Nationers Økonomiske Kommission for Europa (UN/ECE) — Ensartede bestemmelser vedrørende godkendelse af nakkestøtter hvad enten de er indbygget i et sæde eller ej

1

*

Regulativ nr. 26 fra De Forenede Nationers Økonomiske Kommission for Europa (UN/ECE) — Ensartede bestemmelser for godkendelse af køretøjer hvad angår udragende dele

26

*

Regulativ nr. 28 fra De Forenede Nationers Økonomiske Kommission for Europa (UN/ECE) — Ensartede bestemmelser vedrørende godkendelse af: lydsignalapparater og af motorkøretøjer hvad angår lydsignalapparater

42

*

Regulativ nr. 44 fra De Forenede Nationers Økonomiske Kommission for Europa (UN/ECE) — Ensartede bestemmelser for godkendelse af fastholdelsesanordninger til børn, som er passagerer i motordrevne køretøjer (barnefastholdelsesanordninger).

56

*

Regulativ nr. 105 fra De Forenede Nationers Økonomiske Kommission for Europa (UN/ECE) — Ensartede forskrifter vedrørende godkendelse af køretøjer til transport af farligt gods, for så vidt angår deres særlige konstruktion

158

*

Regulativ nr. 112 fra De Forenede Nationers Økonomiske Kommission for Europa (UN/ECE) — Ensartede bestemmelser for godkendelse af forlygter, som er bestemt til anvendelse på motordrevne køretøjer og afgiver asymmetrisk nærlys eller fjernlys eller begge dele og er udstyret med glødelamper

169

*

Regulativ nr. 113 fra De Forenede Nationers Økonomiske Kommission for Europa (UN/ECE) — Ensartede vilkår for typegodkendelse af forlygter, som er bestemt til anvendelse på motordrevne køretøjer, og afgiver symmetrisk nærlys og/eller fjernlys, og som er udstyret med glødelamper

214

| DA | De akter, hvis titel er trykt med magre typer, er løbende retsakter inden for rammerne af landbrugspolitikken og har normalt en begrænset gyldighedsperiode.
  Titlen på alle øvrige akter er trykt med fede typer efter en asterisk. |
| --- | --- |

DA

De akter, hvis titel er trykt med magre typer, er løbende retsakter inden for rammerne af landbrugspolitikken og har normalt en begrænset gyldighedsperiode.

Titlen på alle øvrige akter er trykt med fede typer efter en asterisk.

---

I Retsakter, hvis offentliggørelse er obligatorisk

| 16.12.2005 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | L 330/1 |
| --- | --- | --- | --- |

16.12.2005

DA

Den Europæiske Unions Tidende

L 330/1

---

Regulativ nr. 25 fra De Forenede Nationers Økonomiske Kommission for Europa (UN/ECE) — Ensartede bestemmelser vedrørende godkendelse af nakkestøtter hvad enten de er indbygget i et sæde eller ej (1)

1.   ANVENDELSESOMRÅDE

Dette regulativ finder anvendelse på nakkestøtter, der svarer til én af de to typer beskrevet i punkt 2.2 nedenfor (2).

1.1.1.   Det finder ikke anvendelse på nakkestøtter monteret på klapsæder eller sæder som vender sidelæns eller bagud.

1.1.2.   Det finder anvendelse på ryglæn, når disse er udformet til også at fungere som nakkestøtter som beskrevet i punkt 2.2 nedenfor.

2.   DEFINITIONER

I dette regulativ forstås ved:

»Køretøjstype«: en klasse motorkøretøjer, som ikke udviser væsentlige indbyrdes forskelle, navnlig hvad angår:

2.1.1.   former og indvendige dimensioner af det karosseri, der udgør kabinen,

2.1.2.   sædernes type og dimensioner,

2.1.3.   type og mål på nakkestøtternes fastgøringer og på de relevante dele af køretøjets konstruktion, hvis nakkestøtten fastgjort direkte på køretøjets konstruktion.

»Nakkestøtte«: en anordning, hvis formål er at begrænse voksne personers bagudrettede forskydning af hovedet i forhold til kroppen for at nedsætte risikoen for skade på halshvirvlerne i tilfælde af en ulykke.

2.2.1.   »Indbygget nakkestøtte«: en nakkestøtte, der udgøres af den øverste del af ryglænet. Nakkestøtter, der svarer til definitionerne i punkt 2.2.2 og 2.2.3 nedenfor, men som ikke kan aftages af sædet eller af køretøjets konstruktion uden brug af værktøj eller uden hel eller delvis aftagning af sædets beklædning, svarer til denne definition.

2.2.2.   »Aftagelig nakkestøtte«: en nakkestøtte bestående af en komponent, der kan adskilles fra sædet og er konstrueret til indføring og tvangslåsning i ryglænets stel.

2.2.3.   »Separat nakkestøtte«: en nakkestøtte, der er separat i forhold til sædet og konstrueret til indføring og/eller tvangslåsning i køretøjets konstruktion.

2.3.   »Sædetype«: en kategori af sæder med samme dimensioner, samme stel og samme polstring, hvor finish og farve kan være forskellige.

2.4.   »Nakkestøttetype«: en kategori af nakkestøtter med samme dimensioner, samme stel og samme polstring, hvor finish, farve og betræk kan være forskellige.

2.5.   »Referencepunkt« for sædet (»H-punkt«) (se bilag 3 til dette regulativ): tracéen af den teoretiske omdrejningsakse mellem ben og krop på en menneskekrop, repræsenteret af en prøvedukke, i vertikalt plan i længderetningen i forhold til sædet.

2.6.   »Referencelinje«: en ret linje enten på en prøvedukke med samme vægt og mål som 50-percentil voksen mand eller en prøvedukke med tilsvarende karakteristika, der går gennem omdrejningspunktet mellem ben og sædeparti og omdrejningspunktet mellem hals og brystkasse. På prøvedukken i bilag 3 til dette regulativ er referencelinjen til bestemmelse af sædet H-punkt den linje, der er vist i fig. 1 i bilagets tillæg.

2.7.   »Hovedlinje«: en ret linje, der går gennem hovedets tyngdepunkt og omdrejningspunktet mellem hals og brystkasse. I hovedets hvilestilling ligger hovedlinjen i referencelinjens forlængelse.

2.8.   »Klapsæde«: ekstra sæde, der er til lejlighedsvis brug og normalt sammenklappet.

»Indstillingsanordning«: en anordning, hvormed sædet eller dele heraf kan indstilles, således at det tilpasses kropsbygningen af den person, der bruger det.

Denne anordning kan navnlig give mulighed for:

2.9.1.   længdeindstilling

2.9.2.   højdeindstilling

2.9.3.   vinkelindstilling.

2.10.   »Forskydningsanordning«: en anordning, hvormed sædet eller dele deraf kan forskydes eller drejes uden faste mellemstillinger, med det formål at lette adgangen til området bag det pågældende sæde.

3.   ANSØGNING OM GODKENDELSE

3.1.   Ansøgning om godkendelse skal indgives af indehaveren af fabriks- eller varemærket for sædet eller nakkestøtten eller af dennes bemyndigede repræsentant.

Hver ansøgning om godkendelse skal være ledsaget af nedenstående dokumenter i tre eksemplarer:

3.2.1.   en detaljeret beskrivelse af nakkestøtten, navnlig med angivelse af de(t) anvendte polstringsmateriale(r) og i de relevante tilfælde placering og specifikationer af bøjler og monteringsbeslag for den eller de sædetyper, for hvilken eller hvilke der ansøges om godkendelse for nakkestøtten.

For så vidt angår en aftagelig nakkestøtte (se definition i punkt 2.2.2):

3.2.2.1.   en detaljeret beskrivelse af den eller de sædetyper, for hvilken eller hvilke der ansøges om godkendelse for nakkestøtten

3.2.2.2.   angivelse af den eller de køretøjstyper, i hvilken eller hvilke de i pkt. 3.2.2.1 omhandlede sæder er bestemt til at blive monteret.

For så vidt angår en »separat« nakkestøtte (se definition i punkt 2.2.3):

3.2.3.1.   en detaljeret beskrivelse af den del af køretøjets konstruktion, som nakkestøtten agtes fastgjort til

3.2.3.2.   angivelse af den køretøjstype, som nakkestøtten agtes monteret i

3.2.3.3.   målskitser af de karakteristiske dele af konstruktionen og nakkestøtten, idet tegningerne angiver det sted, hvor godkendelsesnummeret skal anbringes i forhold til godkendelsesmærkets cirkel

3.2.4.   målskitser af de karakteristiske dele af sædet og nakkestøtten. Tegningerne angiver det sted, hvor godkendelsesnummeret skal anbringes i forhold til godkendelsesmærkets cirkel.

Følgende skal indgives til den tekniske tjeneste, som er ansvarlig for gennemførelse af prøvningerne i forbindelse med godkendelsen:

3.3.1.   Hvis nakkestøtten er af den »indbyggede« type (se definition i punkt 2.2.1), fire komplette sæder.

Hvis nakkestøtten er af den »aftagelige« type (se definition i punkt 2.2.2):

3.3.2.1.   to sæt sæder af hver type, som nakkestøtten agtes monteret på.

3.3.2.2.   4 + 2N nakkestøtter, hvor N angiver antallet af sædetyper, som nakkestøtten agtes monteret på.

3.3.3.   Hvis nakkestøtten er af den »separate« type (se definition i punkt 2.2.3), tre nakkestøtter og den relevante del af køretøjets konstruktion eller et komplet køretøj.

Den tekniske tjeneste, som er ansvarlig for gennemførelse af prøverne i forbindelse med godkendelsen, kan anmode om:

3.4.1.   at den for leveret bestemte dele eller bestemte prøver af de anvendte materialer og/eller

3.4.2.   at den får indleveret køretøjer af den eller de typer, som omhandles i punkt 3.2.2.2 ovenfor.

4.   MÆRKNING

Anordninger, som indgives til godkendelse, skal:

4.1.1.   klart og uudsletteligt være påført ansøgerens firmanavn eller mærke

4.1.2.   på et sted som angivet i tegningerne, der henvises til i punkt 3.2.3.3 eller 3.2.4 ovenfor, have tilstrækkelig plads til godkendelsesmærket.

4.2.   Hvis nakkestøtten er af »indbygget« eller »aftagelig« type (se definitioner i punkt 2.2.1 og 2.2.2), kan de i punkt 4.1.1 og 4.1.2 ovenfor nævnte mærkninger placeres på etiketter anbragt som anført på de i punkt 3.2.4. ovenfor nævnte tegninger.

5.   GODKENDELSE

5.1.   Hvis de prøver på nakkestøtter, der er indgivet med henblik på godkendelse i henhold til dette regulativ, opfylder kravene i punkt 6. og 7. nedenfor, skal der meddeles godkendelse af denne type nakkestøtte.

5.2.   Der tildeles et godkendelsesnummer til hver godkendt type. De første to cifre (i øjeblikket 03 svarende til den tredje serie af ændringer, der trådte i kraft den 20. november 1989) angiver den serie ændringer, som omfatter de seneste væsentlige tekniske ændringer af regulativet på godkendelsens udstedelsestidspunkt. Den samme kontraherende part må ikke tildele det samme nummer til en anden type nakkestøtte.

5.3.   Underretning om godkendelse, udvidelse, nægtelse eller inddragelse af en godkendelse, eller endeligt ophør af produktionen af en type nakkestøtte i henhold til dette regulativ, skal gives de kontraherende parter i 1958-overenskomsten, der anvender dette regulativ, ved brug af en formular svarende til modellen i dette regulativs bilag 1.

Prøverne af nakkestøtter defineret i punkt 2.2.1, 2.2.2 og 2.2.3, som godkendes i henhold til dette regulativ skal, hvad enten de er indbygget i et sæde eller ej, på tydelig og uudslettelig måde være mærket med et godkendelsesmærke bestående af:

5.4.1.   en cirkel, hvori er anbragt bogstavet »E« efterfulgt af kendingsnummer for det land, der har foretaget godkendelsen (3)

5.4.2.   et godkendelsesnummer, og

5.4.3.   i tilfælde af en nakkestøtte, der indbygget i ryglænet, foran godkendelsesnummeret nummeret på dette regulativ efterfulgt af bogstavet »R« og en bindestreg.

5.5.   Godkendelsesmærket skal anbringes på det sted, der er anført i punkt 4.1.2 ovenfor.

5.6.   Godkendelsesmærket skal være let læseligt og må ikke kunne fjernes.

5.7.   Bilag 2 til dette regulativ indeholder et eksempel på godkendelsesmærkets sammensætning.

6.   GENERELLE FORSKRIFTER

Nakkestøttens tilstedeværelse må ikke udsætte personerne i køretøjet for øget fare. Navnlig må nakkestøtten ikke i nogen brugsstilling frembyde farlig ujævnhed eller skarpe kanter, som kan øge skadesrisiko eller -omfang for personerne i køretøjet. De dele af nakkestøtterne, der ligger i det nedenfor definerede anslagsområde, skal bestå energispredningsprøven som anført i bilag 6 til dette regulativ.

6.1.1.   Anslagsområdet er området mellem de to lodrette langsgående planer på hver side af og 70 mm fra det pågældende sædes langsgående midterplan.

6.1.2.   Anslagsområdet er i højden begrænset til den del af nakkestøtten, der er over planet vinkelret på referencelinjen 635 mm fra R-punktet.

6.1.3.   Kravene om energioptagelse i punkterne ovenfor gælder ikke bagsiden af nakkestøtter beregnet for sæder, bag hvilke der ikke er andre sæder.

6.2.   Dele af nakkestøttens for- og bagside, med undtagelse af dele af bagsiden af nakkestøtter beregnet for sæder, bag hvilke der ikke er andre sæder, og som befinder sig uden for de ovenfor definerede langsgående vertikale planer, skal være polstret således, at direkte kontakt mellem hovedet og konstruktionens dele undgås, og skal, hvis de kan berøres af en kugle med 165 mm diameter, have en kurveradius på over 5 mm.

Disse komponenter kan også godkendes, hvis de består energioptagelsesprøven som anført i bilag 6 til dette regulativ. Hvis de ovennævnte dele af nakkestøtterne og deres støtter er beklædt med materiale, som har en shore A-hårdhed blødere end 50, gælder ovenstående krav - bortset fra kravene i forbindelse med energioptagelsesprøven efter forskrifterne i bilag 6 - kun de stive dele.

6.3.   Nakkestøtten skal være fastgjort til sædets eller køretøjets konstruktion på sådan måde, at der ikke springer stive og farlige dele frem fra nakkestøttens polstring eller fra dens fastgøring eller fra ryglænet som følge af det tryk, som hovedet udøver under prøvningen.

Nakkestøttens højde, målt i overensstemmelse med kravene i punkt 7.2 nedenfor, skal opfylde følgende specifikationer:

6.4.1.   Nakkestøtters højde måles som beskrevet i punkt 7.2. nedenfor.

6.4.2.   For nakkestøtter, der ikke kan indstilles i højden, må højden ikke være under 800 mm for forsæder og ikke under 750 mm for andre sæder.

For nakkestøtter, der kan indstilles i højden, gælder:

6.4.3.1.   højden må ikke være under 800 mm for forsæder og ikke under 750 mm for andre sæder; denne værdi skal opnås i en stilling mellem den højeste og laveste position, hvori nakkestøtten kan stilles

6.4.3.2.   der må ikke være nogen »brugsstilling«, som medfører en højde på under 750 mm

6.4.3.3.   for andre sæder end forsæder kan det godkendes, at nakkestøtter kan indstilles til en højde på under 750 mm, forudsat at det for brugeren tydeligt fremgår, at denne højde ikke er en brugsstilling

6.4.3.4.   nakkestøtter til forsæder kan være forsynet med en anordning, der automatisk forskyder dem til en højde på under 750 mm når sædet ikke benyttes, forudsat at de automatisk returnerer i brugsstilling, når sædet tages i brug.

6.4.4.   De dimensioner, som er nævnt i punkt 6.4.2. og 6.4.3.1. herover, kan være mindre end 800 mm ved forsæder og 750 mm ved andre sæder, således at der er tilstrækkelig afstand mellem nakkestøtte og loft, ruder eller andre dele af køretøjets konstruktion, dog må afstanden ikke overstige 25 mm. I tilfælde af sæder med systemer til forskydning og/eller justering gælder dette i alle sædets stillinger. Herudover må ingen brugsstilling medføre mindre højde end 700 mm, uanset bestemmelserne i punkt 6.4.3.2. ovenfor.

6.4.5.   Uanset de i punkt 6.4.2. og 6.4.3.1. ovenfor anførte højdekrav skal højden af nakkestøtter til brug på de bageste midtersæder eller -pladser være mindst 700 mm.

6.5.   For nakkestøtter med højdeindstilling må højden af den anordning, mod hvilken hovedet hviler, ikke være under 100 mm, målt som beskrevet i punkt 7.2.

For nakkestøtter uden højdeindstilling må mellemrummet mellem ryglæn og nakkestøtte ikke være større end 60 mm.

6.6.1.   Nakkestøtter med højdeindstilling må i laveste stilling ikke være over 25 mm fra ryglænets overside.

På nakkestøtter, der er indbygget i ryglænet, skal det betragtede område være følgende:

6.6.2.1.   over et plan vinkelret på referencelinjen 540 mm fra R-punktet

6.6.2.2.   mellem to lodrette langsgående planer i en afstand af 85 mm fra referencelinjen på hver side af denne.

I dette område tillades en eller flere åbninger, som uanset deres form frembyder en afstand »a« større end 60 mm, målt som beskrevet i punkt 7.5., forudsat at kravene i punkt 7.4.3.6 stadig er opfyldt efter udførelse af den supplerende prøvning omhandlet i punkt 7.4.3.4.

6.6.3.   For højdeindstillelige nakkestøtter tillades i den anordning, der fungerer som nakkestøtte, en eller flere åbninger, som uanset deres form frembyder en afstand »a« større end 60 mm, målt som beskrevet i punkt 7.5., forudsat at kravene i punkt 7.4.3.6 stadig er opfyldt efter udførelse af den supplerende prøvning omhandlet i punkt 7.4.3.4.

6.7.   Nakkestøttens bredde skal give tilstrækkelig støtte for hovedet hos en person i normal siddestilling. I måleplanet for bredde, som defineret nedenfor i punkt 7.3, skal nakkestøtten dække et areal på mindst 85 mm på hver side af symmetriplanet for det sæde, som nakkestøtten er beregnet til, idet afstanden måles som foreskrevet i punkt 7.3.

6.8.   Nakkestøtten og dennes fastgøring skal være således, at den af nakkestøtten tilladte forskydning bagud af hovedet er mindre end 102 mm, målt med den statiske metode beskrevet i punkt 7.4.

6.9.   Nakkestøtten og dennes fastgøring skal uden svigt kunne bære den i punkt 7.4.3.7 foreskrevne belastning.

6.10.   På indstillelige nakkestøtter må den foreskrevne maksimale brugshøjde ikke kunne overskrides, medmindre brugeren bevidst bestræber sig derpå som et selvstændigt indgreb ud over justeringen

7.   PRØVNINGER

7.1.   Bestemmelse af referencepunktet (H-punktet) for det sæde, som nakkestøtten er indbygget i

Dette punkt bestemmes efter forskrifterne i bilag 3 til dette regulativ.

Bestemmelse af nakkestøttens højde

7.2.1.   Alle linjer trækkes i symmetriplanet af vedkommende sæde, idet dette plans skæring med sædet bestemmer konturen af nakkestøtte og ryglæn (jf. figur 1 i dette regulativs bilag 4).

7.2.2.   Dukken svarende til en 50-percentil voksen mand eller den dukke, som er beskrevet i dette regulativs bilag 3, anbringes i normal stilling i sædet. Kan ryglænets hældning indstilles, spærres dette i en stilling, der hælder bagud i en vinkel så nær 25° som muligt i forhold til den i bilag 3 beskrevne dukkes lodrette torsoreferencelinje.

7.2.3.   Projektionen af dukkens referencelinje, som er angivet i dette regulativs bilag 3, afsættes derefter i det i punkt 7.2.1. angivne plan for det pågældende sæde. Tangenten »S« til oversiden af nakkestøtten afsættes vinkelret på referencelinjen.

7.2.4.   Afstanden »h« fra R-punktet til tangenten S er den højde, der skal tages i betragtning ved anvendelse af bestemmelserne i punkt 6.4.

Bestemmelse af nakkestøttens bredde (se bilag 4, fig. 2, i dette regulativ).

7.3.1.   Planet S1, der er vinkelret på referencelinjen og 65 mm under den i punkt 7.2.3 definerede tangent »S«, bestemmer et tværsnit i nakkestøtten afgrænset af omridset C. Retningen af de rette linjer, der tangerer C, og repræsenterer skæringen af de vertikale planer (P og P') med planet S1, parallelt med det pågældende sædes symmetriplan, trækkes i planet S1.

7.3.2.   Nakkestøttens bredde, der skal tages i betragtning ved anvendelse af bestemmelserne i punkt 6.7, er afstanden »L«, målt i planet S1 mellem de lodrette langsgående planer P og P'.

7.3.3.   Nakkestøttens bredde skal om nødvendigt også bestemmes 635 mm over sædets R-punkt, idet denne afstand måles langs referencelinjen.

Bestemmelse af nakkestøttens effektivitet

7.4.1.   Nakkestøttens effektivitet bedømmes ved nedenstående statiske prøvning.

Forberedelse af prøvningen

7.4.2.1.   Hvis nakkestøtten er justerbar, skal den placeres så højt som muligt.

7.4.2.2.   For bænkesæder, hvis bærende stel (herunder nakkestøtternes) er helt eller delvis fælles for flere end én siddeplads, udføres prøvningen samtidig for alle de pågældende siddepladser.

7.4.2.3.   Hvis sædet eller ryglænet kan indstilles i forhold til en nakkestøtte fastgjort til køretøjets konstruktion, skal det indstilles i den efter prøvemyndighedens skøn mest ugunstige stilling.

Prøvning

7.4.3.1.   Alle linjer afsættes i det pågældende sædes lodrette symmetriplan (jf. dette regulativs bilag 5).

7.4.3.2.   Referencelinjens projektion afsættes i det plan, der henvises til i punkt 7.4.3.1.

7.4.3.3.   Den forskudte referencelinje R1 bestemmes ved, at ryggen af den i bilag 3 omtalte dukke påføres en initial kraft, som frembringer et bagudrettet moment på 37,3 daNm omkring H-punktet.

Ved hjælp af et kugleformet hoved med diameter 165 mm påføres en initial kraft, som frembringer et moment på 37,3 daNm omkring H-punktet, idet kraften angriber vinkelret på den forskudte referencelinje R1 i en afstand af 65 mm under nakkestøttens overside, og idet referencelinjen fastholdes i sin forskudte position i overensstemmelse med punkt 7.4.3.3.

7.4.3.4.1.   Hvis der er åbninger, som forhindrer, at den ovenfor beskrevne kraft påføres 65 mm fra oversiden af nakkestøtten, kan afstanden nedsættes, således at kraftens akse går gennem midtlinjen af den del af stellet, der er nærmest åbningen.

7.4.3.4.2.   I de i punkt 6.6.2 og 6.6.3 beskrevne tilfælde gentages prøvningen, idet der i hver åbning ved hjælp af en kugle med diameter 165 mm påføres en kraft:

gennem tyngdepunktet af åbningens mindste tværsnit, langs tværplaner parallelle med referencelinjen, og således at der frembringes et moment på 37,3 daNm omkring R-punktet.

7.4.3.5.   Tangenten Y til det kugleformede hoved, parallelt med den forskudte referencelinje R1, bestemmes.

7.4.3.6.   Afstanden X mellem tangenten Y og den forskudte referencelinje måles. Kravet i punkt 6.8 anses for opfyldt, hvis afstanden X er under 102 mm.

7.4.3.7.   I tilfælde hvor den i punkt 7.4.3.4 anførte kraft påføres i en afstand af under 65 mm under nakkestøttens overside, og udelukkende i sådanne tilfælde, øges initialkraften til 89 daNm, medmindre der forinden opstår brud på sæde eller ryglæn.

Bestemmelse af afstanden »a« af åbninger i nakkestøtten (se bilag 7 i dette regulativ)

7.5.1.   Afstanden »a« bestemmes for hver åbning og i forhold til nakkestøttens forside ved hjælp af en kugle med diameter 165 mm.

7.5.2.   Kuglen placeres således i åbningen, at den kommer længst muligt ind i denne, uden at den påføres nogen belastning.

7.5.3.   Afstanden mellem kuglens to berøringspunkter i åbningen udgør afstanden »a«, der tages i betragtning ved bedømmelse i overensstemmelse med kravene i punkt 6.6.2 og 6.6.3.

8.   PRODUKTIONENS OVERENSSTEMMELSE

8.1.   Enhver nakkestøtte eller sæde, som bærer et godkendelsesmærke som foreskrevet i bilag 2, skal være i overensstemmelse med den godkendte type nakkestøtte og opfylde de ovenfor i punkt 6 og 7 anførte krav.

8.2.   For at kontrollere overensstemmelsen med de i punkt 9.1 foreskrevne krav, skal der undersøges et tilstrækkeligt antal stikprøver af serieproducerede nakkestøtter.

8.3.   Til prøvningerne anvendes nakkestøtter, der er udbudt til salg, eller bestemt til udbydelse til salg.

8.4.   Nakkestøtter, der udvælges til prøvning af overensstemmelse med en godkendt type, skal prøves efter punkt 7 i dette regulativ.

9.   SANKTIONER I TILFÆLDE AF PRODUKTIONENS MANGLENDE OVERENSSTEMMELSE

9.1.   Godkendte nakkestøtter

Godkendelser, som er meddelt for en type nakkestøtte i henhold til dette regulativ, kan inddrages, hvis nakkestøtter mærket i henhold til forskrifterne i punkt 5.4 ikke opfylder stikprøverne eller ikke er i overensstemmelse med den godkendte type.

9.2.   Hvis en af de kontraherende parter, der anvender dette regulativ, inddrager en godkendelse, som han tidligere har udstedt, skal han straks underrette de øvrige kontraherende parter, der anvender dette regulativ, herom ved hjælp af en formular svarende til modellen i bilag 1 til dette regulativ.

10.   ÆNDRING AF EN TYPE NAKKESTØTTE OG UDVIDELSE AF GODKENDELSE

Enhver ændring af typen af nakkestøtte skal anmeldes til den administrative instans, som har godkendt typen af nakkestøtte. Den pågældende instans kan da enten:

10.1.1.   skønne, at de foretagne ændringer næppe vil have mærkbare ugunstige virkninger, og at nakkestøtten stadig opfylder forskrifterne, eller

10.1.2.   anmode om en yderligere prøvningsrapport fra den tekniske tjeneste, der er ansvarlig for udførelse af prøvningen.

10.2.   De kontraherende parter, som anvender dette regulativ, underrettes om bekræftelse eller nægtelse af godkendelse, med angivelse af ændringerne, ved den i punkt 5.3 ovenfor foreskrevne procedure.

10.3.   Den kompetente myndighed, som meddeler udvidelse af en godkendelse, tildeler udvidelsen et serienummer og underretter de øvrige parter i 1958-overenskomsten, der anvender dette regulativ, herom ved hjælp af en formular svarende til modellen i bilag 1 til dette regulativ.

11.   BRUGSVEJLEDNINGER

Med hver model, der svarer til en godkendt type nakkestøtter, skal fabrikanten levere nærmere oplysninger om typen af de sæder og sædeegenskaber, som nakkestøtten er godkendt til. Hvis nakkestøtten kan indstilles, skal justerings- og/eller udløsningsmekanisme klart angives i disse oplysninger.

12.   ENDELIGT OPHØR AF PRODUKTIONEN

Hvis indehaveren af godkendelsen fuldstændig indstiller produktionen af en type nakkestøtte, som er godkendt i henhold til dette regulativ, skal han underrette den myndighed, som har udstedt godkendelsen, herom. Ved modtagelse af den pågældende meddelelse underretter myndigheden de øvrige kontraherende parter i 1958-overenskomsten, der anvender dette regulativ, herom ved hjælp af en formular svarende til modellen i bilag 1 til dette regulativ.

13.   OVERGANGSBESTEMMELSER

13.1.   Efter den officielle ikrafttrædelsesdato for ændringsserie 04 kan ingen af de kontraherende parter, der anvender regulativet, nægte at udstede ECE-godkendelser i henhold til dette regulativ som ændret ved ændringsserie 04.

13.2.   Fra 24 måneder efter ikrafttrædelsesdatoen for ændringsserie 04 må kontraherende parter, som anvender dette regulativ, kun udstede ECE-godkendelse, hvis den køretøjstype, som skal godkendes, opfylder kravene i dette regulativ som ændret ved ændringsserie 04.

13.3.   Fra 48 måneder efter ikrafttrædelsesdatoen for ændringsserie 04 bliver eksisterende godkendelser udstedt i henhold til dette regulativ ugyldige, med mindre de pågældende køretøjstyper opfylder forskrifterne i dette regulativ som ændret ved ændringsserie 04.

14.   NAVN OG ADRESSE PÅ DE TEKNISKE TJENESTER, SOM ER ANSVARLIGE FOR UDFØRELSE AF GODKENDELSESPRØVNINGEN, OG PÅ DE ADMINISTRATIVE MYNDIGHEDER

De kontraherende parter i 1958-overenskomsten, der anvender dette regulativ, meddeler til FN's sekretariat navn og adresse på de tekniske tjenester, som forestår godkendelsesprøvningen, og på de administrative enheder, som udsteder godkendelse, og til hvem de i andre stater udstedte meddelelser med attestering af godkendelse eller udvidelse, nægtelse eller inddragelse af godkendelse eller endeligt ophør af produktionen skal fremsendes.

---

(1)  Omfattende ændringsserie 03.

(2)  Nakkestøtter i køretøjer tilhørende klasse M1, som opfylder kravene i regulativ nr. 17, behøver ikke at opfylde kravene i dette regulativ.

(3)  1 for Tyskland, 2 for Frankrig, 3 for Italien, 4 for Nederlandene, 5 for Sverige, 6 for Belgien, 7 for Ungarn, 8 for Tjekkiet, 9 for Spanien, 10 for Jugoslavien, 11 for Det Forenede Kongerige, 12 for Østrig, 13 for Luxembourg, 14 for Schweiz, 15 (ubenyttet), 16 for Norge, 17 for Finland, 18 for Danmark, 19 for Rumænien, 20 for Polen, 21 for Portugal, 22 for Den Russiske Føderation, 23 for Grækenland, 24 (ubenyttet), 25 (ubenyttet), 26 for Slovenien og 27 for Slovakiet. Efterfølgende numre tildeles andre stater i den kronologiske orden, i hvilken de ratificerer eller tiltræder overenskomsten om ensartede tekniske forskrifter for hjulkøretøjer og udstyr og dele, som kan monteres og/eller anvendes på hjulkøretøjer, samt vilkårene for gensidig anerkendelse af godkendelser udstedt på grundlag af sådanne forskrifter, og de således tildelte numre meddeles af FN's generalsekretær til overenskomstens parter.

---

BILAG 1

MEDDELELSE

(Største format: A4 (210 × 297 mm))

Image

---

BILAG 2

EKSEMPLER PÅ GODKENDELSESMÆRKNING (1)

Godkendelsesmærke for en »indbygget« eller »aftagelig« type nakkestøtte (se definitioner i punkt 2.2.1 og 2.2.2 i dette regulativ).

Image

Det ovenfor viste godkendelsesmærke, som er anbragt på en eller flere »integrerede« eller »aftagelige« type nakkestøtter, angiver, at den pågældende type nakkestøtte er godkendt i Nederlandene (E4) i henhold til regulativ nr. 25 under godkendelsesnummer 032439. De første to cifre i godkendelsesnummeret angiver, at godkendelsen er meddelt i henhold til kravene i regulativ nr. 25 som ændret i ændringsserien 03.

Godkendelsesmærke for en »separat« type nakkestøtte (se definition i punkt 2.2.3 i dette regulativ).

Image

Det ovenfor viste godkendelsesmærke, som er anbragt på en nakkestøtte, angiver, at den pågældende type nakkestøtte er godkendt i Nederlandene (E4) som »separat« type nakkestøtte i henhold til regulativ nr. 25 under godkendelsesnummer 032439. De første to cifre i godkendelsesnummeret angiver, at godkendelsen er meddelt i henhold til kravene i regulativ nr. 25 som ændret i ændringsserien 03.

---

(1)  Bemærk: Godkendelsesnummeret skal placeres tæt på cirklen og enten over, under, til venstre eller til højre for bogstavet »E«.

---

BILAG 3

METODE TIL BESTEMMELSE AF H-PUNKT OG FAKTISK TORSOVINKEL FOR SIDDEPLADSER I MOTORKØRETØJER

1.   FORMÅL

Den i dette bilag beskrevne metode anvendes til at bestemme H-punkt og faktisk torsovinkel for en eller flere siddepladser i et motorkøretøj og eftervise sammenhængen mellem målte data og de konstruktivt bestemte specifikationer angivet af køretøjsfabrikanten (1)

2.   DEFINITIONER

I dette bilag forestås ved:

»Referencedata«: en eller flere af følgende specifikationer for siddepladsen:

2.1.1.   H-punkt og R-punkt og disses indbyrdes relation

2.1.2.   faktisk torsovinkel og konstruktivt bestemt torsovinkel og disses indbyrdes relation.

2.2.   »Tredimensional H-punkt maskine«: (3-D H-maskine), den anordning, som anvendes til bestemmelse af H-punkt og faktisk torsovinkel. Denne anordning er beskrevet i tillæg 1 til dette bilag.

2.3.   »H-punkt«: omdrejningscentrum for torso og lår af 3-D H-maskinen, når denne er anbragt i køretøjets sæde i overensstemmelse med punkt 4 nedenfor. H-punktet er beliggende i midtpunktet af anordningens centerlinie, som forbinder sigtekornene for H-punktet på hver side af 3-D H-maskinen. H-punktet svarer teoretisk til R-punktet (vedr. tolerancer henvises til punkt 3.2.2. nedenfor). Når H-punktet er bestemt efter fremgangsmåden i punkt 4, betragtes H-punktet som fastliggende i forhold til sædehyndens konstruktion og flytter sammen med denne, når sædet justeres.

2.4.   »R-punktet« eller »sædets referencepunkt«: et konstruktivt bestemt punkt, som fastlægges af køretøjsfabrikanten for hver siddeplads og er bestemt i forhold til det tredimensionale referencesystem.

2.5.   »Torsolinie«: midteraksen af 3-D H-maskinens måleanordning, når denne er ført helt tilbage.

2.6.   »Faktisk torsovinkel«: vinklen mellem en lodret linje gennem H-punktet og torsolinien, målt med 3-D H-maskinens rygvinkelkvadrant. Den faktiske torsovinkel svarer teoretisk til den konstruktivt bestemte torsovinkel (vedrørende tolerancer henvises til punkt 3.2.2. nedenfor).

2.7.   »Konstruktivt bestemt torsovinkel«: vinklen mellem en lodret linje gennem R-punktet og torsolinien i en position svarende til ryglænets konstruktivt bestemte placering, som er fastlagt af køretøjets fabrikant.

2.8.   »Midterplan af passager/fører« (C/LO): midterplanet af 3-D H-maskinen, som er anbragt på hver af de foreskrevne siddepladser; det repræsenteres af H-punktets koordinat på Y-aksen. For enkeltsæder falder sædets midterplan sammen med passagerens/førerens midterplan. For de øvrige sæder angives passagerens/førerens midterplan af fabrikanten.

2.9.   »Tredimensionalt referencesystem«: et system svarende til det, der er beskrevet i tillæg 2 til dette bilag.

2.10.   »Referencemærker«: fysiske punkter (huller, overflader, mærker eller fordybninger) på karrosseriets overflade som defineret af fabrikanten.

2.11.   »Køretøjets målestilling«: køretøjets position, bestemt ved referencemærkernes koordinater i det tredimensionale referencesystem.

3.   FORSKRIFTER

3.1.   Datapræsentation

For hver siddeplads, for hvilken der kræves referencedata til at godtgøre overensstemmelsen med dette regulativs bestemmelser, skal alle nedenstående data eller et passende udvalg heraf forelægges i den form, der er angivet i tillæg 3 til dette bilag:

3.1.1.   R-punktets koordinater i det tredimensionale referencesystem

3.1.2.   den konstruktivt bestemte torsovinkel

3.1.3.   alle angivelser, som er nødvendige til at indstille sædet (hvis det er indstilleligt) i den i punkt 4.3 nedenfor fastlagte måleposition.

3.2.   Forhold mellem måleværdier og konstruktivt bestemte specifikationer

3.2.1.   H-punktets koordinater og værdien af den faktiske torsovinkel, som fremkommer ved den i punkt 4 nedenfor beskrevne fremgangsmåde, sammenholdes med henholdsvis R-punktets koordinater og værdien af den konstruktivt bestemte torsovinkel angivet af køretøjets fabrikant.

3.2.2.   For den pågældende siddeplads anses den indbyrdes beliggenhed af R-punktet og H-punktet og forholdet mellem den konstruktivt bestemte torsovinkel og den faktiske torsovinkel for tilfredsstillende, såfremt H-punktet, bestemt ved sine koordinater, ligger inden for et kvadrat, hvis sidelængde er 50 mm, og hvis diagonaler skærer hinanden i R-punktet, og såfremt den faktiske torsovinkel er inden for 5° fra den konstruktivt bestemte torsovinkel.

3.2.3.   Er disse betingelser opfyldt, anvendes R-punktet og den konstruktivt bestemte torsovinkel til eftervisning af, at dette regulativs bestemmelser er overholdt.

3.2.4.   Opfylder H-punktet og den faktiske torsovinkel ikke forskrifterne i punkt 3.2.2. ovenfor, bestemmes H-punktet og den faktiske torsovinkel yderligere to gange (tre gange i alt). Såfremt resultaterne af to af disse tre gennemførelser opfylder forskrifterne, finder betingelserne i punkt 3.2.3. ovenfor anvendelse.

3.2.5.   Såfremt resultaterne af mindst to af de i punkt 3.2.4. ovenfor beskrevne gennemførelser ikke opfylder forskrifterne i punkt 3.2.2. ovenfor, eller såfremt efterprøvning ikke kan finde sted, fordi køretøjets fabrikant har undladt at give oplysning om R-punktets beliggenhed eller om den konstruktivt bestemte torsovinkel, anvendes det geometriske tyngdepunkt af de tre målte punkter eller gennemsnittet af de tre målte vinkler og anses for at gælde i alle tilfælde, hvor der henvises til R-punkt eller konstruktivt bestemt torsovinkel i dette regulativ.

4.   METODE TIL BESTEMMELSE AF H-PUNKT OG FAKTISK TORSOVINKEL

4.1.   Køretøjets konditioneres efter fabrikantens skøn ved en temperatur på 20 ± 10C for at sikre, at sædematerialet har nået rumtemperatur. Har prøvesædet aldrig været benyttet, skal en 70 til 80 kg tung person eller genstand anbringes på sædet to gange ét minut for at komprimere sædehynde og ryglæn. Hvis fabrikanten begærer det, skal alle sæder være ubelastet i et tidsrum af mindst 30 min. før montering af 3-D H-maskinen.

4.2.   Køretøjet skal være i den i punkt 2.11. ovenfor fastlagte måleposition.

4.3.   Hvis sædet er indstilleligt, anbringes dette først i den længst tilbageskudte kørselsstilling i overensstemmelse med producentens angivelser, udelukkende under hensyntagen til længdejusteringen af sædet, og ikke sædejustering til andre formål end normal kørselsstilling. Anvendes andre former for indstilling af sædet (højde, vinkel, ryglæn osv.), vælges den indstilling, som foreskrives af køretøjets fabrikant. Affjedrede sæder skal i lodret retning være stift fastgjort i den normale kørestilling angivet af fabrikanten.

4.4.   Det område af sædet, som berøres af 3-D H-maskinen, skal være dækket af bomuldsmusselin af tilstrækkelig størrelse og passende vævning, beskrevet som almindeligt bomuldsstof med 18,9 tråde pr. cm2 og vægt 0,228 kg/m2, eller af strikket eller uvævet stof med tilsvarende egenskaber.

Foretages prøvningen på et sæde uden for køretøjet, skal det gulv, som sædet er anbragt på, have samme hovedegenskaber (2) som gulvet i det køretøj, hvor sædet påtænkes anvendt.

4.5.   3-D H-maskinens sæde og ryglæn anbringes, så passagerens midterplan (C/LO) falder sammen med 3-D H-maskinens midterplan. På producentens begæring kan 3-D H-maskinen flyttes, så den er inden for C/LO, hvis 3-D H-maskine er anbragt så yderligt, at den ikke kan bringes i niveau på grund af sædets kant.

4.6.   Fod-/underbensenhederne fastgøres til sædeskålen, enten enkeltvis eller ved hjælp af T-stykket med underben. En linje gennem sigtekornene for H-punktet skal være parallel med jorden og vinkelret på sædets langsgående midterplan.

3-D H-maskinens fod- og benposition indstilles som følger:

Omhandlet siddeplads: fører og yderste forsædepassager

4.7.1.1.   De to fod-/benenheder føres fremad, så at fødderne indtager deres naturlige stilling på gulvet, om nødvendigt mellem betjeningspedalerne. Den venstre fod skal om muligt anbringes omtrent lige så langt til venstre for 3-D H-maskinens midterplan som den højre fod er til højre. Den libelle, som kontrollerer 3-D H-maskinens indstilling i tværretningen, bringes i vater, om nødvendigt ved efterindstilling af sædeskålen eller ved at ben-/fodenhederne stilles bagud. Linjen gennem sigtekornene for H-punktet holdes vinkelret på sædets langsgående midterplan.

4.7.1.2.   Hvis det venstre ben ikke kan holdes parallelt med højre ben, og venstre fod ikke kan understøttes af konstruktionen, flyttes venstre fod, indtil den er understøttet. Sigtekornenes indstilling skal bibeholdes.

4.7.2.   Omhandlet siddeplads: yderplads på bagsæde

For bagsæde og ekstrasæder anbringes benene som foreskrevet af fabrikanten. Hvis de dele af gulvet, som fødderne derved støtter mod, har forskellig højde, benyttes som reference den fod, som først kommer i berøring med forsædet, og den anden fod anbringes således, at libellen til angivelse af sædets indstilling i tværretningen er i vater.

4.7.3.   Andre omhandlede siddepladser:

Hertil benyttes den generelle metode i punkt 4.7.1. ovenfor bortset fra, at fødderne anbringes som foreskrevet af køretøjets fabrikant.

4.8.   Der påsættes vægtlodder for underben og lår, og 3-D H-maskinen bringes i vater.

Ryglænsskålen skubbes frem mod det forreste stop, og 3-D H-maskinen trækkes fri af ryglænet ved hjælp af T-stykket. 3-D H-maskinen justeres på sædet med en af følgende metoder:

4.9.1.   Hvis 3-D H-maskinen er tilbøjelig til at glide tilbage, benyttes følgende metode: Man lader 3-D H-maskinen glide tilbage, indtil T-stykket ikke længere behøver at belastes for at begrænse bevægelsen fremad-vandret, dvs. indtil sædets skål ligger an mod ryglænet. Om nødvendigt korrigeres underbenets position.

4.9.2.   Hvis 3-D H-maskinen ikke er tilbøjelig til at glide tilbage, benyttes følgende metode: 3-D H maskinen skubbes tilbage ved, at T-stykket påføres en bagudrettet vandret belastning, indtil sædeskålen ligger an mod ryglænet (se fig. 2 i tillæg 1 til dette bilag).

4.10.   Der påføres en belastning på 100 + 10 N på 3-D H-maskinens ryglæn og skål i skæringspunktet mellem hoftevinkelkvadranten og T-stykkets hus. Belastningens retning holdes langs en linje mellem ovennævnte skæringspunkt og et punkt lige over lårbjælkens hus (jf. fig. 2 i tillæg 1 til dette bilag). Derefter føres rygskålen forsigtigt tilbage til ryglænet. Under den resterende del af proceduren må man omhyggeligt forhindre 3-D H-maskinen i at glide bagud.

4.11.   Vægtlodderne svarende til højre og venstre balde monteres, derefter skiftevis de otte torsovægtlodder. 3-D H-maskinen holdes i vater.

4.12.   Rygskålen vippes fremad, så ryglænet aflastes. 3-D H-maskinen rokkes fra side til side gennem en vinkel på 10° (5° på hver side af det lodrette midterplan) gennem tre hele cykluser for at udløse eventuel opstået friktion mellem 3-D H-maskinen og sædet.

Under den rokkende bevægelse kan 3-D H-maskinens T-stykke være tilbøjeligt til at flytte sig fra den foreskrevne vandrette og lodrette indstilling. T-stykket må derfor fastholdes ved, at man påfører det en passende sideværts belastning under den rokkende bevægelse. Det må sikres, at der ved fastholdelse af T-stykket og den rokkende bevægelse af 3-D H-maskinen ikke utilsigtet påføres nogen udvendig lodret eller frem- og tilbagerettet belastning.

3-D H-maskines fødder må ikke holdes tilbage eller blokeres under dette trin. Hvis fødderne ændrer stilling, skal man foreløbig lade dem forblive i denne stilling.

Derefter føres rygskålen forsigtigt tilbage til ryglænet, og det kontrolleres, at begge libeller står i nulstilling. Har fødderne flyttet sig under den rokkende bevægelse af 3-D H-maskinen, skal de justeres på følgende måde:

Hver fod løftes skiftevis mindst muligt fri af bunden, indtil der ikke fremkommer nogen yderligere flytning af fødderne. Under denne løftning skal fødderne kunne dreje frit, og der må ikke påføres nogen fremadgående eller sideværts belastning. Når hver fod føres tilbage i sænket stilling, skal hælen være i berøring med den del af konstruktionen, der er beregnet til dette.

Kontrollér at libellen for sideværts indstilling er i nulstilling. Om nødvendigt påføres rygskålen foroven en tilstrækkelig sideværts belastning til at bringe 3-D H-maskinens sædeskål i vater på sædet.

4.13.   Idet T-stykket holdes for at undgå, at 3-D H-maskinen glider fremad på sædehynden, gør man således:

| (a) | rygskålen føres tilbage til ryglænet |
| --- | --- |

(a)

rygskålen føres tilbage til ryglænet

| (b) | der påføres en vekslende afbrudt vandret bagudrettet belastning på højst 25 N på rygvinkelstangen i en højde omtrent svarende til midten af torsovægtlodderne, indtil hoftevinkelkvadranten viser, at der er nået en stabil stilling efter ophør af belastningen. Det må nøje sikres, at 3-D H-maskinen ikke påføres nogen ydre nedadrettet eller sideværts belastning. Hvis det endnu en gang er nødvendigt at bringe 3-D H-maskinen i niveau, drejes rygskålen fremad og føres i vater, hvorefter proceduren gentages fra punkt 4.12. |
| --- | --- |

(b)

der påføres en vekslende afbrudt vandret bagudrettet belastning på højst 25 N på rygvinkelstangen i en højde omtrent svarende til midten af torsovægtlodderne, indtil hoftevinkelkvadranten viser, at der er nået en stabil stilling efter ophør af belastningen. Det må nøje sikres, at 3-D H-maskinen ikke påføres nogen ydre nedadrettet eller sideværts belastning. Hvis det endnu en gang er nødvendigt at bringe 3-D H-maskinen i niveau, drejes rygskålen fremad og føres i vater, hvorefter proceduren gentages fra punkt 4.12.

Foretag alle målinger:

4.14.1.   H-punktets koordinater måles i forhold til det tredimensionale referencesystem.

4.14.2.   Den faktiske torsovinkel aflæses på 3-D H-maskinens rygvinkelkvadrant med måleanordningen ført helt tilbage.

4.15.   Ønskes installationen af 3-D H-maskinen gentaget, skal alle sæder være ubelastet i mindst 30 minutter, før geninstallation finder sted. 3-D H-maskinen må ikke efterlades i belastet stand på sædet længere end den tid, det tager at udføre prøvningen.

Hvis sæderne i samme række kan anses for at svare til hinanden (bænkesæde, identiske sæder osv.), bestemmes for hver sæderække kun ét H-punkt og én faktisk torsovinkel, idet den i dette bilags tillæg 1 beskrevne 3-D H-maskine anbringes på en siddeplads, som er repræsentativ for rækken. Denne plads skal være:

4.16.1.   for forreste sæderække: førersædet

4.16.2.   for bagsæderække(r): en yderplads.

---

(1)  Kan H-punktet for nogen siddeplads bortset fra forsæderne ikke bestemmes med den »tredimensionale H-punkt maskine« eller dertil hørende metoder, kan det af fabrikanten angivne R-punkt efter den kompetente myndigheds skøn anvendes som referencepunkt.

(2)  Hældning, højdeforskel med et sædebeslag, overfladestruktur osv.

Tillæg 1

BESKRIVELSE AF DEN TREDIMENSIONALE H-PUNKT-MASKINE (1)

(3-D H-maskinen)

| 1. | RYGLÆNS- OG SÆDESKÅL
  Ryglæns- og sædeskålene er udført i armeret plast og metal; de simulerer den menneskelige krops torso og lår og er mekanisk hængslet i H-punktet. Til måling af den faktiske torsovinkel er der til målestokken fastgjort en kvadrant, som er hængslet i H-punktet. En indstillelig lårbjælke, fastgjort til sædeskålen, fastlægger lårets centerlinje og fungerer som grundlinje for hoftevinkelkvadranten. |
| --- | --- |

1.

RYGLÆNS- OG SÆDESKÅL

Ryglæns- og sædeskålene er udført i armeret plast og metal; de simulerer den menneskelige krops torso og lår og er mekanisk hængslet i H-punktet. Til måling af den faktiske torsovinkel er der til målestokken fastgjort en kvadrant, som er hængslet i H-punktet. En indstillelig lårbjælke, fastgjort til sædeskålen, fastlægger lårets centerlinje og fungerer som grundlinje for hoftevinkelkvadranten.

| 2. | KROPS- OG BENELEMENTER
  Underbenselementerne er forbundet med sædeskålen ved det T-stykke, som samler knæene og er en sideværts forlængelse af den indstillelige lårbjælke. Underbenselementerne er forsynet med kvadranter til måling af knævinklerne. Sko- og fodenhederne er kalibreret til måling af fodvinklen. Til den rumlige orientering af anordningen findes to libeller. Vægtlodder svarende til de forskellige kropselementer er anbragt i de respektive tyngdepunkter, så de giver samme indtrængning i sædet som den, der bevirkes af en mandsperson på 76 kg. Det kontrolleres, at alle 3-D H-maskinens led arbejder frit uden at frembyde nævneværdig friktion. |
| --- | --- |

2.

KROPS- OG BENELEMENTER

Underbenselementerne er forbundet med sædeskålen ved det T-stykke, som samler knæene og er en sideværts forlængelse af den indstillelige lårbjælke. Underbenselementerne er forsynet med kvadranter til måling af knævinklerne. Sko- og fodenhederne er kalibreret til måling af fodvinklen. Til den rumlige orientering af anordningen findes to libeller. Vægtlodder svarende til de forskellige kropselementer er anbragt i de respektive tyngdepunkter, så de giver samme indtrængning i sædet som den, der bevirkes af en mandsperson på 76 kg. Det kontrolleres, at alle 3-D H-maskinens led arbejder frit uden at frembyde nævneværdig friktion.

Maskinen svarer til den, der er beskrevet i ISO Standard 6549-1980.

Image

Image

---

(1)  Vedrørende nærmere enkeltheder i konstruktionen af 3-D H-maskinen henvises til Society of Automobile Engineers (SAE), 400 Commonwealth Drive, Warrendale, Pennsylvania 15096, USA.

Tillæg 2

TREDIMENSIONALT REFERENCESYSTEM

| 1. | Det tredimensionale referencesystem er defineret ved tre ortogonale planer, som fastlægges af køretøjets fabrikant (jf. illustrationen) (1). |
| --- | --- |

1.

Det tredimensionale referencesystem er defineret ved tre ortogonale planer, som fastlægges af køretøjets fabrikant (jf. illustrationen) (1).

| 2. | Køretøjets målestilling fastlægges ved, at køretøjet anbringes på støttefladen, således at referencemærkernes koordinater svarer til de værdier, der angives af fabrikanten. |
| --- | --- |

2.

Køretøjets målestilling fastlægges ved, at køretøjet anbringes på støttefladen, således at referencemærkernes koordinater svarer til de værdier, der angives af fabrikanten.

| 3. | Koordinaterne til R-punktet og H-punktet fastlægges i forhold til de referencemærker, som angives af køretøjets fabrikant. |
| --- | --- |

3.

Koordinaterne til R-punktet og H-punktet fastlægges i forhold til de referencemærker, som angives af køretøjets fabrikant.

Image

---

(1)  Referencesystemet svarer til ISO-standard 4130:1978.

Tillæg 3

REFERENCEDATA FOR SIDDEPLADSER

1.   KODNING AF REFERENCEDATA

Referencedata er angivet fortløbende for hver siddeplads. Siddepladser er identificeret ved en kode bestående af to tegn. Det første tegn er et arabertal, som angiver sæderækken, regnet fra køretøjets forende til bagenden. Det andet tegn er et stort bogstav, som angiver sædets placering i rækken, set i køretøjets normale køreretning; der anvendes følgende bogstaver:

| L | = | venstre |
| --- | --- | --- |
| C | = | midterste |
| R | = | højre |

L

=

venstre

C

=

midterste

R

=

højre

2.   BESKRIVELSE AF KØRETØJETS MÅLESTILLING

2.1.   Referencemærkernes koordinater

X ...

Y ...

Z ...

3.   FORTEGNELSE OVER REFERENCEDATA

Siddeplads: ...

3.1.1.   R-punktets koordinater

X ...

Y ...

Z ...

3.1.2.   Konstruktivt bestemt torsovinkel: ...

3.1.3.   Forskrifter for sædeindstilling (1)

vandret: ...

lodret: ...

vinkelindstilling: ...

torsovinkel: ...

Bemærk: Referencedata for yderligere siddepladser angives under 3.2, 3.3, osv.

---

(1)  Det ikke gældende overstreges.

---

BILAG 4

BESTEMMELSE AF HØJDE OG BREDDE AF NAKKESTØTTE

Image

Image

---

BILAG 5

ENKELTHEDER OM LINJER OG MÅLINGER I FORBINDELSE MED PRØVNING

Image

---

BILAG 6

METODE TIL PRØVNING AF ENERGIOPTAGELSE

1.   OPSTILLING, PRØVEAPPARATUR, MÅLEINSTRUMENTER OG FREMGANGSMÅDE

1.1.   Opstilling

Nakkestøtten skal være dækket af et energioptagende materiale og skal til prøveformålet være monteret på sædets ryglæn, som den er i køretøjet, eller til den del af køretøjets konstruktion, hvortil den normalt er fastgjort. Denne del skal være solidt fastgjort til prøvebænken, således at den forbliver stationær, når stødet påføres, og fundamentet hertil skal, med mindre der er begrundede årsager til andet, være nogenlunde vandret. Hvis sædets ryglæn er indstilleligt, skal det være spærret i den i regulativets punkt 7.2.2 angivne position.

Nakkestøtten skal være monteret på sædets ryglæn, som den er i køretøjet. Er nakkestøtten af separat type, skal den være fastgjort til den del af køretøjets konstruktion, hvortil den normalt er fastgjort.

Er nakkestøtten indstillelig, skal den anbringes i den ugunstigste stilling, som indstillingsanordningen tillader.

1.2.   Prøvningsapparat

1.2.1.   Prøveapparatet består af et pendul, der er ophængt i kuglelejer, og hvis reducerede masse (1) i anslagscentrum er 6,8 kg. Pendulets nederste ende består af et stift attraphoved med diameter 165 mm og centrum i pendulets anslagscentrum.

1.2.2.   Attraphovedet skal være monteret med to accelerometre og en hastighedsmåler, der alle skal kunne måle i stødretningen.

1.3.   Måleinstrumenter

De anvendte måleinstrumenter skal gøre det muligt at foretage målingerne med følgende nøjagtighed:

1.3.1.   Acceleration:

nøjagtighed = ± 5 % af den faktiske værdi

målekædens kanalfrekvens: klasse CFC 600 svarende til specifikationerne i ISO-standard 6487 (1987)

følsomhed i tværretningen: ≤ 5 % af skalaens laveste punkt.

1.3.2.   Hastighed:

nøjagtighed = ± 2,5 % af den faktiske værdi

følsomhed = 0,5 km/h

1.3.3.   Tidsregistrering

Instrumenterne skal muliggøre registrering af begivenhederne gennem hele prøvningens forløb med en målenøjagtighed på en tusindedel sekund:

Begyndelsen af anslaget ved første kontakt mellem attraphovedet og prøveemnet skal detekteres og indgå i de registrerede data.

1.4.   Prøvningsmetode

Nakkestøtten skal være monteret og indstillet som angivet i dette bilags punkt 1.1. Anslagene udføres på punkter, som vælges af laboratoriet inden for området som defineret i dette regulativs punkt 6.1., og eventuelt uden for området som defineret i punkt 6.2 i dette regulativ på overflader med krumningsradius mindre end 5 mm.

1.4.1.1.   På bagsiden skal anslag finde sted bagfra-fremad i et langsgående plan i en vinkel på 45° med lodret.

1.4.1.2.   På forsiden skal anslagsretningen være forfra-bagud i et langsgående plan og vandret.

1.4.1.3.   De forreste og bageste zoner er afgrænset af det vandrette plan, der tangerer oversiden af nakkestøtten, som angivet i punkt 7.2 i dette regulativ.

1.4.2.   Attraphovedet skal anslå mod prøveemnet med en hastighed på 24,1 km/h: denne hastighed skal enten opnås ved selve fremdriftsenergien eller ved en ekstra fremdriftsanordning.

2.   RESULTATER

I prøvninger udført efter ovenstående retningslinjer må attraphovedets deceleration ikke overskride 80 g kontinuerligt i mere end 3 millisekunder. Decelerationshastigheden måles som gennemsnittet af aflæsningen på de to decelerometre.

3.   ÆKVIVALENTE METODER

3.1.   Ækvivalente prøvningsmetoder er tilladt, forudsat at de i pkt. 2 ovenfor foreskrevne resultater kan opnås, navnlig kan dele af måleapparaturet anbringes anderledes, under forudsætning af, at vinklerne mellem nakkestøtten og anslagsretningen bibeholdes.

3.2.   Det påhviler den, der anvender en anden metode end den i pkt. 1 beskrevne, at godtgøre dennes ækvivalens.

---

(1)  Forholdet mellem pendulets reducerede masse »mr« og pendulets samlede masse »m« ved afstanden »a« mellem anslagscenteret og rotationsaksen og ved afstanden »l« mellem tyngdepunktet og rotationsaksen er givet ved formlen: mr = m (l/a).

---

BILAG 7

BESTEMMELSE AF AFSTANDEN »A« FOR NAKKESTØTTERS MELLEMRUM

(se punkt 6.6.2 og 6.6.3 i dette regulativ)

Image

Image

---

| 16.12.2005 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | L 330/26 |
| --- | --- | --- | --- |

16.12.2005

DA

Den Europæiske Unions Tidende

L 330/26

---

Regulativ nr. 26 fra De Forenede Nationers Økonomiske Kommission for Europa (UN/ECE) — Ensartede bestemmelser for godkendelse af køretøjer hvad angår udragende dele

1.   ANVENDELSESOMRÅDE OG FORMÅL

1.1.   Dette regulativ finder anvendelse på udragende dele på køretøjer af klasse M1 (1). Det finder ikke anvendelse på udvendige førerspejle eller på tilkoblingsanordningers trækkugle.

1.2.   Formålet med dette regulativ er at mindske skadesrisiko og -omfang for personer, der i tilfælde af en kollision rammes eller strejfes af karosseriet. Dette gælder både når køretøjet holder stille og når det er i bevægelse.

2.   DEFINITIONER

I denne forordning forstås ved:

2.1.   »Godkendelse af et køretøj«, godkendelse af en køretøjstype hvad angår dets udragende dele.

2.2.   »Køretøjstype«, en klasse motorkøretøjer, som ikke udviser væsentlige indbyrdes forskelle, navnlig hvad angår form og materialer af den udvendige overflade.

2.3.   »Udvendig overflade«, køretøjets ydre, som omfatter motorhjelm, bagagerumsklap, døre, skærme, tag, lygter og lyssignalanordninger og synlige forstærkende komponenter.

2.4.   »Gulvlinje«, en linje der bestemmes som følger:

Rundt om det belæssede køretøj forskydes en kegle med lodret akse, hvis højde ikke er fastlagt, og halvvinkel på 30°, således at den til stadighed rører karosseriets udvendige flade så lavt som muligt. Gulvlinjen er det geometriske spor af berøringspunkterne. Ved bestemmelse af gulvlinjen tages donkraftbeslag, udstødningsrør og hjul ikke i betragtning. Mellemrummene ved hjulkasserne betragtes som dækket af en tænkt flade, der er en plan forlængelse af den tilstødende udvendige flade. Ved fastlæggelse af gulvlinien i begge ender af køretøjet skal kofangeren tages i betragtning. Afhængigt af det pågældende køretøj kan gulvlinien skære enden af kofangeren eller karrosseripladen under kofangeren. Er der to eller flere skæringspunkter samtidig, benyttes det laveste punkt ved bestemmelse af gulvlinjen.

2.5.   »Krumningsradius«, radius i den cirkelbue, som nærmest svarer til den pågældende komponents afrundede form.

2.6.   »Belæsset køretøj«, køretøj belæsset til den maksimale tekniske tiladte totalmasse. Køretøjer med hydropneumatisk, hydraulisk eller pneumatisk affjedring eller anordning til automatisk lastafhængig nivellering skal afprøves med køretøjet under de mest ugunstige normale kørebetingelser fastlagt af fabrikanten.

Køretøjets »ydre afgrænsningsflade«, i forhold til siderne af køretøjet, et plan, der er parallelt med køretøjets langsgående midterplan og tangerer dets ydre sidekant, og, i forhold til for- og bagenden, et tværplan, der tangerer dets yderste for- og bagkant, idet der ikke tages hensyn til udragende:

2.7.1.   dæk nær deres berøringspunkt med vejbanen, eller tilslutninger til dæktrykmåler;

2.7.2.   eventuelle anordninger til skridsikring monteret på hjulene;

2.7.3.   førerspejle;

2.7.4.   sideblinklygter og markeringslygter, forreste og bageste positionslygter og parkeringslygter;

2.7.5.   i forhold til køretøjets for- og bagende, dele monteret på kofangerne, bugseringsanordninger og udstødningsrør.

2.8.   »Fremspringende mål«, for komponenter monteret på et karrosseripanel, det mål, der bestemmes ved den i punkt 2 bilag 3 til dette regulativ beskrevne metode.

2.9.   »Den nominelle linie af et panel«, linien gennem de to punkter, der repræsenteres af placeringen af centrum af en kugle, når dens overflade foretager sin første og sidste berøring med en komponent ved måleproceduren beskrevet i punkt 2.2. i bilag 3 til dette regulativ.

3.   ANSØGNING OM GODKENDELSE

Ansøgning om godkendelse af en køretøjstype hvad angår dets udragende dele

3.1.1.   Ansøgning om godkendelse af en køretøjstype hvad angår udragende dele indgives af køretøjets fabrikant eller dennes behørigt befuldmægtigede repræsentant.

Ansøgningen skal være ledsaget af nedenstående dokumenter i tre eksemplarer:

3.1.2.1.   fotografier af køretøjets forende, bagende og side, optaget i en vinkel på 30° til 45° med køretøjets langgående midterplan;

3.1.2.2.   måltegning af kofangere og, når det er hensigtsmæssigt,

3.1.2.3.   tegninger af bestemte udragende dele samt i givet fald snittegninger af visse dele af den udvendige overflade, som omhandlet i punkt 6.9.1.

3.1.3.   Et køretøj, som er repræsentativt for den ansøgte køretøjstype, skal indleveres til den tekniske tjeneste som forestår godkendelsesprøvningen. På forlangende af den nævnte tekniske tjeneste indleveres ligeledes visse komponenter og visse prøver af de anvendte materialer.

Ansøgning om typegodkendelse hvad angår bagagebærer, skiholder eller radiomodtage- eller sendeantenener, der anses som separate tekniske enheder.

3.2.1.   Ansøgning om typegodkendelse hvad angår bagagebærer, skiholder eller radiomodtage- eller sendeantenner, der anses som separate tekniske enheder, indgives af køretøjets fabrikant, af fabrikanten af de nævnte separate tekniske enheder, eller af disses behørigt befuldmægtigede repræsentant.

For hver type anordning omhandlet i punkt 3.2.1. ovenfor skal ansøgningen ledsages af:

3.2.2.1.   tre eksemplarer af dokumenter med tekniske specifikationer af den separate tekniske enhed samt de monteringsanvisninger, der skal følge med hver separat teknisk enhed, der sælges;

3.2.2.2.   et eksemplar af den pågældende type separate tekniske enhed. Den ansvarlige myndighed kan forlange endnu et prøveeksemplar, hvis den finder det nødvendigt.

4.   GODKENDELSE

Godkendelse af en køretøjstype hvad angår dets udragende dele

4.1.1.   Når den køretøjstype, der er forelagt til godkendelse efter dette regulativ, opfylder forskrifterne i punkt 5 og 6 nedenfor, meddeles godkendelse af køretøjstypen.

4.1.2.   Hver godkendt køretøjstype tildeles et godkendelsesnummer. De første to cifre (p.t. 02 svarende til ændringsserie 02, der trådte i kraft den 13. december 1996) angiver den ændringsserie, som indeholder de seneste væsentlige tekniske ændringer af regulativet på tidspunktet for udstedelse af godkendelsen. Samme overenskomstpart kan ikke tildele samme nummer til en anden køretøjstype.

4.1.3.   Anmeldelse af godkendelse, udvidelse, nægtelse eller inddragelse af godkendelse eller af fuldstændig ophørt produktion af en køretøjstype i henhold til dette regulativ skal gives parterne i 1958-overenskomsten om anvendelse af dette regulativ med et anmeldelsesskema svarende til mønsteret i bilag 1 til dette regulativ.

Hvert køretøj, som er i overensstemmelse med en type godkendt efter dette regulativ, skal på et let synligt og let tilgængeligt sted være påført et internationalt godkendelsesmærke bestående af følgende:

4.1.4.1.   en cirkel, som omslutter bogstavet »E« efterfulgt af kendingsnummeret på den stat, som har meddelt godkendelse;

4.1.4.2.   til højre for den i punkt 4.1.4.1. foreskrevne cirkel, nummeret på dette regulativ, efterfulgt af bogstavet »R«, en tankestreg og godkendelsesnummeret.

4.1.5.   Svarer køretøjet til en køretøjstype, som efter et eller flere af de regulativer, som er bilag til overenskomsten, er godkendt i den stat, som har meddelt godkendelse efter dette regulativ, behøver det i punkt 4.1.4.1 foreskrevne symbol ikke gentages; i så fald skal numrene på regulativet og på godkendelserne samt de yderligere symboler for alle de regulativer, efter hvilke der er meddelt godkendelse i den stat, som har meddelt godkendelse efter dette regulativ, påføres i lodrette kolonner til højre for det i punkt 4.1.4.1. foreskrevne symbol.

4.1.6.   Godkendelsesmærket skal være let læseligt og uudsletteligt.

4.1.7.   Godkendelsesmærket skal påføres i nærheden af eller på køretøjets fabrikationsplade.

4.1.8.   I bilag 2 til dette regulativ er givet eksempler på godkendelsesmærkets sammensætning.

4.1.9.   Før typegodkendelse meddeles, kontrollerer den kompetente myndighed, at der findes tilfredsstillende ordninger til sikring af effektiv kontrol af produktionens overensstemmelse.

Typegodkendelse hvad angår bagagebærer, skiholder eller radiomodtage- eller sendeantenner, der anses som separate tekniske enheder

4.2.1.   Såfremt den type separate tekniske enhed, som er indleveret til godkendelse efter dette regulativ, opfylder forskrifterne i punkt 6.16, 6.17 og 6.18 nedenfor, meddeles godkendelse af den pågældende type separate tekniske enhed.

4.2.2.   Hver godkendt type separat teknisk enhed tildeles et godkendelsesnummer. De første to cifre (p.t. 02 svarende til ændringsserie 02, der trådte i kraft den 13. december 1996) angiver den ændringsserie, som indeholder de seneste væsentlige tekniske ændringer af regulativet på tidspunktet for udstedelse af godkendelsen. Samme overenskomstpart kan ikke tildele samme nummer til en anden type separat teknisk enhed.

4.2.3.   Anmeldelse af godkendelse, af udvidelse, nægtelse eller inddragelse af godkendelse eller af fuldstændig ophørt produktion af en type separat teknisk enhed i henhold til dette regulativ skal gives parterne i 1958-overenskomsten om anvendelse af dette regulativ ved hjælp af et anmeldelsesskema svarende til mønsteret i bilag 4 til dette regulativ.

Hver separat teknisk enhed, som er i overensstemmelse med en type, som er godkendt efter dette regulativ, skal på et let synligt og let tilgængeligt sted være påført et internationalt godkendelsesmærke bestående af følgende:

4.2.4.1.   en cirkel, som omslutter bogstavet »E« efterfulgt af kendingsnummeret på den stat, som har meddelt godkendelse (2);

4.2.4.2.   til højre for den i punkt 4.2.4.1. foreskrevne cirkel, nummeret på dette regulativ, efterfulgt af bogstavet »R«, en tankestreg og godkendelsesnummeret.

4.2.5.   Godkendelsesmærket skal være let læseligt og uudsletteligt.

4.2.6.   Godkendelsesmærket skal være påført i nærheden af eller på køretøjets fabrikationsplade.

4.2.7.   I bilag 2 til dette regulativ er givet eksempler på godkendelsesmærkets sammensætning.

4.2.8.   Den kompetente myndighed kontrollerer, at der foreligger tilfredsstillende ordninger til at sikre effektiv overensstemmelseskontrol af produktionen, før typegodkendelse meddeles.

5.   GENERELLE FORSKRIFTER

Når et køretøj er læsset, og døre, vinduer og adgangslemme osv. er lukket, gælder bestemmelserne i dette bilag ikke for de dele af den udvendige overflade, som:

5.1.1.   befinder sig i en højde af over 2 meter, eller

5.1.2.   befinder sig under gulvlinjen, eller

5.1.3.   er placeret, så de, hverken under statiske betingelser eller når de er i funktion, kan berøres af en kugle med en diameter på 100 mm.

5.2.   Køretøjets udvendige overflade må ikke have udadvendende spidse eller skarpe dele eller fremspring, der ved deres form, dimensioner, retning eller hårdhed kan øge skadesrisiko eller -omfang for en person, der rammes eller strejfes af karosseriet ved en kollision.

5.3.   Køretøjets udvendige overflade må ikke frembyde udragende dele, der kan gribe fat i fodgængere, cyklister eller motorcyklister.

5.4.   Intet fremspringende punkt på den udvendige overflade må have en krumningsradius, der er mindre end 2,5 mm. Denne forskrift finder ikke anvendelse på dele af den ydre overflade, der rager mindre end 5 mm ud, men udadvendende kanter på på sådanne dele skal være stumpe, medmindre de rager mindre end 1,5 mm ud.

5.5.   Fremspringende dele på den udvendige overflade, udført i et materiale med shore A hårdhed på ikke over 60, kan have krumningsradius mindre end 2,5 mm.

Hårdhedsmålingen skal finde sted på komponenten, således som den er monteret på køretøjet. Når det er umuligt at udføre en hårdhedsmåling efter Shore A-metoden, anvendes tilsvarende målinger til bedømmelsen.

5.6.   Bestemmelserne i punkt 5.1. til 5.5. ovenfor finder anvendelse foruden de særlige forskrifter i punkt 6 nedenfor, undtagen når andet udtrykkelig er angivet i disse særlige forskrifter.

6.   SÆRLIGE FORSKRIFTER

6.1.   Pynt

6.1.1.   Påmonteret pynt, som rager mere end 10 mm ud fra fastgørelsesstedet, skal, når den angribes i det mest fremspringende punkt af en kraft på 10 daN fra en vilkårlig retning, lade sig trykke ind, gå løs eller afbøjes til en retning tilnærmelsesvis parallel med den overflade, hvorpå den er monteret. Disse bestemmelser gælder ikke for pynt på kølergitre, for hvilke alene de almindelige forskrifter i pkt. 5 finder anvendelse. Til påføring af den nævnte kraft på 10 daN anvendes et stempel med plan endeflade og diameter højst 50 mm. Når dette ikke er muligt, anvendes en tilsvarende metode. Når pynten har bøjet sig, givet efter eller er gået af, må den tilbageblevne del ikke rage mere end 10 mm ud. Sådanne udragende dele skal i alle tilfælde opfylde forskrifterne i punkt 5.2. Er pynten monteret på en fod, anses foden for at høre til pynten, ikke til underlaget.

6.1.2.   Forskrifterne i punkt 6.1.1 ovenfor gælder ikke for beskyttelseslister og afskærmninger på den udvendige overflade; dog skal disse være solidt fastgjort på køretøjet.

6.2.   Forlygter

6.2.1.   På lygter er kasketskygger og fremspringende lygtefatninger tilladt, forudsat at de ikke træder mere end 30 mm frem i forhold til den udvendige transparente overflade af lygten, og at deres krumningsradius intetsteds er under 2,5 mm. For forlygter monteret bag en ekstra transparent overflade måles fremspringet fra den yderste transparente overflade. Fremspring måles efter den i punkt 3 i bilag 3 til dette regulativ beskrevne metode.

6.2.2.   Indtrækkelige lygter skal opfylde bestemmelserne i pkt. 6.2.1., både når de er i brug og i tilbagetrukket stilling.

6.2.3.   Bestemmelserne i punkt 6.2.1. ovenfor finder ikke anvendelse på forlygter, der er forsænket i karrosseriet eller når karrosseriet rager ud over lygterne, forudsat at karrosseriet er i overensstemmelse med forskriften i punkt 6.9.1.

6.3.   Gitre og mellemrum

6.3.1.   Forskrifterne i pkt. 5.4 gælder ikke for mellemrum mellem faste eller bevægelige komponenter, heri indbefattet gitre for luftindtag og luftudtag samt kølergitre, forudsat at afstanden mellem to komponenter ikke overstiger 40 mm og at gitrene og mellemrummene har et funktionelt formål. Når denne afstand er mellem 40 mm og 25 mm, skal krumningsradierne være mindst 1 mm. Hvis derimod afstanden mellem to komponenter er højst 25 mm, skal krumningsradius af komponenternes udvendige flader være mindst 0,5 mm. Afstanden mellem to tilstødende elementer i gitre og mellemrum bestemmes efter metoden i pkt. 4 i bilag 3 til dette regulativ.

6.3.2.   Overgangen fra fremadvendt flade til sidevendt flade på hver komponent, som indgår i et gitter eller i et mellemrum, skal være stump.

6.4.   Frontrudeviskere

6.4.1.   Frontrudeviskeren skal være fastgjort således, at viskerakslen er dækket af en beskyttende hus med en krumningsradius, der opfylder forskrifterne i punkt 5.4 ovenfor og har en overflade på mindst 150 mm2. Eventuelle afrundede dæksler skal have et projiceret areal på mindst 150 mm2, målt højst 6,5 mm fra det mest fremspringende punkt. Disse forskrifter skal også opfyldes af bagrudeviskere og forlygteviskere.

6.4.2.   Punkt 5.4 gælder ikke for viskerbladene eller eventuelle støttearme dertil. Sådanne anordninger må må dog ikke have skarpe kanter, spidse eller skarpe dele.

6.5.   Kofangere

6.5.1.   Enderne af kofangerne skal være bukket ind mod den ydre overflade for at mindske faren for, at de griber fat. Denne forskrift anses for opfyldt, når kofangeren enten er forsænket eller indbygget i karrosseriet, eller enden af kofangeren er bukket ind, så den ikke kan komme i berøring med en kugle Ø 100 mm, og mellemrummet mellem kofangeren og det omgivende karrosseri ikke er over 20 mm.

6.5.2.   Hvis kofangerlinien svarende til omridset af bilens lodrette projektion fører hen over en stiv overflade, skal denne overflade have en krumningsradius på mindst 5 mm i alle punkter fra omridset og 20 mm indad, og en mindste krumningsradius på 2,5 mm i alle andre tilfælde. Denne bestemmelse finder anvendelse på den del af området fra omridset og 20 mm indad, som er beliggende mellem og foran (eller, for bagkofangeren, bagved) berøringspunkterne med to lodrette planer, der hver danner en vinkel på 15° med køretøjets langsgående symmetriplan (se figur 1).

Image

6.5.3.   Forskriften i pkt. 6.5.2. finder ikke anvendelse på dele på eller af kofangeren eller på kofangermellemstykker, der rager mindre end 5 mm ud, specielt dæksler for samlinger og dyser til forlygtevaskere; men udadvendende kanter på sådanne dele skal være stumpe, medmindre de rager mindre end 1,5 mm ud.

6.6.   Håndtag, hængsler og trykknapper for døre, bagagerumsklap og motorhjelm, brændstofklap og -dæksel

6.6.1.   Disse dele må for dør- og bagagerumsklaphåndtags vedkommende højst danne et fremspring på 40 mm, i alle andre tilfælde højst 30 mm.

Sidedøres håndtag af drejetypen skal opfylde et af følgende krav:

6.6.2.1.   Drejer håndtaget parallelt med dørfladen, skal håndtagets åbne ende vende bagud. Sådanne håndtags yderende skal være bukket ind mod dørfladen og anbragt i en beskyttende indfatning eller være forsænket.

6.6.2.2.   Håndtag, som drejes udad i andre retninger end parallelt med dørfladen, skal i lukket stilling være anbragt i en beskyttende indfatning eller være forsænket. Den åbne ende skal vende bagud eller nedad.

Håndtag, som ikke opfylder det sidste krav, kan dog tillades, såfremt:

| (a) | de har en selvstændig tilbagetræksmekanisme, |
| --- | --- |

(a)

de har en selvstændig tilbagetræksmekanisme,

| (b) | de ikke kan rage længere end 15 mm ud, hvis tilbagetræksmekanismen svigter, |
| --- | --- |

(b)

de ikke kan rage længere end 15 mm ud, hvis tilbagetræksmekanismen svigter,

| (c) | de i åben stilling opfylder forskrifterne i pkt. 5.4.,
  og |
| --- | --- |

(c)

de i åben stilling opfylder forskrifterne i pkt. 5.4.,

og

| (d) | endefladens areal, målt højst 6,5 mm fra det længst fremspringende punkt, er mindst 150 mm2. |
| --- | --- |

(d)

endefladens areal, målt højst 6,5 mm fra det længst fremspringende punkt, er mindst 150 mm2.

6.7.   Hjul, hjulmøtrikker, navkapsler og hjulkapsler

6.7.1.   Forskriften i pkt. 5.4 finder ikke anvendelse.

6.7.2.   Hjul, hjulmøtrikker, navkapsler og hjulkapsler må ikke danne spidse eller skarpe fremspring uden for fælgens ydre plan. Vingemøtrikker må ikke anvendes.

6.7.3.   Under ligeudkørsel må, bortset fra dækket, ingen del af hjulet, som befinder sig over det vandrette plan gennem rotationsaksen, rage længere ud end den lodrette projektion i vandret plan af den ydre overflade eller opbygning. Hvis funktionskrav berettiger det, kan hjulkapsler, som dækker hjul- og navmøtrikker, dog danne fremspring ud over lodret projektion af den udvendige side eller opbygning, forudsat at den fremspringende del har en krumningsradius på mindst 30 mm, og at fremspringet i intet tilfælde overskrider 30 mm i forhold til lodret projektion af den udvendige side eller opbygning.

6.8.   Pladekanter

6.8.1.   Pladekanter som f.eks. tagrendekanter og skinner til skydedøre, er ikke tilladt, medmindre de er bukket tilbage eller har afskærmning, der opfylder de pågældende forskrifter i dette regulativ. Ubeskyttede kanter betragtes som bukket tilbage, hvis de er bukket ca. 180° tilbage eller bukket ind mod karrosseriet på en sådan måde, at de ikke kan komme i berøring med en kugle med diameter 100 mm.

6.9.   Karrosseriplader

6.9.1.   Krumningsradius for false i karrosseripladerne kan være mindre end 2,5 mm, forudsat at den er mindst en tiendedel af fremspringets højde »H«, målt efter metoden i pkt. 1 i bilag 3.

6.10.   Sidevendte luftdeflektorer og regnprelplader

6.10.1.   På sidevendte deflektorer skal kanter, som kan drejes udad, have en krumningsradius på mindst 1 mm.

6.11.   Donkraftbeslag og udstødningsrør

6.11.1.   Donkraftbeslag og udstødningsrør må ikke rage mere end 10 mm ud over den lodrette projektion af den umiddelbart oven for liggende gulvlinje. Som undtagelse fra denne forskrift kan et udstødningsrør rage mere end 10 mm uden for den lodrette projektion af gulvlinien, når dets afslutning består af afrundede kanter med en krumningsradius på mindst 2,5 mm.

6.12.   Luftindtags- og luftudtagsspjæld

6.12.1.   Luftindtags- og luftudtagsspjæld skal i alle brugsstillinger opfylde forskrifterne i pkt. 5.2., 5.3. og 5.4.

6.13.   Tag

6.13.1.   Oplukkelige tag bedømmes kun i lukket stilling.

Cabrioletmodeller bedømmes med kalechen i både løftet og sænket position.

6.13.2.1.   Med sænket kaleche foretages ingen undersøgelse af køretøjet inden for en tænkt overflade, som dannes af kalechen, når den er løftet.

6.13.2.2.   Forefindes der som standardudstyr et overtræk til hængselanordningen af den sammenfoldede kaleche, finder vurderingen sted med overtrækket påsat.

6.14.   Vinduer

Vinduer, der bevæger sig uden for køretøjets ydre overflade, skal i alle brugsstillinger opfylde følgende forskrifter:

6.14.1.1.   der må ikke være blotlagte fremadvendende kanter;

6.14.1.2.   ingen del af vinduet må rage uden for køretøjets ydre afgrænsningsflade.

6.15.   Nummerpladebeslag

6.15.1.   De af køretøjets fabrikant leverede monteringsbeslag til nummerplader skal opfylde forskrifterne i pkt. 5.4. i dette regulativ, hvis de kan komme i berøring med en kugle Ø 100 mm, når nummerpladen er monteret efter anbefalingerne fra køretøjets fabrikant.

6.16.   Bagagebærer og skiholder

6.16.1.   Bagagebærere og skiholdere skal være således fastgjort til køretøjet, at de er sikkert låst i mindst én retning og kan overføre vandrette langsgående og tværgående kræfter mindst svarende til den lasteevne, der foreskrives af deres fabrikant. Afprøvning af bagagebærer eller skiholder, monteret på køretøjet efter fabrikantens anvisninger, skal finde sted med prøvelasten anbragt i mere end ét punkt.

6.16.2.   Ingen del af overflader, som efter montering af bagagebærer eller skiholder kan komme i berøring med en kugle Ø 165 mm, må have mindre krumningsradius end 2,5 mm, medmindre bestemmelserne i pkt. 6.3. kan anvendes.

6.16.3.   Fastgøringsdele som bolte, der spændes og løsnes uden værktøj, må højst rage 40 mm uden for de i pkt. 6.16.2. omhandlede overflade, idet fremspringet bestemmes efter den i pkt. 2. i bilag 3 foreskrevne metode, men med brug en kugle Ø 165 mm i tilfælde, hvor den i punkt 2.2. i samme bilag foreskrevne metode anvendes.

6.17.   Radiomodtage- og sendeantenner

6.17.1.   Radiomodtage- og sendeantenner skal være monteret således på køretøjet, at hvis deres frie ende i en af fabrikanten foreskrevet brugsstilling er mindre end 2 m fra vejoverfladen, skal den være inden for et område afgrænset af lodrette planer 10 cm inden for køretøjets ydre afgrænsningsflade som defineret i pkt. 2.7.

6.17.2.   Endvidere skal antenner være monteret således på køretøjet og den frie endes bevægelsesmulighed om nødvendigt begrænset således, at ingen del af antennen rager uden for køretøjets ydre afgrænsningsflade som defineret i pkt. 2.7.

6.17.3.   Antenners skaft kan have rundingsradius mindre end 2,5 mm. Dog skal antennens frie ende have faste hætter med rundingsradius mindst 2,5 mm.

6.17.4.   Antenners fod må højst have et fremspring på 30 mm ud, målt efter metoden i bilag 3, pkt. 2. For antenner med indbygget forstærker i foden kan denne dog have et fremspring på indtil 40 mm.

6.18.   Monteringsanvisninger

6.18.1.   Bagagebærere, skiholdere og radiomodtage- og sendeantenner, der er godkendt som separate tekniske enheder, må ikke udbydes, sælges eller erhverves, medmindre de er ledsaget af monteringsanvisning. Monteringsanvisningerne skal indeholde tilstrækkelige oplysninger til, at den godkendte komponent kan monteres på køretøjet efter de pågældende forskrifter i pkt. 5. og 6. Specielt skal brugsstillingerne for teleskopantenner være angivet.

7.   ÆNDRING AF EN KØRETØJSTYPE OG UDVIDELSE AF GODKENDELSEN

Enhver ændring af køretøjstypen skal anmeldes til den myndighed, som har godkendt køretøjstypen. Denne myndighed kan da enten:

7.1.1.   skønne, at de foretagne ændringer næppe vil få mærkbar negativ virkning, eller

7.1.2.   rekvirere en yderligere prøvningsrapport fra den tekniske tjeneste, som forestår prøvningen.

7.2.   Underretning om godkendelse med angivelse af ændringer, eller nægtelse, gives efter proceduren i punkt 4.3. ovenfor til parterne i overenskomsten om dette regulativ.

7.3.   Den kompetente myndighed, som meddeler udvidelse af godkendelsen, påfører et fortløbende udvidelsesnummer og underretter de øvrige parter i 1958-aftalen om dette regulativ herom gennem et anmeldelsesskema svarende til mønsteret i bilag 1 til dette regulativ.

8.   PRODUKTIONENS OVERENSSTEMMELSE

8.1.   Køretøjet (den separate tekniske enhed), som er godkendt efter dette regulativ, skal være produceret således, at det er i overensstemmelse med den godkendte type, idet det opfylder forskrifterne i punkt 5 og 6 ovenfor.

8.2.   Til efterprøvning af, at forskrifterne i punkt 8.1 er opfyldt, skal foretages passende kontrol af produktionen.

Indehaveren af godkendelsen skal navnlig:

8.3.1.   sørge for, at der findes procedurer til effektiv kontrol af produkternes kvalitet;

8.3.2.   råde over det nødvendige udstyr til kontrol af overensstemmelsen af hver godkendt type;

8.3.3.   drage omsorg for, at prøvningsdata registreres, og at de tilhørende dokumenter er til rådighed i et tidsrum, der fastsættes efter aftale med den administrative tjeneste;

8.3.4.   analysere resultaterne af hver type prøvning, så det kontrolleres og sikres, at produktets karakteristika holdes konstanteinden for den normale variation i en industriproduktion;

8.3.5.   sikre, at der for hver produkttype mindst udføres de i dette regulativs bilag 3 foreskrevne prøver;

8.3.6.   drage omsorg for, at ethvert prøveeksemplar eller prøveemne, der bærer vidnesbyrd om manglende overholdelse af den pågældende type prøve, medfører endnu en prøveudtagning og endnu en afprøvning. Der skal træffes alle nødvendige foranstaltninger til genoprettelse af overensstemmelsen af den pågældende produktion.

Den kompetente myndighed, som har udstedt typegodkendelse, kan til hver en tid efterprøve de metoder til overensstemmelsesprøvning, som anvendes på hvert produktionsanlæg.

8.4.1.   Ved hver inspektion skal prøvningsoptegnelser og produktionsjournaler forelægges den besøgende inspektør.

8.4.2.   Inspektøren kan udtage stikprøver til prøvning i fabrikantens laboratorium. Det mindste stikprøveantal kan fastsættes ud fra resultaterne af fabrikantens egen kontrol.

8.4.3.   Hvis kvalitetsniveauet synes utilfredsstillende eller det synes nødvendigt at kontrollere validiteten af de tests, der er udført i henhold til punkt 8.4.2. ovenfor, udtager inspektøren stikprøver til kontrol hos den tekniske tjeneste, der har foretaget typegodkendelsesprøvningen.

8.4.4.   Den kompetente myndighed kan udføre enhver prøvning, som foreskrives i dette regulativ.

8.4.5.   Den normale inspektionshyppighed, der fastsættes af de kompetente myndigheder, er en gang hvert andet år. Fås der negative resultater, sikrer den kompetente myndighed, at der tages alle nødvendige skridt til, at produktionens overensstemmelse snarest muligt genoprettes.

9.   SANKTIONER VED MANGLENDE OVERENSSTEMMELSE AF PRODUKTIONEN

9.1.   Godkendelser meddelt for en køretøjstype efter dette regulativ kan inddrages, hvis kravene i punkt 8.1 ovenfor ikke er opfyldt.

9.2.   Hvis en part i aftalen om dette regulativ inddrager en godkendelse, som den tidligere har udstedt, underretter den straks de øvrige aftaleparter herom ved hjælp af et anmeldelsesskema svarende til mønsteret i bilag 1 til dette regulativ.

10.   FULDSTÆNDIG OPHØRT PRODUKTION

Hvis indehaveren af godkendelsen fuldstændig indstiller produktionen af en type, som er godkendt i henhold til dette regulativ, underretter han den myndighed, som har udstedt godkendelsen, herom. Ved modtagelse af den pågældende meddelelse underretter myndigheden de øvrige parter i 1958-aftalen om dette regulativ herom ved hjælp af et anmeldelsesskema svarende til mønsteret i bilag 1 til dette regulativ.

11.   NAVN OG ADRESSE PÅ DE TEKNISKE TJENESTER, SOM FORESTÅR GODKENDELSESPRØVNINGEN, OG PÅ DE ADMINISTRATIVE AFDELINGER

Parterne i aftalen om dette regulativ meddeler til FN's sekretariat navn og adresse på de tekniske tjenester, som er ansvarlige for udførelse af godkendelsesprøverne, og på de administrative myndigheder, som meddeler godkendelse, og til hvem skemaer med attestering af godkendelse, udvidelse, nægtelse eller inddragelse af godkendelser, som er udstedt i andre stater, skal fremsendes.

---

(1)  Som defineret i den konsoliderede resolution om køretøjers konstruktion (R.E.3), bilag 7 (dokument TRANS/SC1/WP29/78/Amend.3).

(2)  1 for Tyskland, 2 for Frankrig, 3 for Italien, 4 for Nederlandene, 5 for Sverige, 6 for Belgien, 7 for Ungarn, 8 for Tjekkiet, 9 for Spanien, 10 for Jugoslavien, 11 for Det Forenede Kongerige, 12 for Østrig, 13 for Luxembourg og 14 for Schweiz. 15 (ubenyttet), 16 for Norge, 17 for Finland, 18 for Danmark, 19 for Rumænien, 20 for Polen, 21 for Portugal, 22 for Den Russiske Føderation, 23 for Grækenland, 24 for Irland, 25 for Kroatien, 26 for Slovenien, 27 for Slovakiet, 28 for Belarus, 29 for Estland, 30 (ubenyttet), 31 for Bosnien og Hercegovina, 32 for Letland, 33 (ubenyttet), 34 for Bulgarien, 35-36 (ubenyttet) 37 for Tyrkiet. 38-39 (ubenyttet), 40 for den tidligere jugoslaviske republik Makedonien, 41 (ubenyttet), 42 for Det Europæiske Fællesskab (godkendelse meddeles af dets medlemsstater med anvendelse af deres respektive ECE-symbol) og 43 for Japan, 44 (ubenyttet), 45 for Australien og 46 for Ukraine. Efterfølgende numre tildeles andre stater i den kronologiske orden, i hvilken de ratificerer eller tiltræder aftalen om ensartede tekniske forskrifter for hjulkøretøjer og udstyr og dele, som kan monteres og/eller anvendes på hjulkøretøjer, og vilkårene for gensidig anerkendelse af godkendelser udstedt på grundlag af sådanne forskrifter, og de således tildelte numre meddeles af FN's generalsekretær til overenskomstens parter.

---

BILAG 1

MEDDELELSE

(største format: A4 (210 × 297 mm))

Image

---

BILAG 2

GODKENDELSESMÆRKERS UDFORMNING

Model A

(Se pkt. 4.1.4. og 4.2.4. i dette regulativ)

Image

Ovenstående godkendelsesmærke, som er påført et køretøj, viser, at køretøjstypen er godkendt i Nederlandene (E4) i henhold til regulativ nr. 26 under godkendelsesnummer 022439. Godkendelsesnummerets første to cifre angiver, at regulativ nr. 26 allerede indeholdt ændringsserie 02, da godkendelse meddeltes.

Model B

(Se pkt. 4.1.5. i dette regulativ)

Image

Ovenstående godkendelsesmærke, som er påført et køretøj, viser, at køretøjstypen er godkendt i Nederlandene (E4) i henhold til regulativ nr. 26 og regulativ nr. 24 (1). Godkendelsesnummerets to første to cifre angiver, at på godkendelsesdatoen indeholdt regulativ nr. 26 ændringsserie 02, og regulativ nr. 24 indeholdt ændringsserie 03.

---

(1)  Nummeret på det andet regulativ er kun givet som eksempel; den korrigerede absorptionskoefficient er 1,30 m-1.

---

BILAG 3

METODER TIL BESTEMMELSE AF MÅLENE PÅ FREMSPRING OG MELLEMRUM

1.   METODE TIL BESTEMMELSE AF FREMSPRING AF FALSE I KARROSSERIPLADER

1.1.   Højden H af et fremspring bestemmes grafisk i forhold til omkredsen af en cirkel Ø 165 mm, som indvendigt tangerer det udvendige omrids af den udvendige overflade på det sted, som skal kontrolleres.

1.2.   Højden H er den største værdi af afstanden, målt langs en ret linje gennem centrum af cirklen Ø 165 mm, fra cirklens omkreds til fremspringets ydre omrids (se fig 1).

1.3.   Når fremspringets form bevirker, at ingen del af det ydre omrids af den udvendige overflade på det undersøgte sted kan berøres udvendig fra af en cirkel Ø 100 mm, antages overfladens omrids på dette sted at svare til det, der dannes af omkredsen af en cirkel Ø 100 mm mellem de to punkter, hvor den berører det ydre omrids (se fig. 2)

1.4.   Fabrikanten leverer de nødvendige snittegninger af den udvendige overflade til måling af højden af ovennævnte fremspring.

| | |
| --- | --- |

Image

Image

2.   METODE TIL MÅLING AF UDRAGENDE KOMPONENTER MONTERET PÅ YDERFLADEN

2.1.   Målene på en udragende komponent, som er monteret på en konveks overflade, kan bestemmes enten direkte eller på en passende snittegning af den pågældende komponent i monteret stand.

2.2.   Kan målene på en udragende komponent, som er monteret på en ikke-konveks overflade, ikke bestemmes ved simpel måling, bestemmes de ved hjælp af den maksimale variation i afstanden mellem panelets referencelinje og centrum i en kugle Ø 100 mm, der bevæges hen over den pågældende komponent i stadig kontakt med denne. Figur 3 viser et eksempel på anvendelse af denne metode.

3.   METODE TIL MÅLING AF DET UDRAGENDE PARTI PÅ LYGTEAFSKÆRMNING OG LYGTEKRANSE

3.1.   Fremspringet i forhold til lygtens yderside måles vandret fra berøringspunktet for en kugle Ø 100 mm som vist i figur 4.

4.   METODE TIL MÅLING AF MELLEMRUM ELLER AFSTAND MELLEM ELEMENTERNE I ET GITTER

4.1.   Afstanden mellem gitterdele er afstanden mellem to planer, som går gennem kuglens berøringspunkter og er vinkelrette på forbindelseslinjen mellem berøringspunkterne. Figur 5 og 6 viser eksempler på anvendelse af denne metode.

| | |
| --- | --- |
| | |

Image

Image

Image

Image

---

BILAG 4

MEDDELELSE

(største format: A4 (210 × 297 mm))

Image

---

| 16.12.2005 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | L 330/42 |
| --- | --- | --- | --- |

16.12.2005

DA

Den Europæiske Unions Tidende

L 330/42

---

Regulativ nr. 28 fra De Forenede Nationers Økonomiske Kommission for Europa (UN/ECE) — Ensartede bestemmelser vedrørende godkendelse af: lydsignalapparater og af motorkøretøjer hvad angår lydsignalapparater

1.   ANVENDELSESOMRÅDE

Dette regulativ finder anvendelse på:

1.1.   lydsignalapparater (AWD) (1) leveret med jævnstrøms eller vekselstrøm eller trykluft til montering i motorkøretøjer i klasse L3 – 5, M og N, undtagen knallerter (klasse L1 og L2) (2).

1.2.   lydsignaler (3) på motorkøretøjer med undtagelse af motorcykler.

I.   LYDSIGNALAPPARATER

2.   DEFINITIONER

I dette regulativ forstås ved forskellige »typer« af lydsignalapparater (AWD) apparater, der indbyrdes frembyder forskelle med hensyn til følgende væsentlige punkter:

2.1.   fabrikat og handelsbetegnelse

2.2.   virkemåde

2.3.   energikilde (jævnstrøm eller vekselstrøm)

2.4.   husets ydre form

2.5.   membranernes form og dimensioner

2.6.   lydåbningernes udformning og art

2.7.   lydens nominelle frekvens(er)

2.8.   mærkespænding

2.9.   nominelt driftstryk, hvis lydsignalapparatet er koblet direkte til en trykluftkilde.

Lydsignalapparatet er hovedsageligt beregnet til:

2.10.1.   motorcykler med en effekt på højst 7 kW (kategori I)

2.10.2.   køretøjer i klasse M og N og motorcykler med en effekt på over 7 kW (kategori II).

3.   ANSØGNING OM GODKENDELSE

Ansøgning om godkendelse af en type lydsignalapparat indgives af indehaveren af handelsnavnet eller mærket eller af dennes behørigt befuldmægtigede repræsentant.

Ansøgningen skal ledsages af nedennævnte dokumenter i tre eksemplarer og af følgende:

3.2.1.   en beskrivelse af lydsignalapparattypen med særlig vægt på de under punkt 2 anførte punkter

3.2.2.   en tegning, der bl.a. viser et tværsnit af lydsignalapparatet

3.2.3.   en liste over de komponenter, der anvendes ved fremstillingen, tydeligt identificeret og med angivelse af de anvendte materialer

3.2.4.   detaljerede tegninger af samtlige komponenter, der anvendes ved fremstillingen. Tegningerne skal vise den påtænkte placering af godkendelsesnummer i forhold til cirklen i godkendelsesmærket.

3.3.   Desuden vedlægges ansøgningen om godkendelse to prøver af lydsignalapparattypen.

3.4.   Før typegodkendelse meddeles, kontrollerer den kompetente myndighed, at der findes tilfredsstillende ordninger til sikring af effektiv kontrol af produktionens overensstemmelse.

4.   MÆRKNING

4.1.   Lydsignalapparatprøverne, som indsendes til godkendelse, skal være forsynet med fabrikantens firmanavn eller –mærke, som skal være let læseligt og må ikke kunne fjernes.

4.2.   På hver prøve skal være afsat plads til påføring af godkendelsesmærke. Pladsen skal være anført på den i punkt 3.2.2 beskrevne tegning.

5.   GODKENDELSE

5.1.   Såfremt de prøver, som er indleveret til godkendelse, opfylder forskrifterne i punkt 6. og 7. i dette regulativ, udstedes godkendelse af den pågældende type lydsignalapparat.

5.2.   Hver godkendt type tildeles et godkendelsesnummer. De første to cifre i dette nummer (i øjeblikket 00 for regulativet i dettes oprindelige form) angiver den ændringsserie, som indeholder de seneste større tekniske ændringer, som var foretaget af dette regulativ på godkendelsestidspunktet. Same kontraherende part må ikke tildele det samme nummer til en anden type lydsignalapparat.

5.3.   Det samme godkendelsesnummer kan tildeles typer af lydsignalapparater, som afviger alene hvad angår nominel spænding, nominel(le) frekvens(er) eller for apparater, som anført under punkt 2.8. ovenfor, nominelt driftstryk.

5.4.   Meddelelse om godkendelse, udvidelse af eller nægtelse af godkendelse af en køretøjstype efter dette regulativ, skal overgives de kontraherende parter, der anvender dette regulativ, ved hjælp af en formular, der er i overensstemmelse med modellen i bilag 1 til dette regulativ, vedlagt tegninger af lydsignalapparatet (indsendes af ansøgeren til godkendelse), i et format på højst A4 (210 × 297 mm) eller foldet til dette format og i forholdet 1:1.

Alle lydsignalapparater, som er af en type godkendt i henhold til dette regulativ, skal på et synligt og let tilgængeligt sted, som er angivet på godkendelsesattesten, være påført et internationalt godkendelsesmærke bestående af:

5.5.1.   en cirkel, hvori er anbragt bogstavet »E«, efterfulgt af kendingsnummer for det land, der har foretaget godkendelsen (4)

5.5.2.   et godkendelsesnummer

5.5.3.   et tillægssymbol bestående af romertal til angivelse af lydsignalapparatets klasse.

5.6.   Godkendelsesmærket og tillægssymbolet skal være tydelige og må ikke kunne fjernes.

5.7.   Bilag 3, del I, til dette regulativ indeholder et eksempel på godkendelsesmærkets opbygning.

6.   FORSKRIFTER

6.1.   Generelle forskrifter

6.1.1.   Et lydsignalapparat skal afgive lyd med konstant styrke og med en frekvens, der ikke varierer hørligt i aktiveringsperioden.

For lydsignalapparater, der er tilsluttet vekselstrøm, skal denne bestemmelse kun være opfyldt, når generatoren kører med konstant hastighed, jf. punkt 6.2.3.2.

6.1.2.   Et lydsignalapparat skal have sådanne akustiske egenskaber (lydenergiens fordeling over spektret og styrke af lydtryk) og mekaniske egenskaber, at det holder følgende prøver, der udføres i den anførte rækkefølge.

6.2.   Måling af lydegenskaber

6.2.1.   Prøvning af lydsignalapparatet finder fortrinsvis sted i lyddødt rum. Alternativt kan den ske i delvis lyddødt rum eller i det fri (5). I sidstnævnte tilfælde skal der træffes passende foranstaltninger mod tilbagekastning af lyden fra jordoverfladen inden for målefeltet (f. eks. ved opstilling af lydabsorberende skærme). Det kontrolleres, at afvigelsen fra kugleform er mindre end 1 dB i en halvkugle med radius mindst 5 m op til højeste målefrekvens, især i måleretningen og i højde med apparatet og mikrofonen.

Støjen fra omgivelserne skal være mindst 10 dB lavere end det lydtryk, der skal måles.

Apparatet og mikrofonen anbringes i samme højde, som skal være mellem 1,15 og 1,25 m. Den retning, hvor mikrofonens følsomhed er størst, skal falde sammen med den retning, hvor lydsignalapparatet har størst lydstyrke.

Mikrofonen anbringes med membranen i en afstand af 2,00 ± 0,01 m fra det plan, hvor apparatets lydåbning findes. For apparater med flere lydåbninger er det afstanden til den nærmeste åbning, der er bestemmende.

6.2.2.   Måling af lydtrykket finder sted med en præcisionslydmåler (klasse 1), der opfylder bestemmelserne i IEC-publikation nr. 651, første udgave (1979). Alle målinger foretages med tidskonstant »F«. Ved måling af det samlede lydtryk benyttes frekvensvejning »A«. Spektret af den udsendte lyd bestemmes ved Fouriertransformation af det akustiske signal. Alternativt kan der benyttes filtre på 1/3 oktav som anført i IEC-publikation nr. 225, første udgave (1966):

I så fald bestemmes lydtryksniveauet i det frekvensbånd, der har 2 500 Hz som median, som den kvadratiske middelværdi af lydtryksniveauet for de frekvensbånd, der er 1/3 oktav brede og har medianerne 2 000, 2 500 og 3 150 Hz.

Under alle omstændigheder kan kun metoden med Fouriertransformation betragtes som referencemetode.

Lydsignalapparaterne tilsluttes en af følgende prøvespændingskilder:

6.2.3.1.   For lydsignalappparater til jævnstrøm: en spænding målt ved spændingskildens poler svarende til 13/12 af den nominelle spænding.

6.2.3.2.   For lydsignalapparater til vekselstrøm: en el-generator af den type, der normalt anvendes til sådanne lydsignalapparater. Apparatets lydkarakteristika optegnes ved generatorhastigheder på 50, 75 og 100 % af den hastighed, som generatorfabrikanten anbefaler som den maksimale ved kontinuerlig drift. Under prøvningen belastes generatoren ikke med andre forbrugere. Holdbarhedsprøven under punkt 6.3 foretages ved den hastighed, fabrikanten foreskriver, inden for ovennævnte intervaller.

6.2.4.   Benyttes der ensrettet strøm ved prøvning af et lydsignalapparat til jævnstrøm, må forskellen mellem spændingspolerne, målt fra top til top ved strømkildens poler, ikke være større end 0,1 V, når lydsignalapparatet er i funktion.

6.2.5.   For lydsignalapparater til jævnstrøm skal tilledningernes modstand målt i ohm, herunder modstanden i klemme og kontakter, ligge så nær som muligt på (0,10/12) x mærkespændingen i V.

6.2.6.   Ved hjælp af de af fabrikanten foreskrevne beslag fastgøres lydsignalapparatet stift til en sokkel med en masse på mindst 10 gange lydsignalapparatets, dog mindst 30 kg. Soklen skal være udformet på en sådan måde, at refleksionerne fra dens sider og vibrationer fra den er uden nævneværdig indflydelse på måleresultaterne.

Under iagttagelse af ovenstående bestemmelser må det A-vejede lydtryk ikke overstige følgende værdier:

| (a) | 115 dB(A) for lydsignalapparater hovedsageligt beregnet til motorcykler med en effekt på 7 kW eller mindre |
| --- | --- |

(a)

115 dB(A) for lydsignalapparater hovedsageligt beregnet til motorcykler med en effekt på 7 kW eller mindre

| (b) | 118 dB(A) for lydsignalapparater hovedsageligt beregnet for køretøjer af i klasse M og N samt motorcykler med en effekt på over 7 kW. |
| --- | --- |

(b)

118 dB(A) for lydsignalapparater hovedsageligt beregnet for køretøjer af i klasse M og N samt motorcykler med en effekt på over 7 kW.

6.2.7.1.   Endvidere skal lydtrykket i frekvensbåndet fra 1 800 til 3 550 Hz være større end lydtrykket fra alle frekvenser over 3 550 Hz og under alle omstændigheder mindst:

| (a) | 95 dB(A) for lydsignalapparater hovedsageligt beregnet til motorcykler med en effekt på 7 kW eller mindre |
| --- | --- |

(a)

95 dB(A) for lydsignalapparater hovedsageligt beregnet til motorcykler med en effekt på 7 kW eller mindre

| (b) | 105 dB(A) for lydsignalapparater hovedsageligt beregnet for køretøjer i klasse M og N samt motorcykler med en effekt på over 7 kW. |
| --- | --- |

(b)

105 dB(A) for lydsignalapparater hovedsageligt beregnet for køretøjer i klasse M og N samt motorcykler med en effekt på over 7 kW.

6.2.7.2.   Lydsignalapparater, der opfylder de under (b) beskrevne lydkarakteristika, kan anvendes i de under (a) nævnte køretøjer.

6.2.8.   Også lydsignalapparater, der har været underkastet den i punkt 6.3 nedenfor angivne holdbarhedsprøve, skal overholde ovennævnte specifikationer, når fødespændingen for lydsignalapparater til jævnstrøm varierer mellem 115 og 95 % af mærkespændingen, og for lydsignalapparater til vekselstrøm mellem 50 og 100 % af den hastighed, generatorfabrikanten anbefaler som den maksimale ved kontinuerlig drift.

6.2.9.   Fra det tidspunkt, hvor lydsignalapparatet aktiveres, til lyden når op på det i punkt 6.2.7 ovenfor foreskrevne minimum, må der højst forløbe 0,2 sekunder ved en temperatur på 20 ± 5 °C. Denne bestemmelse gælder bl.a. for lydsignalapparater, der virker ved trykluft eller elektrisk kompressor.

6.2.10.   Lydsignalapparater, der virker ved trykluft eller elektrisk kompressor skal med den af fabrikanten specificerede energitilførsel opfylde samme krav til lydafgivelse som elektriske lydsignalapparater.

6.3.   Holdbarhedsprøvning

6.3.1.   Gennem tilledninger med den specificerede modstand tilsluttes lydsignalapparatet en strømkilde med mærkespændingen, jf. punkt 6.2.3 til 6.2.5. ovenfor, og aktiveres hhv.:

10 000 gange for lydsignalapparater hovedsageligt beregnet til motorcykler med en effekt på 7 kW eller mindre

50 000 gange for lydsignalapparater hovedsageligt beregnet for køretøjer i klasse M og N samt motorcykler med en effekt på over 7 kW, hver gang i 1 sekund og med 4 sekunders mellemrum. Under prøvningen ledes der køleluft forbi lydsignalapparatet med en hastighed på ca. 10 m/s.

6.3.2.   Finder prøvningen sted i lyddødt rum, skal dette være tilstrækkeligt stort til, at den udviklede varme kan bortledes normalt.

6.3.3.   Temperaturen i prøvehallen skal ligge i intervallet +15 til +30 °C.

6.3.4.   Har lydstyrken efter halvdelen af de foreskrevne aktiveringer ændret sig i forhold til lydstyrken før prøvningen, kan lydsignalapparatet justeres. Efter det foreskrevne antal aktiveringer skal lydsignalapparatet opfylde bestemmelserne i punkt 6.2. ovenfor, eventuelt efter justering.

6.3.5.   For lydsignalapparater med elektrisk kompressor tillades for hver 10 000 aktiveringer smøring med den af fabrikanten anbefalede olie.

7.   ÆNDRING AF TYPEN AF LYDSIGNALAPPARAT OG UDVIDELSE AF GODKENDELSEN

Enhver ændring af en lydsignalapparattype skal anmeldes til den administrative myndighed, som har godkendt lydsignalapparattypen. Denne myndighed kan da enten:

7.1.1.   anse ændringerne for ikke at have nogen nævneværdig negativ betydning

7.1.2.   eller anmode om en yderligere prøvningsrapport fra den tekniske tjeneste, som forestår prøvningen.

7.2.   Bekræftelse af godkendelse med angivelse af ændringerne, eller af nægtelse af godkendelse meddeles de kontraherende parter, som anvender dette regulativ, via den i punkt 5.4. ovenfor anførte procedure.

7.3.   Den kompetente myndighed, der udsteder udvidelse af godkendelser, skal tildele et serienummer til hver enkelt meddelelsesblanket, der udfærdiges vedrørende en sådan udvidelse.

8.   PRODUKTIONENS OVERENSSTEMMELSE

Procedurerne til sikring af produktionens overensstemmelse skal opfylde bestemmelserne i overenskomstens tillæg 2 (E/ECE/324-E/ECE/TRANS/505/Rev.2), idet følgende forskrifter finder anvendelse:

8.1.   Lydsignalapparater, som er godkendt efter dette regulativ, skal være produceret således, at de er i overensstemmelse med den godkendte type, idet de opfylder forskrifterne i punkt 6 ovenfor.

8.2.   Den myndighed, som har meddelt typegodkendelse, kan til enhver tid efterprøve de metoder til overensstemmelsesprøvning, som anvendes på hvert produktionsanlæg. Den normale hyppighed for disse kontroller skal være hvert andet år.

Indehaveren af godkendelsen skal navnlig:

8.3.1.   sørge for procedurer til effektiv kontrol af produkternes kvalitet

8.3.2.   råde over det nødvendige udstyr til kontrol af overensstemmelsen af hver godkendt type

8.3.3.   drage omsorg for, at prøvningsdata registreres, og at de vedføjede dokumenter er til rådighed i et tidsrum, der aftales med den administrative myndighed

8.3.4.   analysere resultaterne af hver type prøvning, så det kontrolleres og sikres, at produktets karakteristika holdes konstante inden for den normale variation i en industriproduktion

8.3.5.   sørge for, at der for hver lydsignalapparattype gennemføres tilstrækkelige prøver således, at alle lydsignalapparater i produktion opfylder specifikationerne for de lydsignalapparater, der indgives til typegodkendelse

8.3.6.   drage omsorg for, at ethvert prøveeksemplar eller prøveemne, der bærer vidnesbyrd om manglende overholdelse af den pågældende type prøve, medfører endnu en prøveudtagning og endnu en afprøvning. Der skal træffes alle nødvendige foranstaltninger til genoprettelse af overensstemmelsen af den pågældende produktion.

Den kompetente myndighed, der har udstedt typegodkendelse, kan til enhver tid efterprøve de metoder til overensstemmelseskontrol, som anvendes på hvert produktionsanlæg.

8.4.1.   Ved hver inspektion skal prøvningsoptegnelser og produktionsjournaler forelægges den besøgende inspektør.

8.4.2.   Inspektøren kan udtage stikprøver til prøvning i fabrikantens laboratorium. Det mindste stikprøveantal kan fastsættes ud fra resultaterne af fabrikantens egen kontrol.

8.4.3.   Forekommer kvalitetsniveauet utilfredsstillende, eller er det nødvendigt at kontrollere gyldigheden af prøver, der er udført i henhold til punkt 8.4.2, udtager inspektøren prøver, som sendes til den tekniske tjeneste, der har forestået typegodkendelsesprøvningerne.

8.4.4.   Den kompetente myndighed kan udføre enhver prøvning, som foreskrives i dette regulativ.

8.4.5.   Den normale inspektionshyppighed, der fastsættes af de kompetente myndigheder, er en gang årligt. Fås der negative resultater, sikrer den kompetente myndighed, at der tages alle nødvendige skridt til, at produktionens overensstemmelse snarest muligt genoprettes.

9.   SANKTIONER I TILFÆLDE AF PRODUKTIONENS MANGLENDE OVERENSSTEMMELSE

9.1.   En godkendelse af en lydsignalapparattype i henhold til dette regulativ kan inddrages, hvis de i punkt 8.1. ovenfor fastsatte krav ikke opfyldes, eller hvis lydsignalapparatet ikke har bestået den i punkt 8.2. foreskrevne prøvning.

9.2.   Hvis en kontraherende part, der anvender dette regulativ, inddrager en tidligere udstedt godkendelse, skal den straks underrette de andre kontraherende parter, der anvender dette regulativ, ved hjælp af en kopi af godkendelsesformularen, som i slutningen med store typer er forsynet med den underskrevne og daterede påskrift »GODKENDELSEN INDDRAGET«.

10.   ENDELIG OPHØRT PRODUKTION

Ophører indehaveren af godkendelsen fuldstændig med at fremstille en type lydsignalapparat, som er godkendt i henhold til dette regulativ, skal han meddele dette til den myndighed, som har meddelt godkendelsen. Ved modtagelse af denne meddelelse underretter myndigheden de øvrige kontraherende parter, der anvender dette regulativ, herom ved hjælp af en kopi af godkendelsesformularen, som i slutningen med store typer er forsynet med den underskrevne og daterede påskrift »ENDELIG OPHØRT PRODUKTION«.

II.   MOTORKØRETØJERS LYDSIGNALER

11.   DEFINITIONER

I dette regulativ forstås ved:

11.1.   »Godkendelse af motorkøretøj«, godkendelse af køretøjstypen hvad angår dets lydsignal

»Køretøjstype«, køretøjer, som ikke udviser væsentlige indbyrdes forskelle med hensyn til bl.a.:

11.2.1.   antallet og typen(typerne) af lydsignalapparater monteret på køretøjet

11.2.2.   ophæng til fastgøring af lydsignalapparaterne på køretøjet

11.2.3.   lydsignalapparaternes placering på køretøjet

11. 2.4.   afstivningen af dele af konstruktionen, hvorpå lydsignalapparatet(apparaterne) er monteret

11.2.5.   udformning af og materialer til karrosseriet på den forreste del af køretøjet, som kan påvirke det lydniveau, der udsendes af lydsignalapparatet(apparaterne) og kan have en maskerende effekt.

12.   ANSØGNING OM GODKENDELSE

12.1.   Ansøgning om godkendelse af en køretøjstype hvad angår lydsignaler indgives af køretøjets fabrikant eller dennes behørigt befuldmægtigede repræsentant.

Den skal vedlægges følgende dokumenter i tre eksemplarer samt følgende oplysninger:

12.2.1.   en beskrivelse af køretøjstypen hvad angår de i punkt 11.2 ovenfor foreskrevne punkter

12.2.2.   en liste over de komponenter, der er nødvendige for at identificere de(t) apparat(er), der skal monteres på køretøjet

12.2.3.   tegninger med angivelse af signalapparatets/apparaternes og tilhørende ophængs placering på køretøjet.

12.3.   Et køretøj, som er repræsentativt for den type, der skal godkendes, indleveres til den tekniske tjeneste, som forestår godkendelsesprøvningerne.

13.   GODKENDELSE

13.1.   Når den køretøjstype, der er forelagt til godkendelse efter dette regulativ, opfylder forskrifterne i punkt 14 og 15 nedenfor, meddeles godkendelse for køretøjstypen.

13.2.   Hver godkendt type tildeles et godkendelsesnummer. De første to cifre i dette nummer (i øjeblikket 00 for regulativet i dettes oprindelige form) angiver den ændringsserie, som indeholder de seneste større tekniske ændringer, som var foretaget af dette regulativ på godkendelsestidspunktet. En kontraherende part må ikke tildele samme nummer til to forskellige køretøjstyper.

13.3.   Underretning om godkendelse, nægtelse, udvidelse eller inddragelse af godkendelse eller om endelig ophør af produktionen af en køretøjstype i henhold til dette regulativ skal gives til de kontraherende parter, der anvender dette regulativ, ved hjælp af en blanket svarende til modellen i bilag 2 til dette regulativ vedlagt tegninger (indsendes af ansøgeren til godkendelse), i et format på højst A4 (210 × 297 mm) eller foldet til dette format og i et passende målestoksforhold.

Alle køretøjer, som er af en type godkendt i henhold til dette regulativ, skal på et synligt og let tilgængeligt sted, som er angivet på godkendelsesattesten, være påført et internationalt godkendelsesmærke bestående af:

13.4.1.   en cirkel, hvori er anbragt bogstavet »E«, efterfulgt af kendingsnummer for det land, der har foretaget godkendelsen (6).

13.4.2.   dette regulativs nummer til højre for cirklen, som angivet i punkt 13.4.1.

13.5.   Er køretøjet i overensstemmelse med en køretøjstype, som i henhold til et eller flere andre af de til overenskomsten knyttede regulativer godkendt i samme stat, som har meddelt godkendelse efter dette regulativ, behøver det i punkt 13.4. ovenfor foreskrevne symbol ikke gentages. I så tilfælde skal yderligere godkendelsesnumre og symboler for alle de regulativer, som godkendelsen er udstedt efter i det land, hvor godkendelsen er udstedt i henhold til dette regulativ, anbringes i lodrette kolonner til højre for det symbol, der er beskrevet i punkt 13.4.

13.6.   Godkendelsesmærket skal være letlæseligt og må ikke kunne fjernes.

13.7.   Godkendelsesmærket placeres ved siden af køretøjets dataplade og kan også fastgøres på denne dataplade.

13.8.   Bilag 3, del II, til dette regulativ indeholder et eksempel på godkendelsesmærkets udformning.

13.9.   Før typegodkendelse meddeles, kontrollerer den kompetente myndighed, at der findes tilfredsstillende ordninger til sikring af effektiv kontrol af produktionens overensstemmelse.

14.   FORSKRIFTER

Køretøjet skal være i overensstemmelse med følgende specifikationer:

14.1.   Lydsignalapparatet/-apparaterne (ellers systemet), som er monteret på køretøjet, skal være af en type, der er godkendt efter dette regulativ.

Lydsignalapparater af klasse II, som er godkendt efter regulativet i dets oprindelige form, og som derfor ikke er påført symbolet II i godkendelsesmærket, kan fortsat monteres på køretøjstyper, som søges godkendt efter dette regulativ.

14.2.   Prøvespændingen skal være i overensstemmelse med regulativets punkt 6.2.3.

14.3.   Måling af lydtrykket finder sted i overensstemmelse med bestemmelserne i regulativets punkt 6.2.2.

14.4.   Det A-vægtede lydtryk, som fremkaldes af det på køretøjet monterede apparat, måles på en afstand af 7 m foran køretøjet, som anbringes på et åbent område på så jævn grund som muligt (7), og for apparater med jævnstrøm, gennemføres prøven med motoren stoppet.

14.5.   Mikrofonen på måleapparatet placeres omtrent i køretøjets langsgående midterplan.

14.6.   Lydtryksniveauet fra baggrundsstøj og vind skal være mindst 10 dB lavere end det lydtryk, der måles.

14.7.   Det maksimale lydtryk skal ligge mellem 0,5 og 1,5 m over jorden.

14.8.   Målt i henhold til bestemmelserne i punkt 14.2. til 14.7., skal det maksimale lydtryk (14.7.) af det afprøvede lydsignal være:

| (a) | mindst 83 dB(A) og højst 112 dB(A) for signaler fra motorcykler med en effekt på 7 kW eller mindre |
| --- | --- |

(a)

mindst 83 dB(A) og højst 112 dB(A) for signaler fra motorcykler med en effekt på 7 kW eller mindre

| (b) | mindst 93 dB og højst 112 dB(A) for signaler fra køretøjer i klasse M og N (6) og motorcykler med en effekt på over 7 kW. |
| --- | --- |

(b)

mindst 93 dB og højst 112 dB(A) for signaler fra køretøjer i klasse M og N (6) og motorcykler med en effekt på over 7 kW.

15.   ÆNDRINGER AF TYPEN AF LYDSIGNALAPPARAT

Enhver ændring af køretøjstypen skal anmeldes til den administrative myndighed, som har godkendt køretøjstypen. Denne myndighed kan da enten:

15.1.1.   skønne, at de foretagne ændringer næppe vil få mærkbar negativ virkning, og at køretøjet stadig opfylder kravene, eller

15.1.2.   anmode om en yderligere prøvningsrapport fra den tekniske tjeneste, som forestår prøvningen.

15.2.   Bekræftelse af godkendelse med angivelse af ændringerne, eller af nægtelse af godkendelse meddeles de kontraherende parter, som anvender dette regulativ, via den i punkt 13.3. ovenfor anførte procedure.

15.3.   Den kompetente myndighed, som meddeler udvidelse af godkendelsen, påfører et fortløbende nummer på hver meddelelsesformular, som udfærdiges vedrørende en sådan udvidelse.

16.   PRODUKTIONENS OVERENSSTEMMELSE

Procedurerne til sikring af produktionens overensstemmelse skal opfylde bestemmelserne i overenskomstens tillæg 2 (E/ECE/324-E/ECE/TRANS/505/Rev.2), idet følgende forskrifter finder anvendelse:

16.1.   Et køretøj, der er godkendt i henhold til dette regulativ, skal være således fremstillet, at det svarer til den godkendte type, idet det skal opfylde de krav, der er fastlagt i punkt 14. ovenfor.

16.2.   Den myndighed, som har meddelt typegodkendelse, kan til enhver tid efterprøve de metoder til overensstemmelsesprøvning, som anvendes på hvert produktionsanlæg. Den normale hyppighed for disse kontroller skal være hvert andet år.

Indehaveren af godkendelsen skal navnlig:

16.3.1.   sørge for procedurer til effektiv kontrol af køretøjernes kvalitet, for så vidt angår alle aspekter, der er relevante for overensstemmelse med kravene i punkt 14

16.3.2.   sørge for, at der for hver type køretøj gennemføres tilstrækkelige kontroller, for så vidt angår lydsignalapparattype og typenummer, således at alle køretøjer i produktion opfylder specifikationerne for de køretøjer, der indgives til typegodkendelse

16.3.3.   sørge for, at der tages alle nødvendige forholdsregler for at genoprette produktionens overensstemmelse, hvis de kontroller, der gennemføres i henhold til punkt 16.3.2, viser, at et eller flere køretøjer ikke opfylder kravene i punkt 14.

16.4.   De kompetente myndigheder, som meddelt typegodkendelse, kan på et hvilket som helst tidspunkt kontrollere de metoder til overensstemmelseskontrol, som benyttes i de enkelte produktionsenheder. Myndighederne kan desuden foretage stikprøver på seriefremstillede køretøjer i overensstemmelse med de krav, som er fastlagt i punkt.

16.5.   Hvis der findes utilfredsstillende resultater under kontrollerne i henhold til punkt 16.4., skal den kompetente myndighed sikre, at alle nødvendige midler bruges på at genoprette produktionens overensstemmelse så hurtigt som muligt.

17.   SANKTIONER I TILFÆLDE AF PRODUKTIONENS MANGLENDE OVERENSSTEMMELSE

17.1.   Godkendelsen af en køretøjstype efter dette regulativ kan inddrages, hvis kravene i punkt 16.1. ikke er opfyldt, eller køretøjet ikke består de i punkt 16.2. foreskrevne kontroller.

17.2.   Hvis en kontraherende part, der anvender dette regulativ, inddrager en tidligere udstedt godkendelse, skal den straks underrette de andre kontraherende parter, der anvender dette regulativ, ved hjælp af en kopi af godkendelsesformularen, som i slutningen med store typer er forsynet med den underskrevne og daterede påskrift »GODKENDELSEN INDDRAGET«.

18.   NAVN OG ADRESSE PÅ DE TEKNISKE TJENESTER, SOM FORESTÅR GODKENDELSESPRØVNINGEN, OG PÅ DE ADMINISTRATIVE MYNDIGHEDER

De kontraherende parter, der anvender dette regulativ, skal oplyse FN's sekretariat om navne og adresser på tekniske tjenester, der udfører godkendelsesprøvninger, og på de administrative myndigheder, der udsteder godkendelse, og hvortil formularer til attestering af godkendelse af eller nægtelse eller udvidelse eller inddragelse af godkendelser, der er udstedt i andre lande, sendes.

---

(1)  Et lydsignalapparat bestående af flere lydåbninger, der betjenes af samme drivmekanisme, betragtes som ét lydsignalapparat.

(2)  Jf. den konsoliderede resolution (R.E.3).

(3)  Et lydsignalapparat, der består af flere dele, som hver afgiver et lydsignal, og som aktiveres samtidig af samme betjeningsorgan, betragtes som ét lydsignalapparat.

(4)  1 for Tyskland, 2 for Frankrig, 3 for Italien, 4 for Nederlandene, 5 for Sverige, 6 for Belgien, 7 for Ungarn, 8 for Tjekkiet, 9 for Spanien, 10 for Jugoslavien, 11 for Det Forenede Kongerige, 12 for Østrig, 13 for Luxembourg, 14 for Schweiz, 15 (ubenyttet), 16 for Norge, 17 for Finland, 18 for Danmark, 19 for Rumænien, 20 for Polen, 21 for Portugal, 22 for Den Russiske Føderation, 23 for Grækenland, 24 for Irland, 25 for Kroatien, 26 for Slovenien, 27 for Slovakiet, 28 for Belarus, 29 for Estland, 30 (ubenyttet), 31 for Bosnien og Hercegovina, 32 for Letland, 33 (ubenyttet), 34 for Bulgarien, 35-36 (ubenyttede), 37 for Tyrkiet, 38-39 (ubenyttede), 40 for Den Tidligere Jugoslaviske Republik Makedonien, 41 (ubenyttet), 42 for Det Europæiske Fællesskab (godkendelser meddeles af medlemsstaterne under anvendelse af deres respektive ECE-symbol), 43 for Japan, 44 (ubenyttet), 45 for Australien, 46 for Ukraine og 47 for Sydafrika. Efterfølgende numre tildeles andre stater i den kronologiske orden, i hvilken de ratificerer eller tiltræder overenskomsten om ensartede tekniske forskrifter for hjulkøretøjer og udstyr og dele, som kan monteres og/eller anvendes på hjulkøretøjer, og vilkårene for gensidig anerkendelse af godkendelser udstedt på grundlag af sådanne forskrifter, og de således tildelte numre meddeles af FN's generalsekretær til overenskomstens parter.

(5)  Som målingssted egner sig for eksempel et frit areal med en radius af 50 m, hvis midterste del med en radius af mindst 20 m er praktisk taget horisontal og forsynet med en belægning af beton, asfalt eller lignende materiale; pladsen må ikke være dækket med let frostsne, løs jord eller aske eller være bevokset med højt græs. Målingerne foretages på en dag med klart vejr. Der må ikke opholde sig andre i nærheden af lydsignalapparatet eller mikrofonen end den, der aflæser måleapparatet, da tilstedeværelsen af andre personer kan påvirke aflæsningerne i betydelig grad, navnlig når de opholder sig i nærheden af apparatet eller mikrofonen. Der skal ses bort fra eventuelle målinger, som er foretaget under indvirkning af en lydtop, der synes at være uden forbindelse med apparatets almindelige lydkarakteristik.

(6)  Jf. punkt 5.5.1., fodnote 1.

(7)  Jf. punkt 6.2.1., fodnote 2.

---

BILAG 1

(Største format: A4 (210 × 297 mm))

Image

---

BILAG 2

(Største format: A4 (210 × 297 mm))

Image

---

BILAG 3

I.   UDFORMNING AF LYDSIGNALAPPARAT-GODKENDELSESMÆKET

(se punkt 5.5 i dette regulativ)

Image

Overnævnte godkendelsesmærke, som er påført et lydsignalapparat, viser, at den pågældende lydsignalapparattype er godkendt i Nederlandene (E 4), med godkendelsesnummer 002439. De første to cifre i godkendelsesnummeret angiver, at godkendelsen er udstedt i overensstemmelse med kravene i regulativ nr. 28 i den oprindelige form.

Note

Godkendelsesnummeret skal placeres tæt på cirklen og enten over, under, til venstre eller til højre for bogstavet »E«. Godkendelsesnummerets cifre skal placeres på samme side af bogstavet »E« og vende i samme retning. Brug af romertal som godkendelsesnummer bør undgås for at undgå forveksling med andre symboler.

II.   UDFORMNING AF ET KØRETØJS GODKENDELSESMÆRKE MED HENSYN TIL LYDSIGNALAPPARATET

(se punkt 13.4 i dette regulativ)

Model A

Image

Det ovennævnte godkendelsesmærke, som er påført et køretøj, angiver, at den pågældende køretøjstype med hensyn til lydsignalapparater er godkendt i Nederlandene (E 4) i henhold til regulativ nr. 28.

Model B

Image

Det ovennævnte godkendelsesmærke, som er påført et køretøj, angiver, at den pågældende køretøjstype med hensyn til lydsignalapparater og emission af forurenende gasser og partikler fra dieselmotorer godkendt i Nederlandene (E 4) i henhold til regulativ nr. 28 og 24. For så vidt angår sidstnævnte regulativ er den korrigerede energioptagende faktor 1,30 m–1.

---

| 16.12.2005 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | L 330/56 |
| --- | --- | --- | --- |

16.12.2005

DA

Den Europæiske Unions Tidende

L 330/56

---

Regulativ nr. 44 fra De Forenede Nationers Økonomiske Kommission for Europa (UN/ECE) — Ensartede bestemmelser for godkendelse af fastholdelsesanordninger til børn, som er passagerer i motordrevne køretøjer (barnefastholdelsesanordninger).

1.   ANVENDELSESOMRÅDE

1.1.   Dette regulativ finder anvendelse på barnefastholdelsesanordninger, der er egnet til montering i motordrevne køretøjer, som har mindst tre hjul og er bestemt til anvendelse på sammenklappelige (nedfældbare) og sidevendende sæder.

2.   DEFINITIONER

I dette regulativ forstås ved:

»Barnefastholdelsesanordning«, (»fastholdelsesanordning«), en kombination af dele, der kan omfatte kombinationen af gjorde eller fleksible dele med et fastgøringsspænde, justeringsanordninger, forankringer og i visse tilfælde en supplerende anordning som liftsele, bæresele til spædbørn, ekstra stol og/eller beskyttelsesskærm, som kan fastgøres på et motordrevet køretøj. Den er konstrueret med henblik på at nedsætte skadesrisikoen for brugeren i tilfælde af en pludselig deceleration af køretøjet ved at begrænse bevægelsesmuligheden for brugerens krop.

Børnefastholdelsesanordninger inddeles i fem »massegrupper«:

2.1.1.1.   gruppe 0 til børn med masse under 10 kg;

2.1.1.2.   gruppe 0+ til børn med masse under 13 kg

2.1.1.3.   gruppe I til børn med masse fra 9 kg til 18 kg;

2.1.1.4.   gruppe II til børn med masse fra 15 kg til 25 kg;

2.1.1.5.   gruppe III til børn med masse fra 22 kg til 36 kg

Barnefastholdelsesanordninger kan inddeles i fire »kategorier«:

2.1.2.1.   en kategori »universal« til brug som beskrevet i pkt. 6.1.1. og 6.1.3.1. til anvendelse på de fleste siddepladser i køretøjer, specielt dem, der i tillæg 2 til bilag 13 til den konsoliderede resolution om køretøjers konstruktion (R.E.3) er vurderet som kompatible med denne kategori barnefastholdelsesanordning;

2.1.2.2.   en kategori »begrænset« til brug som beskrevet i pkt. 6.1.1. og 6.1.3.1. til udpegede siddepladser til bestemte køretøjstyper som angivet enten af barnefastholdelsesanordningens fabrikant eller køretøjsfabrikanten;

2.1.2.3.   en kategori »semi-universal« til brug som beskrevet i pkt. 6.1.1. og 6.1.3.2;

en »køretøjsspecifik« kategori til brug enten:

2.1.2.4.1.   i nærmere angivne køretøjstyper i overensstemmelse med pkt. 6.1.2. og 6.1.3.3., eller

2.1.2.4.2.   som »indbygget« barnefastholdelsesanordning.

Barnefastholdelsesanordninger kan tilhøre to klasser:

en integreret klasse bestående af en kombination af gjorde eller fleksible dele med fastgøringsspænde, justeringsanordninger, befæstelser og i visse tilfælde en ekstra stol og/eller et kollisionsværn, der fastgøres med sin(e) egen (egne) indbyggede gjord(e),

en »ikke integreret« klasse, der kan omfatte en partiel fastholdelsesanordning, som, når den anvendes i forbindelse med en voksensele, der føres omkring barnets krop eller fastholder den anordning, som barnet er anbragt i, udgør et komplet barnefastholdelsessystem;

2.1.3.1.   »partiel fastholdelsesanordning«, en anordning som f.eks. en selepude, der, når anvendes i forbindelse med en voksensele, der føres omkring barnets krop eller fastholder den anordning, som barnet er anbragt i, udgør et komplet barnefastholdelsessystem.

2.1.3.2.   »selepude«, en fast pude, der kan anvendes sammen med en voksensele;

2.1.3.3.   »styregjord«, en gjord, der fastholder skuldergjorden af en voksensele i en stilling, der passer til barnet, og på hvilken skuldergjordens effektive stilling kan justeres med en anordning, der føres op og ned ad gjordene til brugerens skulder og derefter fastgøres i den pågældende stilling. Denne styregjord er ikke bestemt til at skulle bære nogen væsentlig del af den dynamiske belastning.

2.2.   »Barnesikkerhedsstol«, en barnefastholdelsesanordning, der omfatter en stol, hvori barnet er fastholdt.

2.3.   »Sele«, en barnefastholdelsesanordning, der omfatter en kombination af gjorde med lukkebeslag, justeringsanordninger og befæstigelsesbeslag;

»Stol«, en struktur, der udgør en del af barnefastholdelsesanordningen og er bestemt til anbringelse af et barn i siddende stilling;

2.4.1.   »lift«, et fastholdelsessystem bestemt til anbringelse og fastgøring af barnet liggende på ryggen eller på maven med barnets ryg vinkelret på køretøjets længdeakse. Systemet er udformet, så det fordeler fastholdelseskræfterne på barnets hoved og krop, men ikke dets lemmer, i tilfælde af et sammenstød.

2.4.2.   »liftsele«, en anordning, der anvendes til at fastholde en lift til køretøjets struktur.

2.4.3.   »bagudvendt barnesæde«, et fastholdelsessystem, bestemt til anbringelse af et barn i bagudvendende halvt liggende stilling. Systemet er udformet, så det det fordeler fastholdelseskræfterne på barnets hoved og krop uden dets lemmer i tilfælde af et frontalsammenstød.

2.5.   »Stoleunderstøtning«, den del af barnefastholdelsesanordningen, med hvilken stolen kan løftes.

2.6.   »Barneunderstøtning«, den del af barnefastholdelsesanordningen, med hvilken barnet kan løftes i barnefastholdelsesanordningen.

2.7.   »Kollisionsværn«, en anordning, der er fastgjort foran barnet og bestemt til at fordele fastholdelseskræfterne i højderetningen over størstedelen af barnets krop i tilfælde af et frontalsammenstød.

»Gjord«, en bøjelig bestanddel, der skal holde kroppen tilbage og overføre påvirkninger;

2.8.1.   »hoftesele«, en sele, der, enten i form af en komplet sele som del af en sele, føres hen over barnets hofte og fastholder denne.

2.8.2.   »skuldersele«, den del af selen, der fastholder barnets overkrop.

2.8.3.   »skridtgjord«, en gjord (eller delte gjorde, hvis den består af to eller flere gjorde). som er fastgjort til barnefastholdelsesanordningen og hofteselen og er placeret, så den føres mellem barnets lår; den er bestemt til at forhindre, at barnet glider under hofteselen under normal brug og til at forhindre at hofteselen glider op over hoften ved et sammenstød.

2.8.4.   »barnefastholdelsesgjord«, en gjord, der er en del af selen og kun fastholder barnets krop;

2.8.5.   »befæstigelsesgjord for barnefastholdelsesanordning«, en gjord, der fastgør banefastholdelsesanordningen til køretøjets struktur og kan være en del af fastholdelsesanordningen for køretøjets sæde.

2.8.6.   »H-sele«, en komplet sele bestående af hoftesele, skuldergjord, og en eventuel skridtgjord.

2.8.7.   »Y-sele«, en sele bestående af en gjord, der føres mellem barnets ben, og en gjord til hver skulder.

»Lukkebeslag«, beslag af en type med hurtig udløsning, som sikrer, at barnet fastholdes af fastholdelsesanordningen, eller at fastholdelsesanordningen fastholdes til køretøjets konstruktion og hurtigt kan åbnes. Lukkebeslaget kan være forsynet med en justeringsanordning.

2.9.1.   »indesluttet udløserknap for lukkebeslag«, en udløserknap, der er udformet, så lukkebeslaget ikke kan udløses med en kugle Ø 40 mm.;

2.9.2.   »ikke indesluttet udløserknap for lukkebeslag«, en udløserknap, der er udformet, så lukkebeslaget skal kunne udløses ved hjælp af en kugle Ø 40 mm.

»justeringsanordning«, anordning, der gør det muligt at tilpasse fastholdelsesanordningen eller dens befæstigelsesbeslag til den enkelte bærer og og/eller til køretøjets udformning. Justeringsanordningen kan enten være en del af lukkebeslaget eller være en retractor, eller enhver anden del af sikkerhedsselen.

2.10.1.   »hurtig justeringsanordning«, en anordning, der betjenes med én hånd i en enkelt jævn bevægelse.

2.10.2.   »justeringsanordning monteret direkte på barnefastholdelsesanordningen«, en justeringsanordning, der er bestemt til en integreret sele og er monteret direkte på barnefastholdelsesanordningen i stedet for at være anbragt direkte på den gjord, som den er bestemt til at justere.

2.11.   »Befæstigelsesbeslag«, de dele af barnefastholdelsesanordningen samt de nødvendige fastgørelsesdele, som gør det muligt at fæstne denne sikkert til køretøjets struktur enten direkte eller gennem køretøjets sæde.

2.12.   »Energiafledende anordning«, en anordning, som er beregnet til at bortlede energi uafhængigt af gjorden eller sammen med denne, og som er en del af en barnefastholdelsesanordning.

»Retractor«, en anordning til oprulning af en del af eller hele barnefastholdelsesanordningens gjord. Begrebet omfatter følgende arter af anordninger:

2.13.1.   »automatisk retractor«, en retractor, som gør det muligt at rulle den ønskede længde gjord ud, og som automatisk tilpasser gjorden til brugeren, når lukkebeslaget lukkes, således at yderligere udrulning kun kan finde sted ved brugerens forsætlige indgriben;

»inerti-retractor«, en retractor, som under normale kørselsforhold ikke hæmmer bevægelsesfriheden for bæreren; Retractoren indeholder en længdejusteringsanordning, som automatisk tilpasser selen til bærerens fysik samt en låsemekanisme, der aktiveres af:

2.13.2.1.   deceleration af køretøjet eller udtrækning af gjorden af retractoren eller ved andet automatisk middel (enkeltvirkende), eller

2.13.2.2.   en kombination af flere af disse faktorer (dobbeltvirkende).

»Fastholdelsesanordningens forankringer«, de dele af køretøjets struktur eller sædets stel, hvortil barnesikkerhedsanordningens befæstigelsesbeslag er fastgjort.

2.14.1.   »ekstra forankring«, en del af køretøjets struktur eller af stellet af køretøjets sæder, hvortil en barnefastholdelsesanordning påtænkes fastgjort, og som supplerer de forankringer, der er godkendt efter regulativ nr. 14.

2.15.   »Fremadvendende«, som vender i køretøjets normale kørselsretning.

2.16.   »Bagudvendende«, som vender modsat køretøjets normale kørselsretning.

2.17.   »Tilbagelænet position«, den særlige position af stolen, hvor barnet kan læne sig tilbage.

2.18.   »Liggende/rygliggende/maveliggende«, en stilling, hvori barnets hoved og krop bortset fra lemmerne befinder sig på en vandret overflade, mens barnet indtager hvilestilling i fastholdelsesanordningen.

»Type barnefastholdelsesanordning«, barnefastholdelsesanordninger, som ikke udviser væsentlige indbyrdes forskelle, navnlig på følgende punkter:

2.19.1.   den kategori og de(n) massegruppe(r), for hvilken og den position og retning, (som defineret i pkt. 2.15. og 2.16.) i hvilken fastholdelsesanordningen er bestemt til at blive anvendt.

2.19.2.   barnefastholdelsesanordningens geometriske form;

2.19.3.   dimensioner, masse, materiale og farve af:

| | sædet; |
| --- | --- |

sædet;

| | polstringen;
  og |
| --- | --- |

polstringen;

og

| | kollisionsværnet; |
| --- | --- |

kollisionsværnet;

2.19.4.   materiale, vævning, mål, farve af gjordene;

2.19.5.   de stive dele (lukkebeslag, befæstigelsesbeslag, retractorer mv.).

»Køretøjets sæde«, en opbygning med polstring, uanset om den indgår som del i køretøjets opbygning, der tjener som siddeplads for en voksen person; i denne forbindelse forstås ved:

2.20.1.   »sammenhængende sæder«, enten et udelt sæde eller adskilte sæder, der er monteret side om side (dvs. fastgjort på en sådan måde, at et af sædernes forreste forankringer flugter med et andet sædes forreste eller bageste forankringer eller befinder sig mellem dettes forankringer) og tjener som siddeplads til en eller flere voksne personer;

2.20.2.   »udelt sæde«, en opbygning, komplet med beslag, der tjener som siddeplads for mindst to voksne personer;

2.20.3.   »køretøjets forsæde«, sammenhængende sæder, der er placeret længst fremme i passagerkabinen, dvs. uden at noget andet sæde er direkte foran dem;

2.20.4.   »køretøjets bagsæder«, faste, fremadvendende sæder, der er placeret bag andre sammenhængende sæder.

»indstillingsanordning«, anordning, der gør det muligt at indstille sædet eller dets bestanddele, således at det passer til den voksne siddendes legemsform; denne indstillingsanordning kan navnlig muliggøre:

2.21.1.   længdeindstilling og/eller

2.21.2.   højdeindstilling og/eller

2.21.3.   vinkelindstilling.

2.22.   »sædets forankring«, de anordninger, hvormed hele voksensædet er fastgjort til køretøjet, herunder de deraf berørte dele af køretøjets opbygning.

»sædetype«, en kategori af sæder, der ikke udviser forskelle indbyrdes på væsentlige områder som f.eks.:

2.23.1.   udformning, dimensioner og materialer anvendt til sædets opbygning,

2.23.2.   type og dimensioner af ryglænets justeringssystem og låsesystem, og

2.23.3.   type og dimensioner af voksenselernes forankringer på sædet, af sædets forankring og de deraf berørte dele af køretøjets stel.

2.24.   »Forskydningsanordning«, en anordning, der for at lette ind- og udstigning og læsning og udtagning af bagage gør det muligt at foretage en vinkel - eller længdeforskydning af sædet eller dets bestanddele uden fast mellemstilling.

2.25.   »Spærreanordning« en anordning, der sikrer fastholdelse af sædet og dele deraf i brugsstillingen.

»Låseanordning«, an anordning, der låser et afsnit af gjorden af en voksensele i forhold til et andet afsnit af samme sele. Begrebet omfatter følgende klasser af anordninger:

2.26.1.   »anordning af klasse A«, en anordning, der forhindrer, at barnet trækker gjorden fra retractoren igennem til selens hoftegjord, når voksenselen anvendes til at fastholde barnet direkte. Når en sådan anordning leveres med fastholdelsesanordninger af gruppe I, giver den mulighed for overholdelse af pkt. 6.2.9.

2.26.2.   »anordning af klasse B«, en anordning, der giver mulighed for at fastholde en påført stramning af voksenselens hoftegjord, når voksenselen anvendes til at fastholde barnefastholdelsesanordningen. Anordningen er bestemt til at forhindre, at gjorden fra retractoren føres gennem anordningen og derved slappes, så fastholdelsesanordningen ikke er i optimal stilling.

2.27.   »Fastholdelsesanordning til særlige behov«, et barnefastholdelsessystem bestemt til børn med særlige behov som følge af fysisk eller mentalt handicap; sådanne anordninger kan specielt give mulighed for supplerende fastspændingsanordninger til enhver legemsdel, men skal som minimum omfatte de primære fastholdelsesmidler i henhold til dette regulativ.

3.   ANSØGNING OM GODKENDELSE

3.1.   Ansøgning om godkendelse af en type barnefastholdelsesanordning indgives af indehaveren af varemærket eller af dennes bemyndigede repræsentant.

Ansøgningen om godkendelse skal for hver type barnefastholdelsesanordning ledsages af:

3.2.1.   en teknisk beskrivelse af barnefastholdelsesanordningen med angivelse af gjordene og de øvrige anvendte materialer, ledsaget af tegninger af barnefastholdelsesanordningens dele og i påkommende tilfælde monteringsvejledning for retractorer og disses følere, erklæring om giftighed (pkt. 6.15.) og antændelighed (pkt. 6.1.6.), idet tegningerne skal vise den påtænkte placering af godkendelsesnummer og ekstra symbol (s) i forhold til godkendelsesmærkets cirkel. Beskrivelsen skal omfatte farven på den model, der indleveres til godkendelse.

3.2.2.   fire prøver af barnefastholdelsesanordningen;

3.2.3.   ti meter af hver type gjord, der er anvendt i barnefastholdelsesanordningen, og

3.2.4.   på begæring af den tekniske tjeneste, som forestår godkendelsesprøvningen, indleveres yderligere prøver;

3.2.5.   vejledning og nærmere enkeltheder vedrørende emballering i henhold til pkt. 14 nedenfor;

3.2.6.   for lifte gælder, at hvis liftselen kan anvendes i kombination med en række forskellige typer lifte, skal liftselens fabrikant indlevere en liste over disse.

3.3.   Når en godkendt voksensele anvendes til fastholdelse af barnefastholdelsesanordningen, skal det af ansøgningen fremgå, hvilken kategori voksensele der skal anvendes, f.eks. fast hoftesele.

3.4.   Den kompetente myndighed kontrollerer, at der foreligger tilfredsstillende ordninger til at sikre effektiv overensstemmelseskontrol af produktionen, før typegodkendelse meddeles.

4.   MÆRKNING

4.1.   Prøveeksemplarerne af en type barnefastholdelsesanordninger, som indleveres til godkendelse efter pkt. 3.2.2. og 3.2.3. ovenfor, skal let læseligt og uudsletteligt være påført fabrikantens navn, initialer eller firmamærke.

4.2.   En af de af plast fremstillede dele af barnefastholdelsesanordningen (f.eks. skal, kollisionsværn, selepude osv.), bortset fra sele(r) eller H-seler, skal være tydeligt og uudsletteligt mærket med produktionsåret.

4.3.   Hvis fastholdelsesanordningen skal anvendes i kombination med en voksensele, skal anbringelsen af gjordene være tydeligt angivet gennem en tegning, der er permanent fastgjort på anordningen. Hvis fastholdelsesanordningen holdes på plads af voksenselen, skal gjordenes anbringelse være tydeligt markeret på produktet med farvekoder. Sikkerhedsselens placering skal angives med rødt for fremadvendende og blåt for bagudvendende anbringelse. Samme farvekoder skal benyttes på de mærkater på anordningen, der viser anvendelsesmåderne.

De forskellige måder at føre sikkerhedsselens hofte- og skuldergjorde på skal hver for sig være angivet tydeligt adskilt på produktet gennem farvekoder og/eller tekst.

Den i dette punkt fastlagte mærkning skal være synlig, når fastholdelsesanordningen er anbragt i køretøjet. Til sammenhængende sæder skal mærkningen ligeledes være synlig, når barnet er anbragt i fastholdelsesanordningen.

4.4.   Bagudvendende barnefastholdelsesanordninger skal være forsynet med følgende permanent fastgjorte mærkat, som er synlig i monteret stand, med advarslen: »Må IKKE monteres på sæder med AIRBAG – er yderst farligt«; mærkaten skal være affattet på det officielle sprog i den stat, hvor anordningen sælges.

4.5.   Bagudvendende barnefastholdelsesanordninger skal, i det område hvor barnets hoved umiddelbart støtter i anordningen, og på den synlige overflade af fastholdelsessystemet, være forsynet med følgende permanent fastgjorte mærkat (den viste test skal betragtes som et minimum).

Mærkaten skal være affattet på de(t) officielle sprog i den stat, hvor anordningen sælges.

Mærkatens minimumstørrelse: 60 x 120 mm

Image

4.6.   For barnefastholdelsesanordninger, der kan anbringes fremad- og bagudvendende, anføres:

»Vigtigt: må ikke benyttes fremadvendende, før barnets vægt er over ..., (Se vejledning)«

4.7.   For barnefastholdelsesanordninger med alternativ føring af selen skal de alternative belastningsoverførende kontaktpunkter mellem fastholdelsesanordningen og voksenselen være mærket permanent. Af denne mærkning skal det fremgå, at der er tale om en alternativ føring af selen, og mærkningen skal være i overensstemmelse med ovenstående forskrifter for kodning til fremad- og bagudvendende sæder.

4.8.   hvis barnefastholdelsesanordningen har alternative belastningsoverførende kontaktpunkter, skal den i pkt. 4.3 foreskrevne mærkning indeholde en oplysning om, at den alternative føring af selen er beskrevet i vejledningen.

5.   GODKENDELSE

5.1.   Hver prøve, der er indleveret i henhold til pkt. 3.2.2. og 3.2.3. ovenfor, skal opfylde forskrifterne i pkt. 6 til 8 i dette regulativ i alle henseender, før godkendelse kan meddeles.

5.2.   Hver godkendt type tildeles et godkendelsesnummer. De første to cifre (p.t. 03, svarende til ændringsserie 03, der trådte i kraft den 12. september 1995) angiver den ændringsserie, som indeholder de seneste væsentlige tekniske ændringer af regulativet på tidspunktet for udstedelse af godkendelsen. Samme kontraherende part må ikke tildele samme nummer til en anden type barnefastholdelsesanordning, som omfattes af dette regulativ.

5.3.   Underretning om godkendelse, nægtelse af godkendelse eller udvidelse af godkendelse af en køretøjstype i henhold til dette regulativ skal gives til de kontraherende parter, der anvender dette regulativ, ved hjælp af en blanket svarende til modellen i bilag 1 til dette regulativ.

Foruden mærkerne i pkt. 4 ovenfor skal hver barnefastholdelsesanordning, der er i overensstemmelse med en type godkendt efter dette regulativ, være påført følgende:

et internationalt godkendelsesmærke bestående af:

5.4.1.1.   en cirkel, som omslutter bogstavet »E« efterfulgt af kendingsnummeret på den stat, som har meddelt godkendelse (1);

5.4.1.2.   et godkendelsesnummer;

følgende yderligere symboler:

5.4.2.1.   ordet (-ene) »universal«, »begrænset«, »semi-universal« eller »køretøjsspecifik«, alt efter anordningens kategori.

5.4.2.2.   det masseområde, som barnefastholdelsesanordningen er bestemt for: 0-10 kg; 0-13 kg; 9-18 kg; 15-25 kg; 22-36 kg; 0-18 kg; 9-25 kg; 15-36 kg; 0-25 kg; 9-36 kg; 0-36 kg.

5.4.2.3.   symbolet »Y« for anordninger med skridtgjord i henhold til forskrifterne i tillæg 3 til anden ændringsserie til regulativet.

5.4.2.4.   symbolet »S« for fastholdelsesanordninger »til særlige behov«.

5.5.   I bilag 2 til dette regulativ findes et eksempel på godkendelsesmærkningen.

5.6.   Angivelserne i pkt. 5.4. ovenfor skal enten ved hjælp af en mærkat eller direkte mærkning påføres let læseligt og uudsletteligt. Mærkaten/mærkningen skal være slidfast.

5.7.   De i pkt. 5.6. ovenfor omhandlede mærkater kan enten udgives af den myndighed, der har meddelt godkendelsen, eller kan med denne myndigheds godkendelse udformes af fabrikanten.

6.   ALMINDELIGE FORSKRIFTER

6.1.   Placering og fastgørelse på køretøjet

6.1.1.   Anvendelse af barnefastholdelsesanordninger i kategori »universal«, »semiuniversal« og »begrænset« er tilladt på for- og bagsædet, hvis fastholdelsesanordningerne monteres efter fabrikantens vejledning.

6.1.2.   Anvendelse af barnefastholdelsesanordninger i kategori »køretøjsspecifik« er tilladt på alle sædepladser, herunder i bagageområdet, hvis fastholdelsesanordningerne monteres efter fabrikantens vejledning. For bagudvendende fastholdelsesanordninger skal konstruktionen sikre, at der altid er støtte til barnets hoved, når anordningen er klar til brug. Dette fastlægges for en linje vinkelret på sædets ryglæn gennem øjenlinjen, idet skæringspunktet skal være mindst 40 mm under begyndelsen af en sådan hovedstøttes runding.

Alt efter den kategori, anordningen tilhører, skal denne fastgøres til køretøjets opbygning eller til sædets stel.

6.1.3.1.   for kategorierne »universal« og »begrænset«, kun ved hjælp af voksensikkerhedssele (med eller uden retractor), som opfylder forskrifterne i regulativ nr. 16 (eller tilsvarende) og er fastgjort til forankringer, der opfylder forskrifterne i regulativ nr. 14 (eller tilsvarende).

6.1.3.2.   for kategori »semi-universal«, ved hjælp af nederste forankringer som foreskrevet i regulativ nr. 14 samt ekstra forankringer i overensstemmelse med anbefalingen i bilag 11 til dette regulativ.

6.1.3.3.   for kategorien »køretøjsspecifik«, ved hjælp af forankringer konstrueret af køretøjsfabrikanten eller fabrikanten af barnefastholdelsesanordningen.

6.1.3.4.   For sådanne barnesikkerhedsseler eller seler til fastgørelse af barnefastfastholdelsesanordninger, som anvender seleforankringer, hvortil der i forvejen er monteret en voksensele, kontrollerer den tekniske tjeneste, at:

| | den effektive forankringsposition for voksensele er godkendt efter regulativ nr. 14 eller tilsvarende; |
| --- | --- |

den effektive forankringsposition for voksensele er godkendt efter regulativ nr. 14 eller tilsvarende;

| | de to anordninger ikke virker hindrende på hinandens funktion; |
| --- | --- |

de to anordninger ikke virker hindrende på hinandens funktion;

| | lukkebeslagene på voksenselen og det supplerende system ikke kan forbyttes. |
| --- | --- |

lukkebeslagene på voksenselen og det supplerende system ikke kan forbyttes.

For barnefastholdelsesanordninger, som anvender stænger eller ekstra anordninger fastgjort til forankringer godkendt efter regulativ nr. 14, og som falder uden for anvendelsesområdet for regulativ nr. 14, finder følgende punkter anvendelse:

| | en sådan anordning vil kun blive godkendt som semi-universal eller køretøjsspecifik; |
| --- | --- |

en sådan anordning vil kun blive godkendt som semi-universal eller køretøjsspecifik;

| | den tekniske tjeneste anvender forskrifterne i bilag 11 til dette regulativ på stangen og befæstigelserne; |
| --- | --- |

den tekniske tjeneste anvender forskrifterne i bilag 11 til dette regulativ på stangen og befæstigelserne;

| | stangen indgår i den dynamiske prøve, idet belastningen påføres i midterpositionen og med stangen i den mest udstrakte stilling, hvis den er indstillelig; |
| --- | --- |

stangen indgår i den dynamiske prøve, idet belastningen påføres i midterpositionen og med stangen i den mest udstrakte stilling, hvis den er indstillelig;

| | den effektive positionering og funktion af en eventuel voksenseseleforankring, hvortil stangen er fastgjort, må ikke blive hæmmet. |
| --- | --- |

den effektive positionering og funktion af en eventuel voksenseseleforankring, hvortil stangen er fastgjort, må ikke blive hæmmet.

6.1.4.   En selepude skal fastholdes enten af en voksensele, idet den underkastes prøven i pkt. 8.1.4., eller på anden måde.

6.1.5.   Fabrikanten af barnefastholdelsesanordningen skal afgive en skriftlig erklæring om, at giftigheden af de materialer, der anvendes til produktion af barnefastholdelsessystemet, som er tilgængelige for barnet, når dette fastholdes af anordningen, er i overensstemmelse med de pågældende afsnit af »CEN Safety of Toys«, del 3 (juni 1982). Efter prøvningsmyndighedens skøn kan der udføres prøvninger til bekræftelse af denne erklærings gyldighed. Dette punkt finder ikke anvendelse på fastholdelsesanordninger af gruppe II og III.

6.1.6.   Barnefastholdelsesanordningens fabrikant skal afgive en skriftlig erklæring om, at antændeligheden af de materialer, der er anvendt til fremstilling af fastholdelsessystemet, er i overensstemmelse med de pågældende afsnit af det konsoliderede ECE-regulativ om køretøjers konstruktion (R.E.3) (dokument TRANS/WP.29/78/Rev.1, pkt. 1.42). Efter prøvningsmyndighedens skøn kan der udføres prøvninger til bekræftelse af denne erklærings gyldighed.

6.1.7.   For bagudvendende barnefastholdelsesanordninger, der understøttes af køretøjets instrumentbræt, anses instrumentbrættet med henblik på godkendelse efter dette regulativ for at være tilstrækkelig stift.

6.1.8.   For barnefastholdelsesanordninger af kategori »universal« skal de vigtigste belastningsoverførende kontaktpunkter mellem barnefastholdelsesanordningen og voksensikkerhedsselen være mindst 150 mm fra Cr-aksen, målt med fastholdelsesanordningen anbragt i dynamisk prøvebænk. Dette skal gælde for alle indstillingsmuligheder. Ekstra alternative placeringer af selen er tilladt. Når der foreligger en alternativ føring af selen, skal fabrikanten i vejledningen udtrykkelig henvise til den alternative føring som foreskrevet i pkt. 14. Når barnefastholdelsesanordningen afprøves med brug af sådanne alternative seleføringer, skal anordningen være i overensstemmelse med alle regulativets forskrifter bortset fra dette punkt.

6.1.9.   Den største længe af voksenselen, som kan anvendes til fastgørelse af en barnefastholdelsesanordning af kategori »universal« på den dynamiske prøvebænk, er fastlagt i bilag 13 til dette regulativ.

Til kontrol af overensstemmelsen med dette krav fastgøres en barnefastholdelsesanordning i prøvebænken ved hjælp af den pågældende standardsikkerhedssele, der er beskrevet i bilag 13. Attrappen skal ikke isættes, medmindre fastholdelsesanordningens konstruktion bevirker, at anbringelse af en attrap vil øge den anvendte længde sele. Med barnefastholdelsesanordningen i monteret stilling må der ikke være andet træk i selen end det træk, der udøves af en eventuel standardretractor, hvis en sådan er monteret. Når der anvendes sele med retractor, skal denne betingelse være opfyldt, når der er mindst 150 mm sele tilbage på rullen.

6.1.10.   Barnefastholdelsesanordninger af gruppe 0 og 1+ må ikke anvendes fremadvendende.

6.2.   Udformning

Barnefastholdelsesanordningens udformning skal være sådan, at

6.2.1.1.   anordningen giver den foreskrevne beskyttelse i enhver påtænkt position af fastholdelsessystemet; for anordninger »til særlige behov« skal den primære fastholdelsesmiddel give den ønskede beskyttelse i enhver af fastholdelsessystemets stillinger uden brug af supplerende fastholdelsesanordninger, der måtte forefindes.

6.2.1.2.   barnet let og hurtigt kan bringes og tages ud; for fastholdelsesanordninger, i hvilke barnet fastholdes med H-sele eller Y-sele uden retractor, skal hver skuldergjord og hoftegjord kunne forskydes indbyrdes under den i pkt. 7.2.1.4. beskrevne procedure.

I disse tilfælde kan barnefastholdelsessystemets sele være forsynet med to eller flere forbindelsesdele. For fastholdelsesanordninger til særlige behov anerkendes det, at de supplerende fastholdelsesanordninger vil være begrænsende for, hvor hurtigt barnet kan isættes og tages ud. Sådanne supplerende anordninger skal imidlertid så vidt muligt være udformet med henblik på hurtig udløsning.

6.2.1.3.   Hvis fastholdelsesanordningens hældning kan indstilles, må en ændring i hældningen ikke kræve manuel efterjustering af gjordene. Det skal kræve et forsætligt indgreb med hånden at ændre fastholdelsesanordningens hældning.

6.2.1.4.   For gruppe 0, 0+ og I skal fastholdelsessystemet holde barnet i en stilling, der giver den foreskrevne beskyttelse, også når barnet sover;

6.2.1.5.   For at forhindre, at barnet glider under selen, hvad enten det sker ved en kollision eller ved rastløshed, skal alle fremadvendende fastholdelsesanordning af gruppe I med integreret H-sele være forsynet med skridtgjord. Med skridtgjorden påsat og indstillet til sin største længde må hoftegjorden ikke kunne komme op over hoften hverken på 9 kg eller 15 kg attrappen.

6.2.2.   På gruppe I, II og II skal alle anordninger med hoftegjord have tvungen styring af hoftegjorden, således at det sikres, at den af hoftegjorden overførte belastning overføres til hoften.

6.2.3.   Alle fastholdelsesanordningens gjorde skal være placeret således at de ikke kan medføre ubehag for brugeren ved normal brug eller kan indtage en farlig stilling. Afstanden mellem skuldergjordene i nærheden af halsen skal mindst svare til tykkelsen af halsen på den pågældende attrap.

Enheden må ikke udsætte svage dele af barnets krop (mave, skridt osv.) for stærke belastninger. Konstruktionen skal sikre, at barnets isse ikke udsættes for kompressionsbelastning i tilfælde af et sammenstød.

6.2.4.1.   Y-seler må kun benyttes på bagudvendende barnefastholdelsessystemer.

Barnefastholdelsesanordninger skal være konstrueret og monteret således, at:

6.2.5.1.   der er mindst mulig fare for, at barnet eller andre personer i køretøjet kvæstes af skarpe kanter eller fremspring (som f.eks. defineret i regulativ nr. 21);

6.2.5.2.   at de ikke frembryder skarpe kanter eller fremspring, der kan beskadige køretøjets indtræk eller passagernes tøj,

6.2.5.3.   at de ikke udsætter svage dele af barnets krop (mave, skridt osv.) for ekstra inertikræfter, de frembringer;

6.2.5.4.   at deres stive dele ikke, på steder hvor de er i berøring med gjordene, udsætter disse for at gnave mod skarpe kanter.

6.2.6.   Dele, der er aftagelige med henblik på at tillade komponenter at blive fastgjort og løsnet, skal være udformet, så enhver risiko for forkert montering og brug så vidt muligt er udelukket. Fastholdelsesanordninger »til særlige behov« skal have supplerende fastholdelsesanordninger, der er udformet så der ikke er risiko for forkert montering, og således, at deres udløsning og funktionsmåde umiddelbart fremgår for udenforstående, der yder hjælp i en nødsituation.

6.2.7.   Når barnefastholdelsesanordninger bestemt for gruppe I, gruppe II og gruppe I og II kombineret er forsynet med stolerygsæde, skal dettes indvendige højde, bestemt efter diagrammet i bilag 12, være mindst 500 mm.

6.2.8.   Kun automatiske retractorer og inerti-retractorer må anvendes.

6.2.9.   For anordninger bestemt til brug for gruppe I må barnet ikke let kunne løsne den del af systemet, der fastholder hoften, efter at barnet er anbragt, og anordninger, der er bestemt til at opnå dette, skal være permanent fastgjort til barnefastholdelsessystemet.

6.2.10.   En barnefastholdelsesanordning kan være bestemt til anvendelse hos flere end én massegruppe og/eller af flere end ét barn, forudsat at den kan opfylde forskrifterne for hver af de pågældende grupper. En barnefastholdelsesanordning i kategori »universal« skal opfylde forskrifterne for denne kategori for alle de massegrupper, den er godkendt til.

6.2.11.   Barnefastholdelsesanordninger med retractor

For barnefastholdelsesanordninger med retractor skal retractoren opfylde forskrifterne i pkt. 7.2.3. nedenfor.

6.2.12.   For selepuder vurderes, om gjorde og låsetunge af en voksensele let kan føres gennem fastgøringspunkterne. Dette gælder navnlig for selepuder, der er bestemt til forsæderne i personbiler, idet disses seler kan have lange halvstive skafter. Det faste lukkebeslag må ikke kunne føres gennem selepudens fastgøringspunkter eller give mulighed for, at selen anbringes helt anderledes end på testvognen.

6.2.13.   Er barnefastholdelsesanordningen bestemt til flere børn, skal hvert fastholdelsessystem være helt uafhængigt hvad angår belastningsoverførsel og justering.

6.2.14.   Barnefastholdelsesanordninger, der indeholder oppustelige dele, skal være således konstrueret, at anvendelsesforholdene (tryk, temperatur, fugtighed) ikke påvirker deres evne til at opfylde forskrifterne i dette regulativ.

7.   SÆRLIGE FORSKRIFTER

7.1.   Forskrifter, der finder anvendelse på den samlede fastholdelsesanordning

7.1.1.   Korrosionsbestandighed

7.1.1.1.   En komplet barnefastholdelsesanordning, eller de af dens dele, der er påvirkelige af korrosion, underkastes den i pkt. 8.1.1. nedenfor beskrevne korrosionsprøve.

7.1.1.2.   Efter den i pkt. 8.1.1.1. og 8.1.1.2 foreskrevne korrosionsprøve må der hverken ses forandringer, som kan skade barnefastholdelsesanordningens gode funktion, eller tegn på betydelig korrosion, når delene undersøges med det blotte øje af en sagkyndig iagttager.

7.1.2.   Energioptagelse

7.1.2.1.   Til alle anordninger med ryglæn skal der være indvendige overflader, som defineret i bilag 18 til dette regulativ, bestående af materiale med en maksimal acceleration på mindre end 60 g, målt efter bilag 17 til dette regulativ. Dette krav gælder også de områder af kollisionsværn, som befinder sig i det område, som rammes af hovedet.

7.1.3.   Væltning

7.1.3.1.   Barnefastholdelsesanordningen afprøves som foreskrevet i pkt. 8.1.2.; attrappen må ikke falde ud af anordningen, og når prøvesædet anbringes på hovedet, må attrappens hoved ikke flyttes sig mere end 300 mm fra udgangsstillingen i lodret retning i forhold til prøvesædet.

7.1.4.   Dynamisk prøve

7.1.4.1.   Almindelige forhold

Barnefastholdelsesanordningen underkastes dynamisk afprøvning efter bestemmelserne i pkt. 8.1.3. nedenfor.

7.1.4.1.1.   Barnefastholdelsesanordninger af kategori »universal«, »begrænset« og »semi-universal« afprøves på prøvevognen ved hjælp af det i pkt. 6 beskrevne prøvesæde og i overensstemmelse med pkt. 8.1.3.1.

Barnefastholdelsesanordninger af kategori »køretøjsspecifik« afprøves med hver køretøjsmodel, som anordningen er bestemt for. Den tekniske tjeneste, der forestår afprøvningen, kan indskrænke antallet af afprøvede køretøjsmodeller, hvis de ikke adskiller sig meget i de i pkt. 7.1.4.1.2.3. anførte henseender. Barnefastholdelsesanordningen kan afprøves på en af følgende måder:

7.1.4.1.2.1.   på et komplet køretøj, som foreskrevet i pkt. 8.1.3.3.;

7.1.4.1.2.2.   i et køretøjskarrosseri på prøvevognen som foreskrevet i pkt. 8.1.3.2.;

7.1.4.1.2.3.   i dele af køretøjets karrosseri, der er tilstrækkelige til at være repræsentative for køretøjets opbygning og kollisionsoverflader. Er barnefastholdelsesanordningen bestemt til brug på bagsædet, skal de afprøvede dele omfatte forsæderyglæn, vognbund, B- og C-stolper og tag. Er barnefastholdelsesanordningen bestemt til brug på forsædet, skal de afprøvede dele omfatte instrumentbræt, A-stolper, vindspejl, alle håndtag og knapper, der monteret i vognbunden eller på midterkonsollen, forsæde, vognbund og tag. Er barnefastholdelsesanordningen bestemt til brug i kombination med voksensele, skal de afprøvede dele endvidere omfatte de(n) pågældende voksensele(r). Den tekniske tjeneste, der forestår afprøvningen, kan tillade, at nogle dele undlades, hvis de findes overflødige. Afprøvningen skal finde sted som foreskrevet i pkt. 8.1.3.2.

7.1.4.1.3.   Dynamisk afprøvning skal udføres på barnefastholdelsesanordninger, der ikke tidligere har været underkastet belastning.

7.1.4.1.4.   Ved de dynamiske prøver må der ikke opstå brud på nogen af de dele, der faktisk medvirker til at holde barnet i stilling, og intet lukkebeslag, låsesystem eller forskydningssystem må udløses.

7.1.4.1.5.   Til den »ikke-integrerede type« skal den anvendte sikkerhedssele være standardselen og de tilhørende forankringsbeslag, der foreskrives i bilag 13 til dette regulativ. Dette gælder dog ikke godkendelser for typen »køretøjsspecifik«, hvor køretøjets egen sele skal anvendes.

7.1.4.1.6.   Hvis et barnefastholdelsessystem af typen »køretøjsspecifik« monteres i området bag det bageste fremadvendende voksensæde, (f.eks. i bagagerummet), skal der udføres én afprøvning med de(n) største attrap(per) på et komplet køretøj som foreskrevet i pkt. 8.1.3.3.3. De øvrige prøver, herunder produktionens overensstemmelse, kan udføres som foreskrevet i pkt. 8.1.3.2., hvis fabrikanten ønsker det.

7.1.4.1.7.   For anordninger »til særlige behov« skal alle dynamiske prøver som foreskrevet i dette regulativ for hver massegruppe udføres to gange: første gang med det primære fastholdelsesmiddel, anden gang med alle fastholdelsesanordninger i brug. Ved disse prøver skal man være særlig opmærksom på forskrifterne i pkt. 6.2.3. og 6.2.4.

7.1.4.1.8.   Ved de dynamiske prøver må den standardsikkerhedssele, der anvendes til fastgøring af barnefastholdelsesanordningen, ikke gå ud af indgreb med nogen førings- eller låseanordning, der anvendes under prøven.

7.1.4.2.   Acceleration af brystkassen (2)

7.1.4.2.1.   Den resulterende acceleration af brystkassen må ikke overstige 55 g, bortset fra perioder på tilsammen højst 3 ms.

7.1.4.2.2.   Den lodrette komposant af accelerationen fra maven til hovedet må ikke overstige 30 g bortset fra perioder på tilsammen højst 3 ms.

7.1.4.3.   Abdominal penetration (3)

7.1.4.3.1.   Ved den i bilag 8, tillæg 1, pkt. 5.3. beskrevne kontrol må der ikke findes synlige tegn på penetration af modellerleret i abdomen, forårsaget af nogen del af fastholdelsesanordningen.

7.1.4.4.   Forskydning af attrappen

Barnefastholdelsesanordninger af kategori »begrænset« og »semi-universal«:

7.1.4.4.1.1.   Fremadvendende barnefastholdelsesanordninger: attrappens hoved må ikke overskride plan BA og DA som fastlagt i figur 1 nedenfor

Image

Bagudvendende barnefastholdelsesanordninger

7.1.4.4.1.2.1.   Barnefastholdelsesanordninger, der støtter mod instrumentbrættet: attrappens hoved må ikke overskride plan AD og DCr som fastlagt i figur 2 nedenfor.

Image

7.1.4.4.1.2.2.   Barnefastholdelsesanordninger i gruppe 0, der ikke støtter mod instrumentbrættet, samt lifte: attrappens hoved må ikke overskride plan AB, AD og DE som vist i figur 3 nedenfor.

Image

7.1.4.4.1.2.3.   Barnefastholdelsesanordninger af andre grupper end gruppe 0, som ikke støtter mod instrumentbrættet:

Attrappens hoved må ikke overskride plan FD, FG og DE som vist i fig. 4 nedenfor.

I tilfælde, hvor en sådan barnefastholdelsesanordning er i berøring med stangen Ø 100 mm og alle præstationskrav er opfyldt, skal der udføres endnu en dynamisk prøve (frontalsammenstød) med den tungeste attrap beregnet for den pågældende barnefastholdelsesanordning og uden stangen Ø 100 mm; ved denne prøve skal alle krav bortset fra kravet om fremadgående forskydning være opfyldt.

Image

7.1.4.4.2.   Barnefastholdelsesanordninger af kategori »køretøjsspecifik«: ved afprøvning i et komplet køretøj eller et karrosseri må hovedet ikke komme i berøring med nogen del af køretøjet. Hvis berøring forekommer, skal hovedets anslagshastighed imidlertid være under 24 km/h, og den berørte del skal opfylde kravene til energioptagelsesprøven i regulativ nr. 21, bilag 4. Ved prøver med komplette køretøjer skal det være muligt at tage attrapperne ud af barnefastholdelsesanordningen uden brug af værktøj efter prøven.

Temperaturbestandighed

7.1.5.1.   Lukkebeslag, retractorer, justeringsanordninger og låseanordninger, der er temperaturpåvirkelige, skal underkastes prøven i pkt. 8.2.8. nedenfor.

7.1.5.2.   Efter temperaturprøven som foreskrevet i pkt. 8.2.8.1. må der hverken ses forandringer, som kan skade barnefastholdelsesanordningens gode funktion, eller tegn på betydelig korrosion, når delene undersøges med det blotte øje af en sagkyndig iagttager.

7.2.   Bestemmelser, der finder anvendelse på fastholdelsesanordningens enkelte dele

7.2.1.   Spænde

7.2.1.1.   Lukkebeslaget skal være konstrueret, så ukorrekt betjening er udelukket. Dette betyder bl.a., at lukkebeslaget ikke må kunne være halvlåst; dets dele må ikke utilsigtet kunne forbyttes, når beslaget lukkes; lukkebeslaget må kun kunne låses, når alle dele er i indgreb. Når lukkebeslaget er i berøring med barnet, må det ikke være smallere end gjordens mindstebredde som fastlagt i pkt. 7.2.4.1.1 nedenfor. Dette punkt finder ikke anvendelse på seler, der i forvejen er godkendt efter ECE-regulativ nr. 16 eller en tilsvarende gældende standard. For fastholdelsesanordninger »til særlige behov« behøver kun lukkebeslaget på det primære fastholdelsesmiddel opfylde kravene i pkt. 7.2.1.1. til og med 7.2.1.9.

7.2.1.2.   Lukkebeslaget skal forblive lukket uanset dets stilling, også når det ikke er belastet. Det skal være let at betjene og gribe fat i. Det skal kunne åbnes ved tryk på en knap eller tilsvarende anordning. Den overflade, som man skal trykke på, skal i faktisk oplåsestilling have en overflade på mindst 4,5 cm2 og en bredde på mindst 15 mm for indkapslede anordninger; for ikke indkapslede anordninger skal overfladen være mindst 2,5 cm2 og bredden mindst 10 mm. Bredden er det mindste af de to mål, der danner det foreskrevne areal, og skal måles vinkelret på udløserknappens bevægelsesretning.

7.2.1.3.   Lukkebeslagets udløsningsoverflade skal være rødt. Ingen anden del af lukkebeslaget må have denne farve.

Man skal kunne frigøre barnet af fastholdelsesanordningen ved et simpelt indgreb på ét lukkebeslag. For gruppe 0 og 0+ kan det godtages, at barnet tages ud sammen med anordninger som bæresele, lift eller liftsele, hvis barnefastholdelsessystemet kan udløses ved hjælp af højst to lukkebeslag.

7.2.1.4.1.   En klemmeforbindelse mellem skuldergjordene af en H-sele anses ikke for at opfylde kravet om etgrebsbetjening i pkt. 7.2.1.4. ovenfor.

7.2.1.5.   For gruppe II og III skal lukkebeslaget være placeret således, at barnet i anordningen kan nå det. Derudover skal det for alle grupper være placeret således, at dets formål og virkemåde umiddelbart fremgår for en udenforstående, der kommer til hjælp i en nødsituation.

7.2.1.6.   Ved oplukning af lukkebeslaget skal barnet kunne udtages uafhængigt af en eventuel »stol«, »stoleholder« eller et eventuelt »kollisionsværn«, og hvis anordningen er forsynet med skridtgjord, skal denne udløses ved betjening af samme lukkebeslag.

7.2.1.7.   Lukkebeslaget skal holde kravene for temperaturafhængighed i funktionsprøven i pkt. 8.2.8.1. og gentagen betjening og skal, inden den dynamiske prøve i pkt. 8.1.3., gennemgå en prøve bestående af 5 000 ± 5 åbne- og lukkecykluser under normale anvendelsesbetingelser.

Lukkebeslaget underkastes følgende åbningsprøve:

7.2.1.8.1.   Prøvning under belastning

7.2.1.8.1.1.   Til denne afprøvning anvendes en barnefastholdelsesanordning, der i forvejen har været underkastet den dynamiske afprøvning i pkt. 8.1.3. nedenfor.

7.2.1.8.1.2.   Den til åbning af lukkebeslaget nødvendige kraft under afprøvningen i pkt. 8.2.1.1. nedenfor må højst være 80 N.

7.2.1.8.2.   Prøvning uden belastning

7.2.1.8.2.1.   Til denne prøve anvendes et lukkebeslag, der ikke tidligere har været udsat for belastning. Den nødvendige kraft til åbning af lukkebeslaget, når dette er ubelastet, skal være mellem 40 og 80 N i prøven i pkt. 8.2.1.2.nedenfor.

7.2.1.9.   Styrke.

7.2.1.9.1.   Under prøven i pkt. 8.2.1.3.2.må ingen del af lukkebeslaget eller de tilstødende gjorde eller justeringsanordninger svigte eller løsne sig.

7.2.1.9.2.   Lukkebeslag for H-seler til massegruppe 0 og 0+ skal kunne modstå 4 000 N.

7.2.1.9.3.   Lukkebeslag til H-seler til massegruppe I og derover skal kunne modstå 10 000 N.

7.2.1.9.4.   Den kompetente myndighed kan dispensere fra kravet om prøven for lukkebeslagets styrke, hvis de foreliggende oplysninger gør denne prøve overflødig.

7.2.2.   Justeringsanordninger

7.2.2.1.   Justeringsområdet skal være tilstrækkeligt til at give mulighed for korrekt justering af barnefastholdelsesanordningen i hele den vægtgruppe, som anordningen er bestemt for, og til at muliggøre tilfredsstillende montering i alle de foreskrevne køretøjsmodeller.

7.2.2.2.   Alle justeringsanordninger skal være af typen med »hurtigjustering«, dog kan justeringsanordninger, der kun anvendes i forbindelse med den første montering af fastholdelsesanordningen i køretøjet, være af anden type end typen med »hurtigjustering«.

7.2.2.3.   Anordninger af typen med »hurtigjustering« skal være lette at nå, når barnefastholdelsesanordningen er korrekt monteret, og barnet eller attrappen er på plads.

7.2.2.4.   Anordninger af typen med »hurtigjustering« skal let kunne justeres efter barnets fysik. Specielt må den nødvendige betjeningskraft for en manuel justeringsanordning ikke overstige 50 N ved prøvning efter pkt. 8.2.2.1.

To prøver af barnefastholdelsesanordningen gennemgår funktionsprøve for temperaturafhængighed efter kravene i pkt. 8.2.8.1. og i pkt. 8.2.3. nedenfor.

7.2.2.5.1.   Glidning af gjorden må ikke overstige 25 mm for én justeringsanordning eller 40 mm for alle justeringsanordninger.

7.2.2.6.   Der må ikke optræde brud eller løsning af anordningen, når den prøves som foreskrevet i pkt. 8.2.2.1. nedenfor.

7.2.2.7.   Justeringsanordninger, der er monteret direkte på barnefastholdelsesanordningen, skal kunne modstå gentagen brug og skal, inden den dynamiske prøve i pkt. 8.1.3., gennemgå en prøve bestående af 5 000 ± 5 åbne- og lukkecykluser som angivet i pkt. 8.2.7.

7.2.3.   Retractorer

7.2.3.1.   Automatiske retractorer

7.2.3.1.1.   Gjorden i en sikkerhedssele med automatisk retractor må ikke bevæge sig mere end 30 mm mellem retractorens låsestillinger. Bevæger bæreren sig bagud, skal sikkerhedsselen enten forblive i sin udgangsstilling eller automatisk vende tilbage til denne stilling, når bæreren på ny bevæger sig fremad.

7.2.3.1.2.   Er retractoren en del af en hoftesele, skal tilbagetrækningskraften være mindst 7 N, målt i henhold til pkt. 8.2.4.1. nedenfor på den frie længde mellem attrappen og retractoren. Hører retractoren til brystgjorden, skal tilbagetrækningskraften på gjorden være mindst 2 N og højst 7 N målt på tilsvarende måde. Går gjorden igennem en bøjle eller en rulle, måles tilbagetrækningskraften på den frie længde mellem attrappen og bøjlen eller rullen. Har anordningen en manuel eller automatisk mekanisme, som forhindrer gjorden i at blive trukket helt tilbage, skal denne mekanisme være sat ud af funktion ved udførelse af målingerne.

7.2.3.1.3.   Man trækker gentagne gange gjorden ud af retractoren og lader den rulle sig ind under de i pkt. 8.2.4.2. nedenfor foreskrevne betingelser. indtil der er gennemført 5 000 cykluser. Retractoren gennemgår derefter prøve for temperaturafhængig funktion efter kravene i pkt. 8.2.8.1., korrosionsprøven i pkt. 8.1.1 og støvbestandighedsprøven i pkt. 8.2.4.5. Den skal derefter tilfredsstillende fuldføre yderligere 5 000 cykluser med udtrækning og tilbagetrækning. Efter ovennævnte prøver skal retractoren fortsat fungerer korrekt og opfylde kravene i pkt. 7.2.3.1.1. og 7.2.3.1.2. ovenfor.

7.2.3.2.   Inerti-retractorer

Inerti-retractorer skal ved prøvning efter forskrifterne i pkt. 8.2.4.3. opfylde nedenstående krav:

7.2.3.2.1.1.   Retractoren skal låse, når køretøjets deceleration når 0,45 g.

7.2.3.2.1.2.   Den må ikke låse ved en acceleration af gjorden på under 0,8 g, målt i gjordens udtrækningsretning.

7.2.3.2.1.3.   Den må ikke låse ved, at dens føler hælder 12° eller derunder i nogen retning i forhold til den af fabrikanten angivne monteringsretning;

7.2.3.2.1.4.   Den skal låse ved, at dens føler hælder mere end 27° i en vilkårlig retning i forhold til den af fabrikanten angivne monteringsretning.

7.2.3.2.2.   Når funktionen af en retractor afhænger af et ydre signal med hensyn til energitilførsel, skal konstruktionen sikre, at retractoren låser automatisk ved svigt eller afbrydelse af signalet eller energikilden.

7.2.3.2.3.   Dobbeltvirkende inerti-retractorer skal opfylde ovenstående krav. Desuden gælder, at hvis en af følsomhedsfaktorerne er knyttet til udtrækning af gjorden, skal gjorden have låst ved en gjord-acceleration på 1,5 g, målt i gjordens udtrækningsretning.

7.2.3.2.4.   I de i pkt. 7.2.3.2.1.1. og 7.2.3.2.3. ovenfor omhandlede afprøvninger må højst 50 mm gjord kunne udrulles ud over den i pkt. 8.2.4.3.1. fastsatte længde, før retractoren låser. I den i pkt. 7.2.3.2.1.2. ovenfor omhandlede prøve må låsning ikke finde sted i løbet af de 50 mm udtrækning af gjorden, der begynder ved den i pkt. 8.2.4.3.1. nedenfor fastsatte udtrækningslængde.

7.2.3.2.5.   Er retractoren en del af en hoftesele, skal tilbagetrækningskraften være mindst 7 N, målt i henhold til pkt. 8.2.4.1. på den frie længde mellem attrappen og retractoren. Hører retractoren til brystgjorden, skal tilbagetrækningskraften på gjorden være mindst 2 N og højst 7 N målt på tilsvarende måde. Går gjorden igennem en bøjle eller en rulle, måles tilbagetrækningskraften på den frie længde mellem attrappen og bøjlen eller rullen. Har anordningen en manuel eller automatisk mekanisme, som forhindrer gjorden i at blive trukket helt tilbage, skal denne mekanisme være sat ud af funktion ved udførelse af målingerne.

7.2.3.2.6.   Gjorden trækkes gentagne gange ud af retractoren og ruller sig ind under de i pkt. 8.2.4.2. nedenfor foreskrevne betingelser, indtil der er gennemført 40 000 cykluser. Retractoren gennemgår derefter prøve for temperaturafhængig funktion efter kravene i pkt. 8.2.8.1., korrosionsprøven i pkt. 8.1.1 og støvbestandighedsprøven i pkt. 8.2.4.5. Den skal derefter tilfredsstillende fuldføre yderligere 5 000 cykluser med udtrækning og tilbagetrækning (til i alt 45 000). Efter ovennævnte prøver skal retractoren fortsat fungere korrekt og opfylde kravene i pkt. 7.2.3.2.1. til 7.2.3.2.5. ovenfor.

7.2.4.   Gjorde

7.2.4.1.   Bredde

7.2.4.1.1.   Mindstebredden af de af barnefastholdelsesanordningens gjorde, der er i berøring med attrappen, er 25 mm for gruppe 0, 0+ og I, og 38 mm for gruppe II og III. Disse mål skal tages under den i pkt. 8.2.5.1. foreskrevne prøve for gjordlængde, uden at maskinen standes og under en belastning svarende til 75 procent af gjordens brudbelastning.

7.2.4.2.   Styrke efter rumkonditionering

7.2.4.2.1.   På to gjordprøver, der er konditioneret som foreskrevet i pkt. 8.2.5.2.1., bestemmes gjordens brudbelastning som foreskrevet i pkt. 8.2.5.1.2. nedenfor.

7.2.4.2.2.   Forskellen mellem brudbelastningerne for de to prøver må ikke være over 10 % af den højeste målte brudbelastning.

7.2.4.3.   Styrke efter særlig konditionering

7.2.4.3.1.   På to gjorde, der er konditioneret som foreskrevet i en af forskrifterne i pkt. 8.2.5.2. (undtagen pkt. 8.2.5.2.1.), skal gjordens brudbelastning være mindst 75 procent af gennemsnittet af de belastninger, der er bestemt i den i pkt. 8.2.5.1. nedenfor omhandlede prøve.

7.2.4.3.2.   endvidere skal brudstyrken være mindst 3,6 kN for fastholdelsesanordninger i gruppe 0, 0+ og I, 5 kN for anordninger i gruppe II, og 7,2 kN for anordninger i gruppe III.

7.2.4.3.3.   Den kompetente myndighed kan dispensere fra kravet om en eller flere af disse prøvninger, hvis det anvendte materiales sammensætning eller allerede foreliggende oplysninger gør prøvningerne overflødige.

7.2.4.3.4.   Den i pkt. 8.2.5.2.6. fastlagte slidkonditionering af type 1 behøver kun udføres, når den i pkt. 8.2.3. nedenfor fastlagte mikroglideprøve giver et resultat, der er over 50 procent af den i pkt. 7.2.2.5.1. ovenfor foreskrevne grænseværdi.

7.2.4.4.   Det må ikke være muligt at trække hele gjorden gennem nogen justeringsanordninger, lukkebeslag eller forankringer.

7.2.5.   Spærreanordning

7.2.5.1.   Spærreanordningen skal være permanent fastgjort til barnefastholdelsesanordningen.

7.2.5.2.   Spærreanordningen må ikke nedsætte voksenselens holdbarhed, og skal gennemgå prøve for temperaturafhængig funktion efter kravene i pkt. 8.2.8.1.

7.2.5.3.   Spærreanordningen må ikke forhindre hurtig frigørelse af barnet.

7.2.5.4.   Anordninger af klasse A

Gjordens slip må ikke være over 25 mm efter den i pkt. 8.2.6.1. nedenfor beskrevne prøve.

7.2.5.5.   Anordninger af klasse B

Gjordens slip må ikke være over 25 mm efter den i pkt. 8.2.6.2. nedenfor beskrevne prøve.

8.   BESKRIVELSE AF PRØVERNE (4)

8.1.   Prøvning af den samlede fastholdelsesanordning

8.1.1.   Korrosion

8.1.1.1.   Metalgenstande i barnefastholdelsesanordningen anbringes i et prøvekammer som foreskrevet i bilag 4. For barnefastholdelsesanordninger med indbygget retractor trækkes gjorden ud sin fulde længde minus 100 ± 3 mm. Bortset fra korte afbrydelser, der måtte være nødvendige, til f.eks. kontrol og supplering af saltopløsningen, fortsættes afprøvningen uafbrudt i 50 ± 0,5 timer.

8.1.1.2.   Ved afslutning af eksponeringen afvaskes anordningens metaldele forsigtigt eller dyppes i rent rindende vand med temperatur højst 38 °C for at fjerne eventuelle dannede saltbelægninger, hvorefter den tørrer ved rumtemperatur på 18 til 25 °C i 24 ± 1 timer, før den inspiceres i henhold til pkt. 7.1.1.2. ovenfor.

8.1.2.   Væltning

8.1.2.1.   Attrappen anbringes i fastholdelsesanordningen, der er monteret i overensstemmelse med dette regulativ og fabrikantens vejledning, og med den standardslaphed, der foreskrives i pkt. 8.1.3.6. nedenfor.

8.1.2.2.   Fastholdelsesanordningen skal være fastgjort til prøvesædet eller køretøjets sæde. Hele sædet drejes om en vandret akse beliggende i sædets langsgående midterplan gennem en vinkel på 360° med en hastighed på 2-5 grader pr. sekund. Til brug ved denne prøve kan anordninger, der er bestemt til anvendelse i nærmere bestemte personbiler, fastgøres til det i bilag 6 beskrevne prøvesæde.

8.1.2.3.   Prøven gentages med drejning i modsat retning, efter at attrappen om nødvendigt er ført tilbage i sin udgangsstilling. Idet drejningsaksen ligger i det vandrette plan og danner en vinkel på 90° med aksen i de to foregående prøver, gentages proceduren i begge drejningsretninger.

8.1.2.4.   Prøverne gennemføres med både den mindste og den største pågældende attrap for de(n) gruppe(r), som fastholdelsesanordningen er bestemt for.

8.1.3.   Dynamiske prøver

8.1.3.1.   Prøver på prøvevogn og prøvesæde

8.1.3.1.1.   Fremadvendende

8.1.3.1.1.1.   Prøvevognen og prøvesædet anvendt i den dynamiske prøve skal opfylde kravene i bilag 6 til dette regulativ, og ved den dynamiske sammenstødsprøve skal monteringen ske i henhold til bilag 21.

8.1.3.1.1.2.   Prøvevognen skal forblive vandret under deceleration.

8.1.3.1.1.3.   Prøvevognens deceleration opnås ved hjælp af det i bilag 6 til dette regulativ beskrevne apparat eller med enhver anden anordning, der giver tilsvarende resultater. Apparatets præstationer skal svare til forskrifterne i pkt. 8.1.3.4. og bilag 7 til dette regulativ.

Der foretages følgende målinger:

8.1.3.1.1.4.1.   vognens hastighed umiddelbart før anslaget;

8.1.3.1.1.4.2.   standselængden;

8.1.3.1.1.4.3.   forskydningen af attrappens hoved i det lodrette og vandrette plan for gruppe I II og III, og, for gruppe 0 og 0+, attrappens forskydning uden hensyn til dens lemmer;

8.1.3.1.1.4.4.   brystkassens acceleration i tre på hinanden vinkelrette retninger, bortset fra den »nyfødte« attrap;

8.1.3.1.1.4.5.   eventuelle synlige tegn på penetration af modellerleret i maven (se pkt. 7.1.4.3.1.) bortset fra den »nyfødte« attrap.

8.1.3.1.1.5.   Efter sammenstødet underkastes barnefastholdelsesanordningen en visuel undersøgelse, uden at lukkebeslaget åbnes, for at fastslå, om der optræder svigt eller brud.

8.1.3.1.2.   Bagudvendende

8.1.3.1.2.1.   Prøvesædet drejes 180° ved prøvning efter kravene for Sammenstød ved påkørsel bagfra.

8.1.3.1.2.2.   Ved afprøvning af en bagudvendende barnefastholdelsesanordning bestemt til brug på forsædet skal køretøjets instrumentbræt være repræsenteret af en stiv stang, der fastgøres til prøvevognen på en sådan måde, at al energioptagelse finder sted i barnefastholdelsesanordningen.

8.1.3.1.2.3.   Decelerationen skal opfylde forskrifterne i pkt. 8.1.3.4. nedenfor.

8.1.3.1.2.4.   Der skal foretages målinger svarende til målingerne i pkt. 8.1.3.1.1.4. til 8.1.3.1.1.4.5. ovenfor.

8.1.3.1.2.5.   Efter sammenstødet foretages en visuel undersøgelse af barnefastholdelsesanordningen, uden at lukkebeslaget åbnes, for at fastslå, om der er indtrådt svigt eller brud.

8.1.3.2.   Prøver på prøvevogn og karrosseri

8.1.3.2.1.   Fremadvendende

8.1.3.2.1.1.   Metoden, der anvendes til fastholdelse af køretøjet under afprøvning, må ikke styrke forankringspunkterne af sæder eller voksenseler eller af eventuelle supplerende forankringspunkter, der er nødvendige til at fastgøre barnefastholdelsesanordningen, eller nedsætte den normale deformation af strukturen. Ingen del af køretøjets forparti må medtages under forsøget, hvis det ved at begrænse attrappens bevægelse kan tænkes at formindske den belastning, der påføres fastholdelsesanordningen. De manglende dele kan erstattes af dele af en tilsvarende modstandsdygtighed på betingelse af, at disse ikke hindrer attrappens fremadrettede bevægelse.

8.1.3.2.1.2.   Et befæstigelsesbeslag anses for tilfredsstillende, såfremt det ikke har nogen indvirkning på en overflade, der dækker hele opbygningens bredde, og såfremt køretøjet eller opbygningen blokeres eller standses fortil i en afstand på mindst 500 mm fra fastholdelsesanordningens forankringspunkt. Bagtil skal opbygningen fæstnes tilstrækkeligt langt fra forankringspunkterne til at alle krav i pkt. 8.1.3.2.1.1. ovenfor er opfyldt.

8.1.3.2.1.3.   Køretøjets sæde og barnefastholdelsesanordningen skal være anbragt i en position, som af den tekniske tjeneste, der udfører godkendelsesprøvningen, vælges som den mest ugunstige med henblik på styrken. Placeringen af køretøjssædets ryglæn og af barnefastholdelsesanordningen angives i rapporten. Hvis køretøjsryglænet har justerbar hældning, skal det være låst som foreskrevet af fabrikanten, eller i mangel af sådan forskrift, i en faktisk ryglænsvinkel så tæt som muligt på 25°.

8.1.3.2.1.4.   Medmindre andet kræves i monterings- og brugsvejledningen, skal forsædet være i den længst fremadrykkede normalt anvendte stilling for barnefastholdelsesanordninger bestemt til brug på forsædet, og den bageste normalt anvendte stilling for barnefastholdelsesanordninger bestemt til brug på bagsædet.

8.1.3.2.1.5.   Decelerationen skal opfylde forskrifterne i pkt. 8.1.3.4. nedenfor. Som prøvesæde skal anvendes det, der faktisk hører til det pågældende køretøj.

Der foretages følgende målinger:

8.1.3.2.1.6.1.   vognens hastighed umiddelbart før anslaget;

8.1.3.2.1.6.2.   standselængden;

8.1.3.2.1.6.3.   eventuel berøring af attrappens hoved med indersiden af karrosseriet;

8.1.3.2.1.6.4.   brystkassens acceleration i tre på hinanden vinkelrette retninger, bortset fra den »nyfødte« attrap;

8.1.3.2.1.6.5.   eventuelle synlige tegn på penetration af modellerleret i maven (se pkt. 7.1.4.3.1.) bortset fra den »nyfødte« attrap.

8.1.3.2.1.7.   Efter sammenstødet underkastes barnefastholdelsesanordningen en visuel undersøgelse uden at lukkebeslaget åbnes, for at fastslå, om der er indtrådt svigt.

8.1.3.2.2.   Bagudvendende

8.1.3.2.2.1.   Ved prøvning med påkørsel bagfra drejes køretøjets karrosseri 180° på prøvevognen.

8.1.3.2.2.2.   Kravene er de samme som for frontalsammenstød.

8.1.3.3.   Prøvning med komplet køretøj.

8.1.3.3.1.   Decelerationen skal opfylde forskrifterne i pkt. 8.1.3.4. nedenfor.

8.1.3.3.2.   Ved frontalsammenstødsprøver anvendes fremgangsmåden i bilag 9 til dette regulativ.

8.1.3.3.3.   Ved prøver med påkørsel bagfra anvendes fremgangsmåden i bilag 10 til dette regulativ.

Der foretages følgende målinger:

8.1.3.3.4.1.   hastigheden af køretøj/stødklods umiddelbart før anslag;

8.1.3.3.4.2.   eventuel berøring af attrappens hoved (for gruppe 0, attrappen uden hensyntagen til dens lemmer) med køretøjets indre;

8.1.3.3.4.3.   brystkassens acceleration i tre på hinanden vinkelrette retninger, bortset fra den »nyfødte« attrap;

8.1.3.3.4.4.   eventuelle synlige tegn på penetration af modellerleret i maven (se pkt. 7.1.4.3.1.) bortset fra den »nyfødte« attrap.

8.1.3.3.5.   Hvis forsædernes hældning kan indstilles, låses de i overensstemmelse med fabrikantens anvisninger; i mangel af sådanne anvisninger låses de, så ryglænets hældning er så tæt som muligt på 25°.

8.1.3.3.6.   Efter sammenstødet underkastes barnefastholdelsesanordningen en visuel undersøgelse uden at lukkebeslaget åbnes, for at fastslå, om der er indtrådt svigt eller brud.

8.1.3.4.   Betingelserne ved den dynamiske prøve er sammenfattet i nedenstående tabel

| | | FRONTALSAMMEN-STØD | PÅKØRSEL BAGFRA |
| --- | --- | --- | --- |
| Prøve | Fastholdelsesanordning | Hastighed (km/h) | Prøvepuls | Standselængde under prøven (mm) | Hastighed (km/h) | Prøve pulse | Standselængde under prøven (mm) |
| Prøvevogn med prøvesæde | Fremadvendende universal for- og bagsæde, semi-universal eller begrænset (5) | 50+0
  –2 | 1 | 650±50 | — | — | — |
| Bagudvendende universal for- og bagsæde, semi-universal eller begrænset (6) | 50+0
  –2 | 1 | 650±50 | 30+2
  –0 | 2 | 275±25 |
| Køretøjets karrosseri på prøvevogn | Fremadvendende (5) | 50+0
  –2 | 1 eller 3 | 650±50 | — | — | — |
| Bagudvendende (6) | 50+2
  –2 | 1 eller 3 | 650±50 | 30+2
  –0 | 2 eller 4 | 275±25 |
| Barriereprøvning med helt køretøj | Fremadvendende | 50+0
  –2 | 3 | Ikke specificeret. | — | — | — |
| Bagudvendende | 50+0
  –2 | 3 | Ikke specificeret. | 30+2
  –0 | 4 | Ikke specificeret. |
| BEMÆRKNING: Alle fastholdelsessystemer til gruppe 0 og 0+ afprøves i henhold til betingelserne for »bagudvendende« ved frontalsammenstød og påkørsel bagfra.

  Tegnforklaring

  Testimpuls nr. 1 Som foreskrevet i bilag 7 – frontalsammenstød.
  Testimpuls nr. 2 Som foreskrevet i bilag 7 – påkørsel bagfra
  Testimpuls nr. 3 Decelerationsimpuls af køretøj underkastet frontalsammenstød.
  Testimpuls nr. 4 Decelerationsimpuls af køretøj underkastet påkørsel bagfra. |

FRONTALSAMMEN-STØD

PÅKØRSEL BAGFRA

Prøve

Fastholdelsesanordning

Hastighed (km/h)

Prøvepuls

Standselængde under prøven (mm)

Hastighed (km/h)

Prøve pulse

Standselængde under prøven (mm)

Prøvevogn med prøvesæde

Fremadvendende universal for- og bagsæde, semi-universal eller begrænset (5)

50+0

–2

1

650±50

—

—

—

Bagudvendende universal for- og bagsæde, semi-universal eller begrænset (6)

50+0

–2

1

650±50

30+2

–0

2

275±25

Køretøjets karrosseri på prøvevogn

Fremadvendende (5)

50+0

–2

1 eller 3

650±50

—

—

—

Bagudvendende (6)

50+2

–2

1 eller 3

650±50

30+2

–0

2 eller 4

275±25

Barriereprøvning med helt køretøj

Fremadvendende

50+0

–2

3

Ikke specificeret.

—

—

—

Bagudvendende

50+0

–2

3

Ikke specificeret.

30+2

–0

4

Ikke specificeret.

BEMÆRKNING: Alle fastholdelsessystemer til gruppe 0 og 0+ afprøves i henhold til betingelserne for »bagudvendende« ved frontalsammenstød og påkørsel bagfra.

Tegnforklaring

Testimpuls nr. 1 Som foreskrevet i bilag 7 – frontalsammenstød.

Testimpuls nr. 2 Som foreskrevet i bilag 7 – påkørsel bagfra

Testimpuls nr. 3 Decelerationsimpuls af køretøj underkastet frontalsammenstød.

Testimpuls nr. 4 Decelerationsimpuls af køretøj underkastet påkørsel bagfra.

Barnefastholdelsesanordninger, der anvender ekstra forankringer

8.1.3.5.1.   For barnefastholdelsesanordninger, der er bestemt til brug som foreskrevet i pkt. 2.1.2.3. og som anvender ekstra forankringer, skal frontalsammenstødsprøven efter pkt. 8.1.3.4., udføres på følgende måde.

8.1.3.5.2.   For anordninger med korte øverste fastgørelsesgjorde, dvs. bestemt til fastgørelse til bageste pakkehylde, skal udformningen af den øverste forankring på prøvevognen være som foreskrevet i bilag 6, tillæg 3.

8.1.3.5.3.   For anordninger med lange øverste fastgørelsesgjorde, dvs. bestemt til brug hvor en bageste pakkehylde ikke forefindes, og hvor de øverste fastgørelsesgjorde fastgøres til køretøjets bund, skal udformningen af forankringerne på prøvevognen være som foreskrevet i bilag 6, tillæg 3.

8.1.3.5.4.   for anordninger bestemt til begge konfigurationer udføres prøverne i pkt. 8.1.3.5.2. og 8.1.3.5.3. bortset fra, at der i prøven udført efter pkt. 8.1.3.5.3. ovenfor, kun anvendes den tunge attrap.

8.1.3.5.5.   For bagudvendende anordninger skal udformningen af den nederste forankring på prøvevognen være som foreskrevet i bilag 6, tillæg 3.

8.1.3.6.   Attrapper

8.1.3.6.1.   Barnefastholdelsesanordningen og attrapperne monteres i overensstemmelse med forskrifterne i pkt. 8.1.3.6.3.

8.1.3.6.2.   Barnefastholdelsesanordningen afprøves med brug af de attrapper, der foreskrives i bilag 8 til dette regulativ.

Anbringelse af attrappen.

8.1.3.6.3.1.   Attrappen anbringes, så mellemrummet er mellem attrappens bagside og fastholdelsesanordningen. For lifte anbringes attrappen i strakt vandret stilling så tæt som muligt på liftens midterlinje.

8.1.3.6.3.2.   Barnesædet anbringes på prøvesædet.

Attrappen anbringes i barnesædet.

Anbring et hængslet bræt eller tilsvarende bøjelig anordning, 2,5 cm tyk, 6 cm bred og af en længde svarende til skulderhøjde (siddende, bilag 8), fratrukket højden af hoftecentrum (siddende, i bilag 8 popliteushøjden plus halvdelen af siddende lårhøjde), relevant for den afprøvede attrap mellem attrappen og stolens ryglæn. Brættet skal følge stolens krumning så tæt som muligt og dets nederste ende skal være i højde med attrappens hofteled.

Selen indstilles efter fabrikantens vejledning, men med en spænding, der er 250 ± 25 N over justeringskraften, og med en afbøjning af gjorden ved justeringsanordningen på 45 ± 5°, eller, alternativt, den af fabrikanten foreskrevne vinkel.

Barnesædet monteres på prøvesædet i henhold til bilag 21 til dette regulativ.

Den bøjelige anordning fjernes.

Dette gælder alene H-fastholdelsesanordninger eller fastholdelsesanordninger, hvor barnet fastholdes af 3-punkts voksenselen, og hvor der anvendes en spærreanordning, men ikke for barneseler, der er direkte tilsluttet en retractor.

8.1.3.6.3.3.   Det langsgående plan gennem attrappens centerlinje skal være midt mellem de to underste seleforankringer, dog skal der også tages hensyn til pkt. 8.1.3.2.1.3. For selepuder, der skal afprøves med attrappen svarende til et 10-års barn, skal det langsgående plan gennem attrappens centerlinie anbringes 75 ± 5 mm til venstre eller højre for punktet midt mellem de to underste seleforankringer.

8.1.3.6.3.4.   For anordninger, der kræver brug af en standardsele, kan skuldergjorden anbringes på attrappen inden den dynamiske prøve ved hjælp af letvægts-afdækningstape af tilstrækkelig bredde og længde. For bagudvendende anordninger kan hovedet holdes mod fastholdelsessystemets ryglæn ved hjælp af letvægts-afdækningstape af tilstrækkelig bredde og længde. Til bagudvendende fastholdelsesanordninger kan der benyttes letvægts-afdækningstape til at forbinde attrappens hoved med 100 mm stangen bag på fastholdelsesanordningen under acceleration af slæden.

8.1.3.7.   Kategori attrap, som skal anvendes

| Anordning til gruppe 0 | afprøves med »nyfødt« attrap og en attrap på 9 kg; |
| --- | --- |

Anordning til gruppe 0

afprøves med »nyfødt« attrap og en attrap på 9 kg;

| Anordning til gruppe 0+ | afprøves med »nyfødt« attrap og en attrap på 11 kg. |
| --- | --- |

Anordning til gruppe 0+

afprøves med »nyfødt« attrap og en attrap på 11 kg.

| Anordning til gruppe I | afprøves med en attrap på hhv. 9 kg og 15 kg; |
| --- | --- |

Anordning til gruppe I

afprøves med en attrap på hhv. 9 kg og 15 kg;

| Anordning af gruppe II: | afprøves med en attrap på hhv. 15 kg og 22 kg; |
| --- | --- |

Anordning af gruppe II:

afprøves med en attrap på hhv. 15 kg og 22 kg;

| Anordning til gruppe III | afprøves med en attrap på hhv. 22 kg og 32 kg. |
| --- | --- |

Anordning til gruppe III

afprøves med en attrap på hhv. 22 kg og 32 kg.

8.1.3.7.6.   Hvis barnefastholdelsesanordningen er egnet for to eller flere massegrupper, skal prøverne udføres med de letteste og tungeste attrapper, der foreskrives ovenfor for alle de pågældende grupper. Men hvis anordningens arrangement afviger betydeligt fra den ene gruppe til den næste, f.eks. med en anden udformning af selen eller selens længde, kan prøvningslaboratoriet, hvis det finder det tilrådeligt, supplere med en prøve med en attrap af mellemliggende vægt.

8.1.3.7.7.   Er barnefastholdelsessystemet bestemt til to eller flere børn, udføres en prøve med de tungeste attrapper på alle siddepladser. Der udføres endnu en prøve med den letteste og den tungeste af de ovenfor foreskrevne attrapper. Til prøverne anvendes det prøvesæde, der er vist i bilag 6, tillæg 3, figur 3. Hvis prøvningslaboratoriet finder det tilrådeligt, kan det supplere med en tredje prøve med enhver kombination af attrapper eller tomme sædepladser.

8.1.4.   Tilbageholdelse af selepuder

Der lægges en bomuldsklud på prøvebænkens siddeflade. Selepuden lægges på prøvebænken, den underste torsoblok anbringes som beskrevet i figur 1 i bilag 22, på sædeoverfladen, 3-punkts voksenselen anbringes og spændes som foreskrevet i bilag 21. Med et stykke 25 mm bred gjord eller lignende bundet omkring selepuden påføres en belastning på 250 ± 5 N i retningen af pilen »A« (se bilag 22, figur 2) på linie med prøvebænkens sædeflade.

8.2.   Prøvning af de enkelte komponenter

8.2.1.   Lukkebeslag

Oplukningsprøve under belastning

8.2.1.1.1.   Til denne afprøvning anvendes en barnefastholdelsesanordning, der i forvejen har været underkastet den dynamiske afprøvning i pkt. 8.1.3.

8.2.1.1.2.   Fastholdelsesanordningen fjernes fra prøvevognen eller køretøjet uden at lukkebeslaget åbnes. Lukkebeslaget påføres en direkte trækbelastning via de gjorde, der er fastgjort til det, således at alle gjorde underkastes en belastning på 80/n daN, hvor »n« er antal gjorde forbundet med lukkebeslaget, når det er fastlåst, idet minimumsværdien sættes til 2 hvis lukkebeslaget er tilsluttet en stiv del. Kraften påføres under hensyntagen til den vinkel, som lukkebeslaget og den stive del dannede under den dynamiske afprøvning.

8.2.1.1.3.   Med en hastighed på 400 ± 20 mm/min påføres en belastning i det geometriske centrum af lukkebeslagets udløserknap langs en fast akse parallel med knappens indledende bevægelsesretning, idet det geometriske centrum henviser til den del af lukkebeslagets overflade, som udløsningstrykket påføres på. Lukkebeslaget skal være fastgjort til en stiv understøtning under påføring af åbningskraften.

8.2.1.1.4.   Lukkebeslagets åbningskraft påføres med anvendelse af et dynamometer eller tilsvarende anordning på en måde og i en retning svarende til normal brug. Berøringsfladen skal være en poleret halvkugleformet metaloverflade med radius 2,5 ± 0,1 mm.

8.2.1.1.5.   Lukkebeslagets åbningskraft måles, og ethvert svigt af lukkebeslaget noteres.

8.2.1.2.   Åbningsprøve ubelastet

8.2.1.2.1.   Et lukkebeslag, der ikke tidligere har været udsat for belastning, monteres og anbringes i »ubelastet« tilstand.

8.2.1.2.2.   Til måling af lukkebeslagets åbningskraft benyttes metoden i pkt. 8.2.1.1.3. og 8.2.1.1.4.

8.2.1.2.3.   Lukkebeslagets åbningskraft måles,

8.2.1.3.   Styrkeprøve.

8.2.1.3.1.   Til styrkeprøven anvendes to prøveeksemplarer. Alle justeringsanordninger, bortset fra anordninger monteret direkte på en barnefastholdelsesanordning, skal omfattes af prøvningen.

8.2.1.3.2.   Bilag 20 viser en typisk anordning til prøvning af styrken af lukkebeslag. Lukkebeslaget anbringes på den øverste runde plade (A) i forsænkningen. Alle tilstødende gjorde har en længde på mindst 250 mm og anbringes hængende ned fra den øverste plade i forhold til deres position på lukkebeslaget. De frie ender af gjorden føres derefter omkring den underste runde plade (B), indtil de kommer frem ved pladens indvendige åbning. Alle gjorde skal være lodrette mellem A og B. Den runde spændplade (C) blev derefter spændt let mod under siden af BO, således at gjorden stadig har en vis bevægelsesmulighed mellem dem. Med strækanordningen spændes gjordene let og trækkes mellem (B) og (C), indtil alle gjorde er belastet i forhold til deres anbringelse. Lukkebeslaget skal forblive frit af plade (A) og alle dele ved (A) under denne operation og under selve prøven. (B) og (C) klemmes derefter fast sammen, og trækstyrken øges med en vandringshastighed på 100 ± 20 mm/min, indtil de ønskede værdier er nået.

8.2.2.   Justeringsanordning

8.2.2.1.   Lethed af justering

8.2.2.1.1.   Ved afprøvning af håndbetjente justeringsanordninger trækkes gjorden ud af anordningen på normal måde under hensyntagen til normale brugsvilkår ved en hastighed af ca. 100 ± 20 mm mm/s, og maksimumsbelastningen bestemmes til nærmeste hele antal N, efter at gjorden har bevæget sig de første 25 ± 5 mm.

8.2.2.1.2.   Gjordens bevægelse gennem justeringsanordningen afprøves i begge retninger, og gjorden skal gennemføre 10 komplette cykluser før måling.

8.2.3.   Mikroglideprøve (se bilag 5, figur 3).

8.2.3.1.   De komponenter eller anordninger, der skal underkastes mikroglideprøven, opbevares i mindst 24 timer ved en lufttemperatur på 20 ± 5 °C og en relativ luftfugtighed på 65 ± 5 procent. Prøven gennemføres ved en temperatur på mellem 15 and 30 °C.

8.2.3.2.   Gjordens frie ende anbringes som når anordningen er i brug i køretøjet, og må ikke fastgøres til nogen anden del.

8.2.3.3.   Justeringsanordning anbringes på et lodret stykke gjord, hvis ene ende belastes med 50 ± 0,5 N (styret således, at loddet ikke kan svinge og gjorden ikke bliver snoet). Den frie ende af gjorden fra justeringsanordningen monteres lodret opad eller nedad ligesom den er i køretøjet. Dem anden ende føres over en styrerulle med sin vandrette akse parallel med planet af det stykke gjord, der bærer loddet, mens det stykke gjord, der føres over rullen, er vandret.

8.2.3.4.   Den afprøvede anordning anbringes, så dens centrum i den højeste stilling, det kan indtage, er 300 ± 5 mm fra underlaget, og belastningen på et 50 N er 100 ± 5 mm fra underlaget.

8.2.3.5.   Der gennemføres 20 ± 2 forprøvecykluser efterfulgt af 1 000 ± 5 cykluser med en frekvens på 30 ± 10 cykluser pr. minut, idet den totale amplitude er 300 ± 20 mm eller som foreskrevet i pkt. 8.2.5.2.6.2. Belastningen på 50 N påføres kun i et tidsrum svarende til den tid, det tager at gennemløbe 100 ± 20 mm for hver halvperiode. Mikroglidning måles fra positionen svarende til afslutning af de 20 forprøvecykluser.

8.2.4.   Retractor

8.2.4.1.   Oprulningskraft

8.2.4.1.1.   Oprulningskraften måles på med sikkerhedsselen spændt på en attrap svarende til den, der benyttes til den dynamiske afprøvning efter pkt. 8.1.3. Gjordspændingen måles ved berøringspunktet med (men netop fri af) attrappen, mens gjorden ruller sig ind med en hastighed på ca. 0,6 m/min.

Retractormekanismens holdbarhed

8.2.4.2.1.   Gjorden udtrækkes og oprulles det foreskrevne antal gange med højst 30 frem - og tilbagegående bevægelser i minuttet. Ved inerti-retractorer gives gjorden et ryk, der låser retractoren ved hver femte bevægelse. Samme antal ryk påføres 5 forskellige steder på gjorden, når denne er trukket ud til henholdsvis 90 %, 80 %, 75 %, 70 % og 65 % af gjordens totale længde. Er gjorden imidlertid længere end 900 mm, opfattes de nævnte procenttal i forhold til de sidste 900 mm gjord, der kan trækkes ud af retractoren.

8.2.4.3.   Låsning af inerti-retractorer

8.2.4.3.1.   Retractoren afprøves én gang for låsning, når gjorden er rullet ud i sin fulde længde minus 300 ± 3 mm.

8.2.4.3.2.   Når låsning af en inerti-retractor fremkaldes ved en accelererende bevægelse af gjorden, skal udtrækningen af gjorden ske i den retning, den normalt forekommer, når retractoren er monteret i et køretøj.

8.2.4.3.3.   Ved prøvning af retractorernes følsomhed for acceleration af køretøjet skal udtrækningen ske efter to på hinanden vinkelrette vandrette akser, som er vandrette, hvis retractoren er bestemt til at monteres i et køretøj som foreskrevet af fabrikanten af barnefastholdelsesanordningen. Når denne position ikke er angivet, skal den afprøvende myndighed forhøre sig hos fabrikanten af barnefastholdelsesanordningen. Den ene prøveretning skal være den, som den tekniske tjeneste, der foretager afprøvningen for typegodkendelse, anser for mest ugunstig for låsemekanismens funktion.

8.2.4.3.4.   Apparaturet skal være udført således, at den foreskrevne acceleration nås med en middeltilvækst på mindst 25 g/s (7).

8.2.4.3.5.   For at kontrollere overensstemmelsen med forskrifterne i pkt. 7.2.3.2.1.3. og 7.2.3.2.1.4. monteres retractoren på en vandret plade, og denne vippes med en hastighed af højst 2° i sekundet, indtil retractoren låser. Afprøvningen gentages med vipning i andre retninger for at sikre at kravene er opfyldt.

8.2.4.4.   Korrosionsprøvning

8.2.4.4.1.   Korrosionsprøven er beskrevet i pkt. 8.1.1 ovenfor.

8.2.4.5.   Modstandsdygtighed imod støv

8.2.4.5.1.   Retractoren anbringes i et prøvekammer som beskrevet i bilag 3 til dette regulativ. Den monteres i en retning svarende til den, hvori den er monteret i køretøjet. Prøvekammeret skal indeholde støv som beskrevet i pkt. 8.2.4.5.2. nedenfor. Retractorens gjord trækkes 500 mm ud og holdes udtrukket, bortset fra at den underkastes 10 komplette cykluser med tilbagerulning og udtrækning inden for et til to minutter efter hver støvblæsning. I fem timer blæses støvet i 5 sekunder hvert tyvende minut op mod retractoren ved hjælp af tør, oliefri trykluft med et overtryk på 5,5 ± 0,5 bar, der tilføres gennem en åbning Ø 1,5 ± 0,1 mm.

8.2.4.5.2.   Det anvendte støv til afprøvningen i pkt. 8.2.4.5.1. består af omkring 1 kg tørt kvarts, Partikelstørrelsesfordelingen skal være følgende:

| (a) | passerer en 150 μm maskevidde, 104 μm tråddiameter: 99 til 100 procent; |
| --- | --- |

(a)

passerer en 150 μm maskevidde, 104 μm tråddiameter: 99 til 100 procent;

| (b) | passerer en 105 μm maskevidde, 64 μm tråddiameter: 76 til 86 procent; |
| --- | --- |

(b)

passerer en 105 μm maskevidde, 64 μm tråddiameter: 76 til 86 procent;

| (c) | passerer en 75 μm maskevidde, 52 μm tråddiameter: 60 til 70 procent; |
| --- | --- |

(c)

passerer en 75 μm maskevidde, 52 μm tråddiameter: 60 til 70 procent;

8.2.5.   Statisk prøvning af gjorde

8.2.5.1.   Styrkeprøvning af gjorde

8.2.5.1.1.   Hver prøvning udføres på to nye gjordprøver, der er konditioneret som angivet i pkt. 7.2.4.

8.2.5.1.2.   Hver af prøverne monteres i indspændingshovedet på en trækprøvningsmaskine. Indspændingshovederne skal være konstrueret således, at brud på gjorden inde i disse eller i nærheden af dem ikke finder sted. Bevægelseshastigheden skal være 100 ± 20 mm/min. Ved afprøvningens begyndelse skal gjordens fri længde mellem indspændingshovederne være 200 mm ± 40 mm.

8.2.5.1.3.   Spændingen øges, indtil gjorden brister, og brudspændingen noteres.

8.2.5.1.4.   Hvis prøveemnet glider eller brister i indspændingshovederne eller brister mindre end 10 mm fra et af disse, anses afprøvningen for ugyldig og skal gentages på et nyt prøveemne.

Prøver, der udtages af de i pkt.3.2.3. omhandlede gjorde, konditioneres på følgende måde:

8.2.5.2.1.   Konditionering ved rumbetingelser

8.2.5.2.1.1.   Gjorden opbevares i 24 ± 1 timer i luft med temperatur 23 ± 5° og relativ luftfugtighed 50 ± 10 procent. Hvis afprøvningen ikke påbegyndes straks efter konditioneringen, anbringes stykket i en hermetisk lukket beholder indtil afprøvningen begynder. Brudbelastningen skal bestemmes mindre end fem minutter efter at prøven er taget ud af konditioneringsbeholderen.

8.2.5.2.2.   Konditionering med lys

8.2.5.2.2.1.   Bestemmelserne i Anbefaling ISO/105-B02(1978) finder anvendelse. Gjorden udsættes for lys, indtil der et fremkommet en ændring af blå standardtype nr. 7, der svarer til grad 4 på gråskalaen.

8.2.5.2.2.2.   Efter eksponering opbevares gjorden i mindst 24 timer i luft med temperatur 23 ± 5 °C og relativ luftfugtighed 50 ± 10 procent. Brudbelastningen skal bestemmes mindre end fem minutter efter at prøven er taget ud af konditioneringsbeholderen.

8.2.5.2.3.   Konditionering med kulde

8.2.5.2.3.1.   Gjorden opbevares i mindst 24 ± 1 timer i luft med temperatur 23 ± 5 °C og relativ luftfugtighed 50 ± 10 procent.

8.2.5.2.3.2.   Gjorden anbringes derefter i halvanden time på en plan flade i fryserum med lufttemperatur på –30 ± 5 °C. Derefter foldes prøven, og folden belastes med en masse på 2 ± 0,2 kg, som i forvejen er afkølet til –30 ± 5 °C. Efter endnu 30 ± 5 minutters belastning i samme fryserum fjernes massen, og brudbelastningen bestemmes inden fem minutter efter at prøven er taget ud af fryserummet.

8.2.5.2.4.   Konditionering med varme

8.2.5.2.4.1.   Gjorden opbevares i 180 ± 10 minutter i varmeskab med temperatur 60 ± 5 °C og relativ luftfugtighed 65 ± 5 procent.

8.2.5.2.4.2.   Brudbelastningen bestemmes inden fem minutter efter at prøvestykket er taget ud af varmeskabet.

8.2.5.2.5.   Eksponering for vand

8.2.5.2.5.1.   Gjorden opbevares i 180 ± 10 minutter helt nedsænket i destilleret vand ved en temperatur på 20 ± 5 °C tilsat en anelse befugtningsmiddel. Der kan anvendes ethvert befugtningsmiddel, der er egnet til det afprøvede fibermateriale.

8.2.5.2.5.2.   Brudbelastningen bestemmes inden ti minutter efter at prøvestykket er taget op af vandet.

8.2.5.2.6.   Konditionering ved slid

8.2.5.2.6.1.   De komponenter eller anordninger, der skal underkastes slidprøven, opbevares i mindst 24 timer før prøvningen i luft med temperatur 23 ± 5 °C og relativ luftfugtighed 50 ± 10 procent. Konditioneringen udføres ved en temperatur mellem 15° og 30 °C.

8.2.5.2.6.2.   Nedenstående skema angiver de almindelige vilkår for hver prøvning.

| | Belastning (N) | Cykluser pr. minut | Cykluser (antal) |
| --- | --- | --- | --- |
| Type 1-procedure | 10 ± 0,1 | 30 ± 10 | 1 000 ± 5 |
| Type 2-procedure | 5 ± 0,05 | 30 ± 10 | 5 000 ± 5 |

Belastning (N)

Cykluser pr. minut

Cykluser (antal)

Type 1-procedure

10 ± 0,1

30 ± 10

1 000 ± 5

Type 2-procedure

5 ± 0,05

30 ± 10

5 000 ± 5

Når der ikke er tilstrækkelig gjord til at foretage prøvningen over en forskydning på 300 mm, kan prøvning finde sted over en mindre længde, dog ikke under 100 mm.

8.2.5.2.6.3.   Særlige prøvningsbetingelser

8.2.5.2.6.3.1.   Type 1-procedure: i tilfælde, hvor gjorden passerer gennem en hurtigjusteringsanordning. Belastningen på 10 N påføres lodret på den ene del af gjorden. Den anden del af gjorden anbringes vandret og fastgøres til en anordning, der påfører gjorden en frem- og tilbagegående bevægelse. Justeringsanordningen indstilles, så den vandrette sektion af gjorden holdes strakt (se bilag 5, figur 1).

8.2.5.2.6.3.2.   Type 2-procedure: til de tilfælde, hvor gjorden skifter retning ved at passere gennem en stiv del. Under denne prøvning skal vinklerne på de to gjordsektioner være som vist i bilag 5, figur 2. Belastningen på 5 N skal påføres konstant. I tilfælde, hvor gjorden skifter retning mere end én gang ved at passere gennem ens stiv del, kan belastningen på 5 N øges for at opnå den foreskrevne gjordbevægelse på 300 mm gennem den stive del.

8.2.6.   Spærreanordninger

8.2.6.1.   Anordninger af klasse A

Barnefastholdelsesanordningen og den største attrap, som barnefastholdelsesanordningen er bestemt til, anbringes som vist i figur 5 nedenfor. Den anvendte sele skal være som foreskrevet i bilag 13 til dette regulativ. Spærreanordningen skal være fuldt aktiveret, og der sættes et mærke på selen, hvor selen går ind i spærren. Kraftmålerne fastgøres til selen ved hjælp af en D-ring, og der påføres en kraft svarende til det dobbelte (± 5 procent) af massen af den tungeste attrap for gruppe I i mindst ét sekund. Den laveste position anvendes til spærrer i position A, den øverste til spærrer i position B. Kraften påføres yderligere ni gange. Der sættes igen et mærke på selen, hvor den træder ind i spærren, og afstanden mellem de to mærker måles. Under denne prøve skal retractoren være frigjort.

Image

8.2.6.2.   Anordninger af klasse B

Barnefastholdelsesanordningen skal være forsvarligt fastgjort, og selen skal efter forskrifterne i bilag 13 til dette regulativ føres gennem spærren og rammen som angivet i fabrikantens vejledning. Selen føres gennem prøvningsapparaturet som beskrevet i figur 6 nedenfor og fastgøres til en masse på 5,25 ± 0,05 kg. Der skal være 650 ± 40 mm fri gjord mellem massen og det punkt, hvor selen forlader rammen. Spærreanordningen skal være fuldt aktiveret, og der sættes et mærke på selen, hvor selen træder ind i spærren. Massen løftes og slippes, så den falder frit over en distance af 25 ± 1 mm. Dette gentages 100 ± 2 gange med en frekvens på 60 ± 2 cykluser/minut for at simulere den rykvise påvirkning af en barnefastholdelsesanordning i et køretøj. Der sættes endnu et mærke på selen, hvor den træder ind i spærren, og afstanden mellem de to mærker måles. Spærreanordningen skal i monteret stand dække hele gjordens bredde med 15 kg attrappen anbragt. Denne prøve skal udføres med samme gjordvinkler som under normal brug. Den frie ende af selens hoftesektion skal være fastgjort. Prøven udføres med barnefastholdelsessystemet solidt fastgjort til den prøvebænk, der er anvendt til væltningsprøve eller dynamisk prøve. Belastningsgjorden kan fastgøres til det simulerede lukkebeslag.

Image

8.2.7.   Konditioneringsprøve for justeringsanordninger, der er monteret direkte på en barnefastholdelsesanordning

Monter den største attrap, som fastholdelsesanordningen er bestemt for, på samme måde som til den dynamiske prøve, herunder med den standardslaphed, der foreskrives i pkt. 8.1.3.6. Afsæt en referencelinje på selen, hvor selens frie ende træder ind i justeringsanordningen.

Fjern attrappen og anbring fastholdelsesanordningen i konditioneringsopstillingen vist i bilag 19, figur 1.

Den cykliske bevægelse af selen i justeringsanordningen skal være mindst 150 mm. Denne bevægelse skal være sådan, at mindst 100 mm af selen nærmest den frie ende af selen i forhold til referencelinien og resten af den bevægelige længde (ca. 50 mm) nærmest den indbyggede sele i forhold til referencelinien bevæger sig gennem justeringsanordningen.

Er gjordens længde fra referencelinien til selens frie ende ikke tilstrækkelig til ovenstående bevægelse, skal de 150 mm bevægelse gennem justeringsanordningen finde sted fra selens helt udtrukne position.

Den cykliske bevægelse skal have en frekvens på 10 ± 1 cykluser/min. med en hastighed i »B« på 150 ± 10 mm/s.

Temperaturprøve

8.2.8.1.   De i punkt 7.1.5.1. angivne komponenter anbringes over en vandoverflade i et lukket rum med lufttemperatur mindst 80° C i mindst 24 timer uden afbrydelse og køler derefter af ved en omgivende temperatur på højst 23° C. Afkølingsperioden efterfølges straks af tre på hinanden følgende 24 timers cykluser, der hver består af nedenstående på hinanden følgende sekvenser:

| (i) | en omgivende temperatur på mindst 100° C opretholdes i et tidsrum af på seks timer uafbrudt, idet disse betingelser skal nås inden 80 minutter efter cyklusens påbegyndelse; derefter |
| --- | --- |

(i)

en omgivende temperatur på mindst 100° C opretholdes i et tidsrum af på seks timer uafbrudt, idet disse betingelser skal nås inden 80 minutter efter cyklusens påbegyndelse; derefter

| (ii) | en omgivende temperatur på højst 0° C, opretholdt uafbrudt i seks timer, idet disse betingelser skal nås inden 90 minutter; derefter |
| --- | --- |

(ii)

en omgivende temperatur på højst 0° C, opretholdt uafbrudt i seks timer, idet disse betingelser skal nås inden 90 minutter; derefter

| (iii) | en temperatur på højst 23° C, opretholdt i resten af 24 timers cyklusen. |
| --- | --- |

(iii)

en temperatur på højst 23° C, opretholdt i resten af 24 timers cyklusen.

8.3.   Certificering af prøvebænkens sædehynde

8.3.1.   Prøvebænkens sædehynde skal certificeres, når den er ny, for at bestemme de indledende værdier af indtrængning ved anslag og accelerationens spidsværdi, derefter for hver 50 dynamiske prøver, dog mindst en gang om måneden, eller før hver prøve, hvis prøveopstillingen anvendes hyppigt.

8.3.2.   Certificerings- og måleprocedurer skal svare til dem, der foreskrives i den seneste version af ISO 6487; måleudstyret skal svare til specifikationen af en datakanal i kanalfilterklasse (CFC) 60.

Ved hjælp af prøvningsanordningen foreskrevet i bilag 17 til dette regulativ udføres tre prøvninger 150 ± 5 mm fra forkanten af sædehynden i centerlinjen og 150 ± 5 mm i hver retning fra centerlinien.

Anordningen anbringes lodret på et fladt, stift underlag. Sænk slagmassen, til den rører overfladen, og nulstil penetrationsmarkøren. Anbring anordningen lodret over prøvepunktet, løft massen 500 ± 5 mm og lad den falde frit, så den rammer sædets overflade. Registrer penetrationen og decelerationskurven.

8.3.3.   Spidsværdierne må højst afvige 15 procent fra startværdierne.

8.4.   Højhastighedsfilm og -videoer

8.4.1.   For at bestemme attrappens opførsel og dens forskydninger skal alle dynamiske prøver filmes med smalfilm eller video med en frekvens på mindst 400 rammer/sekund.

8.4.2.   Der sættes passende kalibreringsmærker forsvarligt fast på prøvevognen eller køretøjets struktur, så attrappens forskydninger kan bestemmes.

8.5.   Elektriske målinger.

Måleprocedurerne skal svare til dem, der er fastlagt i den nyeste udgave af ISO 6487. Kanalfrekvensklassen skal være:

| Målingens art | CFC (Hz) |
| --- | --- |
| Selebelastning | 60 |
| Acceleration af hoved(form) | 1 000 |
| Acceleration af brystkassen | 180 |
| Acceleration af prøvevogn | 60 |

Målingens art

CFC (Hz)

Selebelastning

60

Acceleration af hoved(form)

1 000

Acceleration af brystkassen

180

Acceleration af prøvevogn

60

Der skal anvendes en aftastningsfrekvens på mindst otte gange FH. (i opstillinger med forprøvefilter af klasse 1 000 svarer dette således til en mindste aftastningsfrekvens på ca.. 8 000 aftastninger pr. sekund pr. kanal).

9.   FORSØGSRAPPORT

9.1.   Forsøgsrapporten skal indeholde resultaterne af alle prøver og målinger, prøvevognens hastigheder, lukkebeslagets plads under prøven, hvis den kan ændres, samt eventuelle svigt eller brud.

9.2.   Hvis bestemmelserne om forankringer i bilag 6, tillæg 3 til dette regulativ ikke er blevet overholdt, skal prøvningsrapporten beskrive, hvordan barnefastholdelsesanordningen er monteret og skal angive vigtige vinkler og dimensioner.

9.3.   Når barnefastholdelsesanordningen afprøves i et køretøj eller en køretøjsstruktur, skal forsøgsrapporten angive, hvordan køretøjsstrukturen er fastgjort til prøvevognen, placeringen af barnefastholdelsesanordningen og køretøjets sæde samt hældningen af køretøjets ryglæn.

10.   ÆNDRINGER OG UDVIDELSE AF GODKENDELSEN AF TYPEN AF BARNEFASTHOLDELSESSYSTEM

Enhver ændring af en type barnefastholdelsesanordning skal anmeldes til den administrative myndighed, som har godkendt typen. Denne myndighed kan da enten:

10.1.1.   skønne, at de foretagne ændringer næppe vil have mærkbar ugunstig virkning, og at barnefastholdelsesanordningen stadig opfylder forskrifterne, eller

10.1.2.   kræve en yderligere prøvningsrapport fra den tekniske tjeneste, som forestår prøvningen.

10.2.   Underretning om nægtelse eller godkendelse skal med angivelse af ændringer gives efter proceduren i pkt. 5.3 ovenfor til de parter i overenskomsten, som anvender dette regulativ.

10.3.   Den kompetente myndighed, som meddeler udvidelse af godkendelsen, påfører et fortløbende udvidelsesnummer og underretter de øvrige parter i 1958-overenskomsten, som anvender dette regulativ, herom ved hjælp af et anmeldelsesskema svarende til modellen i bilag 1 til dette regulativ.

11.   PRODUKTIONENS OVERENSSTEMMELSE

Procedurer til sikring af produktionens overensstemmelse skal opfylde bestemmelserne i overenskomstens tillæg 2 (E/ECE/324-E/ECE/TRANS/505/Rev.2) med følgende krav:

11.1.   Barnefastholdelsesanordninger, som er godkendt efter dette regulativ, skal være produceret således, at de er i overensstemmelse med den godkendte type, idet de opfylder forskrifterne i pkt. 6 til 8 ovenfor.

11.2.   De i bilag 16 til dette regulativ fastlagte mindstekrav til metoder til kontrol af produktionens overensstemmelse skal være overholdt.

11.3.   Den myndighed, som har meddelt typegodkendelse, kan til enhver tid efterprøve de metoder til overensstemmelsesprøvning, som anvendes på hvert produktionsanlæg. Den normale hyppighed af sådan efterprøvning er to gange årligt.

12.   SANKTIONER VED MANGLENDE OVERENSSTEMMELSE AF PRODUKTIONEN

12.1.   En godkendelse for en type barnefastholdelsesanordning, der er meddelt i henhold til dette regulativ, kan inddrages, hvis en barnefastholdelsesanordning med de i pkt. 5.4. omhandlede mærker ikke består stikprøvekontrollen som beskrevet i pkt. 11 eller ikke er i overensstemmelse med den godkendte type.

12.2.   Hvis en part i overenskomsten, som anvender dette regulativ, inddrager en godkendelse, som den tidligere har meddelt, skal den straks underrette de øvrige parter i overenskomsten, som anvender dette regulativ, herom ved hjælp af en meddelelsesblanket svarende til modellen i bilag 1 til dette regulativ.

13.   FULDSTÆNDIG OPHØRT PRODUKTION

13.1.   Hvis indehaveren af godkendelsen fuldstændig indstiller produktionen af en type barnefastholdelsesanordning, som er godkendt i henhold til dette regulativ, skal han underrette den myndighed, som har udstedt godkendelsen, herom. Ved modtagelse af den pågældende meddelelse underretter myndigheden de øvrige parter i 1958-overenskomsten om dette regulativ herom ved hjælp af et anmeldelsesskema svarende til modellen i bilag 1 til dette regulativ.

14.   VEJLEDNING

14.1.   Hver barnefastholdelsesanordning skal ledsages af en vejledning affattet på et sprog svarende til den stat, hvor anordningen er solgt, med følgende indhold:

Monteringsvejledninger skal indeholde følgende punkter:

14.2.1.   For barnefastholdelsesanordninger af kategori »universal« skal nedenstående mærkat være anbragt på salgsstedet, så den er let synlig uden at emballagen aftages:

1.

| 1. | Dette er en barnefastholdelsesanvisning af kategori »Universal«. Den er godkendt efter ECE regulativ nr. 44, ændringsserie 03, til almindelig brug i køretøjer og passer i de fleste, men ikke til alle bilsæder. |
| --- | --- |

Dette er en barnefastholdelsesanvisning af kategori »Universal«. Den er godkendt efter ECE regulativ nr. 44, ændringsserie 03, til almindelig brug i køretøjer og passer i de fleste, men ikke til alle bilsæder.

| 2. | Den passer sandsynligvis i køretøjet, hvis køretøjsfabrikanten i køretøjets instruktionsbog har angivet, at køretøjet kan monteres med barnefastholdelsesanordning af kategori »Universal« til denne aldersgruppe. |
| --- | --- |

2.

Den passer sandsynligvis i køretøjet, hvis køretøjsfabrikanten i køretøjets instruktionsbog har angivet, at køretøjet kan monteres med barnefastholdelsesanordning af kategori »Universal« til denne aldersgruppe.

| 3. | Denne barnefastholdelsesanordning er klassificeret som »Universal« efter strengere regler end dem, der er blevet anvendt på tidligere konstruktioner, som ikke er forsynet med denne anvisning. |
| --- | --- |

3.

Denne barnefastholdelsesanordning er klassificeret som »Universal« efter strengere regler end dem, der er blevet anvendt på tidligere konstruktioner, som ikke er forsynet med denne anvisning.

| 4. | Er De i tvivl, bedes De forhøre Dem hos barnefastholdelsesanordningens fabrikant eller forhandleren. |
| --- | --- |

4.

Er De i tvivl, bedes De forhøre Dem hos barnefastholdelsesanordningens fabrikant eller forhandleren.

14.2.2.   For barnefastholdelsesanordninger af kategori »semi-universal« skal nedenstående mærkat være anbragt på salgsstedet, så den er let synlig uden at emballagen aftages:

Denne barnefastholdelsesanordning er klassificeret til »Begrænset/semi-universal« brug og er egnet til fastgørelse på sæderne i følgende biler







  Formula

| | | |
| --- | --- | --- |

Formula

Formula

14.2.3.   For barnefastholdelsesanordninger af kategori »Køretøjsspecifik« skal nedenstående mærkat være anbragt på salgsstedet, så den er let synlig uden at emballagen aftages.

14.2.4.   Hvis anordningen kræver en voksensele, skal endvidere følgende tekst være anbragt på salgsstedet, så den er let synlig uden at emballagen aftages.

»Er kun egnet, hvis de godkendte køretøjer er monteret med hoftesele/3-punktssele/fast sele/rullesele godkendt efter FN/ECE regulativ nr. 16 eller andre tilsvarende standarder.« (Det ikke gældende overstreges.)

For liftseler indsættes en liste over lifte, som anordningen er egnet for.

14.2.5.   Fabrikanten af barnefastholdelsesanordningen skal på emballagen angive en adresse, hvortil kunden kan rette skriftlig henvendelse for at få nærmere oplysninger om montering af barnefastholdelsesanordningen i nærmere bestemte biler;

14.2.6.   fremgangsmåde ved montering, illustreret med fotografier og/eller meget tydelige tegninger;

14.2.7.   brugeren skal gøres opmærksom på, at sikkerhedsselens stive dele og plastdele skal anbringes og monteres, så der ved normal brug af køretøjet ikke er mulighed for, at de bliver fastklemt under et forskydeligt sæde eller i døren på køretøjet;

14.2.8.   brugeren skal instrueres i, at lifte skal anbringes vinkelret på køretøjets længdeakse;

14.2.9.   for bagudvendende systemer skal kunden instrueres i, at de ikke må benyttes på siddepladser, hvor der er monteret airbag. Disse oplysninger skal være anbragt på salgsstedet, så de er let synlige uden at emballagen aftages;

14.2.10.   for barnefastholdelsesanordninger af kategori »særlige behov« skal nedenstående oplysninger være anbragt på salgsstedet, så de er let synlige uden at emballagen aftages:

Denne barnefastholdelsesanordning »til særlige behov« er bestemt til at give ekstra støtte til børn, der har vanskeligt ved at sidde korrekt i sædvanlige sæder. Forhør Dem altid hos lægen om egnetheden af denne fastholdelsesanordning til Deres barn.

Brugsvejledningen skal indeholde følgende punkter:

14.3.1.   de vægtgrupper, anordningen er bestemt til:

14.3.2.   når anordningen anvendes kombineret med en voksensele, følgende ordlyd: Kun egnet til brug i de anførte køretøjer, monteret med hoftesele/3-punktssele/fast sele/rullesele godkendt efter FN/ECE regulativ nr. 16 eller andre tilsvarende standarder. (Det ikke gældende overstreges.)

14.3.3.   anvendelsen skal være illustreret med fotografier og/eller meget tydelige tegninger. For sæder, der kan anvendes både fremad- og bagudvendende, skal der tydeligt advares om, at anordningen skal anvendes bagudvendende, indtil barnets masse er større end en angiven grænse eller en anden størrelsesangivelse er overskredet;

14.3.4.   virkemåden af lukkebeslaget og justeringsanordningen skal være tydeligt forklaret;

14.3.5.   det skal anbefales, at alle gjorde, der fastspænder fastholdelsesanordningen til køretøjet, skal være stramme, at alle gjorde, der fastholder barnet indstilles efter barnets krop, og at gjordene ikke må være snoet.

14.3.6.   det skal fremhæves, at det er vigtigt at sørge for, at hoftegjorden placeres lavt, så den ligger fast hen over hoften.

14.3.7.   det skal anbefales, at anordningen udskiftes, hvos den har været udsat for kraftig belastning under et uheld;

14.3.8.   der skal gives vejledning i renholdelse;

14.3.9.   der skal gives en generel advarsel til brugeren om faren ved at foretage ændringer eller tilføjelser til anordningen uden den ansvarlige myndigheds godkendelse, og om faren ved ikke nøje at følge monteringsvejledningen fra fabrikanten af barnefastholdelsesanordningen;

14.3.10.   har stolen ikke tekstilovertræk, skal det anbefales, at stolen beskyttes mod sollys, da den ellers kan blive for varm for barnets hud;

14.3.11.   det skal anbefales, at børn ikke efterlades i barnefastholdelsesanordningen uden opsyn;

14.3.12.   de skal anbefales, at al bagage og andre genstande, der kan medføre kvæstelser ved et sammenstød, skal være forsvarligt fastgjort.

14.3.13.   Følgende anbefalinger skal gives:

| (a) | Barnefastholdelsesanordningen må ikke bruges uden betræk. |
| --- | --- |

(a)

Barnefastholdelsesanordningen må ikke bruges uden betræk.

| (b) | Sædets betræk må ikke erstattes med et andet end, der anbefales af fabrikanten, da betrækket er nødvendigt for fastholdelsesanordningens funktion. |
| --- | --- |

(b)

Sædets betræk må ikke erstattes med et andet end, der anbefales af fabrikanten, da betrækket er nødvendigt for fastholdelsesanordningens funktion.

14.3.14.   Der skal være en tekst eller et diagram, der angiver, hvordan brugeren kan fastslå, om voksenselens lukkebeslag er forkert placeret i forhold til de vigtigste belastningsoverførende berøringspunkter på fastholdelsesanordningen. Brugeren skal instrueres om at kontakte barnefastholdelsesanordningens fabrikant, hvis han er i tvivl på dette punkt.

14.3.15.   Hvis barnefastholdelsesanordningen giver mulighed for et alternativt belastningsoverførende berøringspunkt, skal dettes anvendelse være tydeligt beskrevet. Brugeren skal oplyses om, hvordan han vurderer, om denne alternative føring af selen er tilfredsstillende. Brugeren skal instrueres om at kontakte barnefastholdelsesanordningens fabrikant, hvis der er tvivl på dette punkt. Brugeren skal instrueres om at begynde monteringen af barnefastholdelsesanordningen i de positioner af køretøjets sæder, der er kategoriseret som »Universal« i køretøjets instruktionsbog, ved at vælge den primære føringsmåde for selen.

14.3.16.   Der skal være bestemmelser, der sikrer, at vejledningen på barnefastholdelsesanordningen kan bevares i hele dennes levetid eller, for indbyggede fastholdelsesanordninger, i køretøjets instruktionsbog.

14.3.17.   Der skal være en udtrykkelig advarsel om ikke at benytte andre belastningsoverførende berøringspunkter end dem, der er beskrevet i vejledningen og markeret på barnefastholdelsesanordningen.

15.   NAVN OG ADRESSE PÅ DE TEKNISKE TJENESTER, SOM FORESTÅR GODKENDELSESPRØVNINGEN, OG PÅ DE ADMINISTRATIVE MYNDIGHEDER

15.1.   De parter i overenskomsten, som anvender dette regulativ, meddeler til FN's sekretariat navn og adresse på de tekniske tjenester, som er ansvarlige for udførelse af godkendelsesprøvninger, og på de administrative myndigheder, som meddeler godkendelser, og hvortil meddelelser udstedt i andre lande om typegodkendelse eller udvidelse, nægtelse eller inddragelse af godkendelse. skal sendes

---

(1)  1 for Tyskland, 2 for Frankrig, 3 for Italien, 4 for Nederlandene, 5 for Sverige, 6 for Belgien, 7 for Ungarn, 8 for Tjekkiet, 9 for Spanien, 10 for Jugoslavien, 11 for Det Forenede Kongerige, 12 for Østrig, 13 for Luxembourg, 14 for Schweiz, 15 (fri), 16 for Norge, 17 for Finland, 18 for Danmark, 19 for Rumænien, 20 for Polen, 21 for Portugal, 22 for Den Russiske Føderation, 23 for Grækenland, 24 for Irland, 25 for Kroatien, 26 for Slovenien, 27 for Slovakiet, 28 for Belarus, 29 for Estland, 30 (fri), 31 for Bosnien-Hercegovina, 32 for Letland, 33 (fri), 34 for Bulgarien, 35 (fri), 36 for Litauen, 37 for Tyrkiet, 38 (fri), 39 for Aserbajdsjan, 40 for Den Tidligere Jugoslaviske Republik Makedonien, 41 (fri), 42 for Det Europæiske Fællesskab (godkendelser meddeles af medlemsstaterne under anvendelse af deres respektive ECE-symbol), 43 for Japan, 44 (fri), 45 for Australien, 46 for Ukraine, 47 for Sydafrika og 48 for New Zealand. Efterfølgende numre tildeles andre stater i den kronologiske orden, i hvilken de ratificerer eller tiltræder overenskomsten om ensartede tekniske forskrifter for hjulkøretøjer og udstyr og dele, som kan monteres og/eller anvendes på hjulkøretøjer, og vilkårene for gensidig anerkendelse af godkendelser udstedt på grundlag af sådanne forskrifter, og de således tildelte numre meddeles af FN's generalsekretær til overenskomstens parter.

(2)  Grænserne for acceleration af brystkassen finder ikke anvendelse, når attrappen »nyfødt« anvendes, da denne ikke er instrumenteret.

(3)  Den »nyfødte« attrap har ingen abdominalindsats. Der kan derfor kun foretages en subjektiv analyse med hensyn til abdominal penetration.

(4)  Tolerancer på dimensioner gælder ikke som grænseværdier, medmindre andet er angivet

| Område for dimensioner (mm) | Under 6 | over 6 til 30 | over 30 til 120 | over 120 til 315 | over 315 til 1 000 | Over 1 000 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Tolerance (mm) | ± 0,5 | ± 1 | ± 1,5 | ± 2 | ± 3 | ± 4 |

Område for dimensioner (mm)

Under 6

over 6 til 30

over 30 til 120

over 120 til 315

over 315 til 1 000

Over 1 000

Tolerance (mm)

± 0,5

± 1

± 1,5

± 2

± 3

± 4

Tolerance på vinkler, medmindre andet er angivet: ± 1.

(5)  Under kalibreringen skal standselængden være 650 ± 30 mm

(6)  Under kalibreringen skal standselængden være 275 ± 20 mm.

BEMÆRKNING: Alle fastholdelsessystemer til gruppe 0 og 0+ afprøves i henhold til betingelserne for »bagudvendende« ved frontalsammenstød og påkørsel bagfra.

Tegnforklaring

Testimpuls nr. 1 Som foreskrevet i bilag 7 – frontalsammenstød.

Testimpuls nr. 2 Som foreskrevet i bilag 7 – påkørsel bagfra

Testimpuls nr. 3 Decelerationsimpuls af køretøj underkastet frontalsammenstød.

Testimpuls nr. 4 Decelerationsimpuls af køretøj underkastet påkørsel bagfra.

(7)  g = 9,81 m/s2

---

BILAG 1

MEDDELELSE

(største format: A4 (210 × 297 mm))

Image

---

BILAG 2

GODKENDELSESMÆRKERS UDFORMNING

Image

Barnefastholdelsesanordningen med ovenstående godkendelsesmærke er en anordning, der kan monteres i ethvert køretøj og kan anvendes i masseområdet 9 kg til 36 kg (gruppe I til III); den er godkendt i Nederlandene (E4) under nummer 032439. Godkendelsesnummeret angiver, at godkendelsen blev meddelt i henhold til kravene i regulativet og godkendelse af fastholdelsesanordninger til børn i motordrevne køretøjer (barnefastholdelsessystemer) som ændret ved ændringsserie 03.

Image

Barnefastholdelsesanordningen med ovenstående godkendelsesmærke er en anordning, der ikke kan monteres i ethvert køretøj og kan anvendes i masseområdet 9 kg til 25 kg (gruppe I og II); den er godkendt i Nederlandene (E4) under nummer 032439. Godkendelsesnummeret angiver, at godkendelsen blev meddelt i henhold til kravene i regulativet om godkendelse af fastholdelsesanordninger til børn i motordrevne køretøjer (barnefastholdelsessystemer) som ændret ved ændringsserie 03. Symbolet »Y« angiver, at systemet har skridtgjord.

Bemærkninger : Godkendelsesnummeret og tillægssymboler dertil skal være placeret tæt ved cirklen og enten over eller under bogstavet »E« eller til højre eller til venstre for dette. Godkendelsesnummerets cifre skal være på samme side af bogstavet »E« og vende samme vej. Tillægssymbolet (-symbolerne) skal være placeret diametralt modsat godkendelsesnummeret. Brug af romertal som godkendelsesnummer bør undgås for at undgå forveksling med andre symboler.

---

BILAG 3

OPSTILLING AF APPARATUR TIL PRØVNING FOR MODSTANDSDYGTIGHED MOD STØV

(målangivelser i mm)

Image

Image

---

BILAG 4

KORROSIONSAFPRØVNING

1.   PRØVNINGSAPPARAT

1.1.   Apparatet består af et salttågekammer, en beholder til saltopløsningen, en tilførsel af komprimeret luft tilpasset formålet, en eller flere forstøverdyser, holdere for prøveeksemplarerne, en anordning til opvarmning af kammeret og de nødvendige kontrolmidler. Dimensioner og konstruktionsdetaljer for apparatet er valgfri, når blot afprøvningsbetingelserne overholdes.

1.2.   Det er vigtigt at sikre, opløsning, som samler sig på kammerets dæksel, ikke drypper ned på prøveeksemplaret,

1.3.   Opløsning, som drypper ned fra prøveemnet, må ikke føres tilbage til beholderen og derefter forstøves på ny.

1.4.   Apparatet må ikke være fremstillet af materialer, som har indflydelse på salttågens korroderende egenskaber.

2.   PRØVEEMNETS ANBRINGELSE I TÅGEKAMMERET

2.1.   Prøveeksemplarerne med undtagelse af retractorerne skal fastholdes eller være udspændt mellem 15° og 30° i forhold til lodret og så vidt muligt parallelt med den vandrette salttågestrøms hovedretning bestemt i forhold til den dominerende overflade af prøveemnet.

2.2.   Retractorerne skal være understøttet eller udspændt på en sådan måde, at aksler i ruller til oprulning af gjorden er vinkelrette på den vandrette salttågestrøms hovedretning i kammeret. Retractorens åbning til gjorden skal ligeledes vende i denne hovedretning.

2.3.   Hver prøve skal anbringes, så salttågen har fri adgang til alle prøver.

2.4.   Prøverne anbringes, så det undgås, at saltopløsning fra én prøve drypper til en anden prøve

3.   SALTOPLØSNING

3.1.   Saltopløsningen fremstilles ved opløsning af 5 ± 1 dele efter vægt natriumchlorid i 95 dele destilleret vand. Det anvendte natriumchlorid skal i det væsentlige være nikkel- og kobberfrit og må i tør tilstand indeholde højst 0,1 procent natriumiodid og højst 0,3 % totale urenheder.

3.2.   Opløsningen skal være sådan, at når den forstøves ved 35° C, ligger pH af den opsamlede væske i området 6,5 til 7,2.

4.   TRYKLUFT

4.1.   Den tilførte trykluft til dysen (dyserne) til forstøvning af saltopløsningen skal være fri for olie og urenheder og skal have et tryk mellem 70 kN/m2 og 170 kN/m2.

5.   BETINGELSERNE I TÅGEKAMMERET

5.1.   Eksponeringsområdet i tågekammeret skal holdes på 35 ± 5° C. Der anbringes mindst to rene opsamlingskar i eksponeringsområdet, således at der ikke opsamles dråber af opløsning fra prøverne eller fra nogen anden kilde. Opsamlingskarrene skal være placeret tæt ved prøveeksemplarerne, det ene så tæt som muligt på dyserne, det andet så langt fra alle dyserne som muligt. Tågen skal være således, at der på hver 80 cm2 af den vandrette opsamlingszone i hvert opsamlingskar gennemsnitligt opsamles mellem 1,0 og 2,0 ml opløsning i timen, målt over gennemsnitligt mindst 16 timer.

5.2.   Dysen (eller dyserne) skal være rettet eller forskudt på en sådan måde, at forstøvningen ikke direkte slår imod prøveeksemplarerne.

---

BILAG 5

SLID- OG MIKROGLIDEPRØVE

Eksempel a

Image

Eksempel b

Image

Eksempler på prøveopstillinger for forskellige typer justeringsanordninger.

Image

Image

Image

Belastningen af prøvningsanordningen skal være lodret styret, så det forhindres, at massen kommer i svingninger og gjorden bliver snoet.

Fastgørelsesanordningen skal være fastgjort til belastningen på 50 N på samme måde som i køretøjet.

---

BILAG 6

BESKRIVELSE AF PRØVEVOGNEN

1.   VOGNEN

1.1.   Til afprøvning på sikkerhedsseler skal vognens masse, når den alene bærer sædet, være 400 ± 20 kg. Til afprøvning af fastholdelsessystemer skal prøvevognen med den påmonterede køretøjsstruktur have en masse på 800 kg. Den samlede masse af vognen og køretøjets struktur kan dog om nødvendigt øges i trin på 200 kg. I intet tilfælde må den samlede masse afvige mere ± 40 kg fra den nominelle værdi.

2.   KALIBRERINGSSKÆRM

2.1.   En kalibreringsskærm fastgøres solidt til vognen og forsynes med en tydelig udslagsgrænselinje, der gør det muligt at bestemme fastslå overholdelsen af kriterierne for fremadgående bevægelse ud fra fotografiske optegnelser.

3.   SÆDE

Sædet skal være konstrueret som følger:

3.1.1.   Sædet skal have stift, fast ryglæn med de i tillæg 1 til dette bilag angivne mål. Underdelen og overdelen er udført i stålrør Ø 20 mm

3.1.2.   Sædehynden er stiv og har de i tillæg 1 til dette bilag angivne mål. Sædehyndens bageste del er udført i stiv metalplade med overkant bestående af et rør Ø 20 mm. Sædets forreste del er ligeledes udført i rør Ø 20 mm.

3.1.3.   For at give adgang til forankringsbeslagene skal sædehynden bagtil have åbninger som foreskrevet i tillæg 1 til dette bilag.

3.1.4.   Sædets bredde er 800 mm;

3.1.5.   Sædets ryglæn og sædehynde er betrukket med polyurethanskum, hvis karakteristika er angivet i tabel 1. Hyndens dimensioner er angivet i tillæg 1 til dette bilag.

Tabel 1:

| Vægtfylde efter ISO 485 (kg/m3) | 43 |
| --- | --- |
| Hårdhed efter ISO 2439B (N) | |
| | p –25 % |

Vægtfylde efter ISO 485 (kg/m3)

43

Hårdhed efter ISO 2439B (N)

p –25 %

125

| | p –40 % |
| --- | --- |

p –40 %

155

Trykstyrke efter ISO 3386 (kPa)

4

Brudforlængelse efter ISO 1798 (%)

180

Brudstyrke efter ISO 1798 (kPa)

100

Blivende deformation efter ISO 1856 (%)

3

3.1.6.   Polyurethanskummet skal være overtrukket med markisestof af polyacrylat-fiber med karakteristika som angivet i tabel 2.

Tabel 2:

| Specifik masse (g/m2) | 290 |
| --- | --- |
| Brudstyrke efter DIN 53 587 på 50 mm bredt prøveemne: | |
| | i længderetningen (kg): |

Specifik masse (g/m2)

290

Brudstyrke efter DIN 53 587 på 50 mm bredt prøveemne:

i længderetningen (kg):

120

| | i tværretningen (kg): |
| --- | --- |

i tværretningen (kg):

80

Betrækning af sædet og ryglænet (1)

3.1.7.1.   Sædets skumhynde fremstilles af en kasseformet skumblok (800 x 575 x 135 mm) på en sådan måde (se figur 1 i tillæg 1 til dette bilag), at dets form svarer til den i figur 2 i tillæg 1 til dette bilag foreskrevne aluminiumbundplade.

3.1.7.2.   Der bores seks huller i bundpladen til fastboltning til vognen. Hullerne bores langs pladens længste side, tre i hver side, og placeres afhængigt af vognen konstruktion. Der føres seks bolte gennem hullerne. Det anbefales at fæstne boltene til pladen med et passende klæbemiddel. Derefter fastgøres boltene med møtrikker.

3.1.7.3.   Betrækket (1 250 x 1 200 mm, se figur 3 i tillæg 1 til dette bilag) skæres i tværretningen, så materialet ikke har mulighed for at overlappe efter påsætning. Mellem betrækkets kanter skal der være et mellemrum på ca. 100 mm. Der skal således skæres ca. 1 200 mm af materialet.

3.1.7.4.   Der afsættes to streger på tværs hen over betrækket, 375 mm fra dettes midterlinie. (Se figur 3 i tillæg 1 til dette bilag)

3.1.7.5.   Sædets skumhynde anbringes med oversiden nedad på betrækket med aluminiumbundpladen opad.

3.1.7.6.   Betrækket strækkes på begge sider, til de afsatte streger passer med kanterne af aluminiumbundpladen.. Svarende til hver bolt skæres et lille snit, og betrækket trækkes over boltene.

3.1.7.7.   Der skæres et snit i betrækket svarende til rillerne i bundpladen og i skummet.

3.1.7.8.   Betrækket limes fast på aluminiumpladen med en fleksibel lim. Møtrikkerne skal fjernes, før der limes.

3.1.7.9.   Flapperne på siden foldes ind mod pladen og limes ligeledes.

3.1.7.10.   Flapperne i rillerne foldes ind og fæstnes med stærk tape.

3.1.7.11.   Den fleksible lim skal tørre i mindst 12 timer.

3.1.7.12.   Ryglænets hynde betrækkes på nøjagtig samme måde som sædet, bortset fra at stregerne på betrækket (1 250 x 850 mm) afsættes 320 mm fra materialets centerlinie.

3.1.8.   Linien Cr falder sammen med skæringslinien mellem oversiden af sædet og forsiden af ryglænet.

Afprøvning af bagudvendende anordninger

3.2.1.   Til at bære barnefastholdelsesanordningen monteres en særlig ramme på vognen som vist i figur 1.

3.2.2.   Et stålrør fastgøres solidt til vognen, således at en belastning på 5 000 ± 50 N, der påføres vandret på midten af røret, ikke medfører en større bevægelse end 2 mm.

3.2.3.   Rørets dimensioner skal være 500 x 100 x 90 mm.

Image

4.   STOPANORDNING

4.1.   Anordningen består af to ens energioptagende enheder, der er monteret parallelt.

Om nødvendigt anvendes en ekstra energioptagende enhed for hver 200 kg forøgelse af den nominelle masse. Hver energioptagende enhed består af:

4.2.1.   et ydre hus, dannet af et stålrør;

4.2.2.   et energioptagende rør af polyurethan;

4.2.3.   en olivenformet knap af poleret stål, der trænger ind i den energioptagende enhed; og

4.2.4.   en aksel og en anslagsplade.

4.3.   Dimensionerne på de forskellige dele af denne energioptagende enhed er gengivet i tillæg 2 til dette bilag.

4.4.   Specifikationerne for det energioptagende materiale er angivet i tabel 3 og tabel i dette bilag.

4.5.   Stopanordningen opbevares i mindst 12 timer ved en temperatur mellem 15° og 25° C, før den anvendes til den i bilag 7 til de i dette regulativ beskrevne kalibreringsprøver. Ved hver type prøve skal stopanordningen opfylde præstationskravene i bilag 7, tillæg 1 og 2. Til dynamisk prøvning af barnefastholdelsesanordningen skal stopanordningen opbevares i mindst 12 timer ved samme temperatur, som inden for ± 2° C svarer til temperaturen ved kalibreringsprøven. Enhver anden anordning, der giver tilsvarende resultater, kan godtages.

Tabel 3

SPECIFIKATIONER FOR ENERGIOPTAGENDE MATERIALE »A«

(ASTM Metode D 735, medmindre andet er angivet)

| Shore-hårdhed A: | 95 ± 2 ved 20 ± 5 °C |
| --- | --- |
| Brudstyrke: | Ro 350 kg/cm2 |
| Minimumsforlængelse: | Ao 400 % |
| Elasticitetsmodul | ved 100 % forlængelse: | 110 kg/cm2 |
| ved 300 % forlængelse: | 240 kg/cm2 |
| Lavtemperaturskørhed (ASTM Metode D736): | 5 timer ved –55° C |
| Blivende deformation (Metode B): | 22 timer ved 70 °C 45 % |
| Vægtfylde ved 25° C: | 1,05 til 1,10 |
| Ældning I luft (ASTM Metode D 573) | 70 timer ved 100° C:






  — | Shore-hårdhed: maks. ændring ± 3 |

Shore-hårdhed A:

95 ± 2 ved 20 ± 5 °C

Brudstyrke:

Ro 350 kg/cm2

Minimumsforlængelse:

Ao 400 %

Elasticitetsmodul

ved 100 % forlængelse:

110 kg/cm2

ved 300 % forlængelse:

240 kg/cm2

Lavtemperaturskørhed (ASTM Metode D736):

5 timer ved –55° C

Blivende deformation (Metode B):

22 timer ved 70 °C 45 %

Vægtfylde ved 25° C:

1,05 til 1,10

Ældning I luft (ASTM Metode D 573)

70 timer ved 100° C:

—

Shore-hårdhed: maks. ændring ± 3

| — | brudstyrkeformindskelse < 10 % af Ro |
| --- | --- |

—

brudstyrkeformindskelse < 10 % af Ro

| — | forlængelse: mindskelse < 10 % af Ao |
| --- | --- |

—

forlængelse: mindskelse < 10 % af Ao

| — | vægt: formindskelse < 1 % |
| --- | --- |

—

vægt: formindskelse < 1 %

Nedsænkning i olie (ASTM Metode nr. 1 olie):

70 timer ved 100° C:

| — | Shore-hårdhed: maks. ændring ± 4 |
| --- | --- |

—

Shore-hårdhed: maks. ændring ± 4

| — | brudstyrkeformindskelse < 15 % af Ro |
| --- | --- |

—

brudstyrkeformindskelse < 15 % af Ro

| — | forlængelse: mindskelse < 10 % af Ao |
| --- | --- |

—

forlængelse: mindskelse < 10 % af Ao

| — | volumen: kvældning < 5 % |
| --- | --- |

—

volumen: kvældning < 5 %

Nedsænkning i olie (ASTM Metode nr. 3 olie):

70 timer ved 100° C:

| — | brudstyrkeformindskelse < 15 % af Ro |
| --- | --- |

—

brudstyrkeformindskelse < 15 % af Ro

| — | forlængelse: mindskelse < 15 % af Ao |
| --- | --- |

—

forlængelse: mindskelse < 15 % af Ao

| — | volumen: kvældning < 20 % |
| --- | --- |

—

volumen: kvældning < 20 %

Nedsænkning i destilleret vand:

brudstyrkeformindskelse < 35 % af Ro

Én uge ved 70 °C:

forlængelse: forøgelse < 20 % af Ao

Tabel 4

SPECIFIKATIONER FOR ENERGIOPTAGENDE MATERIALE »B«

(ASTM Metode 2000 (1980) medmindre andet er angivet)

| Shore-hårdhed A: | 88 ± 2 ved 20 ± 5° C |
| --- | --- |
| Brudstyrke: | Ro 300 kg/cm2 |
| Minimumforlængelse: | Ao 400 % |
| Elasticitetsmodul | ved 100 % forlængelse: | 70 kg/cm2 |
| ved 300 % forlængelse: | 130 kg/cm2 |
| Lavtemperaturskørhed (ASTM Metode D 736): | 5 timer ved –55 °C |
| Blivende deformation (Metode B): | 22 timer ved 70° C 45 % |
| Vægtfylde ved 25° C: | 1,08 til 1,12 |
| Ældning i luft (ASTM Metode D 573 (1981)): | 70 timer ved 100° C:






  — | Shore-hårdhed: maks. ændring ± 3 |

Shore-hårdhed A:

88 ± 2 ved 20 ± 5° C

Brudstyrke:

Ro 300 kg/cm2

Minimumforlængelse:

Ao 400 %

Elasticitetsmodul

ved 100 % forlængelse:

70 kg/cm2

ved 300 % forlængelse:

130 kg/cm2

Lavtemperaturskørhed (ASTM Metode D 736):

5 timer ved –55 °C

Blivende deformation (Metode B):

22 timer ved 70° C 45 %

Vægtfylde ved 25° C:

1,08 til 1,12

Ældning i luft (ASTM Metode D 573 (1981)):

70 timer ved 100° C:

—

Shore-hårdhed: maks. ændring ± 3

| — | brudstyrkeformindskelse < 10 % af Ro |
| --- | --- |

—

brudstyrkeformindskelse < 10 % af Ro

| — | forlængelse: mindskelse < 10 % af Ao |
| --- | --- |

—

forlængelse: mindskelse < 10 % af Ao

| — | vægtforøgelse < 1 % |
| --- | --- |

—

vægtforøgelse < 1 %

Nedsænkning i olie(ASTM Metode D 471 (1979) Olie nr. 1):

70 timer ved 100° C:

| — | Shore-hårdhed: maks. ændring ± 4 |
| --- | --- |

—

Shore-hårdhed: maks. ændring ± 4

| — | brudstyrkeformindskelse < 15 % af Ro |
| --- | --- |

—

brudstyrkeformindskelse < 15 % af Ro

| — | forlængelse: mindskelse < 10 % af Ao |
| --- | --- |

—

forlængelse: mindskelse < 10 % af Ao

| — | volumen: kvældning < 5 % |
| --- | --- |

—

volumen: kvældning < 5 %

Nedsænkning i olie(ASTM Metode D 471 (1979) Olie nr. 3):

70 timer ved 100° C:

| — | brudstyrkeforøgelse < 15 % af Ro |
| --- | --- |

—

brudstyrkeforøgelse < 15 % af Ro

| — | forlængelse: mindskelse < 15 % af Ao |
| --- | --- |

—

forlængelse: mindskelse < 15 % af Ao

| — | volumen: kvældning < 20 % |
| --- | --- |

—

volumen: kvældning < 20 %

Nedsænkning i destilleret vand:

brudstyrkeformindskelse < 35 % af Ro

Én uge ved 70 °C:

forlængelse: mindskelse < 20 % af Ao

---

(1)  Nærmere oplysninger om de anvendte materialer i denne proces kan rekvireres fra TNO (Research Institute for Road Vehicles), Schoemakerstraat 97, 2628 VK Delft, Nederlandene.

BILAG 6

Tillæg 1

Image

Image

Image

Image

Tillæg 2

Stopanordning

dimensioner til frontalsammenstød (i mm)

Image

Image

Image

Image

Image

Stopanordning (samlet)

Påkørsel bagfra

Image

Polyurethanrør for stopanordning

Påkørsel bagfra

Image

Tillæg 3

ANBRINGELSE OG BRUG AF FORANKRINGER PÅ PRØVEVOGNEN

1.   Forankringerne anbringes som vist i nedenstående figur.

Til barnefastholdelsesanordninger i kategori »universal« og »begrænset« skal anvendes følgende forankringspunkter:

2.1.   Til barnefastholdelsesanordninger godkendt til brug med hofteseler, punkt A og B;

2.2.   Til barnefastholdelsesanordninger godkendt til brug med hofte- og diagonalseler, punkt A, B0 og C.

3.   Forankring A, B og D skal anvendes til barnefastholdelsesanordninger i kategori »semi-universal« med kun har én øverste forankring.

4.   Forankring A, B og E og F skal anvendes til barnefastholdelsesanordninger i kategori »semi-universal« med to ekstra øverste forankringer.

5.   Forankringspunkterne R1, R2, R3, R4 og R5 er supplerende forankringspunkter til bagudvendende barnefastholdelsessystemer i kategori »semi-universal« med en eller flere supplerende forankringer (se pkt. 8.1.3.5.3.)

6.   Bortset fra punkt C (der repræsenterer vendebeslagets placering på stolpen), viser de punkter, der svarer til forankringernes placering, hvor gjordenes ender skal tilsluttes vognen eller belastningstransduceren. Den struktur, der bærer forankringerne, skal være stiv. De øverste forankringer må ikke blive forskudt mere end 0,2 mm i længderetningen, når de belastes med 980 N i denne retning. Vognen skal være således konstrueret, at der ikke opstår blivende deformation i de dele, der bærer forankringerne under prøven.

7.   Til lifte i gruppe 0 kan punkterne A1 og/eller B1 anvendes alternativt som angivet af fastholdelsessystemets fabrikant. A1 og B1 er beliggende på en tværgående linie gennem R1 i en afstand af 350 mm fra R1.

8.   Til prøvning af barnefastholdelsesanordninger i kategori »universal« og »begrænset« monteres en standardsele med retractor som specificeret i bilag 13, på prøvesædet.

Image

Image

---

BILAG 7

KURVE OVER PRØVEVOGNENS DECELERATION SOM FUNKTION AF TIDEN

1.   Decelerationskurven for prøvevognen, hvorpå der er anbragt lodder til en total masse på 455 ± 20 kg, når barnefastholdelsesanordningen afprøves efter pkt. 8.1.3.1. i dette regulativ, og på 910 ± 40 kg, når barnefastholdelsesanordningen afprøves efter pkt. 8.1.3.2. i dette regulativ, idet den nominelle masse af prøvevogn og køretøjsstruktur er 800 kg, skal ved frontalsammenstød være inden for det skraverede område i tillæg 1 til dette bilag og, ved påkørsel bagfra, inden for det skraverede område i tillæg 2 til dette bilag.

2.   Om nødvendigt kan der til den nominelle masse af prøvevognen og den til denne fastgjorte køretøjsstruktur for hver forøgelse på 200 kg tilføjes en ekstra dødmasse på 28 kg. Den totale masse af prøvevogn, køretøjstruktur og dødmasser må i intet tilfælde afvige mere end ± 40 kg fra den nominelle værdi ved kalibreringsprøverne. Ved kalibrering af stopanordningen skal standselængden være 650 ± 30 mm for frontalsammenstød og 275 ± 20 mm for påkørsel bagfra.

3.   Kalibrerings- og måleprocedurer skal svare til dem, der er fastlagt i den internationale standard ISO 6487 (1980), og måleapparaturet skal være i overensstemmelse med specifikationen af en datakanal med kanalfrekvensklasse (CFC) 60.

tillæg 1

Kurve over prøvevognens deceleration som funktion af tiden

(kurve til kalibrering af stopanordningen)

Frontalsammenstød

Image

tillæg 2

Kurve over vognens deceleration som funktion af tiden

(kurve til kalibrering af stopanordningen)

Påkørsel bagfra

Image

---

BILAG 8

BESKRIVELSE AF ATTRAPPERNE

1.   ALMINDELIGT

1.1.   Attrapperne i dette regulativ er beskrevet i tillæg 1 til 3 til dette bilag og i tekniske tegninger udarbejdet af TNO (Research Institute for Road Vehicles), Schoemakerstraat 97, 2628 VK Delft, Nederlandene.

Alternative attrapper kan anvendes, forudsat at:

1.2.1.   deres ækvivalens kan godtgøres til den kompetente myndigheds tilfredshed, og

1.2.2.   deres anvendelse er registreret i prøvningsrapporten og i den i bilag 1 til dette regulativ beskrevne anmeldelsesblanket.

tillæg 1

BESKRIVELSE AF 9-MÅNEDERS OG 3-, 6- OG 10-ÅRS ATTRAPPER

1.   ALMINDELIGT

1.1.   Dimensioner og masse af de nedenfor beskrevne attrapper er baseret på antropometri af børn svarende til 50 % percentilen for en alder af hhv. 9 måneder og 3, 6 og 10 år.

1.2.   Attrappen består af et skelet af metal og polyester med kropsdele af støbt polyurethan.

1.3.   De enkelte dele af attrappen ses i figur 9.

2.   OPBYGNING

2.1.   Hoved

2.1.1.   Hovedet er udført i polyurethan forstærket med metalbånd. Indvendigt i hovedet kan måleudstyr monteres på en polyamidblok placeret i tyngdepunktet.

2.2.   Hvirvler

Halshvirvler

2.2.1.1.   Halsen består af 5 ringe af polyurethan med en kerne af polyamid. Ring-taphvirvelblokken er af polyamid.

Lændehvirvler

2.2.2.1.   De fem lændehvirvler er fremstillet af polyamid.

2.3.   Brystkasse

2.3.1.   Brystkassens skelet består af en ramme af stålrør, hvorpå skulderleddene er monteret. Rygraden består af et stålkabel med fire gevindstykker.

2.3.2.   Skelettet er betrukket med polyurethan. Måleudstyr kan monteres i brysthulen.

2.4.   Lemmer

2.4.1.   Arme og ben er ligeledes udført i polyurethan forstærket med metalelementer i form af firkantrør, bånd og plader. Knæene og albuerne har justerbare hængselled. Leddene for overarme og lår er justerbare kugleled.

2.5.   Bækken

2.5.1.   Bækkenet er udført i glasfiberarmeret polyester, ligeledes betrukket med polyurethan.

2.5.2.   Formen af bækkenets overside, der er vigtig for bestemmelse af følsomheden for abdominal belastning, er så vidt som muligt eftergjort efter et barns bækken.

2.5.3.   Hofteleddene er placeret lige under bækkenet.

2.6.   Samling af attrappen

Hals-brystkasse-bækken

2.6.1.1.   Lændehvirvler og bækken skrues på stålkablet, og spændingen korrigeres med en møtrik. Halshvirvlerne monteres og justeres på samme måde. Da stålkablet ikke må kunne bevæge sig frit gennem brystkassen, må lændehvirvlernes spænding ikke kunne indstilles fra halsen eller omvendt.

Hoved-hals

2.6.2.1.   Hovedet kan monteres og justeres med en bolt og en møtrik gennem ring-taphvirvelblokken.

Torso-lemmer

2.6.3.1.   Arme og ben kan monteres og justeres i forhold til torsoen ved hjælp af kugleled.

2.6.3.2.   Skulderleddenes ledkugler er fastgjort på torsoen; hofteleddenes er fastgjort på benene.

3.   VIGTIGSTE KARAKTERISTIKA

3.1.   Masse

Tabel 1

| Komponent | Masse i kg for hver aldersgruppe |
| --- | --- |
| 9 måneder | 3 år | 6 år | 10 år |
| Hoved + | 2,20 | ± 0,10 | 2,70 | ± 0,10 | 3,45 | ± 0,10 | 3,60 | ± 0,10 |
| Torso | 3,40 | ± 0,10 | 5,80 | ± 0,15 | 8,45 | ± 0,20 | 12,30 | ± 0,30 |
| Øvre | 0,70 | ± 0,05 | 1,10 | ± 0,05 | 1,85 | ± 0,10 | 2,00 | ± 0,10 |
| Nedre | 0,45 | ± 0,05 | 0,70 | ± 0,05 | 1,15 | ± 0,05 | 1,60 | ± 0,10 |
| Øvre | 1,40 | ± 0,05 | 3,00 | ± 0,10 | 4,10 | ± 0,15 | 7,50 | ± 0,15 |
| Nedre | 0,85 | ± 0,05 | 1,70 | ± 0,10 | 3,00 | ± 0,10 | 5,00 | ± 0,15 |
| Total | 9,00 | ± 0,20 | 15,00 | ± 0,30 | 22,00 | ± 0,50 | 32,00 | ± 0,70 |

Komponent

Masse i kg for hver aldersgruppe

9 måneder

3 år

6 år

10 år

Hoved +

2,20

± 0,10

2,70

± 0,10

3,45

± 0,10

3,60

± 0,10

Torso

3,40

± 0,10

5,80

± 0,15

8,45

± 0,20

12,30

± 0,30

Øvre

0,70

± 0,05

1,10

± 0,05

1,85

± 0,10

2,00

± 0,10

Nedre

0,45

± 0,05

0,70

± 0,05

1,15

± 0,05

1,60

± 0,10

Øvre

1,40

± 0,05

3,00

± 0,10

4,10

± 0,15

7,50

± 0,15

Nedre

0,85

± 0,05

1,70

± 0,10

3,00

± 0,10

5,00

± 0,15

Total

9,00

± 0,20

15,00

± 0,30

22,00

± 0,50

32,00

± 0,70

3.2.   Vigtigste dimensioner

3.2.1.   De vigtigste dimensioner, baseret på figur 1 i dette bilag, er givet i tabel 2

Image

Tabel 2

| No. | Dimensioner | Målangivelser i mm for hver aldersgruppe |
| --- | --- | --- |
| 9 måneder | 3 år | 6 år | 10 år |
| 1 | Bagside af balder til forside af knæ | 195 | 334 | 378 | 456 |
| 2 | Bagside af balder til popliteus, siddende | 145 | 262 | 312 | 376 |
| 3 | Tyngdepunkt til sæde | 180 | 190 | 190 | 200 |
| 4 | Brystkassevidde | 440 | 510 | 580 | 660 |
| 5 | Dybde af brystkasse | 102 | 125 | 135 | 142 |
| 6 | Afstand mellem skulderblade | 170 | 215 | 250 | 295 |
| 7 | Bredde af hoved | 125 | 137 | 141 | 141 |
| 8 | Længde af hoved | 166 | 174 | 175 | 181 |
| 9 | Hoftevidde, siddende | 510 | 590 | 668 | 780 |
| 10 | Hoftevidde, stående (ikke vist) | 470 | 550 | 628 | 740 |
| 11 | Hoftedybde, siddende | 125 | 147 | 168 | 180 |
| 12 | Hoftebredde, siddende | 166 | 206 | 229 | 255 |
| 13 | Halsbredde | 60 | 71 | 79 | 89 |
| 14 | Sæde til albue | 135 | 153 | 155 | 186 |
| 15 | Skulderbredde | 216 | 249 | 295 | 345 |
| 16 | Øjenhøjde, siddende | 350 | 460 | 536 | 625 |
| 17 | Højde, siddende | 450 | 560 | 636 | 725 |
| 18 | Skulderhøjde, siddende | 280 | 335 | 403 | 483 |
| 19 | Fodsål til popliteus, siddende | 125 | 205 | 283 | 355 |
| 20 | Højde (ikke vist) | 708 | 980 | 1 166 | 1 376 |
| 21 | Lårhøjde, siddende | 70 | 85 | 95 | 106 |

No.

Dimensioner

Målangivelser i mm for hver aldersgruppe

9 måneder

3 år

6 år

10 år

1

Bagside af balder til forside af knæ

195

334

378

456

2

Bagside af balder til popliteus, siddende

145

262

312

376

3

Tyngdepunkt til sæde

180

190

190

200

4

Brystkassevidde

440

510

580

660

5

Dybde af brystkasse

102

125

135

142

6

Afstand mellem skulderblade

170

215

250

295

7

Bredde af hoved

125

137

141

141

8

Længde af hoved

166

174

175

181

9

Hoftevidde, siddende

510

590

668

780

10

Hoftevidde, stående (ikke vist)

470

550

628

740

11

Hoftedybde, siddende

125

147

168

180

12

Hoftebredde, siddende

166

206

229

255

13

Halsbredde

60

71

79

89

14

Sæde til albue

135

153

155

186

15

Skulderbredde

216

249

295

345

16

Øjenhøjde, siddende

350

460

536

625

17

Højde, siddende

450

560

636

725

18

Skulderhøjde, siddende

280

335

403

483

19

Fodsål til popliteus, siddende

125

205

283

355

20

Højde (ikke vist)

708

980

1 166

1 376

21

Lårhøjde, siddende

70

85

95

106

4.   JUSTERING AF LED

4.1.   Almindelige forhold

4.1.1.   For at anvendelse af attrapperne skal give reproducerbare resultater, er det uomgængelig nødvendigt at specificere og justere friktionen i de forskellige led, spændingen i hals- og lændekabler, samt stivheden af abdominalindsatsen.

4.2.   Justering af halskablet

4.2.1.   Anbring torsoen på ryggen i et vandret plan.

4.2.2.   Monter den komplette nakkeenhed uden hoved.

4.2.3.   Spænd strammemøtrikken på ring-tapvirvelblokken.

4.2.4.   Før en passende stang eller bolt gennem ring-tapvirvelblokken

4.2.5.   Løsn strammemøtrikken, indtil ring-tapvirvelblokken er sænket 10 ± 1 mm, når der påføres en nedadgående belastning på 50 N på stangen eller bolten gennem ring-tapvirvelblokken (se figur 2).

Image

4.3.   Ring-taphvirvelled

4.3.1.   Anbring torsoen på ryggen i et vandret plan.

4.3.2.   Monter den komplette enhed hals og hoved.

4.3.3.   Spænd bolten og justermøtrikken gennem hovedet og ring-tapvirvelblokken med hovedet vandret.

4.3.4.   Løsn justermøtrikken, indtil hovedet begynder at bevæge sig (se figur 3).

Image

4.4.   Hofteled

4.4.1.   Læg bækkenet med forsiden nedad i et vandret plan.

4.4.2.   Monter låret uden underben.

4.4.3.   Spænd justermøtrikken med låret i vandret stilling.

4.4.4.   Løsn justermøtrikken, indtil låret begynder at bevæge sig.

4.4.5.   I de indledende stadier skal hofteleddet kontrolleres ofte på grund af problemer med »tilkøring« (se figur 4).

Image

4.5.   Knæled

4.5.1.   Anbring låret i vandret stilling.

4.5.2.   Monter underbenet.

4.5.3.   Spænd justermøtrikken på knæleddet med underbenet i vandret stilling.

4.5.4.   Løsn justermøtrikken, indtil underbenet begynder at bevæge sig (se figur 5).

Image

4.6.   Skulderled

4.6.1.   Anbring torsoen i opret stilling.

4.6.2.   Monter overarmen uden underarmen.

4.6.3.   Spænd skulderens justermøtrikker med overarmen i vandret stilling.

4.6.4.   Løsn justermøtrikken, indtil overarmen begynder at bevæge sig (se figur 6).

Image

4.6.5.   I de indledende stadier skal skulderleddene kontrolleres ofte på grund af problemer med »tilkøring«.

4.7.   Albueled

4.7.1.   Anbring overarmen i lodret stilling.

4.7.2.   Monter underarmen.

4.7.3.   Spænd albueleddets justermøtrik med underarmen i vandret stilling.

4.7.4.   Løsn justermøtrikken, indtil underarmen begynder at bevæge sig (se figur 7).

Image

4.8.   Lændekabel

4.8.1.   Øverste del af torsoen, lændehvirvler, nederste del af torsoen, abdominalindsats, kabel og fjeder samles.

4.8.2.   Spænd kablets justermøtrik i torsoens nedre del, så fjederen presses sammen til 2/3 af sin frie længde. (se figur 8).

Image

4.9.   Kalibrering af abdominalindsatsen

Almindelige forhold

4.9.1.1.   Til testen skal anvendes en egnet belastningsfrembringende maskine

4.9.2.   Læg abdominalindsatsen på en stiv blok af samme længde og bredde som lændehvirvelsøjlen. Denne blok skal være mindst dobbelt så tyk som lændehvirvelsøjlen (se figur 9).

Image

4.9.3.   Der begyndes med at påføre en belastning på 20 N.

4.9.4.   Der påføres en konstant belastning på 50 N.

4.9.5.   Efter to minutter skal udbøjningen af abdominalindsatsen være følgende:

| for | 9 måneders attrap: | 11,5 ± 2,0 mm |
| --- | --- | --- |
| | 3 års attrap: | 11,5 ± 2,0 mm |
| | 6 års attrap: | 13,0 ± 2,0 mm |
| | 10 års attrap: | 13,0 ± 2,0 mm |

for

9 måneders attrap:

11,5 ± 2,0 mm

3 års attrap:

11,5 ± 2,0 mm

6 års attrap:

13,0 ± 2,0 mm

10 års attrap:

13,0 ± 2,0 mm

5.   INSTRUMENTER

5.1.   Almindelige forhold

5.1.1.   Kalibrerings- og målemetoder skal være baseret på de internationale standarder ISO 6487 (1980).

5.2.   Montering af accelerometeret i brysthulen

Accelerometeret skal monteres i den beskyttede brysthule.

5.3.   Angivelse af abdominal penetration

5.3.1.   En prøve af modellerler forbindes lodret med forsiden af lændehvirvlerne med tynd selvklæbende tape.

5.3.2.   Deformation af modellerleret betyder ikke nødvendigvis, at der har været penetration.

5.3.3.   Prøverne af modellerleret skal have samme længde og bredde som lændehvirvelsøjlen; prøvernes tykkelse skal være 25 ± 2 mm.

5.3.4.   Kun det modellerler, der følger med attrapperne, må anvendes.

5.3.5.   Modellerlerets temperatur skal under testen være 30 ± 5 °C.

tillæg 2

BESKRIVELSE AF »NYFØDT« ATTRAP

Attrappen består af hoved, torso, arme og ben som en samlet enhed. Torso, arme og ben er støbt ud i ét i Sorbothan, overtrukket med PVC-hud og forsynet med en rygsøjle bestående af en stålfjeder. Hovedet, der er støbt i polyurethan-skum og overtrukket med hud af PVC, er permanent fastgjort til torsoen. Attrappen er iklædt en tætsiddende dragt af bomuld/polyester.

Attrappens dimensioner og massefordeling er baseret på tilsvarende data for et nyfødt barn svarende til 50 % percentilen og er angivet tabel 1 og 2 og i figur 1.

Tabel 1

vigtigste dimensioner af »nyfødt« attrap

| Dimension | mm |
| --- | --- |
| A | Hale – isse | 345 |
| B | Hale – fodsål (med strakte ben) | 250 |
| C | Bredde af hoved | 105 |
| D | Dybde af hoved | 125 |
| E | Skulderbredde | 150 |
| F | Bredde af brystkasse | 105 |
| G | Dybde af brystkasse | 100 |
| H | Hoftebredde | 105 |
| I | C af G fra isse | 235 |

Dimension

mm

A

Hale – isse

345

B

Hale – fodsål (med strakte ben)

250

C

Bredde af hoved

105

D

Dybde af hoved

125

E

Skulderbredde

150

F

Bredde af brystkasse

105

G

Dybde af brystkasse

100

H

Hoftebredde

105

I

C af G fra isse

235

Tabel 2

massefordeling for »nyfødt« attrap (1)

| Hoved og hals | 0,7 kg |
| --- | --- |
| Torso | 1,1 kg |
| Arme | 0,5 kg |
| Ben | 1,1 kg |
| Total masse | 3,4 kg |

Hoved og hals

0,7 kg

Torso

1,1 kg

Arme

0,5 kg

Ben

1,1 kg

Total masse

3,4 kg

Kalibrering af spædbarnsattrap

1.   SKULDERLEDDETS STIVHED

1.1.   Attrappen anbringes liggende på ryggen på en vandret overflade, og torsoen understøttes i den ene side, så den ikke kan flytte sig (figur 2).

1.2.   Med et fladt stempel Ø 40 mm påføres en vandret belastning på 150 N på, vinkelret på attrappens superiore-inferiore akse. Stemplets akse skal være i centrum af attrappens skulder og berøre punktet A på skulderen (se figur 2). Stemplets sideafbøjning fra det punkt, hvor det først rører armen, skal være mellem 30 mm og 50 mm.

1.3.   Dette gentages på den anden skulder, idet understøtningen vendes.

2.   HOFTELEDDETS STIVHED

2.1.   Attrappen anbringes liggende på ryggen på et vandret plan (figur 3), og underbenene holdes sammen med stropper, så knæene rører hinanden.

Image

2.2.   Ved hjælp af et stempel 35 mm x 95 mm med flad endeflade påføres knæene en lodret belastning, idet stemplets centerlinie er over det højeste punkt af knæet.

2.3.   Stemplet påføres en kraft, der er tilstrækkelig til at bøje hofterne, indtil stemplets endeflade er 85 mm over underlagsplanet. Denne kraft skal være mellem 30 N og 70 N. Sørg for at underbenene ikke berører nogen overflade under testen.

3.   TEMPERATUR

Kalibreringen skal foretages ved en temperatur mellem 15 °C og 30 °C

Image

Image

---

(1)  Tykkelsen af PVC-huden skal være 1 ± 0,5 mm

Den specifikke vægt skal være 0,865 ± 0,1

tillæg 3

BESKRIVELSE AF 18 MÅNEDERS ATTRAPPEN

1.   GENERELT

1.1.   Attrappens dimensioner og masser er baseret på antropomorfien af et 18 måneders barn svarende til 50 % percentilen.

2.   OPBYGNING

2.1.   Hoved

2.1.1.   Hovedet består af et halvstift kranium af plast overtrukket med hud. I kraniehulen er der plads til montering af (ikke obligatoriske) instrumenter.

2.2.   Hals

2.2.1.   Halsen består af tre dele:

2.2.2.   En massiv hvirvelsøjle af gummi,

2.2.3.   Et justerbart øvre nakkeled i den øverste ende af gummihvirvelsøjlen giver mulighed for rotation om den laterale akse med justerbar friktion.

2.2.4.   Et ikke justerbart kugleled ved basis af nakken.

2.3.   Torso

2.3.1.   Torsoen består af et skelet i plast, overtrukket med et kød/hud system. Torsoen har et hulrum på forsiden af skelettet med plads til en skumfyldning, som skal sikre korrekt stivhed af brystkassen. Bagtil har torsoen et hulrum, hvori der kan monteres instrumenter.

2.4.   Abdomen

2.4.1.   Attrappens abdomen er et udelt deformerbart element, som indføres i åbningen mellem brystkassen og bækkenet.

2.5.   Lændehvirvelsøjle

2.5.1.   Lændehvirvelsøjlen består af en gummisøjle, der er monteret mellem brystkassens skelet og bækkenet. Lændehvirvelsøjlens stivhed er forudindstillet ved hjælp af et metalkabel, der er anbragt i gummisøjlens hule kerne.

2.6.   Bækken

2.6.1.   Bækkenet består af halvstiv plast og er støbt i form som bækkenet på et barn. Det er overtrukket med et kød/hud system, der simulerer kød/hud på bækken og balder.

2.7.   Hofteled

2.7.1.   Hofteleddene er monteret på den nederste del af bækkenet. Leddene giver mulighed for rotation dels om en lateral akse, dels om en akse vinkelret på den laterale akse, idet der anvendes et kardanled. Den justerbare friktion gælder begge akser.

2.8.   Knæled

2.8.1.   Knæleddet giver mulighed for bøjning og strækning af underbenet med justerbar friktion.

2.9.   Skulderled

2.9.1.   Skulderleddet er monteret på brystkassens skelet. Ved hjælp af klikstop kan armen anbringes i to udgangsstillinger.

2.10.   Albueled

2.10.1.   Albueleddet giver mulighed for bøjning og strækning af underarmen. Ved hjælp af klikstop kan underarmen anbringes i to udgangsstillinger.

2.11.   Samling af attrappen

2.11.1.   Rygsøjlekablet monteres i lændehvirvelsøjlen.

2.11.2.   Lændehvirvelsøjlen monteres i skelettet mellem bækken og brysthvivelsøjle.

2.11.3.   Abdominalindsatsen monteres mellem brystkasse og bækken.

2.11.4.   Halsen monteres øverst på brystkassen.

2.11.5.   Hovedet monteres øverst på halsen ved hjælp af mellempladen.

2.11.6.   Arme og ben monteres.

3.   VIGTIGSTE SPECIFIKATIONER

3.1.   Masse

Tabel 1

Massefordeling for 18 måneders attrap

| Komponent | Masse (kg) |
| --- | --- |
| Hoved + nakke | 2,73 |
| Torso | 5,06 |
| Overarm | 0,27 |
| Underarm | 0,25 |
| Lår | 0,61 |
| Underben | 0,48 |
| Samlet masse | 11,01 |

Komponent

Masse (kg)

Hoved + nakke

2,73

Torso

5,06

Overarm

0,27

Underarm

0,25

Lår

0,61

Underben

0,48

Samlet masse

11,01

3.2.   Vigtigste dimensioner

3.2.1.   De vigtigste dimensioner, baseret på figur 1 i dette bilag (gengivet nedenfor) er givet i tabel 2.

Tabel 2

| Nr. | Dimension | Mål (mm) |
| --- | --- | --- |
| 1 | Bagside af balder til forside af knæ | 239 |
| 2 | Bagside af balder til popliteus, siddende | 201 |
| 3 | Tyngdepunkt til sæde | 193 |
| 4 | Brystvidde | 474 |
| 5 | Brystdybde | 113 |

Nr.

Dimension

Mål (mm)

1

Bagside af balder til forside af knæ

239

2

Bagside af balder til popliteus, siddende

201

3

Tyngdepunkt til sæde

193

4

Brystvidde

474

5

Brystdybde

113

Image

| Nr. | Dimension | Mål (mm) |
| --- | --- | --- |
| 7 | Omkreds af hoved | 124 |
| 8 | Længde af hoved | 160 |
| 9 | Hoftevidde, siddende | 510 |
| 10 | Hoftevidde, stående (ikke vist) | 471 |
| 11 | Hoftedybde, stående | 125 |
| 12 | Hoftebredde, siddende | 174 |
| 14 | Sæde til albue | 125 |
| 15 | Skulderbredde | 224 |
| 17 | Højde, siddende | 495 (1) |
| 18 | Skulderhøjde, siddende | 305 |
| 19 | Fodsål til popliteus, siddende | 173 |
| 20 | Højde (ikke vist) | 820 (1) |
| 21 | Lårhøjde, siddende | 66 |

Nr.

Dimension

Mål (mm)

7

Omkreds af hoved

124

8

Længde af hoved

160

9

Hoftevidde, siddende

510

10

Hoftevidde, stående (ikke vist)

471

11

Hoftedybde, stående

125

12

Hoftebredde, siddende

174

14

Sæde til albue

125

15

Skulderbredde

224

17

Højde, siddende

495 (1)

18

Skulderhøjde, siddende

305

19

Fodsål til popliteus, siddende

173

20

Højde (ikke vist)

820 (1)

21

Lårhøjde, siddende

66

4.   JUSTERING AF LED

4.1.   Generelt

4.1.1.   For at anvendelse af attrapperne skal føre til reproducerbare resultater, er det uomgængelig nødvendigt at justere friktionen i de forskellige led, spændingen i lændehvirvelsøjlen og stivheden af abdominalindsatsen.

Alle dele skal kontrolleres for beskadigelse inden anvisningerne følges.

4.2.   Lændehvirvelsøjle

4.2.1.   Lændehvirvelsøjlen skal kalibreres, før den monteres i attrappen.

4.2.2.   Lændehvivelsøjlens nedre monteringsplade anbringes i en opstilling således at siden af lændehvirvelsøjlen er forneden (figur 2).

Image

4.2.3.   Der påføres en nedadrettet kraft på 250 N på den øverste monteringsplade. Den resulterende nedadgående forskydning, der registreres mellem 1 og 2 sekunder efter kraften er påført, skal være mellem 9 og 12 mm.

4.3.   Abdomen

4.3.1.   Abdominalindsatsen monteres på en stiv blok med samme længde og bredde som lændehvirvelsøjlen. Tykkelsen af denne blok skal være mindst den dobbelte af tykkelsen af lændehvirvelsøjlen (figur 3).

Image

4.3.2.   Der påføres en indledende belastning på 20 N.

4.3.3.   Der påføres en vedholdende belastning på 50 N.

4.3.4.   Efter to minutter skal udbøjningen af abdominalindsatsen skal være 12 ± 2 mm.

4.4.   Justering af halsen

4.4.1.   Den komplette hals, bestående af gummihvirvelsøjle, nedre kugleled og øvre nakkeled, monteres på en lodret flade med forsiden nedad (figur 4).

Image

4.4.2.   Der påføres en lodret nedadrettet kraft på 100 N på aksen af øvre nakkeled. Det over nakkeled skal derved forskydes 22 ± 2 mm nedad.

4.5.   Øvre nakkeled

4.5.1.   Den komplette nakke/hoved enhed monteres

4.5.2.   Torsoen lægges på ryggen i et vandret plan.

4.5.3.   Med en momentnøgle spændes bolten og justermøtrikken gennem hovedet og øvre nakkeled, indtil hovedet ikke kan bevæge sig under tyngdekraftens påvirkning.

4.6.   Hofte

4.6.1.   Låret uden underben monteres på bækkenet.

4.6.2.   Låret anbringes vandret.

4.6.3.   Friktionen på den laterale akse øges, indtil benet ikke kan bevæge sig under tyngdekraftens påvirkning.

4.6.4.   Lårene anbringes vandret i den laterale akses retning.

4.6.5.   Friktionen i kardanleddet øges, til låret ikke flytter sig under tyngdekraftens påvirkning.

4.7.   Knæ

4.7.1.   Underbenet monteres på låret.

4.7.2.   Lår og underben anbringes vandret, idet låret understøttes.

4.7.3.   Justermøtrikken spændes ved knæet, indtil underbenet ikke kan flytte sig under tyngdekraftens påvirkning.

4.8.   Skuldre

4.8.1.   Underarmen strækkes ud, og overarmen anbringes svarende til den højeste klikstopstilling.

4.8.2.   Bliver armen ikke stående i denne stilling, bør klikstoppene i skulderen efterses eller udskiftes,

4.9.   Albue

4.9.1.   Overarmen anbringes i klikstoppet svarende til laveste position, og underarmen i klikstoppet svarende til øverste position.

4.9.2.   Bliver underarmen ikke stående i denne stilling, bør klikstoppene i albuen efterses eller udskiftes

5.   INSTRUMENTER

5.1.   Almindelige forhold

5.1.1.   18 måneders attrappen er forberedt til montering af et antal transducere, men er som standardudstyr forsynet med erstatninger af tilsvarende størrelse og masse.

5.1.2.   Kalibrerings- og målemetoder skal baseres på den internationale standard ISO 6487:1980.

5.2.   Montering af accelerometeret i brystkassen

5.2.1.   Accelerometeret monteres i brysthulen. Dette gøres fra attrappens rygside.

5.3.   Angivelse af abdominal penetration

5.3.1.   Det skal ved hurtigfotografering vurderes, hvorvidt der optræder abdominal penetration.

---

(1)  Attrappens balder, ryg og hoved støtter mod en lodret flade.

---

BILAG 9

FRONTALSAMMENSTØD MOD BARRIERE

1.   INSTALLATIONER, METODER OG MÅLEINSTRUMENTER

1.1.   Prøvningsareal

Prøvningsarealet skal være tilstrækkeligt til tilløbsbane, barriere og de tekniske installationer, der er nødvendige til prøvningen. Den sidste del af banen, mindst 5 meter inden barrieren, skal være vandret, flad og jævn.

1.2.   Barriere

Barrieren er en armeret betonblok, som fortil er mindst 3 m bred og mindst 1,5 m høj. Barrierens tykkelse skal være sådan, at den vejer mindst 70 tons. Frontfladen er vinkelret på den sidste del af tilløbsbanen og belagt med krydsfiner med tykkelse 20 ± 1 mm. Barrieren er enten forankret i jorden eller anbragt på jorden med eventuelle ekstra stopanordninger, der begrænser dens bevægelse. En alternativ barriere med andre karakteristika kan anvendes, når den giver mindst lige så konklusive resultater.

1.3.   Køretøjets fremdrift

I sammenstødsøjeblikket må køretøjet ikke længere være underkastet virkningen af ekstra styre- eller fremdrivningsanordninger. Det skal ramme forhindringen i en bane vinkelret på Sammenstødsfladen; den lodrette midterlinje gennem køretøjets front og den lodrette midterlinje gennem Sammenstødsfladen må højst være forskudt ± 30 cm fra hinanden i sideretningen.

1.4.   Køretøjets tilstand

1.4.1.   Under prøven skal køretøjet enten være monteret med alle sine sædvanlige komponenter og udstyrsdele, som medregnes i dets egenvægt, eller være i en sådan tilstand, at dette krav er opfyldt for komponenter og udstyr, som har betydning for passagerkabinen og køretøjets vægtfordeling som helhed.

1.4.2.   Bliver køretøjet fremdrevet med ydre midler, skal brændstoftanken være fyldt op til mindst 90 % af sin kapacitet med en ikke-brændbar væske med en massefylde og viskositet omtrent svarende til det normalt anvendte brændstofs. Alle øvrige systemer (bremsevæskebeholdere, køler osv.) skal være tomme.

1.4.3.   Bliver køretøjet fremdrevet af sin egen motor, skal brændstoftanken være mindst 90 % fyldt. Alle øvrige væskebeholdere skal være fyldt op.

1.4.4.   På fabrikantens begæring kan den tekniske tjeneste, som forestår prøvningen, tillade, at samme køretøj, som er blevet benyttet til prøver i henhold til andre regulativer (herunder prøver, som kan påvirke køretøjets opbygning), desuden benyttes til de i dette regulativ foreskrevne prøver.

1.5.   Sammenstødshastighed

Sammenstødshastigheden skal være 50 +0/-2 km/h. Har Sammenstødshastigheden været højere anses udfaldet af prøven dog for tilfredsstillende, når de fastlagte krav er overholdt.

1.6.   Måleapparater

Det i punkt 1.5 ovenfor omhandlede apparat til hastighedsregistrering skal have en nøjagtighed på 1 %.

---

BILAG 10

FREMGANGSMÅDE VED PRØVNING MED PÅKØRSEL BAGFRA

1.   OPSTILLING, FREMGANGSMÅDE OG MÅLEAPPARATUR

1.1.   Prøveareal

Prøvearealet skal være tilstrækkelig stort til at rumme fremdriftssystemet for slaglegemet og give plads til, at det ramte køretøj bevæger sig efter sammenstødet, samt til at montere afprøvningsudstyret. Den del af prøvearealet, hvor sammenstød og forskubning af det ramte køretøj finder sted, skal være vandret (mindre end 3 % hældning, målt et vilkårligt sted over en længde af en meter).

1.2.   Slaglegeme

1.2.1.   Slaglegemet skal være udført i stål og af stiv konstruktion.

1.2.2.   Anslagsfladen skal være flad og mindst 2 500 mm bred og 800 mm høj. Dens kanter skal være afrundede med krumningsradius mellem 40 og 50 mm. Den skal være beklædt med et lag krydsfiner med tykkelse 20 ± 1 mm.

I anslagsøjeblikket skal følgende krav være opfyldt:

1.2.3.1.   anslagsfladen skal være lodret og vinkelret på køretøjets langsgående midterplan;

1.2.3.2.   slaglegemets bevægelsesretning skal være tilnærmelsesvis vandret og parallel med det ramte køretøjs langsgående midterplan;

1.2.3.3.   den lodrette midterlinie af anslagsfladen og det ramte køretøjs langsgående midterplan må højst afvige 300 mm i sideretningen fra hinanden. Endvidere skal anslagsfladen strække sig over hele det ramte køretøjs bredde.

1.2.3.4.   frihøjden af anslagsfladens underkant skal være 175 ± 25 mm.

1.3.   Fremdrivning af slaglegemet

Slaglegemet kan enten være fastgjort på en vogn (bevægelig barriere) eller være en del af et pendul.

1.4.   For anvendelse af en bevægelig barriere gælder særlige regler.

1.4.1.   Er slaglegemet fastgjort til vognen (bevægelig barriere) med en fastgøringsdel, skal denne være stiv og ude af stand til at blive deformeret ved anslaget; i anslagsøjeblikket skal vognen kunne bevæge sig frit uden længere at være påvirket af fremdriftsanordningen.

1.4.2.   Den samlede masse af vogn og slaglegeme skal være 1 100 ± 20 kg.

1.5.   For anvendelse af et pendul gælder særlige bestemmelser

1.5.1.   Afstanden mellem centrum af anslagsoverfladen og pendulets drejningsakse skal være mindst 5 m.

1.5.2.   Slaglegemet skal være frit ophængt i stive arme, der er stift fastgjort på det. Det således opbyggede pendul må i det væsentlige ikke kunne deformeres ved anslaget.

1.5.3.   Pendulet skal have en indbygget stopanordning, der forhindrer sekundært anslag af slaglegemet mod prøvekøretøjet.

1.5.4.   I anslagsøjeblikket skal hastigheden af pendulets slagcentrum være mellem 30 og 32 km/h.

1.5.5.   Den reducerede masse »mr« af pendulets slagcentrum defineres som funktion af totalmassen »m«, afstanden »a« (1) mellem anslagscentret og drejningsaksen og afstanden »l« mellem tyngdepunktet og drejningsaksen, ved følgende udtryk:

mr..m.(l/a)

1.5.6.   Den reducerede masse »mr« skal være 1 100 ± 20 kg

1.6.   Almindelige bestemmelser for slaglegemets masse og hastighed

Har prøvning har fundet sted med højere anslagshastighed end de i pkt. 1.5.4. foreskrevne og/eller med en større masse end de i pkt. 1.5.3. eller 1.5.6. foreskrevne, og køretøjets opfylder kravene, anses prøven for at være tilfredsstillende udført

1.7.   Køretøjets tilstand under prøvningen

Under prøven skal køretøjet enten være monteret med alle sine sædvanlige komponenter og udstyrsdele, som medregnes i egenvægten, eller være i en sådan tilstand, at dette krav er opfyldt for komponenter og udstyr, som har betydning for passagerkabinen og køretøjets vægtfordeling som helhed.

1.8.   Det komplette køretøj, hvori barnefastholdelsesanordningen er monteret efter monteringsvejledningen, skal stå på en hård, flad og vandret overflade med håndbremsen udløst og i frigear. Der kan afprøves flere barnefastholdelsesanordninger ved samme sammenstødsprøve.

---

(1)  Afstanden »a« er lig længden af det betragtede synkrone pendul.

---

BILAG 11

SUPPLERENDE FORANKRINGER, DER KRÆVES TIL FASTGØRELSE AF BARNEFASTHOLDELSESANORDNINGER I KATEORI SEMI-UNIVERSAL TIL MOTORKØRETØJER

1.   Dette bilag finder kun anvendelse på supplerende forankringer til fastgørelse af barnefastholdelsesanordninger i kategori »semi-universal« til karrosseriet, uanset om der til disse anvendes forankringer efter regulativ nr. 14.

2.   Forankringerne fastlægges af fabrikantens af barnefastholdelsesanordningen, og nærmere enkeltheder forelægges til godkendelse af den tekniske tjeneste, der forestår prøvningen.

Den tekniske tjeneste kan tage oplysninger fra køretøjsfabrikanten i betragtning.

3.   Fabrikanten af barnefastholdelsesanordningen skal levere de nødvendige dele til fastgørelse af forankringerne og for hvert køretøj et særligt diagram med angivelse af deres nøjagtige placering.

4.   Fabrikanten af barnefastholdelsesanordningen skal oplyse, om de nødvendige forankringer til fastgørelse af fastholdelsesanordningen til bilens struktur er i overensstemmelse med kravene til placering og styrke i pkt. 3 ff. i anbefalingen til regeringer, der har til hensigt at vedtage særlige forskrifter for forankringer for barnefastholdelsesanordninger til anvendelse i personbiler (1).

---

(1)  Der henvises til teksten i pkt. 1.13. og i bilag 10 til den konsoliderede resolution om køretøjers konstruktion (R.E.3) (TRANS/WP.29/78/Rev.1).

---

BILAG 12

Image

---

BILAG 13

STANDARDSIKKERHEDSELE

1.   Sikkerhedsselen til den dynamiske prøvning og vedrørende forskriften for maksimal længde skal have en af de to i figur 1 viste udformninger, dvs. en trepunktssele med retractor og en fast topunkts sele.

2.   Trepunktsselen med retractor har følgende stive dele:

en retractor (R), et vendebeslag på stolpe (P), to forankringspunkter (A1 og A2, se figur 2) og en central del (C, se figur 3). Retractoren skal være i overensstemmelse med forskrifterne i regulativ nr. 16 hvad angår tilbagetrækningskraften. Retractorens rullediameter skal være 33 ± 0,5 mm.

3.   Retractorselen skal være monteret i forankringerne af det i bilag 6, tillæg 1 og 4 beskrevne prøvesæde på følgende måde:

Seleforankring A1 fastgøres til prøvevognens forankring B0 (yderst)

Seleforankring A2 fastgøres til prøvevognens forankring A (inderst)

Vendebeslag P til stolpe fastgøres til prøvevognens forankring C.

Seleretractor R fastgøres til prøvevognens forankring Re.

Målet X i figur 1 nedenfor er 200 ± 5 mm. Målet P-A1 for fastholdelsesanordninger »universal« og »semi-universal« er 2 220 ± 5 mm, målt parallelt med gjordens centerlinie med 150 ± 5 mm gjord på retractorens rulle. Målet P-A1 for barnefastholdelsesanordning »begrænset« er mindst 2 220 ± 5 mm, målt parallelt med gjordens centerlinie med 150 ± 5 mm gjord på retractorens rulle.

4.   For selens gjorde gælder følgende krav:

| Materiale | : | polyester spinnblack |
| --- | --- | --- |
| — bredde | : | 48 ± 2 mm ved 10 000 N |
| — tykkelse | : | 1,0 ± 0,2 mm |
| — forlængelse | : | 8 ± 2 % ved 10 000 N |

Materiale

:

polyester spinnblack

— bredde

:

48 ± 2 mm ved 10 000 N

— tykkelse

:

1,0 ± 0,2 mm

— forlængelse

:

8 ± 2 % ved 10 000 N

5.   Den faste topunktssele vist i figur 1 består af to standardforankringsplader som vist i figur 2 og en gjord, der opfylder kravene i pkt. 4 ovenfor.

6.   Topunktsselens forankringsplader skal monteres på prøvevognens forankring A og B. Målet Y i figur 1 er 1 300 ± 5 mm. Dette er den maksimale længde for godkendelse af universal-barnefastholdelsesanordninger med topunktsseler (se pkt. 6.1.9.)

Image

Image

Image

Image

---

BILAG 14

(Ikke anvendt – teksten til det tidligere bilag 14 findes i bilag 8 - tillæg 2)

---

BILAG 15

FORKLARENDE BEMÆRKNINGER

Bemærkningerne er tænkt som vejledning for de tekniske tjenester, der skal foretage prøvningerne

| Pkt. 2.10.1. | En hurtigjusteringsanordning kan også være en anordning med drejeaksel og fjeder svarende til en retractor med manuel udløsning. Justeringsanordningen skal afprøves efter forskrifterne i pkt. 7.2.2.5. og 7.2.3.1.3. |
| --- | --- |
| Pkt. 2.19.2. | En semi-universal fastholdelsesanordning, som foreskrives til montering på bagsædet i både sedan- og stationcar-modeller, hvor hele seleenheden er identisk, er én »type«. |
| Pkt. 2.19.3. | Ved afgørelse af, om der er tale om en ny type, må betydningen af ændringer i sædets dimensioner og/eller masse, polstring og kollisionsværn og materialets energioptagende egenskaber og farve tages i betragtning. |
| Pkt. 2.19.4. og 2.19.5. | Disse punkter finder ikke anvendelse på sikkerhedsseler, der er separat godkendt efter regulativ nr. 16 og nødvendige til at fastgøre barnefastholdelsesanordningen til køretøjet eller fastholde barnet. |
| Pkt. 6.1.2. | For bagudvendende barnefastholdelsesanordninger sikres korrekt placering af anordningens overside i forhold til barneattrappens hoved ved at isætte den største attrap, anordningen er specificeret til, i den mest tilbagelænede udformning og sørge for, at en vandret linie i øjenhøjde er lavere end sædets overkant. |
| Pkt. 6.1.8. | Kravet om 150 mm finder også anvendelse på lifte, medmindre der anvendes en særlig anordning som forbindelse mellem lift og sikkerhedssele. |
| Pkt. 6.2.4. | Som grænse for acceptabel bevægelse af diagonalselen gælder, at underkanten af standardsikkerhedsselens diagonalgjord ikke må være lavere end attrappens albue i det punkt, hvor attrappen bevæger sig længst. |
| Pkt. 6.2.9. | Det er almindelig anerkendt, at reglen også finder anvendelse på anordninger, der har en sådan spærre, uanset at der ikke er noget krav herom for den pågældende gruppe. Prøven finder altså anvendelse på anordninger, der kun er bestemt til gruppe 2, men med den foreskrevne kraft, dvs. det dobbelte af massen af attrappen for gruppe 1. |
| Pkt. 7.1.2.1. og bilag 17 og 18 | Overensstemmelsen med bilag 17 og 18 kan enten prøves for det energioptagende materiale eller for det integrerede materiale i barnefastholdelsesanordningens opbygning; er opbygningen ikke er homogen, eller forventes præstationerne at afvige indbyrdes forskellige steder på fastholdelsesanordningen, fastlægger prøvningsinstansen hvad der er værste tilfælde til overensstemmelsesprøvningen. Det energioptagende materiale kan udgøre hele barnefastholdelsesanordningens overtræk eller en del heraf. |
| Pkt. 7.1.3. | Væltningsprøven udføres med samme monteringsmetode og parametre som fastlagt for den dynamiske prøve. |
| Pkt. 7.1.3.1. | Standsning af forsøgsapparatet under væltningen er ikke tilladt. |
| Pkt. 7.1.4.2.2. | Teksten i dette punkt henviser til accelerationer, der repræsenterer trækspændinger i attrappens rygsøjle. |
| Pkt. 7.1.4.3.1. | Med synlige tegn på penetration menes penetration af leret af abdominalindsatsen (under trykket fra fastholdelsesanordningen), men ikke bukning af leret uden kompression i vandret retning, som det f.eks. fremkaldes ved simpel bøjning af rygsøjlen. Se også fortolkningen af pkt. 6.2.4. |
| Pkt. 7.2.1.5. | Første punktum anses for overholdt, hvis attrappens hånd kan nå lukkebeslaget. |
| Pkt. 7.2.2.1. | Dette skal anvendes for at sikre, at separat godkendte styregjorde let kan påsættes. |
| Pkt. 7.2.4.1.1. | Der anvendes to gjorde. Bestem brudstyrken af den første gjord. Mål bredden af den anden gjord ved en belastning svarende til 75 % heraf. |
| Pkt. 7.2.4.4. | Dele, der kan adskilles eller skrues af, og som af en uøvet bruger kan forventes samlet ukorrekt med farlig anbringelse til følge, er ikke tilladt. |
| Pkt. 8.1.2.2. | Med »fastgjort til sædet« henvises til prøvesædet som foreskrevet i bilag 6. Med »Specifikke anordninger kan« menes, at en »specifik« fastholdelsesanordning normalt vil blive prøvet for væltning ved anbringelse i prøvesædet, men at prøvning i køretøjets sæde godtages. |
| Pkt. 8.2.2.1.1. | Ved »under hensyntagen til normale brugsvilkår« forstås, at denne prøve udføres med fastholdelsesanordningen monteret på prøve- eller køretøjssædet, men uden attrappen.
  Attrappen skal kun anvendes til positionering af justeringsanordningen. I første instans skal gjordene indstilles i overensstemmelse med det pågældende pkt. 8.1.3.6.3.2. eller 8.1.3.6.3.3. Prøven udføres da efter udtagning af attrappen. |
| Pkt. 8.2.5.2.6. | Dette punkt finder ikke anvendelse på styregjorde, der er godkendt særskilt efter dette regulativ. |

Pkt. 2.10.1.

En hurtigjusteringsanordning kan også være en anordning med drejeaksel og fjeder svarende til en retractor med manuel udløsning. Justeringsanordningen skal afprøves efter forskrifterne i pkt. 7.2.2.5. og 7.2.3.1.3.

Pkt. 2.19.2.

En semi-universal fastholdelsesanordning, som foreskrives til montering på bagsædet i både sedan- og stationcar-modeller, hvor hele seleenheden er identisk, er én »type«.

Pkt. 2.19.3.

Ved afgørelse af, om der er tale om en ny type, må betydningen af ændringer i sædets dimensioner og/eller masse, polstring og kollisionsværn og materialets energioptagende egenskaber og farve tages i betragtning.

Pkt. 2.19.4. og 2.19.5.

Disse punkter finder ikke anvendelse på sikkerhedsseler, der er separat godkendt efter regulativ nr. 16 og nødvendige til at fastgøre barnefastholdelsesanordningen til køretøjet eller fastholde barnet.

Pkt. 6.1.2.

For bagudvendende barnefastholdelsesanordninger sikres korrekt placering af anordningens overside i forhold til barneattrappens hoved ved at isætte den største attrap, anordningen er specificeret til, i den mest tilbagelænede udformning og sørge for, at en vandret linie i øjenhøjde er lavere end sædets overkant.

Pkt. 6.1.8.

Kravet om 150 mm finder også anvendelse på lifte, medmindre der anvendes en særlig anordning som forbindelse mellem lift og sikkerhedssele.

Pkt. 6.2.4.

Som grænse for acceptabel bevægelse af diagonalselen gælder, at underkanten af standardsikkerhedsselens diagonalgjord ikke må være lavere end attrappens albue i det punkt, hvor attrappen bevæger sig længst.

Pkt. 6.2.9.

Det er almindelig anerkendt, at reglen også finder anvendelse på anordninger, der har en sådan spærre, uanset at der ikke er noget krav herom for den pågældende gruppe. Prøven finder altså anvendelse på anordninger, der kun er bestemt til gruppe 2, men med den foreskrevne kraft, dvs. det dobbelte af massen af attrappen for gruppe 1.

Pkt. 7.1.2.1. og bilag 17 og 18

Overensstemmelsen med bilag 17 og 18 kan enten prøves for det energioptagende materiale eller for det integrerede materiale i barnefastholdelsesanordningens opbygning; er opbygningen ikke er homogen, eller forventes præstationerne at afvige indbyrdes forskellige steder på fastholdelsesanordningen, fastlægger prøvningsinstansen hvad der er værste tilfælde til overensstemmelsesprøvningen. Det energioptagende materiale kan udgøre hele barnefastholdelsesanordningens overtræk eller en del heraf.

Pkt. 7.1.3.

Væltningsprøven udføres med samme monteringsmetode og parametre som fastlagt for den dynamiske prøve.

Pkt. 7.1.3.1.

Standsning af forsøgsapparatet under væltningen er ikke tilladt.

Pkt. 7.1.4.2.2.

Teksten i dette punkt henviser til accelerationer, der repræsenterer trækspændinger i attrappens rygsøjle.

Pkt. 7.1.4.3.1.

Med synlige tegn på penetration menes penetration af leret af abdominalindsatsen (under trykket fra fastholdelsesanordningen), men ikke bukning af leret uden kompression i vandret retning, som det f.eks. fremkaldes ved simpel bøjning af rygsøjlen. Se også fortolkningen af pkt. 6.2.4.

Pkt. 7.2.1.5.

Første punktum anses for overholdt, hvis attrappens hånd kan nå lukkebeslaget.

Pkt. 7.2.2.1.

Dette skal anvendes for at sikre, at separat godkendte styregjorde let kan påsættes.

Pkt. 7.2.4.1.1.

Der anvendes to gjorde. Bestem brudstyrken af den første gjord. Mål bredden af den anden gjord ved en belastning svarende til 75 % heraf.

Pkt. 7.2.4.4.

Dele, der kan adskilles eller skrues af, og som af en uøvet bruger kan forventes samlet ukorrekt med farlig anbringelse til følge, er ikke tilladt.

Pkt. 8.1.2.2.

Med »fastgjort til sædet« henvises til prøvesædet som foreskrevet i bilag 6. Med »Specifikke anordninger kan« menes, at en »specifik« fastholdelsesanordning normalt vil blive prøvet for væltning ved anbringelse i prøvesædet, men at prøvning i køretøjets sæde godtages.

Pkt. 8.2.2.1.1.

Ved »under hensyntagen til normale brugsvilkår« forstås, at denne prøve udføres med fastholdelsesanordningen monteret på prøve- eller køretøjssædet, men uden attrappen.

Attrappen skal kun anvendes til positionering af justeringsanordningen. I første instans skal gjordene indstilles i overensstemmelse med det pågældende pkt. 8.1.3.6.3.2. eller 8.1.3.6.3.3. Prøven udføres da efter udtagning af attrappen.

Pkt. 8.2.5.2.6.

Dette punkt finder ikke anvendelse på styregjorde, der er godkendt særskilt efter dette regulativ.

---

BILAG 16

KONTROL MED PRODUKTIONENS OVERENSSTEMMELSE

1.   PRØVNING

Barnefastholdelsesanordninger skal godtgøres at være i overensstemmelse med de forskrifter, som følgende prøvninger er baseret på:

1.1.   Kontrol af inertiretractorers låsetærskel og holdbarhed

Efter bestemmelserne i pkt. 8.2.4.3. i den retning, der anses for mest ugunstig efter udførelse af holdbarhedsprøvningen beskrevet i pkt. 8.2.4.2., 8.2.4.4. og 8.2.4.5. i henhold til forskriften i pkt. 7.2.3.2.6.

1.2.   Kontrol af holdbarheden af automatiske retractorer

Efter bestemmelserne i pkt. 8.2.4.2., suppleret med prøvningerne i pkt. 8.2.4.4. og 8.2.4.5. ifølge forskriften i pkt. 7.2.3.1.3.

1.3.   Styrkeprøvning af gjorde efter konditionering

Efter metoden beskrevet i pkt. 7.2.4.2. efter konditionering i henhold til forskrifterne i pkt. 8.2.5.2.1. til 8.2.5.2.5.

1.3.1.   Styrkeprøvning af gjorde efter slid

Ifølge metoden beskrevet i pkt. 7.2.4.2. efter konditionering i henhold til forskrifterne i pkt. 8.2.5.2.6.

1.4.   Mikroglideprøvning

Efter metoden beskrevet i pkt. 8.2.3. i dette regulativ.

1.5.   Energioptagelse

Efter bestemmelserne i pkt. 7.1.2. i dette regulativ.

1.6.   Efterprøvning af barnefastholdelsesanordningens præstationer ved den pågældende dynamiske prøve

Efter forskrifterne i pkt. 8.1.3. med eventuelle lukkebeslag forkonditioneret efter forskrifterne i pkt. 7.2.1.7., således at de pågældende forskrifter i pkt. 7.1.4. (for barnefastholdelsesanordningens samlede præstationer) og pkt. 7.2.1.8.1. (for funktion af eventuelle belastede lukkebeslag) er opfyldt.

1.7.   Temperaturprøvning

Efter forskrifterne i pkt. 7.1.5. i dette regulativ.

2.   AFPRØVNINGSFREKVENS OG -RESULTATER

Hyppigheden af prøvning efter forskrifterne i pkt. 1.1. til 1.5. skal baseres på en statistisk kontrolleret stikprøveudtagning svarende til den, der anvendes ved rutinemæssig kvalitetssikring.

På barnefastholdelsesanordninger med inerti-retractor skal sådanne enheder endvidere kontrolleres på følgende måde:

2.1.1.1.   enten efter forskrifterne i pkt. 8.2.4.3.1., 8.2.4.3.2., 8.2.4.3.3. og 8.2.4.3.4. i dette regulativ, i den mest ugunstige retning som foreskrevet i pkt. 8.2.4.3.3., idet prøvningsresultaterne skal opfylde kravene i pkt. 7.2.3.2.1.1. og 7.2.3.2.4. i dette regulativ,

2.1.1.2.   eller efter forskrifterne i pkt. 8.2.4.3.5. i dette regulativ, i den mest ugunstige retning. Hældningshastigheden kan dog være større end den foreskrevne, forudsat at det ikke påvirker prøvningsresultatet. Prøvningsresultatet skal opfylde forskrifterne i pkt. 7.2.3.2.1.4. i dette regulativ.

2.2.   For anordninger af kategori »universal«, »begrænset« og »semi-universal« skal er for efterprøvning af overensstemmelsen med den dynamiske prøve i henhold til pkt. 1.6 med en mindstefrekvens på 1 ud af 5 000 producerede barnefastholdelsessystemer, dog mindst en prøvning for hver fire ugers produktion.

Forskrifterne i pkt. 7.1.4.1.4. og 7.2.1.8.1.2. i dette regulativ skal være overholdt ved hver afprøvning. Derudover skal de øvrige forskrifter i pkt. 7.1.4. og 7.2.1.8.1. være overholdt for en afprøvning ud af to.

Når årsproduktionen er 1 000 barnefastholdelsessystemer eller derunder, tillades dog en mindste afprøvningsfrekvens på én prøvning om året.

I så fald skal forskrifterne i pkt. 7.1.4. og 7.2.1.8.1. være opfyldt.

For »indbyggede« køretøjsspecifikke anordninger finder følgende afprøvningsfrekvenser anvendelse:

| Barnefastholdelsesanordninger bortset fra selepuder: | En gang for hver 8 uger |
| --- | --- |
| Selepuder: | En gang for hver 12 uger |

Barnefastholdelsesanordninger bortset fra selepuder:

En gang for hver 8 uger

Selepuder:

En gang for hver 12 uger

Forskrifterne i pkt. 7.1.4. og 7.2.1.8.1. i dette regulativ skal være overholdt ved hver afprøvning. Giver alle prøvninger i løbet af et år tilfredsstillende resultater, kan fabrikanten dog efter aftale med den kompetente myndighed nedsætte frekvensen som følger:

| Barnefastholdelsesanordninger bortset fra selepuder: | En gang for hver 16 uger |
| --- | --- |
| Selepuder: | En gang for hver 24 uger |

Barnefastholdelsesanordninger bortset fra selepuder:

En gang for hver 16 uger

Selepuder:

En gang for hver 24 uger

Når årsproduktionen er 1 000 barnefastholdelsessystemer eller derunder, tillades dog en mindste afprøvningsfrekvens på én prøvning om året.

2.3.1.   For køretøjsspecifikke anordninger i henhold til pkt. 2.1.2.4.1. kan barnefastholdelsesanordningens fabrikant vælge metoder til produktionens overensstemmelse i henhold til enten pkt. 2.2. på et prøvesæde eller pkt. 2.3. i et køretøjskarrosseri..

Når et prøveeksemplar ikke består en given prøve, skal endnu en prøve med samme krav udføres på mindst tre andre prøveeksemplarer. For dynamiske prøver gælder, at hvis et af disse prøveeksemplarer ikke holder prøven, skal indehaveren af godkendelsen eller dennes bemyndigede repræsentant:

2.4.1.   Underrette den kompetente myndighed, som har meddelt typegodkendelsen, og angive hvilke skridt der er truffet til genoprettelse af produktionens overensstemmelse.

2.4.2.   Øge frekvensen til den højeste, hvis den laveste i henhold til pkt. 2.3. er blevet anvendt.

2.5.   Fabrikanten skal på kvartårlig basis underrette den kompetente myndighed om mængden af produkter, der er produceret for hvert godkendelsesnummer, med angivelse af, hvordan det fastslås, hvilke produkter der svarer til det pågældende godkendelsesnummer.

---

BILAG 17

PRØVNING AF ENERGIOPTAGENDE MATERIALE

1.   HOVEDFORM

1.1.   Hovedformen er en massiv halvkugle af træ, hvorpå der er påsat en mindre kuglekalot som vist i figur A nedenfor. Den skal være konstrueret, så den kan falde frit langs den angivne akse og være indrettet så den kan monteres med et accelerometer til måling af accelerationen i faldretningen.

1.2.   Hovedformens totale masse, inklusive accelerometer, skal være 2,75 ± 0,05 kg.

Image

2.   INSTRUMENTER

Under prøvningen skal accelerationen registreres ved hjælp af udstyr i overensstemmelse med kanalfrekvensklasse 1 000 som foreskrevet i den seneste version af ISO 6487.

3.   METODE

3.1.   Der tages tre prøver af hvert materiale fra en eller flere barnefastholdelsesanordninger.

3.2.   Prøveemnets ydre overflader skal være effektivt fastholdt omkring anslagsstedet og skal under anslagsstedet være direkte understøttet af et glat, stift underlag, f.eks. en massiv betonsokkel, således at kun materialets energioptagende egenskaber måles.

3.3.   Løft hovedformen til en højde af 100 -0/+5 mm fra oversiden af prøven til det laveste punkt på hovedformen, og lad den falde. Registrer hovedformens acceleration under anslaget. Gentag denne procedure på de øvrige prøveemner.

---

BILAG 18

METODE TIL FASTLÆGGELSE AF ANSLAGSOMRÅDET FOR HOVEDET FOR ANORDNINGER MED RYGLÆN OG FOR BAGUDVENDENDE ANORDNINGER, MED FASTLÆGGELSE AF SIDEFLØJENE MINDSTESTØRRELSE

1.   Enheden anbringes på det i bilag 6 beskrevne prøvesæde. På anordninger med indstilleligt ryglæn stilles dette i den mest oprette position. Anbring den mindste attrap i anordningen efter fabrikantens vejledning. Afsæt et punkt »A« på ryglænet i samme vandrette niveau som skulderen af den mindste attrap i et punkt 2 cm inden for ydersiden af armen. Alle indvendige overflader over det vandrette plan gennem punkt A skal være beklædt med særligt energioptagende materiale, afprøvet efter bilag 17. Materialet skal dække de indvendige overflader af ryglænet og sidefløjene, herunder sidefløjenes indvendige kanter (afrundede områder). Det energioptagende materiale kan være en integreret del af barnefastholdelsesanordningen. For lifte er den nedre grænse for, hvilket materiale efter bilag 17, der skal anvendes, alle fremadvendende områder foran den mindste attraps bageste skulder, målt med denne attrap i liften, når liften er anbragt på prøvebænken.

2.   Bagudvendende anordninger skal have sidefløje med en mindstedybde på 90 mm, målt fra midterlinien af ryglænets overflade. Sidefløjene skal udgå fra det vandrette plan gennem punktet »A« og fortsætte til overkanten af ryglænet. Begyndende fra et punkt 90 mm under ryglænets overkant kan sidefløjenes dybde gradvis aftage.

3.   Forskriften i pkt. 2 ovenfor til sidefløjes mindstestørrelse finder ikke anvendelse på barnefastholdelsesanordninger af massegruppe II og III i den køretøjsspecifikke kategori, som skal anvendes i bagageområdet i henhold til pkt. 6.1.2. i dette regulativ.

---

BILAG 19

BESKRIVELSE AF KONDITIONERINGEN AF JUSTERINGSANORDNINGER MONTERET DIREKTE PÅ BARNEFASTHOLDLESESANORDINGEN

Image

1.   METODE

1.1.   Med gjordene anbragt i den i pkt. 8.2.7. beskrevne referenceposition trækkes mindst 50 mm gjord af den indbyggede sele ud ved træk i gjordens frie ende.

1.2.   Den justerede del af den indbyggede sele anbringes i trækanordningen A.

1.3.   Justeringanordningen aktiveres, og der trækkes mindst 150 mm gjord ind i den indbyggede sele. Dette repræsenter halvdelen af en cyklus og bringer trækanordningen A i en position svarende til maksimal udtrækning af gjorden.

1.4.   Gjordens frie ende tilsluttes trækanordning B.

Cyklusen består af følgende:

2.1.   Træk mindst 150 mm ud i B, mens A ikke udøver noget træk i den indbyggede sele.

2.2.   Aktivér justeringsanordningerne og træk i A, mens B ikke udøver noget træk i den frie ende af gjorden.

2.3.   Ved afslutningen af bevægelsen bringes justeringsanordningen ud af funktion.

2.4.   Gentag cyklusen som foreskrevet i pkt. 7.2.2.7.

---

BILAG 20

ANORDNING TIL STYRKEPRØVNING AF TYPISK LUKKEBESLAG

Image

---

BILAG 21

OPSTILLING TIL DYNAMISK SAMMENSTØDSPRØVE

Image

1.   METODE

1.1.   Hoftesele alene

Belastningscelle 1 monteres på yderpositionen som vist ovenfor. Barnefastholdelsesanordningen monteres, og referenceselen på yderpositionen strammes til en belastning på 75N ± 5N på yderpositionen.

1.2.   Hofte- og diagonalsele

1.2.1.   Belastningscelle 1 monteres på yderpositionen som vist ovenfor. Barnefastholdelsesanordningen monteres i korrekt position. Hvis anordningen har en spærreanordning og virker på diagonalselen, anbringes belastningscelle 2 et passende sted bag barnefastholdelsesanordningen mellem spærreanordningen og lukkebeslaget som vist ovenfor. Er der ingen spærreanordning, eller er spærreanordningen monteret på lukkebeslaget, anbringes lukkebeslaget en passende position mellem vendebeslaget på stolpen og barnefastholdelsesanordningen.

1.2.2.   Juster hoftedelen af referenceselen til en spænding på 50N ± 5N ved belastningscelle 1. Sæt et kridtmærke på det sted af gjorden, hvor denne passerer gennem det simulerede lukkebeslag. Mens selen fastholdes i denne stilling, indstilles diagonalen til en spænding på 50N ± 5N ved belastningscelle 2 ved enten at spærre gjorden ved barnefastholdelsesanordningens gjordspærre eller trække i selen tæt på standardretractoren.

1.2.3.   Træk al gjord ud af retractorens rulle og lad spændingen af selen mellem retractor og vendebeslag falde til retractorspændingen. Rullen skal være låst inden den dynamiske prøve. Udfør den dynamiske sammenstødsprøve.

1.2.4.   Før forsøget opstilles, kontrolleres barnefastholdelsesanordningen for overensstemmelse med pkt. 6.2.1.3. Er monteringsspændingen ændret på grund af ændret vinkelfunktion, prøver man sig frem til den tilstand, der bevirker den slappeste montering, opstiller forsøget og bringer selen i strammeste position, hvorefter man bringer barnefastholdelsesanordningen i stillingen svarende til værste tilfælde uden igen at stramme voksenselen. Foretag den dynamiske prøve.

BEMÆRKNING

| 1. | Montering sker efter at attrappen er anbragt i fastholdelsesanordningen. |
| --- | --- |

1.

Montering sker efter at attrappen er anbragt i fastholdelsesanordningen.

| 2. | Da prøvepuden af skum vil blive sammenpresset efter montering af barnefastholdelsesanordningen, skal den dynamiske prøvning så vidt muligt udføres senest 10 minutter efter monteringen. For at puden kan rejse sig, skal der gå mindst 20 minutter mellem to prøvninger med samme pude. |
| --- | --- |

2.

Da prøvepuden af skum vil blive sammenpresset efter montering af barnefastholdelsesanordningen, skal den dynamiske prøvning så vidt muligt udføres senest 10 minutter efter monteringen. For at puden kan rejse sig, skal der gå mindst 20 minutter mellem to prøvninger med samme pude.

| 3. | Belastningsceller monteret direkte på selens gjord kan være frakoblet elektrisk, men skal blive siddende under den dynamiske prøvning. Massen af hver celle må ikke være over 250 gram. Alternativt kan hofteselens belastningscelle erstattes af en belastningscelle fastgjort ved forankringspunktet. |
| --- | --- |

3.

Belastningsceller monteret direkte på selens gjord kan være frakoblet elektrisk, men skal blive siddende under den dynamiske prøvning. Massen af hver celle må ikke være over 250 gram. Alternativt kan hofteselens belastningscelle erstattes af en belastningscelle fastgjort ved forankringspunktet.

| 4. | For fastholdelsesanordninger monteret med anordninger bestemt til at stramme voksenselen anvendes følgende prøvningsmetode: Barnefastholdelsessystemet monteres som foreskrevet i dette bilag, hvorefter strammeanordningen aktiveres som angivet i fabrikantens vejledning. Kan anordningen ikke aktiveres fordi selen er for stram, anses den for uacceptabel. |
| --- | --- |

4.

For fastholdelsesanordninger monteret med anordninger bestemt til at stramme voksenselen anvendes følgende prøvningsmetode: Barnefastholdelsessystemet monteres som foreskrevet i dette bilag, hvorefter strammeanordningen aktiveres som angivet i fabrikantens vejledning. Kan anordningen ikke aktiveres fordi selen er for stram, anses den for uacceptabel.

---

BILAG 22

PRØVNING MED UNDERKROP-BLOK

Image

Image

---

| 16.12.2005 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | L 330/158 |
| --- | --- | --- | --- |

16.12.2005

DA

Den Europæiske Unions Tidende

L 330/158

---

Regulativ nr. 105 fra De Forenede Nationers Økonomiske Kommission for Europa (UN/ECE) — Ensartede forskrifter vedrørende godkendelse af køretøjer til transport af farligt gods, for så vidt angår deres særlige konstruktion (1)

1.   ANVENDELSESOMRÅDE

Bestemmelserne i dette regulativ finder anvendelse i forbindelse med konstruktionen af basiskøretøjer af motorkøretøjer i klasse N og deres påhængskøretøjer i klasse O2, O3 og O4 (2), som er beregnet på transport af farligt gods og nævnt i afsnit 9.1.2 i bilag B til den europæiske konvention om international transport af farligt gods ad vej (ADR-konventionen).

2.   DEFINITIONER

I dette regulativ forstås ved:

2.1.   »basiskøretøj« (herefter »køretøj«), et chassis med førerhus, en lastbil til sættevogn eller et påhængskøretøjschassis eller et påhængskøretøj med selvbærende karosseri beregnet til transport af farligt gods

2.2.   »køretøjstype«, køretøjer, som ikke adskiller sig væsentligt med hensyn til de konstruktive egenskaber, der er specificeret i dette regulativ.

3.   ANSØGNING OM GODKENDELSE

3.1.   Ansøgningen om godkendelse af en køretøjstype, for så vidt angår køretøjets særlige konstruktion, indgives af køretøjsfabrikanten eller dennes behørigt udnævnte repræsentant.

Ansøgning om godkendelse skal indsendes sammen med nedennævnte dokumenter i tre eksemplarer og følgende oplysninger:

3.2.1.   en detaljeret beskrivelse af køretøjstypen med hensyn til dens relevante konstruktion, motor (kompressionstænding, styret tænding), dimensioner, opbygning og de anvendte materialer

3.2.2.   køretøjets typebetegnelse, jf. artikel 9.1.1.2 i ADR (EX/II, EX/III, AT, FL og OX)

3.2.3.   tegning af køretøjet

3.2.4.   den teknisk tilladte totalmasse (kg) af det samlede køretøj.

3.3.   Et køretøj, der er repræsentativt for den type, som skal godkendes, skal indleveres til den tekniske tjeneste, som er ansvarlig for udførelsen af godkendelsesprøvningerne.

4.   GODKENDELSE

4.1.   Hvis det køretøj, som er indleveret til godkendelse i henhold til dette regulativ, opfylder bestemmelserne i punkt 5 nedenfor, udstedes der en godkendelse af denne køretøjstype.

4.2.   Enhver godkendelse tildeles et godkendelsesnummer. De første to cifre (i øjeblikket 02 for ændringsserie 02 til regulativet) angiver den ændringsserie, som indeholder de seneste større tekniske ændringer i bestemmelserne gældende på det tidspunkt, hvor godkendelsen blev udstedt. Den samme kontrahent må i henhold til punkt 2.2. ovenfor ikke tildele samme nummer til en anden køretøjstype.

4.3.   Godkendelse eller udvidelse af godkendelse af en køretøjstype i henhold til dette regulativ skal meddeles de kontraherende parter ved hjælp af en formular, som svarer til modellen i bilag 1.

På alle køretøjer, der svarer til en godkendt køretøjstype, skal der være anbragt et internationalt godkendelsesmærke, der er placeret synligt og let tilgængeligt, og som er angivet på godkendelsesattesten og består af

4.4.1.   en cirkel, som omslutter bogstavet »E«, efterfulgt af kendingsnummeret på den stat, som har udstedt godkendelsen (3)

4.4.2.   nummeret på dette regulativ fulgt af bogstavet »R«, en bindestreg og godkendelsesnummeret til højre for den cirkel, der er beskrevet i punkt 4.4.1, og

4.4.3.   endnu et symbol, der er adskilt fra godkendelsesnummeret, og som består af det symbol, der kendetegner den køretøjstype, som er godkendt i henhold til punkt 9.1.1.2 i ADR.

4.5.   Hvis køretøjet svarer til et godkendt køretøj i henhold til ét eller flere andre regulativer i tilknytning til denne overenskomst, i det land, hvor godkendelsen er givet i medfør af dette regulativ, er det ikke nødvendigt at gentage det symbol, der er fastlagt i punkt 4.4.1. I så fald anføres regulativnummeret og godkendelsesnumrene såvel som de yderligere symboler fra alle de regulativer, som ligger til grund for godkendelsen i det land, hvor godkendelsen er udstedt i henhold til regulativet, i lodrette kolonner til højre for det symbol, der er fastlagt i punkt 4.4.1.

4.6.   Godkendelsesmærket skal være letlæseligt og må ikke kunne slettes.

4.7.   Godkendelsesmærket skal placeres tæt ved eller på mærket, som er anbragt af fabrikanten, og som indeholder oplysninger om køretøjets karakteristika.

4.8.   Bilag 2 til dette regulativ indeholder et eksempel på godkendelsesmærkets udformning.

5.   TEKNISKE BESTEMMELSER

Køretøjerne skal alt efter deres betegnelse overholde nedennævnte bestemmelser i henhold til den oversigt, som findes på næste side (4).

5.1.1.   ELEKTRISK UDSTYR

5.1.1.1.   Almindelige bestemmelser

Hele den elektriske installation skal opfylde nedennævnte bestemmelser i overensstemmelse med tabellen i punkt 5.1.

5.1.1.2.   Ledningsnet

5.1.1.2.1.   Ledernes tværsnit skal være tilstrækkeligt dimensioneret til at forhindre overhedning. De skal være passende isoleret. Alle strømkredse skal være beskyttet med sikringer eller automatiske strømbrydere med undtagelse af følgende strømkredse:

| — | fra akkumulatoren til motorens koldstart- og stopsystem |
| --- | --- |

—

fra akkumulatoren til motorens koldstart- og stopsystem

| — | fra akkumulatoren til generatoren |
| --- | --- |

—

fra akkumulatoren til generatoren

| — | fra generatoren til sikrings- eller strømbryderboksen |
| --- | --- |

—

fra generatoren til sikrings- eller strømbryderboksen

| — | fra akkumulatoren til startmotoren |
| --- | --- |

—

fra akkumulatoren til startmotoren

| — | fra akkumulatoren til retardersystemets kontrolboks, hvis dette system er elektrisk eller elektromagnetisk |
| --- | --- |

—

fra akkumulatoren til retardersystemets kontrolboks, hvis dette system er elektrisk eller elektromagnetisk

| — | fra akkumulatoren til den elektriske løftemekanisme for bogieakslen. |
| --- | --- |

—

fra akkumulatoren til den elektriske løftemekanisme for bogieakslen.

De ovenfor ubeskyttede strømkredse skal være så korte som muligt.

| | Typebetegnelse (jf. punkt 9.1 i ADR) |
| --- | --- |
| Tekniske bestemmelser | EX/II | EX/III | AT | FL | OX |
| | Elektrisk udstyr |
| 5.1.1.2. | Ledningsnet | | X | X | X | X |
| 5.1.1.3. | Hovedafbryder | | X | | X | |
| 5.1.1.3.1 | | | X | | X | |
| 5.1.1.3.2 | | | X | | X | |
| 5.1.1.3.3 | | | | | X | |
| 5.1.1.3.4 | | | X | | X | |
| 5.1.1.4. | Akkumulatorer | X | X | | X | |
| 5.1.1.5. | Permanent strømforsynede elektriske installationer | | X | | X | |
| 5.1.1.5.1 | | | | | X | |
| 5.1.1.5.2 | | | X | | | |
| 5.1.1.6 | Elektrisk installation bag førerhuset | | X | | X | |
| 5.1.2. | Forebyggelse af brandrisiko |
| 5.1.2.2. | Køretøjets førerhus |
| 5.1.2.2.1. | | X | X | | | |
| 5.1.2.2.2. | | | | | | X |
| 5.1.2.3. | Brændstoftanke | X | X | | X | X |
| 5.1.2.4. | Motor | X | X | | X | X |
| 5.1.2.5. | Udstødningssystem | X | X | | X | |
| 5.1.2.6. | Retardersystem | | X | X | X | X |
| 5.1.2.7. | Opvarmningsanlæg af forbrændingstypen |
| 5.1.2.7.1 2 og 5 | | X | X | X | X | X |
| 5.1.2.7.3 og 4 | | | | | X | |
| 5.1.2.7.6 | | X | X | | | |
| 5.1.3. | Bremser |
| 5.1.3.1. | Bremser | | X | X | X | X |
| 5.1.3.2. | Bremser | X | | | | |
| 5.1.4. | Hastighedsbegrænser | X | X | X | X | X |
| 5.1.5. | Tilkoblingsanordning til påhængskøretøj | X | X | | | |

Typebetegnelse (jf. punkt 9.1 i ADR)

Tekniske bestemmelser

EX/II

EX/III

AT

FL

OX

Elektrisk udstyr

5.1.1.2.

Ledningsnet

X

X

X

X

5.1.1.3.

Hovedafbryder

X

X

5.1.1.3.1

X

X

5.1.1.3.2

X

X

5.1.1.3.3

X

5.1.1.3.4

X

X

5.1.1.4.

Akkumulatorer

X

X

X

5.1.1.5.

Permanent strømforsynede elektriske installationer

X

X

5.1.1.5.1

X

5.1.1.5.2

X

5.1.1.6

Elektrisk installation bag førerhuset

X

X

5.1.2.

Forebyggelse af brandrisiko

5.1.2.2.

Køretøjets førerhus

5.1.2.2.1.

X

X

5.1.2.2.2.

X

5.1.2.3.

Brændstoftanke

X

X

X

X

5.1.2.4.

Motor

X

X

X

X

5.1.2.5.

Udstødningssystem

X

X

X

5.1.2.6.

Retardersystem

X

X

X

X

5.1.2.7.

Opvarmningsanlæg af forbrændingstypen

5.1.2.7.1 2 og 5

X

X

X

X

X

5.1.2.7.3 og 4

X

5.1.2.7.6

X

X

5.1.3.

Bremser

5.1.3.1.

Bremser

X

X

X

X

5.1.3.2.

Bremser

X

5.1.4.

Hastighedsbegrænser

X

X

X

X

X

5.1.5.

Tilkoblingsanordning til påhængskøretøj

X

X

5.1.1.2.2.   Det elektriske ledningsnet skal være sikkert fastgjort og anbragt på en sådan måde, at lederne er passende beskyttet mod mekaniske og termiske påvirkninger.

5.1.1.3.   Hovedafbryder

5.1.1.3.1.   En afbryder, som afbryder de elektriske kredsløb, skal være placeret så tæt ved akkumulatoren som praktisk muligt.

5.1.1.3.2.   En betjeningsanordning til at afbryde og tilslutte strømmen skal være installeret i førerhuset. Den skal være let tilgængelig og karakteristisk afmærket. Den skal være beskyttet mod utilsigtet aktivering enten med et dæksel eller ved anvendelse af en betjeningsanordning med dobbeltbevægelse eller på andre velegnede måder. Yderligere betjeningsanordninger kan installeres, såfremt de er karakteristisk afmærket og beskyttet mod utilsigtet aktivering.

5.1.1.3.3.   Afbryderen skal kunne anbringes i et hus med en beskyttelsesgrad IP65 i overensstemmelse med IEC Standard 529.

5.1.1.3.4.   Kabeltilslutningerne på hovedafbryderen skal have en beskyttelsesgrad IP54. Dette krav gælder imidlertid ikke, hvis tilslutningerne er inde i en kasse, som kan være akkumulatorkassen. I dette tilfælde er det tilstrækkeligt at isolere tilslutningerne, for eksempel med en gummihætte, for at forhindre kortslutninger.

5.1.1.4.   Akkumulatorer

Akkumulatorudgangene skal være elektrisk isoleret eller være dækket af akkumulatorkassens isolerende dæksel. Hvis akkumulatorerne ikke er placeret under motorhjelmen, skal de være monteret i en ventileret kasse.

5.1.1.5.   Permanent strømforsynede elektriske installationer

5.1.1.5.1.   De dele af den elektriske installation, der forbliver strømforsynet, når hovedafbryderen er afbrudt, skal være egnet til brug i eksplosionsfarligt område. Sådant udstyr skal opfylde de generelle bestemmelser i IEC 60079 (5) del 0 og 14 og de relevante tillægsbestemmelser i IEC 60079 del 1, 2, 5, 6, 7, 11 eller 18 (6).

Ved anvendelse af IEC 60079 del 14 (6) skal følgende klassificering bruges:

Permanent strømforsynede installationer inklusive de installationer, som ikke er omfattet af 5.1.1.3 og 5.1.1.4, skal opfylde kravene til zone 1 for elektrisk udstyr i almindelighed eller kravene til zone 2 for elektrisk udstyr placeret i førerhuset. Kravene til eksplosionsgruppe IIC, temperaturklasse T6 skal opfyldes.

Permanent strømforsynede installationer anbragt i omgivelser, hvor temperaturen som følge af ikke-elektriske installationer i samme omgivelser overstiger grænsen for temperaturklasse T6, skal dog mindst være klassificeret som temperaturklasse T4.

5.1.1.5.2.   Ledningsforbindelser, som er ført udenom hovedafbryderen for elektrisk udstyr, og som skal være permanent forsynet med strøm, når hovedafbryderen er afbrudt, skal på en egnet måde være beskyttet mod overhedning, f.eks. ved en sikring, en afbryder eller en strømbegrænser.

5.1.1.6.   Bestemmelser for den del af den elektriske installation, som er anbragt bag førerhuset.

Hele installationen skal være sådan konstrueret, udført og beskyttet, at den ikke kan fremkalde nogen antændelse eller kortslutning ved køretøjets normale brug og sådan, at disse risici kan minimeres i tilfælde af stød eller deformation. Det gælder især:

5.1.1.6.1.   Ledningsnet

Ledningsnettet bagved førerhuset skal være beskyttet mod indtrykning, afskrabning og gnidning under køretøjets normale anvendelse. Eksempler på passende beskyttelser er vist nedenfor i figurerne 1, 2, 3 og 4. Imidlertid behøver sensorkabler til blokeringsfri bremser ikke nogen ekstra beskyttelse.

5.1.1.6.2.   Belysning

Elektriske pærer med skruesokkel må ikke anvendes.

5.1.1.6.3.   Elektrisk løfteanordning

Det elektriske udstyr til løfteanordning for bogieaksel skal være installeret uden for chassisrammen i en tæt kasse.

5.1.2.   FOREBYGGELSE AF BRANDRISIKO

5.1.2.10.   Almindelige bestemmelser

Følgende tekniske bestemmelser skal være opfyldt i overensstemmelse med tabellen i punkt 5.1.

FIGUR 1.

Image

Image

Image

Image

5.1.2.2.   Førerhus

5.1.2.2.1.   Ved konstruktionen af førerhuset må kun anvendes materiale, der ikke er let antændeligt. Dette krav kan anses for at være opfyldt, hvis, i overensstemmelse med proceduren specificeret i ISO Standard 3795: 1989, prøver af følgende førerhuskomponenter har en flammehastighed på højst 100 mm/min: sædepuder, sæderyglæn, sikkerhedsseler, loftindtræk, taglemme, armlæn, indtræk på dør og på for/-, bag/- og sidepaneler, hylder, nakkestøtter, gulvafdækninger, solskærme, gardiner, skærme, hjulkasseafdækninger, motorrumsafdækninger, madrasovertræk og ethvert andet indendørs materiale, inkl. hynder og kollisionsbeskyttende elementer, som er beregnet til at absorbere energi ved kontakt med fører og passagerer i tilfælde af påkørsel.

5.1.2.2.2.   Medmindre førerhuset er udført i ikke let antændeligt materiale, skal et skjold, udført af metal eller andet egnet materiale af samme bredde som tanken, fastgøres på bagsiden af førerhuset. Ethvert vindue i førerhusets bagpanel eller i skjoldet skal være hermetisk lukket og fremstillet af brandsikkert glas med brandsikre rammer. Desuden skal der være et frit rum på ikke mindre end 15 cm mellem tanken og førerhuset eller skjoldet.

5.1.2.3.   Brændstoftanke

Brændstoftankene til forsyning af køretøjets motor skal opfylde følgende bestemmelser:

5.1.2.3.1.   I tilfælde af en lækage, skal brændstoffet løbe af til jorden uden at komme i kontakt med varme dele af køretøjet eller af lasten.

5.1.2.3.2.   Brændstoftanke, der indeholder benzin, skal være udstyret med en effektiv flammefælde ved påfyldningsåbningen eller med et dæksel, hvormed åbningen kan holdes hermetisk lukket.

5.1.2.4.   Motor

Den motor, som driver køretøjet, skal være således udstyret og placeret, at enhver fare for lasten forårsaget af opvarmning eller antændelse undgås. I køretøjer med typebetegnelsen EX/II- og EX/III skal motoren være med kompressionstænding.

5.1.2.5.   Udstødningssystem

Udstødningssystemet såvel som udstødningsrørene skal være ført således eller beskyttes på en sådan måde, at enhver fare for lasten undgås ved opvarmning eller antændelse. Dele af udstødningssystemet, der er anbragt direkte under brændstoftanken (diesel), skal have en afstand hertil på mindst 100 mm eller være beskyttet af et termisk skjold.

5.1.2.6.   Retardersystem

Køretøjer udstyret med retardersystemer, der afgiver høje temperaturer, og som er placeret bagved førerhusets bagvæg, skal være udstyret med et termisk skjold, som er sikkert fastgjort og placeret mellem dette system og tanken eller lasten, således at enhver opvarmning, selv lokal, af tankoverfladen eller lasten undgås. Desuden skal det termiske skjold beskytte retardersystemet imod ethvert spild eller lækage, selv som følge af uheld, af lasten. En beskyttelse, der indbefatter et dobbeltvægget skjold, vil for eksempel blive anset for at være tilfredsstillende.

5.1.2.7.   Opvarmningsanlæg af forbrændingstypen

5.1.2.7.1.   (Reserveret)

5.1.2.7.2.   Opvarmningsanlæg af forbrændingstypen og deres udstødningssystem skal konstrueres, placeres, beskyttes eller afskærmes således, at enhver risiko for uønsket opvarmning eller antænding af lasten er forhindret. Dette krav anses for opfyldt, hvis varmeanlæggets brændstoftank og udstødningssystem opfylder de bestemmelser, der svarer til bestemmelserne i 5.1.2.3 og 5.1.2.5 for køretøjers brændstoftanke og udstødningssystem.

5.1.2.7.3.   Opvarmningsanlæg af forbrændingstypen skal som minimum kunne afbrydes ved følgende metoder:

| (a) | tilsigtet manuel afbrydning fra førerkabinen |
| --- | --- |

(a)

tilsigtet manuel afbrydning fra førerkabinen

| (b) | ved utilsigtet stop af køretøjets motor; i dette tilfælde tillades, at varmeanlægget genstartes manuelt af føreren |
| --- | --- |

(b)

ved utilsigtet stop af køretøjets motor; i dette tilfælde tillades, at varmeanlægget genstartes manuelt af føreren

| (c) | ved opstart af motorkøretøjets pumpe for lastning eller aflæsning af det transporterede farlige gods. |
| --- | --- |

(c)

ved opstart af motorkøretøjets pumpe for lastning eller aflæsning af det transporterede farlige gods.

5.1.2.7.4.   Efterløbstid er tilladt, efter at de supplerende varmeanlæg er blevet afbrudt. Ved metoderne beskrevet i 5.1.2.7.3 (b) og (c) ovenfor, skal tilledningen af forbrændingsluft afbrydes på passende vis senest efter 40 sekunder.

Der må kun benyttes opvarmningsanlæg af forbrændingstypen, for hvilke det er bevist, at varmeveksleren kan tåle en reduceret efterløbstid på 40 sekunder, når anlægget anvendes normalt.

5.1.2.7.5.   Opvarmningsanlæg af forbrændingstypen skal startes manuelt. Der må ikke anvendes programmerbart udstyr.

5.1.2.7.6.   Opvarmningsanlæg af forbrændingstypen med gas som brændstof må ikke anvendes.

5.1.3.   BREMSER

Køretøjer, der er underlagt bestemmelserne i randnummer 10 221 i ADR, skal overholde alle de gældende bestemmelser i regulativ nr. 13, herunder også bestemmelserne i bilag 5, som ændret, i overensstemmelse med de ikrafttrædelsedatoer, der er fastlagt deri.

5.1.3.1.   Køretøjer med typebetegnelsen EX/III, AT, FL og OX skal opfylde alle de relevante bestemmelser i regulativ nr. 13, herunder også bestemmelserne i bilag 5.

5.1.3.2.   Køretøjer med typebetegnelsen EX/II skal opfylde alle de relevante bestemmelser i regulativ nr. 13. Dog finder bestemmelserne i bilag 5 ikke anvendelse.

5.1.4.   HASTIGHEDSBEGRÆNSER

Motorkøretøjer (stive køretøjer og trækkende køretøjer til sættevogne) med en tilladt masse på mere end 12 tons, skal være udstyret med en hastighedsbegrænser i henhold til de tekniske bestemmelser i regulativ nr. 89. Hastighedsbegrænseren skal indstilles således, at hastigheden ikke kan overstige 90 km/t, idet der tages hensyn til anordningens tekniske tolerance.

5.1.5.   TILKOBLINGSANORDNINGER TIL PÅHÆNGSKØRETØJER

Tilkoblingsanordninger til påhængskøretøjer skal opfylde de tekniske bestemmelser i regulativ nr. 55, som ændret, i overensstemmelse med de ikrafttrædelsedatoer, der er fastlagt deri.

6.   ÆNDRING AF KØRETØJSTYPEN OG UDVIDELSE AF GODKENDELSE

Enhver ændring af køretøjstypen skal anmeldes til den administrative afdeling, der har godkendt køretøjstypen. Afdelingen kan så enten

6.1.1.   anse, at det er usandsynligt, at den udførte ændring vil have en væsentlig ugunstig virkning og, at køretøjet i enhver henseende stadig opfylder kravene, eller

6.1.2.   kræve en yderligere prøvningsrapport fra den tekniske tjeneste, der forestår prøvningerne.

6.2.   Bekræftelse af eller afslag på en godkendelse, der beskriver ændringen, skal meddeles de andre kontraherende parter efter fremgangsmåden i 4.3.

6.3.   Den kompetente myndighed, der udsteder en udvidelse af en godkendelse, skal tildele et serienummer til meddelelser, der udstedes i forbindelse med en sådan udvidelse, og informere de andre parter herom ved hjælp af en formular, der svarer til modellen i bilag 1.

7.   PRODUKTIONENS OVERENSSTEMMELSE

Procedurerne for produktionsoverensstemmelse skal opfylde bestemmelserne i bilag 2 til overenskomsten (E/ECE/324-E/ECE/TRANS/505/Rev.2) og omfatte følgende bestemmelser:

7.1.   Ethvert køretøj, der godkendes efter dette regulativ, skal være fabrikeret på en sådan måde, at det svarer til den godkendte type og skal opfylde bestemmelserne i punkt 5.

7.2.   Den kompetente myndighed, som har udstedt typegodkendelse, kan til hver en tid efterprøve de metoder til overensstemmelsesprøvning, som anvendes på hvert produktionsanlæg. Den normale hyppighed af en sådan efterprøvning er en gang hvert andet år.

8.   SANKTIONER I TILFÆLDE AF PRODUKTIONENS MANGELNDE OVERENSSTEMMELSE

8.1.   Godkendelsen, som er udstedt til en køretøjstype i følge dette regulativ, kan inddrages, hvis bestemmelserne i punkt 7 ikke er opfyldt.

8.2.   Hvis en kontraherende part i overenskomsten af 1958, der anvender dette regulativ, inddrager en godkendelse, som den tidligere har udstedt, skal den straks underrette de øvrige kontraherende parter i overenskomsten, der anvender dette regulativ, ved hjælp af en formular, der svarer til modellen i bilag 1 til dette regulativ.

9.   ENDELIGT OPHØR AF PRODUKTIONEN

Hvis indehaveren af godkendelsen fuldstændig ophører med at fremstille en køretøjstype, som er godkendt i henhold til dette regulativ, skal han underrette den myndighed, som har meddelt godkendelsen. Efter modtagelse af den pågældende meddelelse underretter myndigheden de andre parter i 1958-overenskomsten, som anvender dette regulativ, ved hjælp af en meddelelse, der svarer til modellen i bilag 1 til dette regulativ.

10.   OVERGANGSBESTEMMELSER

10.1.   At regne fra den officielle ikrafttrædelsesdato for 02-ændringsserien kan ingen af de kontraherende parter, der anvender dette regulativ, nægte at meddele en ECE-godkendelse, der er i overensstemmelse med dette regulativ som ændret ved 02-ændringsserien.

10.2.   Indtil den 31. december 2002 skal de kontraherende parter, der anvender dette regulativ, fortsat udstede ECE-godkendelser og udvidelser af sådanne godkendelser for køretøjer, der opfylder bestemmelserne i dette regulativ som ændret ved de foregående ændringsserier.

10.3.   At regne fra den 1. januar 2003 må de kontraherende parter, der anvender dette regulativ, kun udstede ECE-godkendelser og udvidelser af sådanne godkendelser, hvis den køretøjstype, der skal godkendes, opfylder bestemmelserne i dette regulativ som ændret ved 02-ændringsserien.

10.4.   Ingen kontraherende part, der anvender dette regulativ, må afvise en national godkendelse af en køretøjstype, der er godkendt i henhold til dette regulativs 02-ændringsserie.

10.5.   Indtil 31. december 2002 må ingen kontraherende part, der anvender dette regulativ, afvise en national godkendelse af en køretøjstype, der er godkendt i henhold til tidligere ændringsserier til dette regulativ.

10.6.   Fra den 1. januar 2003 kan de kontraherende parter, der anvender dette regulativ, afvise en første national registrering (første ibrugtagning) af et køretøj, der ikke opfylder bestemmelserne i 02-ændringsserien til dette regulativ.

11.   NAVNE OG ADRESSER PÅ DE TEKNISKE TJENESTER, DER UDFØRER GODKENDELSESPRØVNINGERNE, OG PÅ DE ADMINISTRATIVE MYNDIGHEDER

De kontraherende parter i overenskomsten af 1958, som anvender dette regulativ, meddeler FN's sekretariat navne og adresser på de tekniske tjenester, som er ansvarlige for udførelse af godkendelsesprøvningerne, og på de administrative myndigheder, som meddeler godkendelse, og til hvem formularer med attestering af godkendelse, udvidelse, nægtelse eller inddragelse af godkendelser, som er udstedt i andre stater, skal fremsendes.

---

(1)  Ikrafttrædelsesdato:

Ændringsserie 01 - Trådt i kraft: 13. januar 2000.

Ændringsserie 02 - Trådt i kraft: 5. december 2001.

Korrigendum 1 til ændringsserie 02 - Trådt i kraft: 13. marts 2002.

Korrigendum 2 til ændringsserie 02 - Trådt i kraft: 13. november 2002.

Korrigendum 3 til ændringsserie 02 - Trådt i kraft: 12.marts 2003.

(2)  Jf. definitionen i bilag 7 til den konsoliderede resolution om køretøjer (R.E.3) (Consolidated Resolution on the Construction of Vehicles), (dokument TANS/WP.29/78/Rev.1/Ændring. 2)

(3)  1 for Tyskland, 2 for Frankrig, 3 for Italien, 4 for Nederlandene, 5 for Sverige, 6 for Belgien, 7 for Ungarn, 8 for Tjekkiet, 9 for Spanien, 10 for Jugoslavien, 11 for Det Forenede Kongerige, 12 for Østrig, 13 for Luxembourg, 14 for Schweiz, 15 (ubenyttet), 16 for Norge, 17 for Finland, 18 for Danmark, 19 for Rumænien, 20 for Polen, 21 for Portugal, 22 for Den Russiske Føderation, 23 for Grækenland, 24 for Irland, 25 for Kroatien, 26 for Slovenien, 27 for Slovakiet, 28 for Belarus, 29 for Estland, 30 (ubenyttet), 31 for Bosnien og Hercegovina, 32 for Letland, 33 (ubenyttet), 34 for Bulgarien, 35 (ubenyttet), 36 for Litauen, 37 for Tyrkiet, 38 (ubenyttet), 39 for Aserbajdsan, 40 for Den Tidligere Jugoslaviske Republik Makedonien, 41 (ubenyttet), 42 for Det Europæiske Fællesskab (godkendelser meddeles af medlemsstaterne under anvendelse af deres respektive ECE-symbol), 43 for Japan, 44 (ubenyttet), 45 for Australien og 46 for Ukraine. De efterfølgende numre tildeles andre stater i den kronologiske rækkefølge, disse ratificerer eller tiltræder overenskomsten om indførelse af ensartede tekniske forskrifter for hjulkøretøjer og for udstyr og dele, som er bestemt til montering eller anvendelse på hjulkøretøjer, og om betingelserne for gensidig anerkendelse af godkendelser meddelt i henhold til disse forskrifter, og de således tildelte numre meddeles overenskomstens parter af FN's generalsekretær.

(4)  I dette regulativ skal henvisninger til andre ECE-regulativer anses for også at henvise til enhver anden international bestemmelse, hvis tekniske forskrifter er de samme som i det tilsvarende ECE-regulativ. Henvisninger til bestemte afsnit i de tilsvarende ECE-regulativer skal fortolkes i overensstemmelse hermed.

(5)  Bestemmelserne i IEC 60079, del 14 har ikke forrang frem for bestemmelserne i dette regulativ.

(6)  Hvis ikke det er tilfældet, kan de almindelige bestemmelser i standard nr. EN 50014 og de supplerende bestemmelser i standard nr. EN 50015, 50016, 50017, 50018, 50019, 50020, 50021 og 50028 anvendes.

---

BILAG I

MEDDELELSE

(Største Format A4 (210 × 297 mm))

Image

---

BILAG II

EKSEMPLER PÅ GODKENDELSESMÆRKER

Image

Godkendelsesmærket ovenfor, der er anbragt på et køretøj, viser, at den pågældende køretøjstype, der er beregnet til transport af farligt gods, er godkendt i Nederlandene (E4), i henhold til regulativ nr. 105 under nummeret 022492, og at det har typebetegnelsen EX/II (i henhold til randnummer 220 301 (2) i ADR). De første to cifre i godkendelsesmærket viser, at godkendelsen er blevet udstedt i henhold til bestemmelserne i regulativ nr. 105 og omfatter ændringsserien 02.

Image

Godkendelsesmærket ovenfor, der er anbragt på et køretøj, viser, at den pågældende køretøjstype er godkendt i Nederlandene (E4) i henhold til regulativ nr. 105 og 13 (1). De to første cifre i godkendelsesnummeret betyder, at på de datoer, hvor de forskellige godkendelser udstedtes, omfattede regulativ nr. 105 allerede ændringsserien 02, mens regulativ nr. 13 allerede omfattede ændringsserien 09, da godkendelsen blev udstedt.

---

(1)  Det andet tal i regulativet er kun ment som et eksempel

---

| 16.12.2005 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | L 330/169 |
| --- | --- | --- | --- |

16.12.2005

DA

Den Europæiske Unions Tidende

L 330/169

---

Regulativ nr. 112 fra De Forenede Nationers Økonomiske Kommission for Europa (UN/ECE) — Ensartede bestemmelser for godkendelse af forlygter, som er bestemt til anvendelse på motordrevne køretøjer og afgiver asymmetrisk nærlys eller fjernlys eller begge dele og er udstyret med glødelamper (1)

A.   ADMINISTRATIVE BESTEMMELSER

0.   OMRÅDE (2)

Dette regulativ finder anvendelse på forlygter, som er bestemt til anvendelse på motordrevne køretøjer og afgiver asymmetrisk nærlys og/eller fjernlys, som kan omfatte lygteglas af glas eller plast, og som er udstyret med udskiftelige glødelamper.

1.   DEFINITIONER

I dette regulativ forstås ved:

1.1.   »Lygteglas«, forlygtens yderste del, som afgiver lys gennem den lysende overflade;

1.2.   »Coating«, et eller flere produkter, som er påført i et eller flere lag på ydersiden af lygteglasset;

Forlygter af forskellig »type«, forlygter, som afviger på væsentlige punkter såsom:

1.3.1.   fabriks- eller varemærke;

1.3.2.   det optiske systems egenskaber;

1.3.3.   hvorvidt det indeholder komponenter, som under funktion er i stand til at ændre de optiske virkninger ved reflektion, brydning, absorption og/eller deformation.

1.3.4.   egnethed for højre- eller venstrekørsel eller for begge færdselsretninger;

1.3.5.   den frembragte lys (nærlys eller fjernlys eller både nær- og fjernlys);

1.3.6.   de materialer, som udgør lygteglas og eventuel coating.

1.3.7.   den anvendte kategori glødelampe.

1.4.   Ved forlygter af forskellige »klasser« (A eller B) forstås forlygter, som er identificeret ved bestemte fotometriske forskrifter.

1.5.   Definitionerne i regulativ nr. 48 og de ændringsserier dertil, som er i kraft på tidspunktet for typegodkendelsesansøgningen, finder anvendelse i dette regulativ.

2.   ANSØGNING OM GODKENDELSE AF EN FORLYGTE

Ansøgning om godkendelse skal indgives af indehaveren af fabriks- eller varemærket eller af dennes bemyndigede repræsentant. I ansøgningen skal angives:

2.1.1.   om forlygten er bestemt til at afgive både nærlys og fjernlys eller kun nærlys eller fjernlys;

2.1.2.   såfremt forlygten er bestemt til at afgive nærlys, om den er bestemt for venstre- eller højrekørsel eller for både venstre- og højrekørsel;

2.1.3.   såfremt forlygten er udstyret med indstillelig reflektor, forlygtens monteringsposition(er), angivet i forhold til vejbanen og til køretøjets langsgående midterplan

2.1.4.   om ansøgningen omhandler en forlygte af klasse A eller B;

2.1.5.   de(n) anvendte glødelampe(r)s klasse, som anført i regulativ nr. 37.

Hver ansøgning om godkendelse skal være ledsaget af:

tegninger i tre eksemplarer, som er tilstrækkeligt detaljerede til, at typen kan identificeres, og som viser forlygten set forfra og eventuelle detaljer i form af ribning af lygteglasset, samt tværsnit; på tegningerne skal være angivet den plads, som er afsat til godkendelsesmærket;

2.2.1.1.   såfremt forlygten er udstyret med indstillelig reflektor, forlygtens monteringsposition. Angivet i forhold til vejbanen og til køretøjets langsgående midterplan, hvis forlygten kun er bestemt til anvendelse i de(n) pågældende position(er):

2.2.2.   en kortfattet teknisk beskrivelse, herunder, såfremt forlygterne anvendes til at frembringe kurvelys, yderpositionerne i henhold til punkt 6.2.9. nedenfor;

2.2.3.   to prøver af forlygtetypen.

Til afprøvning af det plastmateriale, som lygteglasset er fremstillet af:

tretten lygteglas;

2.2.4.1.1.   seks af disse lygteglas kan erstattes af seks materialeprøver, som måler mindst 60 x 80 mm og har flad eller konveks ydre overflade og i midten et omtrent fladt område (krumningsradius mindst 300 mm), som måler mindst 15 x 15 mm;

2.2.4.1.2.   hver(t) sådan(t) lygteglas eller materialeprøve skal være fremstillet ved den metode, som vil blive anvendt til massefabrikation;

2.2.4.2.   en reflektor, hvorpå lygteglassene kan monteres efter fabrikantens anvisninger.

2.3.   De materialer, som er anvendt til lygteglas og eventuel coating, skal være ledsaget af prøvningsrapporten over egenskaberne af sådanne materialer og coating, såfremt de i forvejen er afprøvet.

3.   MÆRKNING (3)

3.1.   Forlygter, som forelægges til godkendelse, skal være påført ansøgerens firmanavn eller mærke.

3.2.   På lygteglasset og lygtehuset (4) skal der være afsat tilstrækkeligt store pladser til godkendelsesmærket og til de ekstra symboler omhandlet i punkt 4; disse pladser skal være vist på de i punkt 2.2.1. ovenfor omhandlede tegninger.

3.3.   Forlygter, som er konstrueret til at opfylde forskrifterne for både højre- og venstrekørsel, skal være påført mærker, som angiver de to indstillinger af den optiske enhed på køretøjet eller af glødelampen på reflektoren; disse mærker skal bestå af bogstaverne »R/D« for positionen svarende til højrekørsel og bogstaverne »L/G« for positionen svarende til venstrekørsel.

4.   GODKENDELSE

4.1.   Almindelige bestemmelser

4.1.1.   Er dette regulativs forskrifter opfyldt af alle de i henhold til punkt 2 ovenfor indsendte prøveeksemplarer af en type forlygte, meddeles godkendelse.

4.1.2.   Når sammenbyggede, kombinerede eller i hinanden indbyggede lygter opfylder forskrifterne i flere end ét regulativ, kan der påføres ét enkelt internationalt godkendelsesmærke, forudsat at hver af de sammenbyggede, kombinerede eller i hinanden indbyggede lygter opfylder de forskrifter, som finder anvendelse på den.

4.1.3.   Hver godkendt type tildeles et godkendelsesnummer. De første to cifre (p.t. 00) angiver den ændringsserie, som indeholder de seneste væsentlige tekniske ændringer af regulativet på tidspunktet for udstedelse af godkendelsen. Samme kontraherende part må ikke tildele samme nummer til andre typer af forlygter, der er omfattet af dette regulativ.

Underretning om godkendelse, udvidelse, nægtelse eller inddragelse af en godkendelse, eller endeligt ophør af produktionen af en type forlygter i henhold til dette regulativ, skal gives de kontraherende parter i 1958-overenskomsten, der anvender dette regulativ, ved brug af en anmeldelsesformular svarende til modellen i bilag 1 med de angivelser, der er omhandlet i punkt 2.2.1.1.

4.1.4.1.   såfremt forlygten har indstillelig reflektor og kun skal anvendes i de monteringspositioner, der svarer til angivelserne i punkt 2.2.1.1., er ansøgeren ved godkendelse pligtig at oplyse brugeren på behørig måde om de(n) korrekte monteringsposition(er).

4.1.5.   Ud over det i punkt 3.1. foreskrevne mærke skal der påføres et godkendelsesmærke som beskrevet i punkt 4.2. og 4.3. nedenfor på de i punkt 3.2 ovenfor omhandlede pladser på hver forlygte, som er i overensstemmelse med en type, som er godkendt i henhold til dette regulativ.

4.2.   Godkendelsesmærkets sammensætning

Godkendelsesmærket består af:

Et internationalt godkendelsesmærke bestående af:

4.2.1.1.   en cirkel, hvori er anbragt bogstavet »E«, efterfulgt af kendingsnummer for det land, som har meddelt godkendelsen; (5)

4.2.1.2.   det i punkt 4.1.3 ovenfor foreskrevne godkendelsesnummer;

følgende tillægssymbol(er):

4.2.2.1.   på forlygter, der kun opfylder forskrifterne for venstrekørsel, en vandret pil, der for en iagttager rettet mod forlygten peger mod højre, dvs. mod den side af vejen, hvor der køres;

4.2.2.2.   på forlygter, der er konstrueret til at opfylde forskrifterne for begge færdselsretninger ved passende justering af den optiske enhed eller glødelampen, en vandret pil med hoved i begge ender, altså en pil som peger både mod venstre og højre;

4.2.2.3.   på forlygter, der opfylder dette direktivs forskrifter alene hvad angår nærlys, bogstavet »C« for forlygter af klasse A og »HC« for forlygter af klasse B;

4.2.2.4.   på forlygter, der opfylder dette direktivs forskrifter alene hvad angår fjernlyset, bogstavet »R« for forlygter af klasse A og »HR« for forlygter af klasse B;

4.2.2.5.   på forlygter, der opfylder forskrifterne i dette direktiv hvad angår både nær- og fjernlys, bogstaverne »CR« for forlygter af klasse A og »HCR« for forlygter af klasse B;

4.2.2.6.   på forlygter med lygteglas af plast, bogstavgruppen »PL«, som påføres nær de symboler, som foreskrives i punkt 4.2.2.3. til 4.2.2.5. ovenfor.

4.2.2.7.   på forlygter, der opfylder dette regulativs forskrifter hvad angår fjernlyset, den maksimale lysstyrke, angivet ved et henvisningsmærke som foreskrevet i punkt 6.3.2.1.2. nedenfor, placeret tæt ved cirklen, som omslutter bogstavet »E«;

for sammenbyggede eller i hinanden indbyggede fjernlysforlygter, angivelse af den maksimale lysintensitet af fjernlyset som helhed, udtrykt som ovenfor angivet.

I hvert tilfælde skal den pågældende arbejdsfunktion i henhold til punkt 1.1.1.1 i bilag 4 og de(n) tilladte spænding(er) i henhold til punkt 1.1.1.2 i bilag 4 være fastlagt på godkendelsesattesterne og på de anmeldelsesformularer, som fremsendes til de stater, som er kontraherende parter i overenskomsten og anvender dette regulativ.

I de pågældende tilfælde skal anordningerne være mærket som følger:

4.2.3.1.   På forlygter, som opfylder forskrifterne i dette regulativ og er konstrueret således, at nærlysets glødetråd ikke tænder samtidig med nogen anden lysfunktion, i hvilken den er gensidigt indbygget, anføres en skråstreg (/) bag nærlyslygtesymbolet i godkendelsesmærket.

4.2.3.2.   På forlygter, som opfylder forskrifterne i bilag 4 til dette regulativ alene når de tilføres 6 V eller 12 V spænding, skal der nær glødelampens fatning være anført tallet 24, overstreget med et skævvinklet kryds (x).

4.2.4.   De to cifre (p.t. OO) i godkendelsesnummeret, som angiver den ændringsserie, som indeholder de seneste større tekniske ændringer af Regulativet på tidspunktet for udstedelsen af godkendelsen og, om nødvendigt, den nødvendige pil, kan være angivet nær ovenstående tillægssymboler.

4.2.5.   De mærker og symboler, der henvises til i punkt 4.2.1 til 4.2.3, skal være let læselige og uudslettelige. De kan være anbragt på en indvendig eller udvendig del (gennemsigtig eller ej) af forlygten, som ikke må kunne fjernes fra den gennemsigtige del af forlygten, som udsender lyset. Under alle omstændigheder skal de være synlige, når forlygten er monteret på køretøjet, eller når en bevægelig del som f.eks. kølerhjelmen åbnes.

4.3.   Godkendelsesmærkets sammensætning

4.3.1.   Uafhængige lygter

Eksempler på godkendelsesmærkets sammensætning med ovennævnte ekstra symboler findes i bilag 2, fig. 1 til 10, i dette regulativ.

4.3.2.   Sammenbyggede, kombinerede eller i hinanden indbyggede lygter

Når sammenbyggede, kombinerede eller i hinanden indbyggede lygter er fundet i overensstemmelse med forskrifterne i flere forskellige regulativer, kan der påføres ét enkelt internationalt godkendelsesmærke, bestående af en cirkel, som omslutter bogstavet »E« efterfulgt af kendingsnummeret på den stat, som har meddelt godkendelsen, samt et godkendelsesnummer. Dette godkendelsesmærke kan være placeret et vilkårligt sted på de sammenbyggede, kombinerede eller i hinanden indbyggede lygter, forudsat at:

4.3.2.1.1.   det er synligt, jf. punkt 4.2.5.;

4.3.2.1.2.   ingen del af de sammenbyggede, kombinerede eller i hinanden indbyggede lygter kan fjernes, uden at godkendelsesmærket samtidig fjernes.

Identifikationssymbolet for hver lygte svarende til hvert regulativ, i henhold til hvilket der er meddelt godkendelse, sammen med den tilsvarende ændringsserie, som indeholder de seneste større tekniske ændringer af det pågældende regulativ på tidspunktet for udstedelsen af godkendelsen og, om nødvendigt, den foreskrevne pil, skal være påført:

4.3.2.2.1.   Enten på den pågældende lysende overflade,

4.3.2.2.2.   eller i en gruppe, på en sådan måde, at hver af de sammenbyggede, kombinerede eller i hinanden indbyggede lygter tydeligt kan identificeres (se fire mulige eksempler i bilag 2).

4.3.2.3.   Komponenterne i et enkelt godkendelsesmærke må ikke være mindre end den mindstestørrelse, som for det mindste af de enkelte mærker foreskrives i det regulativ, i henhold til hvilket godkendelsen er udstedt.

4.3.2.4.   Hver godkendt type tildeles et godkendelsesnummer. Samme kontraherende part kan ikke tildele samme nummer til en andre typer af sammenbyggede, kombinerede eller i hinanden indbyggede lygter, som omfattes af dette regulativ.

4.3.2.5.   I fig. 11 i bilag 2 til dette regulativ findes eksempler på sammensætning af godkendelsesmærker for sammenbyggede, kombinerede eller i hinanden indbyggede lygter med alle ovennævnte ekstra symboler.

4.3.3.   Lygter, hvis lygteglas anvendes til forskellige forlygtetyper, som kan indbygges i hinanden eller sammenbygges med andre lygter

Bestemmelserne i punkt 4.3.2. ovenfor finder anvendelse.

4.3.3.1.   Når samme lygteglas anvendes, kan dette endvidere være påført forskellige godkendelsesmærker vedrørende de forskellige typer forlygter eller lygteenheder, forudsat at forlygtens hus, uanset at det ikke kan adskilles fra lygteglasset, desuden omfatter den i punkt 3.2 ovenfor beskrevne plads og er påført godkendelsesmærker for de faktiske funktioner.

Hvis forskellige forlygtetyper har samme lygtehus, kan dette være påført de forskellige godkendelsesmærker.

4.3.3.2.   I bilag 2, fig. 12, i dette regulativ er givet eksempler på godkendelsesmærkets sammensætning i forbindelse med ovennævnte tilfælde.

B.   TEKNISKE FORSKRIFTER FOR FORLYGTER (6)

5.   GENERELLE FORSKRIFTER

5.1.   Hvert prøveeksemplar skal være i overensstemmelse med forskrifterne i punkt 6 til 8 nedenfor.

Forlygter skal være udført således, at de bevarer de foreskrevne fotometriske egenskaber og forbliver funktionsdygtige ved normal brug uanset de vibrationer, de kan blive udsat for.

5.2.1.   Forlygter skal være udstyret med en anordning, som bevirker, at de kan justeres således på køretøjerne, at de opfylder de forskrifter, som finder anvendelse på dem. En sådan anordning behøver dog ikke være monteret på lygteenheder, hvor reflektor og lygteglas ikke kan skilles fra hinanden, forudsat at anvendelse af sådanne lygteenheder begrænses til køretøjer, på hvilke justering af forlygterne kan finde sted på anden måde.

Når en forlygte, som afgiver nærlys, og en forlygte, som afgiver fjernlys, hver er udstyret med egen glødelampe og er samlet til en sammensat enhed, skal justeranordningen give mulighed for korrekt justering af hvert optisk system for sig.

5.2.2.   Disse bestemmelser finder dog ikke anvendelse på forlygteenheder, hvis reflektorer er udelelige. For denne type enhed finder forskrifterne i punkt 6.3 i dette regulativ anvendelse.

5.3.   Forlygten skal være udstyret med glødelampe(r), som er godkendt i henhold til regulativ nr. 37. Enhver glødelampe i henhold til regulativ nr. 37 kan anvendes, forudsat at der i indholdsoversigten til regulativ nr. 37 ikke er angivet nogen indskrænkning i anvendelsen (7).

5.4.   De komponenter, hvormed glødelampen er fastgjort på reflektoren, skal være udført således, at glødelampen, heller ikke i mørke, kan monteres i nogen anden position end den korrekte (8).

5.5.   Glødelampens fatning skal opfylde forskrifterne i IEC publikation 61-2, tredje udgave, 1969. Databladet vedrørende fatningen for den anvendte kategori glødelampe finder anvendelse.

5.6.   Forlygter, som er konstrueret således, at de opfylder forskrifterne for både højre- og venstrekørsel, kan tilpasses en given færdselsretning enten ved passende grundindstilling i monteret stand på køretøjet eller ved valgfri indstilling foretaget af brugeren. Sådan grundindstilling eller valgfri indstilling kan for eksempel bestå i, at den optiske enhed fastgøres i en given vinkel på køretøjet, eller at glødelampen fastgøres i en given vinkel i forhold til den optiske enhed. I alle tilfælde må der kun være mulighed for to klart forskellige indstillinger, en for højre- og en for venstrekørsel, og konstruktionen skal udelukke utilsigtet ændring af indstillingen fra den ene færdselsretning til den anden eller indstilling i en mellemposition. Når der findes to forskellige indstillingsmuligheder for glødelampen, skal de komponenter, som fastgør glødelampen til reflektoren, være således konstrueret og udført, at glødelampen i hver af de to indstillinger vil blive fastholdt i stilling med den nøjagtighed, som foreskrives for forlygter konstrueret til kun én færdselsretning. Overensstemmelsen med forskrifterne i dette punkt efterprøves ved visuel inspektion og, om nødvendigt, ved en prøvemontering.

5.7.   Der skal udføres supplerende prøvning efter forskrifterne i bilag 4, således at det sikres, at de fotometriske præstationer ikke ændres for meget under brug.

5.8.   For lygteglas af plast skal afprøvning finde sted i overensstemmelse med forskrifterne i bilag 6.

På forlygter, som er konstrueret til skiftevis at afgive fjernlys og nærlys, eller fjernlys og/eller nærlys konstrueret til at blive kurvelys, skal eventuelle mekaniske, elektromekaniske eller andre anordninger, som er indbygget i forlygten til disse formål, være konstrueret således, at:

5.9.1.   anordningen er så solid, at den kan modstå 50 000 aktiveringer uden at beskadiges trods de vibrationer, den måtte være udsat for under normal brug:

5.9.2.   i tilfælde af svigt må belysningsstyrken over linjen H-H ikke være større end værdierne for nærlys i henhold til punkt 6.2.5; desuden skal der med forlygter, der er konstrueret til at frembringe nær- og/eller fjernlys, der bliver til kurvelys, være en mindste belysningsstyrke på 5 lux i afprøvningspunkt 25 V (VV-linje, D 75 cm);

5.9.3.   der altid vil blive skiftet til enten nærlys eller fjernlys, uden at der er risiko for, at mekanismen standser mellem de to positioner;

5.9.4.   brugeren ikke med normalt værktøj kan ændre de bevægelige deles form eller position.

6.   BELYSNINGSSTYRKE

6.1.   Almindelige bestemmelser

6.1.1.   Forlygter skal være udført således, at de giver tilstrækkeligt lys uden at blænde, når de afgiver nærlys, og god belysningsstyrke, når de afgiver fjernlys. Kurvelys kan frembringes ved aktivering af en yderligere lyskilde, der indgår i nærlysforlygten.

6.1.2.   Den af forlygten frembragte belysningsstyrke bestemmes ved hjælp af en lodret skærm, som opstilles 25 m foran forlygten og vinkelret på dennes akse som vist i bilag 3 til dette regulativ.

6.1.3.   Forlygterne kontrolleres ved hjælp af en ufarvet standardglødelampe (étalon), som er konstrueret til en mærkespænding på 12 V. Under kontrol af forlygten skal spændingen over glødelampens klemmer være reguleret således, at man opnår den referencelysfluks, som er angivet i det pågældende datablad af regulativ nr. 37.

6.1.4.   Forlygten anses for acceptabel, såfremt den opfylder forskrifterne i dette punkt 6 med mindst én standardglødelampe (étalon), som kan indleveres sammen med forlygten.

6.2.   Forskrifter vedrørende nærlys

6.2.1.   Nærlysets skal være tilstrækkeligt skarpt »afskåret« til, at det kan benyttes til at udføre en tilfredsstillende justering. »Afskæringen« skal være en vandret, ret linje i siden modsat den trafikretning, som forlygten er bestemt for; i den anden side må den hverken overskride den knækkede linje HV H1 H4, som dannes af en ret linje HV H1, der danner en vinkel på 45° med vandret, og den rette linje H1 H4, 25 cm over den rette linje hh, eller den rette linje HV H3, der danner en vinkel på 15° med det vandrette plan over dette (se bilag 3). En afskæring, som overskrider både linjen HV H2 og linjen H2 H4 og fremkommer ved en kombination af de to ovennævnte muligheder må under ingen omstændigheder tillades.

Forlygten skal være indstillet således:

6.2.2.1.   for forlygter bestemt til at opfylde kravene ved højrekørsel, at afskæringen på skærmens venstre halvdel (9) er vandret, og, for forlygter bestemt til at opfylde kravene ved venstrekørsel, at afskæringen på skærmens højre halvdel er vandret;

6.2.2.2.   at den vandrette del af afskæringen på skærmen er 25 cm under niveauet hh (se bilag 3);

6.2.2.3.   at afskæringens »knæk« ligger på linjen vv (10).

6.2.3.   Når forlygten er således indstillet og kun søges godkendt til afgivelse af nærlys (11), behøver den kun opfylde forskrifterne i punkt 6.2.5. til 6.2.7. og 6.2.9. nedenfor; hvis den er bestemt til at afgive både nærlys og fjernlys, skal den opfylde de forskrifter, der er anført i punkt 6.2.5 til 6.2.7 og 6.3.

6.2.4.   Når en således indstillet forlygte ikke opfylder forskrifterne i punkt 6.2.5. til 6.2.7. og 6.3., kan dens indstilling ændres, forudsat af lysbundtets akse ikke forskydes sideværts mere end 1° (= 44 cm) mod højre eller venstre (12).

For at lette indstilling ved hjælp af afskæringen kan forlygten delvis tildækkes for at gøre afskæringen skarpere.

6.2.5.   Den belysning, som nærlyset frembringer på skærmen, skal opfylde følgende forskrifter:

| Punkt på måleskærm | Foreskrevet belysningsstyrke i lux |
| --- | --- |
| Forlygte til højrekørsel | Forlygte til venstrekørsel | Forlygte
  klasse A | Forlygte
  klasse B |
| Punkt B 50 L | Punkt B 50 R | ≤ 0,4 | ≤ 0,4 |
| Punkt 75 R | Punkt 75 L | ≥ 6 | ≥ 12 |
| Punkt 75 L | Punkt 75 R | ≥ 6 | ≥ 12 |
| Punkt 50 L | Punkt 50 R | ≤ 15 | ≤ 15 |
| Punkt 50 R | Punkt 50 L | ≥ 6 | ≥ 12 |
| Punkt 50 V | Punkt 50 V | - | ≥ 6 |
| Punkt 25 L | Punkt 25 R | ≥ 1,5 | ≥ 2 |
| Punkt 25 R | Punkt 25 L | ≥ 1,5 | ≥ 2 |
| Et vilkårligt punkt i område III | ≤ 0,7 | ≤ 0,7 |
| Et vilkårligt punkt i område IV | ≥ 2 | ≥ 3 |
| Et vilkårligt punkt i område I | ≤ 20 | ≤ 2E (13) |

Punkt på måleskærm

Foreskrevet belysningsstyrke i lux

Forlygte til højrekørsel

Forlygte til venstrekørsel

Forlygte

klasse A

Forlygte

klasse B

Punkt B 50 L

Punkt B 50 R

≤ 0,4

≤ 0,4

Punkt 75 R

Punkt 75 L

≥ 6

≥ 12

Punkt 75 L

Punkt 75 R

≥ 6

≥ 12

Punkt 50 L

Punkt 50 R

≤ 15

≤ 15

Punkt 50 R

Punkt 50 L

≥ 6

≥ 12

Punkt 50 V

Punkt 50 V

-

≥ 6

Punkt 25 L

Punkt 25 R

≥ 1,5

≥ 2

Punkt 25 R

Punkt 25 L

≥ 1,5

≥ 2

Et vilkårligt punkt i område III

≤ 0,7

≤ 0,7

Et vilkårligt punkt i område IV

≥ 2

≥ 3

Et vilkårligt punkt i område I

≤ 20

≤ 2E (13)

6.2.6.   I sideretningen må ikke være afvigelser, som forringer synligheden i noget af områderne I, II, III eller IV.

6.2.7.   Belysningsstyrken i område »A« og »B« som angivet i fig. C i bilag 3 kontrolleres ved måling af de fotometriske værdier af punkt 1 til 8 i denne figur; disse værdier skal være inden for følgende grænser (14):

1 + 2 + 3 ≥ 0,3 luxu og

4 + 5 + 6 ≥ 0,6 luxu og

0,7 luxu ≥ 7 ≥ 0,1 luxu og

0,7 luxu ≥ 8 ≥ 0,2 luxu.

6.2.8.   Forlygter, som er konstrueret til opfyldelse af kravene ved både højrekørsel og venstrekørsel, skal ved hver af de to indstillinger af den optiske enhed eller glødelampen opfylde overstående forskrifter for den pågældende færdselsretning.

Forskrifterne i punkt 6.2.5. ovenfor finder også anvendelse på forlygter konstrueret til at frembringe kurvelys.

hvis kurvelys frembringes:

6.2.9.1.   ved at dreje nærlyset eller flytte knækket i afskæringens albue horisontalt, skal målingerne foretages efter at hele forlygteenheden er blevet genjusteret horisontalt, f.eks. ved brug af en prøvningsvinkelmåler;

6.2.9.2.   ved at bevæge en eller flere af forlygtens optiske dele uden at bevæge knækket i afskæringens albue horisontalt, skal målingerne foretages med disse dele i deres yderste driftsposition;

6.2.9.3.   ved hjælp af en ekstra lyskilde uden at bevæge knækket i afskæringens albue horisontalt, skal målingerne foretages med denne lyskilde aktiveret.

6.3.   Bestemmelser for fjernlys

6.3.1.   For forlygter, som er bestemt til at afgive både fjernlys og nærlys, skal måling af den belysningstyrke, som frembringes på skærmen af nærlyset, finde sted ved samme indstilling af forlygten som ved måling i henhold til punkt 6.2.5. til 6.2.7. ovenfor; forlygter, som alene afgiver fjernlys, skal være justeret således, at området med størst belysningsstyrke er centreret omkring skæringspunktet af linjerne hh og vv; en sådan forlygte behøver alene opfylde de i punkt 6.3 omhandlede forskrifter. Anvendes flere end én lyskilde til frembringelse af fjernlyset, benyttes de kombinerede funktioner til bestemmelse af belysningsstyrkens maksimale værdi (EM).

Det lys, som fjernlyset frembringer på skærmen, skal opfylde følgende forskrifter:

Skæringspunktet (HV) af linjerne hh og vv skal ligge inden for isoluxkurven svarende til 80 % af den maksimale belysningsstyrke. Denne maksimale værdi (EM) skal være mindst 32 lux for forlygter af klasse A, og 48 lux for forlygter af klasse B. Den maksimale værdi må under ingen omstændigheder være over 240 lux; for en kombineret nærlys- og fjernlyslygte må denne maksimale værdi endvidere ikke være over 16 gange den belysningsstyrke, som er målt for fjernlyset i punktet 75 R (eller 75 L).

6.3.2.1.1.   Fjernlysets maksimale lysstyrke (IM), angivet i tusinde candela, beregnes af formelen:

IM = 0,625 EM

6.3.2.1.2.   Referencemærket (I′M) for denne maksimale lysstyrke, der er omhandlet i punkt 4.2.2.7. ovenfor, fås af forholdet:

Formula

Denne værdi afrundes til: 7,5 — 10 — 12,5 — 17,5 — 20 — 25 — 27,5 — 30 — 37,5 — 40 — 45 — 50.

6.3.2.2.   Fra punktet HV vandret mod højre og venstre skal belysningsstyrken være mindst 16 lux for forlygter af klasse A og 24 lux for forlygter af klasse B indtil en afstand af 1,125 m, samt mindst 4 lux for forlygter af klasse A og 6 lux for forlygter af klasse B indtil en afstand af 2,25 m.

For forlygter med justerbar reflektor finder forskrifterne i punkt 6.2. og 6,3. anvendelse for hver monteringsposition angivet i henhold til punkt 2.1.3. Til efterprøvning anvendes følgende metode:

6.4.1.   Hver anvendt position afsættes på prøvningsvinkelmåleren i henhold til en linje mellem centrum af lyskilden og punkt HV på indstillingsskærmen. Den justerbare reflektor stilles derefter i en position, som bevirker, at lysmønsteret på skærmen svarer til indstillingsforskrifterne i punkt 6.2.1. til 6.2.2.3. og/eller 6.3.1;

6.4.2.   når reflektoren indledende fastgøres i henhold til punkt 6.4.1., skal forlygten opfylde de pågældende fotometriske forskrifter i punkt 6.2. og 6,3;

6.4.3.   videre prøvninger foretages efter at reflektoren er flyttet lodret ± 2° eller mindst til den maksimale position, såfremt den er mindre end 2°, fra den indledende position ved hjælp af forlygtens justeranordning. Efter at hele forlygten er indstillet (f.eks. ved hjælp af goniometer) i tilsvarende modsat retning, skal lysafgivelsen i følgende retninger kontrolleres og være inden for de foreskrevne grænser:

Nærlys: HV og 75 R (henholdsvis 75 L);

fjernlys: EM og punkt HV (procentdel af EM).

6.4.4.   har ansøgeren ikke angivet flere end én monteringsposition, gentages proceduren i punkt 6.4.12 til 6.4.3. for alle de øvrige positioner;

6.4.5.   har ansøgeren ikke søgt om nogen speciel monteringsstilling, indstilles forlygten efter målene i punkt 6.2. og 6.3. med forlygtejusteranordningen i midterstilling. Den videre prøvning efter punkt 6.4.3. finder sted med reflektoren anbragt i yderstillingerne (i stedet for ± 2) ved hjælp af forlygtens justeranordning.

6.5.   De i punkt 6.2.5. til 6.2.7. og 6.3. ovenfor angivne skærmbelysningsstyrker måles ved hjælp af en fotoreceptor, hvis effektive arbejdsflade skal være indeholdt i et kvadrat med sidelængde 65 mm.

7.   FARVE

7.1.   Det afgivne lys skal være hvidt. Udtrykt i trikromatiske koordinater i henhold til CIE skal lysstrålernes lys være inden for følgende grænser:

| grænse mod blå | x ≥ 0,310 |
| --- | --- |
| grænse mod gul | x ≤ 0,500 |
| grænse mod grøn | y ≤ 0,150 + 0,640 x |
| grænse mod grøn | y ≤ 0,440 |
| grænse mod violet | y ≥ 0,050 + 0,750 x |
| grænse mod rød | y ≥ 0,382 |

grænse mod blå

x ≥ 0,310

grænse mod gul

x ≤ 0,500

grænse mod grøn

y ≤ 0,150 + 0,640 x

grænse mod grøn

y ≤ 0,440

grænse mod violet

y ≥ 0,050 + 0,750 x

grænse mod rød

y ≥ 0,382

8.   MÅLING AF ULEMPE

Den ulempe, som forvoldes af forlygternes nærlys, skal måles (15).

C.   YDERLIGERE ADMINISTRATIVE BESTEMMELSER

9.   ÆNDRING AF EN FORLYGTETYPE OG UDVIDELSE AF GODKENDELSE

Enhver ændring af forlygtens type skal anmeldes til den administrative instans, som har godkendt forlygtetypen. Den pågældende instans kan da enten:

9.1.1.   Skønne, at de foretagne ændringer ikke kan forventes at få væsentlig negativ virkning, og at forlygten under alle omstændigheder stadig opfylder forskrifterne, eller

9.1.2.   Kræve en yderligere prøvningsrapport fra den tekniske tjeneste, som forestår afprøvningen.

9.2.   Underretning om bekræftelse eller nægtelse af godkendelse, med angivelse af ændringerne, finder sted ved den i punkt 4.1.4. ovenfor foreskrevne procedure til de kontraherende parter i overenskomsten, som anvender dette regulativ.

9.3.   Den kompetente myndighed, som udsteder udvidelse af en godkendelse, tildeler et fortløbende nummer til hvert anmeldelsesskema, som udfærdiges vedrørende en sådan udvidelse, og underretter de øvrige parter i 1958-overenskomsten, der anvender dette regulativ, herom ved hjælp af et anmeldelsesskema svarende til modellen i bilag 1 til dette regulativ.

10.   PRODUKTIONENS OVERENSSTEMMELSE

Procedurerne til sikring af produktionens overensstemmelse skal være i overensstemmelse med dem, der er fastlagt i aftalens tillæg 2 (E/ECE/324-E/ECE/TRANS/505/Rev.2), idet der gælder følgende forskrifter:

10.1.   Forlygter, som er godkendt efter dette regulativ, skal være produceret således, at de er i overensstemmelse med den godkendte type, idet de opfylder forskrifterne i punkt 6 og 7.

10.2.   De mindstekrav til procedurer til kontrol af produktionens overensstemmelse, som er fastlagt i bilag 5 til dette regulativ, skal være overholdt.

10.3.   De mindstekrav til prøvetagning ved en inspektør, som er fastlagt i bilag 7 til dette regulativ, skal være overholdt.

10.4.   Den kompetente myndighed, som har meddelt godkendelse, kan til hver en tid efterprøve de metoder, der anvendes på hvert produktionsanlæg. Den normale hyppighed af sådan efterprøvning er én gang hvert andet år.

10.5.   Der ses bort fra forlygter med åbenbare fejl.

10.6.   Der ses bort fra referencemærket.

11.   SANKTIONER VED MANGLENDE OVERENSSTEMMELSE AF PRODUKTIONEN

11.1.   Godkendelser, som er meddelt for en type forlygte i henhold til dette regulativ, kan inddrages, såfremt kravene ikke opfyldes, eller såfremt en forlygte, som bærer godkendelsesmærket, ikke er i overensstemmelse med den godkendte type.

11.2.   Hvis en af overenskomstens kontraherende parter, der anvender dette regulativ, inddrager en godkendelse, som den pågældende tidligere har udstedt, skal vedkommende underrette de øvrige parter i aftalen om dette regulativ herom ved hjælp af et anmeldelsesskema svarende til modellen i bilag 1 til dette regulativ.

12.   ENDELIGT OPHØR AF PRODUKTIONEN

Hvis indehaveren af godkendelsen fuldstændig indstiller produktionen af en type forlygte, som er godkendt i henhold til dette regulativ, skal han underrette den myndighed, som har udstedt godkendelsen, herom. Ved modtagelse af den pågældende meddelelse underretter myndigheden de øvrige parter i 1958-overenskomsten, der anvender dette regulativ, herom ved hjælp af et meddelelsesskema svarende til modellen i bilag 1 til dette regulativ.

13.   NAVN OG ADRESSE PÅ DE TEKNISKE TJENESTER, SOM FORESTÅR GODKENDELSESPRØVNINGEN, OG PÅ DE ADMINISTRATIVE AFDELINGER

De kontraherende parter i 1958-overenskomsten, der anvender dette regulativ, meddeler til FN's sekretariat navn og adresse på de tekniske tjenester, som forestår godkendelsesprøvningen, og på de administrative enheder, som udsteder godkendelse, og til hvem de skemaer med attestering af godkendelse eller udvidelse, nægtelse eller inddragelse af godkendelse eller endeligt ophør af produktionen, som er udstedt i andre stater, skal fremsendes.

---

(1)  omfattende

Supplement 1 til den oprindelige udgave af regulativet - Ikrafttrædelsesdato: 11. august 2002

Supplement 2 til den oprindelige udgave af regulativet - Ikrafttrædelsesdato: 10. december 2002

Supplement 3 til den oprindelige udgave af regulativet - Ikrafttrædelsesdato: 30. oktober 2003

(2)  Der er i dette regulativ intet til hinder for, at en deltager i overenskomsten, som anvender dette regulativ, kan forbyde, at en forlygte med glas af et plastmateriale, der er godkendt i henhold til regulativet, kombineres med en mekanisk rudevasker (med visker).

(3)  For forlygter, som er konstrueret til at opfylde kravene for kun én færdselsretning (højre- eller venstrekørsel), anbefales endvidere, at omridset af det areal, som kan tildækkes for at undgå gener for brugere i stater, hvor færdselsretningen er modsat færdselsretningen i den stat, som lygten er godkendt til, angives uudsletteligt på forlygtens glas. Sådan mærkning er dog ikke nødvendig, når området tydeligt ses af udformningen.

(4)  Kan lygteglasset ikke adskilles fra forlygtens hus, er det tilstrækkeligt med en enkelt mærkning i henhold til punkt 4.2.5.

(5)  1 for Tyskland, 2 for Frankrig, 3 for Italien, 4 for Nederlandene, 5 for Sverige, 6 for Belgien, 7 for Ungarn, 8 for Tjekkiet, 9 for Spanien, 10 for Jugoslavien, 11 for Det Forenede Kongerige, 12 for Østrig, 13 for Luxembourg, 14 for Schweiz, 15 (ubenyttet), 16 for Norge, 17 for Finland, 18 for Danmark, 19 for Rumænien, 20 for Polen, 21 for Portugal, 22 for Den Russiske Føderation, 23 for Grækenland, 24 for Irland, 25 for Kroatien, 26 for Slovenien, 27 for Slovakiet, 28 for Belarus, 29 for Estland, 30 (ubenyttet), 31 for Bosnien-Hercegovina, 32 for Letland, 33 (ubenyttet), 34 for Bulgarien, 35(ubenyttet), 36 for Litauen, 37 for Tyrkiet, 38(ubenyttet), 39 for Aserbajdsjan, 40 for Den Tidligere Jugoslaviske Republik Makedonien, 41 (ubenyttet), 42 for Det Europæiske Fællesskab (godkendelse meddelt af de enkelte medlemsstater, der anvender deres egne ECE-symboler), 43 for Japan, 44 (ubenyttet), 45 for Australien, 46 for Ukraine, 47 for Sydafrika og 48 for New Zealand. De efterfølgende numre tildeles til andre stater i den kronologiske rækkefølge, disse ratificerer eller tiltræder overenskomsten om indførelse af ensartede tekniske forskrifter for hjulkøretøjer samt udstyr og dele, som kan monteres og/eller benyttes på hjulkøretøjer, samt vilkårene gensidig anerkendelse af godkendelser, der er meddelt på grundlag af sådanne forskrifter, og de således tildelte numre meddeles af FN's generalsekretær til overenskomstens parter.

(6)  Tekniske forskrifter for glødelamper: se regulativ nr. 37.

(7)  Glødelamper af type HIR1 og H9 må kun tillades at frembringe nærlys i forbindelse med montering af en forlygterenser, som er i overensstemmelse med regulativ nr. 45. Hvad angår lodret hældning finder endvidere bestemmelsen i punkt 6.2.6.2.2. i regulativ nr. 48, 01. ændringsserie, anvendelse, når sådanne lamper er monteret.

(8)  Forlygten anses for at være i overensstemmelse med forskrifterne i dette punkt, såfremt glødelampen let kan monteres i forlygten og dens lokaliseringsflige let føres i indgreb med de tilsvarende udskæringer, selv i mørke.

(9)  Prøveskærmen skal være tilstrækkelig bred til, at afskæringen kan undersøges langs et område på mindst 5° på hver side af linjen vv.

(10)  Har lysbundtets afskæring ikke et tydeligt knæk, skal det justeres sideværts på en sådan måde, at det bedst muligt opfylder forskrifterne for belysning i punkt 75 R og 50 R for højrekørsel, og for punkt 75 L og 50 L for venstrekørsel.

(11)  En sådan særlig nærlyslygte kan indeholde et fjernlys, som ikke er underkastet forskrifterne.

(12)  Grænseværdien på 1° for justering mod højre eller venstre er ikke uforenelig med lodret justering opad eller nedad. Sidstnævnte er kun begrænset af de i punkt 6,3 fastsatte forskrifter. Dog bør den vandrette del af afskæringen ikke overskride linjen hh (bestemmelserne i punkt 6.3. finder ikke anvendelse på forlygter, som er bestemt til at opfylde dette regulativs forskrifter alene hvad angår afgivelse af fjernlys).

(13)  E er faktisk værdi målt I henholdsvis punkt 50R og 50 L

(14)  I område A og B, som ligeledes ligger inden for område III, må intet punkt have en belysningsstyrke over 0,7 lux.

(15)  Denne forskrift vil blive gjort til genstand for en anbefaling til de administrative myndigheder.

---

BILAG 1

ANMELDELSE

(største format: A4 (210 × 297 mm))

Image

---

BILAG 2

EKSEMPLER PÅ GODKENDELSESMÆRKNING

| | |
| --- | --- |

Image

Image

Forlygten, som bærer et af ovenstående godkendelsesmærker, er godkendt i Nederlandene (E 4) i henhold til regulativ nr. XXX under godkendelsesnummer 243, og opfylder forskrifterne i dette regulativ i dets oprindelige form (00). Nærlyset er alene bestemt til anvendelse ved højrekørsel. Bogstaverne CR (fig. 1) angiver, at der er tale om nærlys og fjernlys af klasse A, og bogstaverne HCR (fig. 2) angiver, at der er tale om nærlys og fjernlys af klasse B.

I fig. 30 er angivet, at fjernlysets maksimale lysstyrke er mellem 86 250 og 101 250 candela.

Bemærkning: Godkendelsesnummeret og tillægssymboler dertil skal være placeret tæt ved cirklen og enten over eller under bogstavet »E« eller til højre eller til venstre for dette. Godkendelsesnummerets cifre skal være på samme side af bogstavet »E« og vende samme vej.

Brug af romertal som godkendelsesnummer bør undgås for at undgå forveksling med andre symboler.

| | |
| --- | --- |
| |

Image

Image

Image

Forlygten, som bærer ovenstående godkendelsesmærke, opfylder dette regulativs forskrifter for både nær- og fjernlys og er bestemt:

Fig. 3: Klasse A, alene til venstrekørsel.

Fig. 4a og 4b: Klasse B, til begge færdselsretninger ved passende justering af den optiske enhed eller glødelampen på køretøjet.

| | |
| --- | --- |

Image

Image

Forlygten, som bærer ovenstående godkendelsesmærke, har lygteglas af plast, opfylder dette regulativs forskrifter alene hvad angår nærlys, og er bestemt:

Fig. 5: Klasse A, til begge færdselsretninger.

Fig. 6: Klasse B, alene til højrekørsel.

| | |
| --- | --- |

Image

Image

Forlygten, som bærer ovenstående godkendelsesmærke, opfylder dette regulativs forskrifter:

Fig. 7: Klasse B, alene hvad angår nærlys og er bestemt alene til venstrekørsel.

Fig. 8: Klasse A, alene hvad angår fjernlys.

| | |
| --- | --- |

Image

Image

Identifikation af forlygter, som har lygteglas af plast og opfylder dette regulativs forskrifter:

Fig. 9: Klasse B, hvad angår både nærlys og fjernlys, og er bestemt alene til højrekørsel.

Fig. 10: Klasse B, alene hvad angår nærlys og er bestemt alene til højrekørsel.

Nærlyset må ikke kunne virke samtidig med fjernlyset og/eller nogen anden forlygte, som er gensidigt indbygget i den.

Forenklet mærkning for sammenbyggede, kombinerede eller i hinanden indbyggede lygter

(De lodrette og vandrette linjer angiver lygtens form skematisk. De hører ikke med til godkendelsesmærket).

| Model A | |
| --- | --- |
| Model B | |
| Model C | |
| Model D | |

Model A

Image

Model B

Image

Model C

Image

Model D

Image

Bemærkning: Fire ovenstående eksempler svarer til en lygte, som er påført godkendelsesmærke, og som omfatter:

En forreste positionslyslygte, godkendt i henhold til ændringsserie 02 til regulativ nr. 7,

En forlygte, som tilhører klasse B, som har nærlys bestemt til højre- og venstrekørsel samt fjernlys med maksimal lysstyrke mellem 86 250 og 101 250 candela (som angivet ved nummeret 30), som er godkendt efter forskrifterne i dette regulativ i dettes oprindelige form (00), og som er forsynet med lygteglas af plast,

En tågeforlygte, som er godkendt i henhold til ændringsserie 02 til regulativ nr. 19 og er forsynet med lygteglas af plast,

En forreste retningsviserblinklygte af kategori 1a, godkendt i henhold til ændringsserie 01 til regulativ nr. 6.

Image

Ovenstående eksempel svarer til mærkningen af et lygteglas, som er af plast og er bestemt til anvendelse i forskellige typer forlygter, nemlig:

Enten en forlygte, som tilhører klasse B, som har nærlys bestemt til højre- og venstrekørsel og fjernlys med maksimal lysstyrke mellem 86 250 og 101 250 candela (som angivet ved tallet 30), som er godkendt i Tyskland (E1) efter forskrifterne i dette regulativ i dettes oprindelige form (00),

som er gensidigt indbygget i

En forreste positionslyslygte, godkendt i henhold til ændringsserie 02 til regulativ nr. 7;

eller en forlygte, som tilhører klasse A, som har nærlys bestemt til begge færdselsretninger og fjernlys med maksimal lysstyrke mellem 33 750 og 45 000 candela (som angivet ved tallet 12.5), som er godkendt efter forskrifterne i dette regulativ i dettes oprindelige form (00),

som er gensidigt indbygget i

samme forreste positionslyslygte som ovenfor;

eller en af ovennævnte forlygter, godkendt som separat lygte.

Forlygtehuset skal være påført det eneste gyldige godkendelsesnummer, f.eks.:

Image

Ovenstående eksempel svarer til mærkningen af et lygteglas af plast, bestemt til anvendelse i en enhed, som omfatter to forlygter, som er godkendt i Frankrig (E2) under godkendelsesnummer 81151 og består af:

en forlygte, som tilhører klasse B og afgiver nærlys og fjernlys med maksimal lysstyrke mellem x og y candela, og som opfylder forskrifterne i dette regulativ, samt

en forlygte, som tilhører klasse B, som afgiver fjernlys bestemt til begge færdselsretninger med maksimal lysstyrke mellem w og z candela, og som opfylder forskrifterne i dette regulativ, idet den maksimale lysstyrke af fjernlyset som helhed er mellem 86 250 and 101 250 candela.

---

BILAG 3

MÅLESKÆRM

A.   Forlygte til højrekørsel

(mål er angivet i mm ved en afstand på 25 m)

Image

B.   Forlygte til venstrekørsel

(mål er angivet i mm ved en afstand på 25 m)

Image

Image

Bemærkning: Fig. C viser målepunkter for højrekørsel. Til venstrekørsel skal punkt 7 og 8 flyttes til den tilsvarende placering i højre side af billedet.

---

BILAG 4

PRØVNING FOR STABILITET AF FOTOMETRISKE PRÆSTATIONER AF FORLYGTER I BRUG

PRØVER PÅ KOMPLETTE FORLYGTER

Efter at de fotometriske værdier er målt efter dette regulativs forskrifter i punktet svarende til Emax for nærlys og fjernlys og i punkterne HV, 50 R, B 50 L for nærlys (eller, for forlygter bestemt til venstrekørsel, HV, 50 L, B 50 R) skal et komplet prøveeksemplar af en forlygte afprøves for stabilitet af fotometriske præstationer under brug. Ved »komplet forlygte« forstås selve den komplette lygte, herunder sådanne omgivende karrosseridele og lygter, som kan påvirke dens varmeafledning.

1.   PRØVNING FOR STABILITET AF FOTOMETRISKE PRÆSTATIONER

Prøvningen skal finde sted i tør, stillestående luft ved en lufttemperatur på 23 °C +5 °C, og den komplette forlygte skal være monteret på et underlag, som repræsenterer korrekt montering på køretøjet.

1.1.   Rengøring af forlygten

Forlygten bringes til at fungere i 12 timer som beskrevet i punkt 1.1.1. og kontrolleres som beskrevet i punkt 1.1.2.

1.1.1.   Prøvningsprocedure (1)

Forlygten bringes til at fungere i det foreskrevne tidsrum, således at:

| (a) | i tilfælde hvor kun én lygtefunktion (fjernlys eller nærlys) skal godkendes, er den tilsvarende glødetråd tændt i det foreskrevne tidsrum (2), |
| --- | --- |

(a)

i tilfælde hvor kun én lygtefunktion (fjernlys eller nærlys) skal godkendes, er den tilsvarende glødetråd tændt i det foreskrevne tidsrum (2),

| (b) | For forlygte med nærlys og ét eller flere fjernlys, eller forlygte med et nærlys og en tågeforlygte:






  (i) | forlygten underkastes følgende cyklus i det foreskrevne tidsrum:
  15 minutter med nærlysets glødetråd tændt;
  5 minutter med alle glødetråde tændt. |
| --- | --- | --- |

(b)

For forlygte med nærlys og ét eller flere fjernlys, eller forlygte med et nærlys og en tågeforlygte:

(i)

forlygten underkastes følgende cyklus i det foreskrevne tidsrum:

15 minutter med nærlysets glødetråd tændt;

5 minutter med alle glødetråde tændt.

| (ii) | såfremt ansøgeren angiver, at forlygten er bestemt til anvendelse alene med nærlyset tændt eller alene med fjernlyset (-lysene) tændt (3) ad gangen, finder prøvningen sted i overensstemmelse hermed, således at man successivt aktiverer (2) nærlyset det halve af tiden og fjernlyset (-lysene) (samtidig) det halve af den tid, der foreskrives i punkt 1.1. ovenfor. |
| --- | --- |

(ii)

såfremt ansøgeren angiver, at forlygten er bestemt til anvendelse alene med nærlyset tændt eller alene med fjernlyset (-lysene) tændt (3) ad gangen, finder prøvningen sted i overensstemmelse hermed, således at man successivt aktiverer (2) nærlyset det halve af tiden og fjernlyset (-lysene) (samtidig) det halve af den tid, der foreskrives i punkt 1.1. ovenfor.

| (c) | forlygter med tågeforlygte og ét eller flere fjernlys:






  (i) | forlygten underkastes følgende cyklus i det foreskrevne tidsrum:
  15 minutter med tågeforlygte tændt;
  5 minutter med alle glødetråde tændt. |
| --- | --- | --- |

(c)

forlygter med tågeforlygte og ét eller flere fjernlys:

(i)

forlygten underkastes følgende cyklus i det foreskrevne tidsrum:

15 minutter med tågeforlygte tændt;

5 minutter med alle glødetråde tændt.

| (ii) | såfremt ansøgeren angiver, at forlygten er bestemt til anvendelse alene med tågeforlygten tændt eller alene med fjernlyset (-lysene) tændt (3) ad gangen, finder prøvningen sted i overensstemmelse hermed, således at man successivt aktiverer (2) tågeforlygten det halve af tiden og fjernlyset (-lysene) (samtidig) det halve af den tid, der foreskrives i punkt 1.1. ovenfor. |
| --- | --- |

(ii)

såfremt ansøgeren angiver, at forlygten er bestemt til anvendelse alene med tågeforlygten tændt eller alene med fjernlyset (-lysene) tændt (3) ad gangen, finder prøvningen sted i overensstemmelse hermed, således at man successivt aktiverer (2) tågeforlygten det halve af tiden og fjernlyset (-lysene) (samtidig) det halve af den tid, der foreskrives i punkt 1.1. ovenfor.

| (d) | For forlygte med nærlys, ét eller flere fjernlys og en tågeforlygte:






  (i) | forlygten underkastes følgende cyklus i det foreskrevne tidsrum:
  15 minutter med nærlysets glødetråd tændt;
  5 minutter med alle glødetråde tændt. |
| --- | --- | --- |

(d)

For forlygte med nærlys, ét eller flere fjernlys og en tågeforlygte:

(i)

forlygten underkastes følgende cyklus i det foreskrevne tidsrum:

15 minutter med nærlysets glødetråd tændt;

5 minutter med alle glødetråde tændt.

| (ii) | såfremt ansøgeren angiver, at forlygten er bestemt til anvendelse alene med nærlyset tændt eller alene med fjernlyset (-lysene) tændt (3) ad gangen, finder prøvningen sted i overensstemmelse hermed (2), således at man successivt aktiverer nærlyset det halve af tiden og fjernlyset (-lysene) (samtidig) det halve af den tid, der foreskrives i punkt 1.1. ovenfor, mens tågeforlygten underkastes en cyklus bestående af 15 minutter slukket og 5 minutter tændt i det halve af tiden og mens fjernlyset er tændt; |
| --- | --- |

(ii)

såfremt ansøgeren angiver, at forlygten er bestemt til anvendelse alene med nærlyset tændt eller alene med fjernlyset (-lysene) tændt (3) ad gangen, finder prøvningen sted i overensstemmelse hermed (2), således at man successivt aktiverer nærlyset det halve af tiden og fjernlyset (-lysene) (samtidig) det halve af den tid, der foreskrives i punkt 1.1. ovenfor, mens tågeforlygten underkastes en cyklus bestående af 15 minutter slukket og 5 minutter tændt i det halve af tiden og mens fjernlyset er tændt;

| (iii) | såfremt ansøgeren angiver, at forlygten er bestemt til anvendelse alene med nærlyset tændt eller alene med tågeforlygten (3) tændt ad gangen, finder prøvningen sted i overensstemmelse hermed, således (2) at man successivt aktiverer nærlyset det halve af tiden og tågeforlygten det halve af den tid, der foreskrives i punkt 1.1. ovenfor, mens fjernlyset (-lysene) underkastes en cyklus bestående af 15 minutter slukket og 5 minutter tændt det halve af tiden og mens nærlyset er tændt; |
| --- | --- |

(iii)

såfremt ansøgeren angiver, at forlygten er bestemt til anvendelse alene med nærlyset tændt eller alene med tågeforlygten (3) tændt ad gangen, finder prøvningen sted i overensstemmelse hermed, således (2) at man successivt aktiverer nærlyset det halve af tiden og tågeforlygten det halve af den tid, der foreskrives i punkt 1.1. ovenfor, mens fjernlyset (-lysene) underkastes en cyklus bestående af 15 minutter slukket og 5 minutter tændt det halve af tiden og mens nærlyset er tændt;

| (iv) | såfremt ansøgeren angiver, at forlygten er bestemt til anvendelse alene med nærlyset tændt eller alene med fjernlyset (-lysene) (3) tændt eller alene med tågeforlygten (3) tændt ad gangen, finder prøvningen sted i overensstemmelse hermed, således (2) at man successivt aktiverer nærlyset i en tredjedel, fjernlyset (-lysene) i en tredjedel samt tågeforlygten i en tredjedel af den tid, der foreskrives i punkt 1.1. ovenfor. |
| --- | --- |

(iv)

såfremt ansøgeren angiver, at forlygten er bestemt til anvendelse alene med nærlyset tændt eller alene med fjernlyset (-lysene) (3) tændt eller alene med tågeforlygten (3) tændt ad gangen, finder prøvningen sted i overensstemmelse hermed, således (2) at man successivt aktiverer nærlyset i en tredjedel, fjernlyset (-lysene) i en tredjedel samt tågeforlygten i en tredjedel af den tid, der foreskrives i punkt 1.1. ovenfor.

| (e) | Hvis et nærlys er konstrueret til at give kurvelys med en ekstra lyskilde, skal denne lyskilde være tændt i 1 minut og slukket i 9 minutter, mens kun nærlyset er aktiveret (se bilag 4, tillæg 1). |
| --- | --- |

(e)

Hvis et nærlys er konstrueret til at give kurvelys med en ekstra lyskilde, skal denne lyskilde være tændt i 1 minut og slukket i 9 minutter, mens kun nærlyset er aktiveret (se bilag 4, tillæg 1).

1.1.1.2.   Prøvningsspænding

Spændingen skal indstilles således, at der tilføres 90 % af det maksimale wattforbrug, som foreskrives i regulativ nr. 37 for de(n) anvendte glødelampe(r).

Den tilførte effekt i watt skal i alle tilfælde være i overensstemmelse med den tilsvarende værdi for en glødelampe til 12 V mærkespænding, medmindre ansøgeren foreskriver, at forlygten kan anvendes ved en anden spænding. I sidstnævnte tilfælde skal prøven udføres med den glødelampe, hvis wattforbrug er det højeste, som kan anvendes.

1.1.2.   Prøvningsresultater

1.1.2.1.   Visuel inspektion

Når forlygten er stabiliseret ved rumtemperatur, skal forlygtens lygteglas og et eventuelt udvendigt glas rengøres med en ren, fugtig bomuldsklud. Lygten inspiceres derefter visuelt; der må ikke være synlig skævhed, deformation, revnedannelse eller farveændring hverken i lygteglasset eller i et eventuelt udvendigt glas.

1.1.2.2.   Fotometrisk prøvning

For at efterkomme dette regulativs forskrifter skal de fotometriske værdier efterprøves i følgende punkter:

nærlys:

50 R - B 50 L - HV for forlygter konstrueret til højrekørsel

50 L - B 50 R - HV for forlygter konstrueret til venstrekørsel.

Fjernlys: I punktet svarende til Emax

Der kan foretages endnu en indstilling til korrektion for eventuel varmeforårsaget deformation af forlygtens sokkel (ændringen i afskæringslinjens position er omhandlet i punkt 2 i dette bilag).

Mellem de fotometriske egenskaber og værdierne målt inden prøvningen kan tillades en afvigelse på 10 %, heri medregnet tolerancerne for den fotometriske metode.

1.2.   Tilsmudset forlygte

Efter at være afprøvet som foreskrevet i punkt 1.1. ovenfor bringes forlygten til at fungere i én time som beskrevet i punkt 1.1.1. efter at være forberedt som beskrevet i punkt 1.2.1. og kontrolleret som beskrevet i punkt 1.1.2.

1.2.1.   Forberedelse af forlygten

1.2.1.1.   Prøveblanding

1.2.1.1.1.   Til forlygter med udvendigt lygteglas af glas:

består blandingen af vand og forurenende stof, som skal påføres forlygten, af:

9 vægtdele kvartssand med kornstørrelse 0-100 μm, 1 vægtdel vegetabilsk kulstøv (bøgetræ) med kornstørrelse 0-100 μm 0,2 vægtdel NaCMC (4), og en passende mængde destilleret vand med specifik ledningsevne på ≤ 1 mS/m. Blandingen må højst være 14 dage gammel.

1.2.1.1.2.   For forlygter med udvendigt lygteglas i plastmateriale:

består blandingen af vand og forurenende stof, som skal påføres forlygten af:

9 vægtdele kvartssand med kornstørrelse 0-100 μm, 1 vægtdel vegetabilsk kulstøv (bøgetræ) med kornstørrelse 0-100 μm 0,2 vægtdel NaCMC (4), 13 vægtdele destilleret vand med specifik ledningsevne ≤ 1 mS/m, og 2 ± 1 vægtdele overfladeaktivt stof (5). Blandingen må højst være 14 dage gammel.

1.2.1.2.   Påføring af prøveblandingen på forlygten

Prøveblandingen påføres jævnt på hele forlygtens lysende overflade, hvorefter man lader den tørre. Denne procedure gentages, indtil lysstyrken er faldet til 15-20 % af de værdier, som er målt for hvert af følgende punkter under de i dette bilag beskrevne betingelser:

I punktet svarende til Emax for nærlys/fjernlys og fjernlys alene

50 R og 50 V (6) for en lygte, som alene afgiver nærlys og er bestemt til højrekørsel,

50 L og 50 V (6) for en lygte, som alene afgiver nærlys og er bestemt til venstrekørsel.

1.2.1.3.   Måleudstyr

Det anvendte måleudstyr skal svare til det, som anvendes til godkendelsesprøvning af forlygter. Til fotometrisk efterprøvning anvendes en standardglødelampe (étalon).

2.   PRØVE FOR ÆNDRING I AFSKÆRINGSLINJENS LODRETTE BELIGGENHED UNDER VARMEINDVIRKNING

Denne prøve består i at efterprøve, at afskæringslinjens lodrette flytning under indvirkning af varme ikke overstiger en foreskreven værdi for en nærlyslygte i brug.

Efter at forlygten er afprøvet i henhold til punkt 1., underkastes lygten den i punkt 2.1. i dette bilag beskrevne prøve uden at fjernes fra eller flyttes i forhold til prøveopspændingen.

2.1.   Prøvning

Prøvningen udføres i tør og stillestående luft ved en lufttemperatur på 23 °C ± 5 °C.

Ved hjælp af en masseproduceret glødelampe, som er ældet i mindst én time, bringes forlygten til at fungere med nærlys uden at fjernes fra eller efterjusteres i forhold til prøveopspændingen. (Til denne prøve indstilles spændingen som foreskrevet i punkt 1.1.1.2.). Positionen af afskæringslinjens vandrette del (mellem vv og en lodret linje gennem punktet B 50 L for højrekørsel hhv. B 50 R for venstrekørsel) kontrolleres hhv. 3 minutter (r3) og 60 minutter (r6o) efter at lygten har været i funktion.

Måling af ændringen i afskæringslinjens position som beskrevet ovenfor kan udføres med enhver metode, som giver acceptabel nøjagtighed og reproducerbare resultater.

2.2.   Prøvningsresultater

2.2.1.   Resultatet, målt i milliradianer (mrad) anses kun for acceptabelt for nærlyslygter, når den numeriske værdi ΔrI = |r3 - r60| målt på forlygten, ikke er over 1,0 mrad (ΔrI ≤ 1,0 mrad).

2.2.2.   Er denne størrelse imidlertid over 1,0 mrad, men ikke over 1,5 mrad (1,0 mrad < ΔrI ≤ 1.5 mrad), afprøves endnu en forlygte som beskrevet i punkt 2.1. efter tre på hinanden følgende gange at have været underkastet den nedenfor beskrevne cyklus for at stabilisere positionen af forlygtens mekaniske dele på et underlag, som er repræsentativt for korrekt montering på køretøjet:

Nærlyset bringes til at fungere i én time (spændingen indstilles som foreskrevet i punkt 1.1.1.2.),

Én times pause.

Forlygtetypen anses for acceptabel, såfremt gennemsnitsværdien af den numeriske værdi rI målt på første prøve, og ΔrII, målt på den anden prøve, ikke er over 1,0 mrad.

Formula

---

(1)  Vedrørende prøveplan, se bilag 8 til dette regulativ.

(2)  Når den afprøvede forlygte er omfatter lyssignallygter, skal disse være tændt i den tid, prøven varer. Er der tale om en retningsviserblinklygte, skal dennes blinkfunktion være aktiveret med et tændt/slukket forhold på ca. én til én.

(3)  Såfremt to eller flere glødetråde lyser samtidig, når forlygten afgiver overhalingssignal, anses dette ikke for normal samtidig anvendelse af glødetrådene.

(4)  NaCMC står for natriumsaltet af carboxymethylcellulose, også betegnet CMC. Den i smudsblandingen anvendte NaCMC skal have en substitutionsgrad (DS) på 0,6-0,7 og en viskositet på 200-300 cP for en 2 % opløsning ved 20 °C.

(5)  Tolerancen på mængdeangivelsen er nødvendig for, at smudsblandingen spreder sig korrekt over hele lygteglasset.

(6)  Punkt 50 V er beliggende 375 mm under HV på den lodrette linje v-v på måleskærmen, der befinder sig i en afstand af 25 m.

TILLÆG 1

Oversigt over driftsperioder i forbindelse med prøvning for stabilitet af fotometriske præstationer

| Anvendte forkortelser: | P: | nærlyslygte |
| --- | --- | --- |
| D: | fjernlyslygte (D1 + D2 betyder to fjernlyslygter) |
| F: | tågeforlygte |
| | betyder en cyklus, hvor lygten er slukket i 15 min. og tændt i 5 min. |
| | betyder en cyklus, hvor lygten er slukket i 9 min. og tændt i 1 min. |

Anvendte forkortelser:

P:

nærlyslygte

D:

fjernlyslygte (D1 + D2 betyder to fjernlyslygter)

F:

tågeforlygte

Image

betyder en cyklus, hvor lygten er slukket i 15 min. og tændt i 5 min.

Image

betyder en cyklus, hvor lygten er slukket i 9 min. og tændt i 1 min.

Alle de følgende sammenbyggede forlygter og tågeforlygter samt de tilføjede markeringssymboler tjener som eksempler og er ikke udtømmende.

| 1. | P eller D eller F (HC eller HR eller B) |
| --- | --- |

1.

Image

| 2. | P+F (HC B) eller P+D (HCR) |
| --- | --- |

2.

Image

| 3. | P+F (HC B/) eller HC/B eller P+D (HC/R) |
| --- | --- |

3.

Image

---

BILAG 5

Mindstekrav til metoder til kontrol af produktionens overensstemmelse

1.   GENERELT

1.1.   Overensstemmelseskravene anses for opfyldt i mekanisk og geometrisk henseende, såfremt forskellene ikke overstiger de uundgåelige fremstillingsvariationer inden for dette regulativs forskrifter. Denne betingelse gælder ligeledes for farven.

Hvad angår fotometriske præstationer anses masseproducerede forlygter ikke for uoverensstemmende, såfremt ved prøvning af de fotometriske præstationer af enhver på tilfældig måde udtaget forlygte, som er udstyret med standardglødelampe (étalon):

1.2.1.   ingen målt værdi afviger i ugunstig retning med mere end 20 % fra den værdi, som foreskrives i dette regulativ. For værdierne B 50 L (eller R) og område III kan den maksimale afvigelse i ugunstig retning være henholdsvis:

| B 50 L (eller R): | 0,2 lx svarende til 20 %
  0,3 lx svarende til 30 % |
| --- | --- |
| Område III | 0,3 lx svarende til 20 %
  0,45 lx svarende til 30 % |

B 50 L (eller R):

0,2 lx svarende til 20 %

0,3 lx svarende til 30 %

Område III

0,3 lx svarende til 20 %

0,45 lx svarende til 30 %

eller, hvis

1.2.2.1.   for nærlyset, de i dette regulativ foreskrevne værdier er opfyldt i HV (med en tolerance på +0,2 lx) og, knyttet til denne indstilling, i mindst ét punkt i hvert område, som på måleskærmen (i en afstand af 25 m) begrænses af en cirkel med radius 15 cm omkring punkterne B 50 L (eller R) (1) (med en tolerance på +0,1 lx), 75 R (eller L), 50 V, 25 R, 25 L, samt i hele den del af område IV, som højst er 22,5 cm over linje 25 R og 25 L;

1.2.2.2.   og såfremt der for fjernlyset, med HV beliggende inden for isoluxkurven svarende til 0,75 Emax, er overholdt en tolerance på +20 % for maksimalværdierne og –20 % for minimumværdierne af de fotometriske værdier i ethvert målepunkt angivet i punkt 6.3.2. i dette regulativ.

1.2.3.   Hvis resultaterne af den ovenfor beskrevne prøve ikke opfylder forskrifterne, kan forlygtens indstilling ændres, forudsat at lysbundtets akse ikke forskydes sideværts mere end 1° til højre eller venstre (2)

1.2.4.   Hvis resultaterne af de ovenfor beskrevne prøver ikke opfylder forskrifterne, gentages prøverne med en anden standardglødelampe (étalon).

1.3.   Til efterprøvning af den lodrette ændring i afskæringslinjens beliggenhed under indvirkning af varme anvendes følgende metode:

En af de udtagne forlygter afprøves med den i bilag 4, punkt 2.1., beskrevne metode efter tre på hinanden følgende gange at have gennemgået den i bilag 4, punkt 2.2.2. beskrevne cyklus.

Forlygten anses for acceptabel, såfremt Δr ikke er over 1,5 mrad.

Er denne værdi over 1,5 mrad, men ikke over 2,0 mrad, afprøves endnu et prøveeksemplar, hvorefter gennemsnittet af de numeriske værdier for de to prøver ikke må være over 1,5 mrad.

2.   MINDSTEKRAV TIL DEN AF FABRIKANTEN FORETAGNE KONTROL AF PRODUKTIONENS OVERENSSTEMMELSE

For hver type forlygte skal indehaveren af godkendelsesmærket gennemføre mindst følgende prøvninger med passende intervaller. Prøvningerne udføres i overensstemmelse med bestemmelsen i dette regulativ.

Konstateres der ved nogen prøvetagning manglende overensstemmelse hvad angår den pågældende type prøvning, udtages yderligere prøveeksemplarer, som afprøves. Fabrikanten skal træffe foranstaltninger til sikring af overensstemmelsen af den pågældende produktion.

2.1.   Prøvningernes art

Prøvning for overensstemmelse med dette regulativ skal omfatte fotometriske egenskaber og efterprøvning af den lodrette ændring i afskæringslinjens beliggenhed under indvirkning af varme.

2.2.   Metoder, som anvendes ved prøvningerne

2.2.1.   Prøvningerne skal i almindelighed udføres i overensstemmelse med de i dette regulativ fastlagte metoder.

2.2.2.   Til enhver overensstemmelsesprøvning, som udføres af fabrikanten, kan ækvivalente metoder anvendes med samtykke fra den kompetente myndighed, som forestår godkendelsesprøvningen. Det påhviler fabrikanten at godtgøre, at de anvendte metoder er ækvivalente med dem, som er fastlagt i dette regulativ.

2.2.3.   Anvendelse af punkt 2.2.1. og 2.2.2. forudsætter jævnlig kalibrering af prøvningsapparaturet samt at dette bringes i overensstemmelse med målinger foretaget af en kompetent myndighed.

2.2.4.   I alle tilfælde skal samme referencemetoder som i dette regulativ anvendes til administrativ efterprøvning og prøveudtagning.

2.3.   Prøvetagningens art

Der udtages på tilfældig måde prøver af forlygter fra en ensartet produktionsbatch. Ved en ensartet batch forstås et sæt forlygter af samme type, defineret i henhold til fabrikantens produktionsmetoder.

Bedømmelsen skal sædvanligvis dække serieproduktion fra de enkelte fabrikker. En fabrikant kan dog behandle resultaterne fra flere fabrikker vedrørende samme type som én gruppe, forudsat at fabrikkerne anvender samme kvalitetsstyringssystem.

2.4.   Målte og registrerede fotometriske egenskaber

Der foretages fotometrisk måling på de udtagede forlygteprøver i de i regulativet fastlagte punkter, idet aflæsningen begrænses til punkterne Emax, HV (3), HL, HR (4) for fjernlys, og til punkterne B 50 L (eller R) HV, 50 V, 75 R (eller L) og 25 L (eller R) for nærlys (se figuren i bilag 3).

2.5.   Acceptkriterier

Det påhviler fabrikanten at foretage en statistisk analyse af prøvningsresultaterne og i enighed med de kompetente myndigheder fastlægge acceptkriterier for produkterne med henblik på opfyldelse af forskriften for prøvning af produktionens overensstemmelse i punkt 10.1. i dette regulativ.

Acceptkriterierne skal være fastlagt således, at der med en konfidensgrænse på 95 % er en sandsynlighed på mindst 0,95 for, at stikprøven består i overensstemmelse med bilag 7 (første prøveudtagning).

---

(1)  Bogstaverne i parentes gælder for forlygter til venstrekørsel.

(2)  Se fodnote 11/ i teksten til dette regulativ.

(3)  Hvis fjernlyslygte og nærlyslygte er indbygget i hinanden, skal HV for fjernlys være samme målepunkt som for nærlys.

(4)  HL og HR: punkter på »hh« beliggende 1,125 m henholdsvis til venstre og højre for punkt HV.

---

BILAG 6

Forskrifter for lygter med lygteglas af plast - prøvning af lygteglas – Eller materialeprøver samt af komplette lygter

1.   GENERELLE FORSKRIFTER

1.1.   Prøver, som indleveres i henhold til punkt 2.2.4. i dette regulativ, skal opfylde forskrifterne i punkt 2.1. til 2.5. nedenfor.

1.2.   De to prøver af komplette lygter, som indleveres i henhold til punkt 2.2.3. i dette regulativ, og som omfatter lygteglas af plast, skal hvad angår lygteglassets materiale opfylde forskrifterne i punkt 2.6. nedenfor.

1.3.   Prøverne af lygteglas af plast eller materialeprøverne skal, med den eventuelle reflektor, som de er bestemt til anvendelse sammen med, underkastes godkendelsesprøvning i den kronologiske rækkefølge, som er angivet i tabel A i tillæg 1 til dette bilag.

1.4.   Kan lygtefabrikanten imidlertid godtgøre, at produktet allerede har bestået de i punkt 2.1. til 2.5. nedenfor foreskrevne prøver eller tilsvarende prøver i henhold til et andet regulativ, behøver de pågældende prøver ikke gentages; kun de i tillæg 1, tabel B foreskrevne prøver er påbudt.

2.   PRØVNINGER

2.1.   Bestandighed mod temperaturændringer

2.1.1.   Prøvning

Tre nye prøver (lygteglas) gennemgår fem cykliske forløb af temperatur- og fugtighedsændring (RH = relativ fugtighed) i henhold til følgende program:

3 timer ved 40 °C ± 2 °C og 85-95 % RH;

1 time ved 23 °C ± 5 °C og 60-75 % RH;

15 timer ved –30 °C ± 2 °C;

1 time ved 23 °C ± 5 °C og 60-75 % RH;

3 timer ved 80 °C ± 2 °C;

1 time ved 23 °C ± 5 °C og 60-75 % RH;

Inden denne prøvning skal prøverne opbevares ved 23 °C C ± 5 °C og 60-75 % RH i mindst fire timer.

NB: Perioderne på én time ved 23 °C ± 5 °C skal indbefatte de overgangsperioder fra den ene temperatur til den anden, som er nødvendige for at undgå temperaturchok.

2.1.2.   Fotometriske målinger

2.1.2.1.   Metode

Der foretages fotometriske målinger på prøverne før og efter prøvningen.

Disse målinger finder sted med brug af en standardlampe (étalon) i følgende punkter:

B 50 L og 50 R for nærlyset fra en nærlyslygte eller en nærlys-/fjernlyslygte (B 50 R og 50 L for forlygter bestemt til venstrekørsel)

Emax for fjernlyset fra fjernlyslygte eller fra nærlys-/fjernlyslygte.

2.1.2.2.   Resultater

Afvigelsen mellem de fotometriske værdier, målt på hver prøve før og efter prøvning, må ikke være over 10 %, heri medregnet tolerancerne for den fotometriske metode.

2.2.   Bestandighed mod stoffer i atmosfæren og kemiske stoffer

2.2.1.   Bestandighed mod stoffer i atmosfæren

Tre nye prøver (lygteglas eller materialeprøver) udsættes for bestråling fra en kilde med spektral energifordeling svarende til et sort legeme med en temperatur mellem 5 500 K og 6 000 K. Mellem kilden og prøverne anbringes passende filtre, som giver størst mulig reduktion af stråling med bølgelængde under 295 nm og over 2 500 nm. Prøverne udsættes for en belysningseffekt på 1 200 ± 200 W/m2 i et tidsrum, som bevirker, at de modtager en lysenergi på 4 500 MJ/m2 ± 200 MJ/m2. Inden for afdækningen skal temperaturen, målt på det sorte panel, som er anbragt i niveau med prøverne, være 50 °C ± 5 °C. For at sikre ensartet udsættelse skal prøverne rotere omkring strålingskilderne med mellem 1 og 5 o./min.

Prøverne overbruses med destilleret vand med specifik ledningsevne mindre end 1 mS/m ved en temperatur på 23 °C ± 50 °C i henhold til følgende cyklus:

overbrusning: 5 minutter tørring: 25 minutter.

2.2.2.   Bestandighed mod kemiske stoffer

Efter udførelse af den i punkt 2.2.1. ovenfor beskrevne prøvning og den i punkt 2.2.3.1. nedenfor beskrevne måling behandles den ydre overflade af de tre nævnte prøver som beskrevet i punkt 2.2.2.2. med den i punkt 2.2.2.1. nedenfor foreskrevne blanding.

2.2.2.1.   Prøveblanding

Prøveblandingen skal bestå af 61,5 % n-heptan, 12,5 % toluen, 7,5 % tetrachlorethan, 12,5 % trichlorethen og 6 % xylen (% v/v).

2.2.2.2.   Påføring af prøveblandingen

Et stykke bomuldsklud (ifølge ISO 105) gennemvædes til mætning med den i punkt 2.2.2.1 ovenfor angivne blanding og lægges efter højst 10 sekunder på prøvens ydre overflade i et tidsrum af 10 minutter med et tryk på 50 N/cm2, svarende til en kraft på 100 N på et prøveareal på 14 x 14 mm.

Inden for denne 10 minutters periode gennemvædes stofpuden igen med blandingen, således at sammensætningen af den påførte væske til stadighed er identisk med den foreskrevne prøveblanding.

I påføringsperioden er det tilladt at kompensere for tryk, der påføres prøven, for at forebygge revnedannelse.

2.2.2.3.   Rengøring

Efter afslutning af påføringen af prøveblandingen tørres prøverne i fri luft og vaskes derefter med den i punkt 2.3. beskrevne opløsning. (Bestandighed mod rengøringsmidler) 23 °C ± 5 °C.

Derefter skylles prøverne grundigt med destilleret vand med et indhold af urenheder på højst 0,2 % ved 23 °C ± 5 °C og aftørres derefter med en blød klud.

2.2.3.   Resultater

2.2.3.1.   Efter prøvning for bestandighed mod stoffer i atmosfæren skal prøvernes ydre overflade være uden revner, ridser, skår og deformation, og middelafvigelsen i transmission Formula, målt på de tre prøver efter metoden beskrevet i tillæg 2 til dette bilag, må ikke være over 0,020 (Δtm ≤ 0,020).

2.2.3.2.   Efter prøvning for bestandighed mod stoffer i atmosfæren skal prøvernes ydre overflade være uden revner, ridser, skår og deformation, og middelafvigelsen i transmission Formula, målt på de tre prøver efter metoden beskrevet i tillæg 2 til dette bilag, må ikke være over 0,020 (Δdm ≤ 0,020).

2.3.   Bestandighed mod detergenter og carbonhydrider

2.3.1.   Bestandighed mod detergenter

Den ydre overflade af de tre prøver (lygteglas eller materialeprøver) opvarmes til 50 °C ± 5 °C og nedsænkes derefter i fem minutter i en blanding, hvis temperatur holdes på 23 °C ± 5 °C, og som består af 99 dele destilleret vand med et indhold af urenheder på højst 0,02 %, og én del alkylarylsulfonat.

Efter udførelse af prøvningen tørres prøverne ved 50 °C ± 5 °C.

Prøvernes overflade rengøres med en fugtig klud.

2.3.2.   Bestandighed mod carbonhydrider

Den ydre overflade af disse tre prøver indgnides derefter let i ét minut med en bomuldsklud gennemvædet med en blanding af 70 % n-heptan og 30 % toluen (% v/v) og tørrer derefter i fri luft.

2.3.3.   Resultater

Efter successiv udførelse af ovenstående to prøvninger må den gennemsnitlige afvigelse i transmissionen Formula, målt på de tre prøver efter den i tillæg 2 til dette bilag beskrevne metode, ikke være over 0,010 (Δtm ≤ 0,010).

2.4.   Bestandighed mod mekanisk nedbrydning

2.4.1.   Metode til mekanisk nedbrydning

Ydersiden af de tre nye prøver (lygteglas) udsættes for ensartet mekanisk nedbrydning med den i tillæg 3 til dette bilag beskrevne metode.

2.4.2.   Resultater

Efter denne prøvning måles afvigelserne:

| i transmission | : | |
| --- | --- | --- |
| og i spredning | : | |

i transmission

:

Formula

og i spredning

:

Formula

med den i tillæg 2 beskrevne metode i det område, der foreskrives i punkt 2.2.4.1.1. i dette regulativ. Gennemsnitsværdien for de tre prøveeksemplarer skal være således, at:

Δtm ≤ 0,100;

Δdm ≤ 0,050.

2.5.   Prøvning for vedhæftning af eventuel coating

2.5.1.   Klargøring af prøven

I et areal på 20 mm x 20 mm af lygteglassets coatede overflade indridses med barberblad eller nål en inddeling bestående af kvadrater på ca. 2 mm x 2 mm. Trykket på barberblad eller nål skal være tilstrækkeligt til i det mindste at gennemskære coatingen.

2.5.2.   Beskrivelse af afprøvningen

Der benyttes klæbebånd med en vedhæftningsstyrke på 2 N/(cm bredde) ± 20 %, målt under de standardbetingelser, der foreskrives i tillæg 4 til dette bilag. Klæbebåndet, hvis bredde er mindst 25 mm, trykkes i mindst fem minutter mod den overflade, der er forberedt som beskrevet i punkt 2.5.1.

Derefter belastes enden af klæbebåndet på en sådan måde, at vedhæftningskraften til overfladen afbalanceres af en kraft vinkelret på denne overflade. På dette stadium skal klæbebåndet afrives med en konstant hastighed af 1,5 m/s ± 0,2 m/s.

2.5.3.   Resultater

Der må ikke være væsentlig beskadigelse af det inddelte areal. Der tillades beskadigelse af skæringspunkterne mellem kvadraterne eller ved kanterne af udskæringen, forudsat at det beskadigede område ikke udgør mere end 15 % af det inddelte område.

2.6.   Afprøvning af komplet forlygte med lygteglas af plast

2.6.1.   Bestandighed mod mekanisk nedbrydning af lygteglassets overflade

2.6.1.1.   Prøvninger

Lygteglasset i lygteprøve nr. 1 underkastes den i punkt 2.4.1. ovenfor beskrevne prøve.

2.6.1.2.   Resultater

Efter prøvningen må resultaterne af de fotometriske målinger, som er udført på forlygten i overensstemmelse med dette regulativ, højst være 30 % over de maksimalværdier, der foreskrives for punkterne B 50 L og HV, og højst 10 % under de mindsteværdier, der foreskrives for punkt 75 R (for forlygter bestemt til venstrekørsel tages punkterne B 50 R, HV and 75 L i betragtning). 2.6.2.

2.6.2.   Prøvning for vedhæftning af eventuel coating

Lygteglasset i lygteprøve nr. 2 underkastes den i punkt 2.5. ovenfor beskrevne prøvning.

3.   KONTROL AF PRODUKTIONENS OVERENSSTEMMELSE

Hvad angår de til lygteglassene anvendte materialer anses lygterne i en serie at opfylde forskrifterne i dette regulativ, såfremt:

3.1.1.   prøvernes yderside efter prøvning for bestandighed mod kemiske stoffer og prøvning for bestandighed mod rengøringsmidler og carbonhydrider ikke frembyder revner, skår eller deformation, som er synlig for det blotte øje (se punkt 2.2.2., 2.3.1. og 2.3.2.);

3.1.2.   de fotometriske værdier i de i punkt 2.6.1.2. beskrevne målepunkter efter udførelse af prøvningen i punkt 2.6.1.1. er inden for de grænser for produktionens overensstemmelse, som foreskrives i dette regulativ.

3.2.   Opfylder prøvningsresultaterne ikke forskrifterne, gentages prøvningen på endnu en prøve af forlygter, udtaget på tilfældig måde.

TILLÆG 1

KRONOLOGISK RÆKKEFØLGE AF GODKENDELSESPRØVNINGER

A.   Prøvning af plastmaterialer (lygteglas eller materialeprøver, som er indleveret i henhold til punkt 2.2.4. i dette regulativ).

| Prøver – Prøvninger | Lygteglas eller materialeprøver | Lygteglas |
| --- | --- | --- |
| 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 |
| 1.1. | Begrænset fotometri (punkt 2.1.2.) |

Prøver – Prøvninger

Lygteglas eller materialeprøver

Lygteglas

1

2

3

4

5

6

7

8

9

10

11

12

13

1.1.

Begrænset fotometri (punkt 2.1.2.)

x

x

x

| 1.1.1. | Temperaturændring (punkt 2.1.1.) |
| --- | --- |

1.1.1.

Temperaturændring (punkt 2.1.1.)

x

x

x

| 1.1.2. | Begrænset fotometri (punkt 2.1.2.) |
| --- | --- |

1.1.2.

Begrænset fotometri (punkt 2.1.2.)

x

x

x

| 1.2.1. | Transmissions-måling |
| --- | --- |

1.2.1.

Transmissions-måling

x

x

x

x

x

x

x

x

x

| 1.2.2. | Spredningsmåling |
| --- | --- |

1.2.2.

Spredningsmåling

x

x

x

x

x

x

| 1.3. | Stoffer i atmosfæren (punkt 2.2.1.) |
| --- | --- |

1.3.

Stoffer i atmosfæren (punkt 2.2.1.)

x

x

x

| 1.3.1. | Transmissions-måling |
| --- | --- |

1.3.1.

Transmissions-måling

x

x

x

| 1.4. | Kemiske stoffer (punkt 2.2.2.) |
| --- | --- |

1.4.

Kemiske stoffer (punkt 2.2.2.)

x

x

x

| 1.4.1. | Spredningsmåling |
| --- | --- |

1.4.1.

Spredningsmåling

x

x

x

| 1.5. | Detergenter (punkt 2.3.1.) |
| --- | --- |

1.5.

Detergenter (punkt 2.3.1.)

x

x

x

| 1.6. | Carbonhydrider (punkt 2.3.2.) |
| --- | --- |

1.6.

Carbonhydrider (punkt 2.3.2.)

x

x

x

| 1.6.1. | Transmissions-måling |
| --- | --- |

1.6.1.

Transmissions-måling

x

x

x

| 1.7. | Nedbrydning (punkt 2.4.1.) |
| --- | --- |

1.7.

Nedbrydning (punkt 2.4.1.)

x

x

x

| 1.7.1. | Transmissions-måling |
| --- | --- |

1.7.1.

Transmissions-måling

x

x

x

| 1.7.2. | Spredningsmåling |
| --- | --- |

1.7.2.

Spredningsmåling

x

x

x

| 1.8. | Vedhæftning (punkt 2.5.) |
| --- | --- |

1.8.

Vedhæftning (punkt 2.5.)

x

B.   Prøvning af komplette forlygter (indleveret i henhold til punkt 2.2.3.) i dette regulativ).

| Prøvninger | Komplet forlygte |
| --- | --- |
| Prøveeksemplar nr. |
| 1 | 2 |
| 2.1. | Ældning (punkt 2.6.1.1.) |

Prøvninger

Komplet forlygte

Prøveeksemplar nr.

1

2

2.1.

Ældning (punkt 2.6.1.1.)

x

| 2.2. | Fotometri (punkt 2.6.1.2.) |
| --- | --- |

2.2.

Fotometri (punkt 2.6.1.2.)

x

| 2.3. | Vedhæftning (punkt 2.6.2.) |
| --- | --- |

2.3.

Vedhæftning (punkt 2.6.2.)

x

TILLÆG 2

METODE TIL MÅLING AF LYSSPREDNING OG -TRANSMISSION

1.   UDSTYR (se illustration)

Lysstrålen fra en kollimator K med halv divergens β/2 = 17.4 x 104 rd begrænses af en membran Dτ, som har en åbning på 6 mm, op mod hvilken prøveholderen anbringes.

En farveløs samlelinse L2 korrigeret for sfæriske aberrationer forbinder blænden Dτ med modtageren R; diameteren af linsen L2 skal være således, at den ikke afblænder det fra prøven spredte lys inden for en kegle, hvis halve topvinkel er β/2 = 14°.

En ringformet blænder DD med vinkler αo/2 = 1° og αmax/2 = 12° anbringes i linsens billedbrændplan L2.

Den uigennemsigtige centrale del af blænderen er nødvendig for at eliminere det lys, der kommer direkte fra lyskilden. Blænderens centrale del skal kunne fjernes fra lysstrålen på en sådan måde, at den kan føres nøjagtigt tilbage i udgangsstillingen.

Afstanden L2 Dτ og brændvidden F2
   (1) af linsen L2 skal være valgt således, at billedet af Dτ fuldstændig dækker modtageren R.

Hvis den første indfaldende flux kaldes 1 000 enheder, skal den absolutte præcision af hver aflæsning være bedre end 1 enhed.

2.   MÅLINGER

Der foretages følgende aflæsninger:

| Aflæsning | Med prøve | Med midterafsnit af DD | Repræsenteret størrelse |
| --- | --- | --- | --- |
| T1 | nej | Nej | Indfaldende flux i første aflæsning |
| T2 | ja
  (før prøvning) | Nej | Flux afgivet af det nye materiale i et felt på 24° |
| T3 | ja
  (efter prøvning) | Nej | Flux afgivet af det afprøvede materiale i et felt på 24° |
| T4 | ja
  (før prøvning) | Ja | Flux, som er spredt af det nye materiale |
| T5 | ja
  (før prøvning) | Ja | Flux, som er spredt af det afprøvede materiale |

Aflæsning

Med prøve

Med midterafsnit af DD

Repræsenteret størrelse

T1

nej

Nej

Indfaldende flux i første aflæsning

T2

ja

(før prøvning)

Nej

Flux afgivet af det nye materiale i et felt på 24°

T3

ja

(efter prøvning)

Nej

Flux afgivet af det afprøvede materiale i et felt på 24°

T4

ja

(før prøvning)

Ja

Flux, som er spredt af det nye materiale

T5

ja

(før prøvning)

Ja

Flux, som er spredt af det afprøvede materiale

Image

---

(1)  For L2 anbefales en brændvidde på ca. 80 mm.

TILLÆG 3

METODE FOR PRØVNING VED PÅSPRØJTNING

1.   Prøvningsudstyr

1.1.   Sprøjtepistol

Den anvendte sprøjtepistol skal være udstyret med en dyse Ø 1,3 mm, som giver mulighed for en væskestrømningshastighed på 0,24 ± 0,02 l/min. og et arbejdstryk på 6,0 bar - 0, +0,5 bar.

Under disse arbejdsbetingelser skal det opnåede blæsemønster på den overflade, der udsættes for nedbrydning, have en diameter på 170 mm ± 50 mm i en afstand af 380 mm ± 10 mm fra dysen.

1.2.   Prøveblanding

Prøveblandingens sammensætning er følgende:

Kvartssand med hårdhed 7 på Mohr-skalaen og kornstørrelse mellem 0 og 0,2 mm samt næsten normal fordeling med skarpkantethedsfaktor 1,8 til 2;

Vand med hårdhed ikke over 205 g/m3 i en blanding bestående af 25 g sand pr. liter vand.

2.   Prøvning

Lygteglassets ydre overflade udsættes én eller flere gange for den sandstråle, der frembringes som ovenfor beskrevet. Sandstrålen rettes omtrent vinkelret mod den overflade, som skal afprøves.

Nedbrydningen kontrolleres ved hjælp af en eller flere prøver af glas, der anbringes som reference tæt ved det lygteglas, som afprøves. Blandingen påsprøjtes, indtil ændringen i lysspredning på prøven (prøverne), målt ved den i tillæg 2 beskrevne metode, er sådan, at:

Formula

Der kan anvendes flere referenceprøver for at kontrollere, at hele den afprøvede overflade er ensartet nedbrudt.

TILLÆG 4

PRØVNING AF KLÆBEBÅNDETS VEDHÆFTNING

1.   FORMÅL

Med metoden bestemmes den lineære vedhæftningskraft af et klæbebånd til en glasplade under standardbetingelser.

2.   PRINCIP

Måling af den kraft, det kræver at løsrive et klæbebånd fra en glasplade i en vinkel på 90°.

3.   FORESKREVNE ATMOSFÆREFORHOLD

Den omgivende luft skal have en temperatur på 23 °C ± 5 °C og 65 ± 15 % relativ fugtighed.

4.   PRØVEOBJEKTER

Inden prøven skal prøverullen af klæbebånd konditioneres i 24 timer i den foreskrevne atmosfære. (se punkt. 3 ovenfor).

Fra hver rulle afprøves fem prøveobjekter, hver med en længde på 400 mm. De tre første vindinger på rullen kasseres, før prøveobjekterne aftages.

5.   FREMGANGSMÅDE

Prøven finder sted under de i punkt 3 foreskrevne betingelser.

De fem prøveobjekter udtages ved, at klæbebåndet udrulles radialt med en hastighed på ca. 300 mm/s, hvorefter prøveobjekterne inden for 15 sekunder påføres på følgende måde:

Klæbebåndet anbringes gradvis på glasset, idet det gnides på med en langsgående let gnidende bevægelse af fingeren uden overdrevent tryk, således at der ikke efterlades luftbobler mellem klæbebåndet og glaspladen.

Prøven henligger i 10 minutter under de foreskrevne atmosfæriske betingelser.

Træk ca. 25 mm af prøveobjektet fri af pladen i et plan vinkelret på prøveobjektets akse.

Fastgør pladen og fold den frie ende af klæbebåndet tilbage i en vinkel på 90°. Påvirk prøven med en kraft således, at skillelinjen mellem klæbebånd og plade er vinkelret på denne kraft og vinkelret på pladen.

Træk, så klæbebåndet løsnes med en hastighed på 300 mm/s ± 30 mm/s, og registrer den nødvendige kraft dertil.

6.   RESULTATER

De fem målte værdier ordnes i rækkefølge, og medianværdien beregnes. Denne værdi udtrykkes i Newton pr. cm bredde af klæbebåndet.

---

BILAG 7

MINDSTEKRAV TIL PRØVETAGNING VED EN INSPEKTØR

1.   GENERELT

1.1.   Overensstemmelseskravene anses for opfyldt i både mekanisk og geometrisk henseende i henhold til eventuelle forskrifter i dette regulativ, såfremt forskellene ikke overstiger uundgåelige fremstillingsvariationer. Denne betingelse gælder ligeledes for farven.

Hvad angår fotometriske præstationer anses masseproducerede forlygter ikke for uoverensstemmende, såfremt ved prøvning af de fotometriske præstationer af enhver på tilfældig måde udtaget forlygte, som er er udstyret med standardglødelampe:

1.2.1.   ingen målt værdi afviger i ugunstig retning med mere end 20 % fra den værdi, som er fastlagt i dette regulativ. For værdier B 50 L (eller R) og zone III kan den maksimale afvigelse i ugunstig retning være henholdsvis:

| B 50 L (eller R): | 0,2 lx svarende til 20 %
  0,3 lx svarende til 30 % |
| --- | --- |
| Zone III | 0,3 lx svarende til 20 %
  0,45 lx svarende til 30 % |

B 50 L (eller R):

0,2 lx svarende til 20 %

0,3 lx svarende til 30 %

Zone III

0,3 lx svarende til 20 %

0,45 lx svarende til 30 %

eller såfremt

1.2.2.1.   for nærlyset, værdierne i dette regulativ er opfyldt i HV (med en tolerance på 0,2 lx) og, knyttet til denne indstilling, i mindst ét punkt i hvert område, som på måleskærmen (i en afstand af 25 m) begrænses af en cirkel med radius 15 cm omkring punkterne B 50 L (eller R) 1/ (med en tolerance på 0,1 lx), 75 R (eller L), 50 V, 25 R, 25 L, og i hele den del af område IV, som højst er 22,5 cm over linje 25 R og 25 L;

1.2.2.2.   og der for fjernlyset, med HV beliggende inden for isoluxkurven svarende til 0,75 Emax, er overholdt en tolerance på +20 % for maksimalværdierne og 20 for minimumværdierne af de fotometriske værdier i ethvert målepunkt angivet i punkt 6.3.2. i dette regulativ. Der ses bort fra referencemærket.

1.2.3.   Såfremt resultaterne af den ovenfor beskrevne prøve ikke opfylder forskrifterne, kan forlygtens indstilling ændres, forudsat at lysbundtets akse ikke forskydes sideværts mere end 1° til højre eller venstre (1).

1.2.4.   Såfremt resultaterne af de ovenfor beskrevne prøver ikke opfylder forskrifterne, gentages prøverne med en anden standardglødelampe.

1.2.5.   Der ses bort fra forlygter med åbenbare fejl.

1.2.6.   Der ses bort fra referencemærket.

2.   FØRSTE PRØVEUDTAGNING

Ved den første prøveudtagning udtages fire forlygter på tilfældig måde. Den første prøve på to lygter mærkes A, den anden prøve på to lygter mærkes B.

2.1.   Produktionen ikke uoverensstemmende

Efter udtagning af prøver ved den i fig. 1 i dette bilag viste procedure anses masseproducerede forlygter ikke for uoverensstemmende, såfremt afvigelserne af de målte værdier for forlygterne i ugunstig retning er:

2.1.1.1.   prøve A

| A1: | én forlygte | | 0 % |
| --- | --- | --- | --- |
| | én forlygte | ikke over | 20 % |
| A2: | begge forlygter | over | 0 % |
| | men | ikke over | 20 % |
| | gå til prøve B | | |

A1:

én forlygte

0 %

én forlygte

ikke over

20 %

A2:

begge forlygter

over

0 %

men

ikke over

20 %

gå til prøve B

prøve B

| B1: | begge forlygter | | 0 % |
| --- | --- | --- | --- |

B1:

begge forlygter

0 %

2.1.2.   eller såfremt betingelserne i punkt 1.2.2. for prøve A er opfyldt.

2.2.   Manglende overensstemmelse

Efter udtagning af prøver ved den i fig. 1 i dette bilag viste procedure anses masseproducerede forlygter for uoverensstemmende og anmodes fabrikanten om at bringe sin produktion i overensstemmelse med forskrifterne (justering), såfremt afvigelserne af de målte værdier for forlygterne er:

2.2.1.1.   prøve A

| A3: | én forlygte | ikke over | 20 % |
| --- | --- | --- | --- |
| | én forlygte | over | 20 % |
| | men | ikke over | 30 % |

A3:

én forlygte

ikke over

20 %

én forlygte

over

20 %

men

ikke over

30 %

2.2.1.2.   prøve B

| B2: | i tilfælde A2 | | |
| --- | --- | --- | --- |
| | én forlygte | over | 0 % |
| | men | ikke over | 20 % |
| | én forlygte | ikke over | 20 % |

B2:

i tilfælde A2

én forlygte

over

0 %

men

ikke over

20 %

én forlygte

ikke over

20 %

| B3: | i tilfælde A2 | | |
| --- | --- | --- | --- |
| | én forlygte | | 0 % |
| | én forlygte | over | 20 % |
| | men | ikke over | 30 % |

B3:

i tilfælde A2

én forlygte

0 %

én forlygte

over

20 %

men

ikke over

30 %

2.2.2.   eller såfremt betingelserne i punkt 1.2.2. for prøve A ikke er opfyldt.

2.3.   Godkendelse inddraget

Efter udtagning af prøver ved den i fig. 1 i dette bilag viste procedure anses produktionen for uoverensstemmende og vil punkt 11 finde anvendelse, hvis de målte værdier for forlygterne udviser følgende afvigelser:

2.3.1.   prøve A

| A4: | én forlygte | ikke over | 20 % |
| --- | --- | --- | --- |
| | én forlygte | over | 30 % |
| A5: | begge forlygter | over | 20 % |

A4:

én forlygte

ikke over

20 %

én forlygte

over

30 %

A5:

begge forlygter

over

20 %

2.3.2.   prøve B

| B4: | i tilfælde A2 | | |
| --- | --- | --- | --- |
| | én forlygte | over | 0 % |
| | men | ikke over | 20 % |
| | én forlygte | over | 20 % |
| B5: | i tilfælde A2 | | |
| | begge forlygter | over | 20 % |
| B6: | i tilfælde A2 | | |
| | én forlygte | | 0 % |
| | én forlygte | over | 30 % |

B4:

i tilfælde A2

én forlygte

over

0 %

men

ikke over

20 %

én forlygte

over

20 %

B5:

i tilfælde A2

begge forlygter

over

20 %

B6:

i tilfælde A2

én forlygte

0 %

én forlygte

over

30 %

2.3.3.   eller hvis betingelserne i punkt 1.2.2. for prøve A og B ikke er opfyldt.

3.   GENTAGELSE AF PRØVEUDTAGNINGEN

I tilfælde A3, B2 og B3 kræves udtagning af en tredje prøve C bestående af to forlygter, udtaget af beholdningen af enheder, som er produceret efter justering, hvilket skal finde sted senest to måneder efter anmeldelsen.

3.1.   Produktionen ikke uoverensstemmende

Efter udtagning af prøver ved den i fig. 1 i dette bilag viste procedure anses masseproducerede forlygter ikke for uoverensstemmende, såfremt afvigelserne af de målte værdier for forlygterne er:

3.1.1.1.   prøve C

| C1: | én forlygte | | 0 % |
| --- | --- | --- | --- |
| | én forlygte | ikke over | 20 % |
| C2: | begge forlygter | over | 0 % |
| | men | ikke over | 20 % |
| | gå til prøve D | | |

C1:

én forlygte

0 %

én forlygte

ikke over

20 %

C2:

begge forlygter

over

0 %

men

ikke over

20 %

gå til prøve D

prøve D

| D1: | i tilfældet C2 | | |
| --- | --- | --- | --- |
| | begge forlygter | | 0 % |

D1:

i tilfældet C2

begge forlygter

0 %

3.1.2.   eller såfremt betingelserne i punkt 1.2.2. for prøve C er opfyldt.

3.2.   Manglende overensstemmelse

Efter udtagning af prøver ved den i fig. 1 i dette bilag viste procedure anses masseproducerede forlygter for uoverensstemmende og anmodes fabrikanten om at bringe sin produktion i overensstemmelse med forskrifterne (justering), såfremt afvigelserne af de målte værdier for forlygterne er:

3.2.1.1.   prøve D

| D2: | i tilfælde C2 | | |
| --- | --- | --- | --- |
| | én forlygte | over | 0 % |
| | men | ikke over | 20 % |
| | én forlygte | ikke over | 20 % |

D2:

i tilfælde C2

én forlygte

over

0 %

men

ikke over

20 %

én forlygte

ikke over

20 %

3.2.1.2.   eller såfremt betingelserne i punkt 1.2.2. for prøve C ikke er opfyldt.

3.3.   Godkendelse inddraget

Efter udtagning af prøver ved den i fig. 1 i dette bilag viste procedure anses produktionen for uoverensstemmende og vil punkt 11 finde anvendelse, hvis de målte værdier for forlygterne udviser følgende afvigelser:

3.3.1.   prøve C

| C3: | én forlygte | ikke over | 20 % |
| --- | --- | --- | --- |
| | én forlygte | over | 20 % |
| C4: | begge forlygter | over | 20 % |

C3:

én forlygte

ikke over

20 %

én forlygte

over

20 %

C4:

begge forlygter

over

20 %

3.3.2.   prøve D

| D3: | i tilfælde C2 | | |
| --- | --- | --- | --- |
| | én forlygte | 0 eller over | 0 % |
| | én forlygte | over | 20 % |

D3:

i tilfælde C2

én forlygte

0 eller over

0 %

én forlygte

over

20 %

3.3.3.   eller såfremt betingelserne i punkt 1.2.2. for prøve C og D ikke er opfyldt.

4.   ÆNDRING I AFSKÆRINGSLINJENS LODRETTE POSITION

Til efterprøvning af den lodrette ændring i afskæringslinjens beliggenhed under indvirkning af varme anvendes følgende metode:

Efter udtagning af prøver som angivet i fig. 1 i dette bilag afprøves en af forlygterne i prøve A med den i bilag 4, punkt 2.1. beskrevne metode efter tre på hinanden følgende gange at have gennemgået den i bilag 4, punkt 2.2.2. beskrevne cyklus.

Forlygten anses for acceptabel, såfremt Δr ikke er over 1,5 mrad.

Er denne værdi over 1,5 mrad, men ikke over 2,0 mrad, skal den anden forlygte i prøve A underkastes prøvning, hvorefter gennemsnittet af de numeriske værdier, som er bestemt for de to prøver, ikke må være over 1,5 mrad.

Er værdien 1,5 mrad for prøve A imidlertid ikke overholdt, underkastes begge forlygter i prøve B samme procedure, og for hver af disse må værdien af Δr ikke være over 1,5 mrad.

Image

---

(1)  Se fodnote 11/ i teksten til dette regulativ.

---

BILAG 8

OVERSIGT OVER DRIFTSPERIODER I FORBINDELSE MED PRØVNING FOR STABILITET AF FOTOMETRISKE PRÆSTATIONER

| Anvendte forkortelser: | P: | nærlyslygte |
| --- | --- | --- |
| D: | fjernlyslygte (D1 + D2 betyder to fjernlyslygter) |
| F: | tågeforlygte |
| | betyder en cyklus, hvor lygten er slukket i 15 min. og tændt i 5 min. |

Anvendte forkortelser:

P:

nærlyslygte

D:

fjernlyslygte (D1 + D2 betyder to fjernlyslygter)

F:

tågeforlygte

Image

betyder en cyklus, hvor lygten er slukket i 15 min. og tændt i 5 min.

Alle de følgende sammenbyggede forlygter og tågeforlygter samt de tilføjede markeringssymboler for klasse B tjener som eksempler og er ikke udtømmende.

| 1. | P eller D eller F (HC eller HR eller B) |
| --- | --- |

1.

P eller D eller F (HC eller HR eller B)

Image

| 2. | P+D (HCR) eller P+D1+D2 (HCR HR) |
| --- | --- |

2.

P+D (HCR) eller P+D1+D2 (HCR HR)

Image

| 3. | P+D (HC/R) eller P+D1+D2 (HC/R HR) |
| --- | --- |

3.

P+D (HC/R) eller P+D1+D2 (HC/R HR)

Image

| 4. | P+F (HC B) |
| --- | --- |

4.

P+F (HC B)

Image

| 5. | P+F (HC B/) eller HC/B |
| --- | --- |

5.

P+F (HC B/) eller HC/B

Image

| 6. | D+F (HR B) eller D1+D2+F (HR HR B) |
| --- | --- |

6.

D+F (HR B) eller D1+D2+F (HR HR B)

Image

| 7. | D+F (HR B/) eller D1+D2+F (HR HR B/) |
| --- | --- |

7.

D+F (HR B/) eller D1+D2+F (HR HR B/)

Image

| 8. | P+D+F (HCR B) eller P+D1+D2+F (HCR HR B) |
| --- | --- |

8.

P+D+F (HCR B) eller P+D1+D2+F (HCR HR B)

Image

| 9. | P+D+F (HC/R B) eller P+D1+D2+F (HC/R HR B) |
| --- | --- |

9.

P+D+F (HC/R B) eller P+D1+D2+F (HC/R HR B)

Image

| 10. | P+D+F (HCR B/) eller P+D1+D2+F (HCR HR B/) |
| --- | --- |

10.

P+D+F (HCR B/) eller P+D1+D2+F (HCR HR B/)

Image

| 11. | P+D+F (HC/R B/) eller P+D1+D2+F (HC/R HR B/) |
| --- | --- |

11.

P+D+F (HC/R B/) eller P+D1+D2+F (HC/R HR B/)

Image

---

| 16.12.2005 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | L 330/214 |
| --- | --- | --- | --- |

16.12.2005

DA

Den Europæiske Unions Tidende

L 330/214

---

Regulativ nr. 113 fra De Forenede Nationers Økonomiske Kommission for Europa (UN/ECE) — Ensartede vilkår for typegodkendelse af forlygter, som er bestemt til anvendelse på motordrevne køretøjer, og afgiver symmetrisk nærlys og/eller fjernlys, og som er udstyret med glødelamper (1)

A.   ADMINISTRATIVE BESTEMMELSER

0.   ANVENDELSESOMRÅDE

Dette regulativ finder anvendelse på forlygter, som er bestemt til anvendelse på motordrevne køretøjer og afgiver symmetrisk nærlys og/eller fjernlys, som kan omfatte lygteglas af glas eller plast, og som er udstyret med udskiftelige glødelamper (2)
   (3).

1.   DEFINITIONER

I dette regulativ forstås ved

1.1.   »Lygteglas«, forlygtens (enhedens) yderste del, som afgiver lys gennem den lysende overflade

1.2.   »Coating«, et eller flere produkter, som er påført i et eller flere lag på ydersiden af lygteglasset

»Forlygter af forskellig »type««, forlygter, som afviger på væsentlige punkter såsom:

1.3.1.   fabriks- eller varemærke;

1.3.2.   det optiske systems kendetegn;

1.3.3.   hvorvidt de indeholder komponenter, som under funktion er i stand til at ændre de optiske virkninger ved refleksion, brydning, absorption og/eller deformation;

1.3.4.   det frembragte lys (nærlys, fjernlys eller både nær- og fjernlys);

1.3.5.   de materialer, som lygteglas og eventuel coating består af;

1.3.6.   den anvendte kategori glødelampe;

1.4.   »Forlygter af forskellige »klasser« (A, B, C eller D)«, forlygter, som er identificeret ved bestemte fotometriske forskrifter.

2.   ANSØGNING OM GODKENDELSE AF EN FORLYGTE

Ansøgning om godkendelse skal indgives af indehaveren af fabriks- eller varemærket eller af dennes bemyndigede repræsentant. I ansøgningen skal angives:

2.1.1.   om forlygten er bestemt til at afgive både nærlys og fjernlys eller kun nærlys eller fjernlys

2.1.2.   om ansøgningen omhandler en forlygte af klasse A, B, C eller D

2.1.3.   de(n) anvendte glødelampe(r)s klasse, som opført i regulativ nr. 37.

Hver ansøgning om godkendelse skal være ledsaget af:

2.2.1.   tegninger i tre eksemplarer, som er tilstrækkeligt detaljerede til, at typen kan identificeres, og som viser forlygten set forfra og eventuelle detaljer i form af ribning af lygteglasset, samt tværsnit; på tegningerne skal være angivet den plads, som er afsat til godkendelsesmærket

2.2.2.   kortfattet teknisk beskrivelse

2.2.3.   to prøver af forlygtetypen

kun for forlygter af klasse B, C eller D til afprøvning af det plastmateriale, som lygteglasset består af:

tretten lygteglas

2.2.4.1.1.   seks af disse lygteglas kan erstattes af seks materialeprøver, som måler mindst 60 x 80 mm og har flad eller konveks ydre overflade og i midten et omtrent fladt areal (krumningsradius mindst 300 mm), som måler mindst 15 x 15 mm

2.2.4.1.2.   hvert sådant lygteglas eller materialeprøve skal være fremstillet ved den metode, som skal anvendes til massefabrikation

2.2.4.2.   en reflektor, hvorpå lygteglassene kan monteres i henhold til fabrikantens anvisninger.

2.3.   De materialer, som lygteglas og eventuel coating består af, skal være ledsaget af prøvningsrapporten over egenskaberne af de pågældende materialer og coatinger, såfremt de i forvejen er afprøvet.

3.   MÆRKNING

3.1.   Forlygter, som forelægges til godkendelse, skal være påført ansøgerens firmanavn eller mærke.

3.2.   På linsen og på lygtehuset (4)
   (5) skal disse omfatte, arealer af tilstrækkelig størrelse til godkendelsesmærket og til de i punkt 4 omhandlede tillægssymboler; disse arealer skal være angivet på de i punkt 2.2.1. ovenfor omhandlede tegninger.

3.3.   På bagsiden af forlygten, angivelse af kategorien af den pågældende glødelampe.

4.   GODKENDELSE

4.1.   Almindelige bestemmelser

4.1.1.   Er dette regulativs forskrifter opfyldt af alle de i henhold til punkt 2 ovenfor indleverede prøveeksemplarer af en type forlygte, meddeles godkendelse.

4.1.2.   Når sammenbyggede, kombinerede eller i hinanden indbyggede lygter opfylder forskrifterne i flere end ét regulativ, kan der påføres ét enkelt internationalt godkendelsesmærke, forudsat at hver enkel af de sammenbyggede, kombinerede eller i hinanden indbyggede lygter opfylder de forskrifter, som finder anvendelse på den.

4.1.3.   Hver godkendt type tildeles et godkendelsesnummer. De første to cifre (p.t. 00) angiver den ændringsserie, som indeholder de seneste væsentlige tekniske ændringer af regulativet på tidspunktet for udstedelse af godkendelsen. En kontraherende part må ikke tildele samme nummer til andre typer af forlygter, der er omfattet af dette regulativ.

4.1.4.   Underretning om godkendelse, udvidelse, nægtelse eller inddragelse af en godkendelse, eller endeligt ophør af produktionen af en type forlygter i henhold til dette regulativ, skal gives de kontraherende parter i 1958-overenskomsten, der anvender dette regulativ, ved brug af en anmeldelsesformular svarende til modellen i bilag 1.

4.1.5.   Ud over det i punkt 3.1 foreskrevne mærke skal der påføres et godkendelsesmærke, svarende til beskrivelsen i punkt 4.2 og 4.3 nedenfor, på de i punkt 3.2 ovenfor omhandlede arealer på hver forlygte, som er i overensstemmelse med en type, som er godkendt i henhold til dette regulativ.

4.2.   Godkendelsesmærkets sammensætning

Godkendelsesmærket består af:

Et internationalt godkendelsesmærke, bestående af:

4.2.1.1.   en cirkel, hvori er anbragt bogstavet »E« efterfulgt af kendingsnummer for det land, der har foretaget godkendelsen 5 (6)

4.2.1.2.   det i punkt 4.1.3 ovenfor foreskrevne godkendelsesnummer

følgende tillægssymbol:

4.2.2.1.   en vandret pil med hoved i begge retninger, altså en pil, som peger både mod venstre og højre

4.2.2.2.   på forlygter, som opfylder dette regulativs forskrifter alene hvad angår nærlys, bogstaverne »C-AS« for forlygter af klasse A og »C-BS« for forlygter af klasse B, »WC-CS« for forlygter af klasse C eller »WC-DS« for forlygter af klasse D

4.2.2.3.   på forlygter, der opfylder dette regulativs forskrifter alene hvad angår fjernlyset, »R-BS« for forlygter af klasse B eller »WR-CS« for forlygter af klasse C eller »WR-DS« for forlygter af klasse D

4.2.2.4.   på forlygter, der opfylder dette regulativs forskrifter, hvad angår såvel nærlyset som fjernlyset, bogstaverne »CR-BS« for forlygter af klasse B eller »WCR-CS« for forlygter af klasse C eller »WCR-DS« for forlygter af klasse D

4.2.2.5.   på forlygter med lygteglas af plast, bogstavgruppen »PL«, som påføres nær de symboler, som foreskrives i punkt 4.2.1 og 4.2.2, ovenfor

4.2.2.6.   på forlygter af klasse D, der opfylder dette regulativs forskrifter med hensyn til fjernlyset, en angivelse af største lysstyrke i form af et referencemærke, som defineret i 6.3.2.1.2 nedenfor, i nærheden af cirklen rundt om bogstavet »E«.

I hvert tilfælde skal den pågældende arbejdsfunktion i henhold til punkt 1.1.1.1 i bilag 4 og de(n) tilladte spænding(er) i henhold til punkt 1.1.1.2 i bilag 4 være fastlagt på godkendelsesattesterne og på de anmeldelsesformularer, som fremsendes til de stater, som er kontraherende parter i overenskomsten og anvender dette regulativ.

I de pågældende tilfælde skal anordningerne være mærket som følger:

4.2.3.1.   På forlygter, som opfylder forskrifterne i dette regulativ og er konstrueret således, at nærlysets glødetråd ikke tænder samtidig med nogen anden lysfunktion, i hvilken den er gensidigt indbygget, anføres en skråstreg (/) bag nærlyslygtesymbolet i godkendelsesmærket.

4.2.4.   De to cifre (p.t. 00) i godkendelsesnummeret, som angiver den ændringsserie, som indeholder de seneste større tekniske ændringer af regulativet på tidspunktet for udstedelsen af godkendelsen og den i afsnit 4.2.2.1 definerede pil, kan være angivet nær ovenstående tillægssymboler.

4.2.5.   De mærker og symboler, der henvises til i afsnit 4.2.1 til 4.2.3, skal være let at aflæse og må ikke kunne fjernes. De kan være anbragt på en indvendig eller udvendig del (gennemsigtig eller ej) af forlygten, som ikke må kunne fjernes fra den gennemsigtige del af forlygten, som udsender lyset. Under alle omstændigheder skal de være synlige, når forlygten er monteret på køretøjet, eller når en bevægelig del som f.eks. kølerhjelmen åbnes.

4.3.   Godkendelsesmærkets sammensætning

4.3.1.   Eksempler på godkendelsesmærkets sammensætning med ovennævnte ekstra symboler findes i bilag 2, fig. 1 til 10 i dette regulativ.

Sammenbyggede, kombinerede eller i hinanden indbyggede lygter:

Når sammenbyggede, kombinerede eller i hinanden indbyggede lygter er fundet i overensstemmelse med forskrifterne i flere forskellige regulativer, kan der påføres ét enkelt internationalt godkendelsesmærke, bestående af en cirkel, som omslutter bogstavet »E« efterfulgt af kendingsnummeret på den stat, som har meddelt typegodkendelsen, samt et godkendelsesnummer. Dette godkendelsesmærke kan være placeret et vilkårligt sted på de sammenbyggede, kombinerede eller i hinanden indbyggede lygter, forudsat at:

4.3.2.1.1.   det er synligt, efter at lygterne er monteret

4.3.2.1.2.   ingen del af de sammenbyggede, kombinerede eller i hinanden indbyggede lygter kan fjernes, uden at godkendelsesmærket samtidig fjernes.

Identifikationssymbolet for hver lygte svarende til hvert regulativ, i henhold til hvilket der er meddelt godkendelse, sammen med den tilsvarende ændringsserie, som indeholder de seneste større tekniske ændringer af det pågældende regulativ på tidspunktet for udstedelsen af godkendelsen og, om nødvendigt, den foreskrevne pil, skal være påført:

4.3.2.2.1.   enten på den pågældende lysemitterende overflade

4.3.2.2.2.   eller, hvis der er tale om sammenbyggede lygter, på en sådan måde, at hver enkel lygte i de sammenbyggede, kombinerede eller i hinanden indbyggede lygter klart kan identificeres.

4.3.2.3.   Komponenterne i et enkelt godkendelsesmærke må ikke være mindre end den mindstestørrelse, som foreskrives for det mindste af de enkelte mærker i det regulativ, i henhold til hvilket godkendelsen er udstedt.

4.3.2.4.   Hver godkendt type tildeles et godkendelsesnummer. Samme kontraherende part kan ikke tildele samme nummer til en andre typer af sammenbyggede, kombinerede eller i hinanden indbyggede lygter, som omfattes af dette regulativ.

4.3.2.5.   I fig. 11 i bilag 2 til dette regulativ findes eksempler på sammensætning af godkendelsesmærker for sammenbyggede, kombinerede eller i hinanden indbyggede lygter med alle ovennævnte tillægssymboler.

Lygter, hvis lygteglas anvendes til forskellige forlygtetyper, som kan være indbygget i hinanden eller sammenbygget med andre lygter:

Bestemmelserne i punkt 4.3.2 ovenfor finder anvendelse.

4.3.3.1.   Når samme lygteglas anvendes, kan dette endvidere være påført forskellige godkendelsesmærker vedrørende de forskellige typer forlygter eller lygteenheder, forudsat at forlygtens hus, uanset at det ikke kan adskilles fra lygteglasset, desuden omfatter den i punkt 3.2 ovenfor beskrevne plads og er påført godkendelsesmærker for de faktiske funktioner. Anvendes samme lygtehus til forskellige forlygtetyper, kan de forskellige godkendelsesmærker være påført dette.

4.3.3.2.   I bilag 2, fig. 12 i dette regulativ er givet eksempler på godkendelsesmærkets sammensætning i forbindelse med ovennævnte tilfælde.

B.   TEKNISKE KRAV TIL FORLYGTER 6 (7)

5.   GENERELLE FORSKRIFTER

5.1.   Hvert prøveeksemplar skal være i overensstemmelse med forskrifterne i punkt 6 til 8 nedenfor.

Forlygter skal være udført således, at de bevarer de foreskrevne fotometriske egenskaber og forbliver funktionsdygtige ved normal brug uanset de vibrationer, de kan blive udsat for.

5.2.1.   Forlygter skal være udstyret med en anordning, som bevirker, at de kan justeres således på køretøjerne, at de opfylder de forskrifter, som finder anvendelse på dem. En sådan anordning kan eventuelt give mulighed for vandret justering, forudsat at forlygterne er udformet således, at de kan fastholde en korrekt vandret position, selv efter indstilling af den lodrette position. På lygteenheder, hvis reflektor og lygteglas ikke kan skilles fra hinanden, behøves en sådan anordning dog ikke, forudsat at anvendelse af sådanne lygteenheder er begrænset til køretøjer, på hvilke justering af forlygterne kan finde sted på anden måde.

Når en forlygte, som afgiver nærlys, og en forlygte, som afgiver fjernlys, hver er udstyret med egen glødelampe og er samlet til en sammensat enhed, skal justeranordningen give mulighed for korrekt justering af hvert optisk system for sig.

5.2.2.   Dog finder bestemmelserne ikke anvendelse på forlygteenheder med udelelig reflektor. For denne type enhed finder forskrifterne i punkt 6.3 i dette regulativ anvendelse.

5.3.   Forlygten skal være udstyret med glødelampe(r), som er godkendt i henhold til regulativ nr. 37. Enhver glødelampe i henhold til regulativ nr. 37 kan anvendes, forudsat:

| (a) | at der i indholdsfortegnelsen til det nævnte regulativ ikke er angivet nogen indskrænkning i anvendelsen, og |
| --- | --- |

(a)

at der i indholdsfortegnelsen til det nævnte regulativ ikke er angivet nogen indskrænkning i anvendelsen, og

| (b) | at referencelysstrømmen for nærlys for forlygter af klasse A og B ikke overstiger 600 lm. |
| --- | --- |

(b)

at referencelysstrømmen for nærlys for forlygter af klasse A og B ikke overstiger 600 lm.

| (c) | at den objektive lysstrøm for nærlys for forlygter af klasse C og D ikke overstiger 2 000 lm. |
| --- | --- |

(c)

at den objektive lysstrøm for nærlys for forlygter af klasse C og D ikke overstiger 2 000 lm.

5.4.   De komponenter, hvormed glødelampen er fastgjort på reflektoren, skal være udført således, at glødelampen, heller ikke i mørke, kan monteres i nogen anden position end den korrekte (8).

5.5.   Glødelampens fatning skal opfylde forskrifterne i IEC publikation 61-2, tredje udgave, 1969. Databladet vedrørende fatningen for den anvendte kategori glødelampe finder anvendelse.

5.6.   Yderligere skal forlygter af klasse B, C eller D gennemgå supplerende prøvning i henhold til forskrifterne i bilag 4 for at sikre, at der ikke forekommer nogen væsentlig ændring i de fotometriske præstationer.

5.7.   For lygteglas af plast til forlygter af klasse B, C eller D finder afprøvning sted i overensstemmelse med forskrifterne i bilag 6.

For forlygter, der er konstrueret således, at man kan skifte mellem fjernlys og nærlys, gælder det, at enhver mekanisk, elektromekanisk eller anden form for anordning, der er indbygget i forlygten til skift fra den ene lysstråle til den anden, skal være konstrueret således, at:

5.8.1.   anordningen er være så solid, at den kan fungere 50 000 gange uden at lide skade, uanset de vibrationer, den kan blive udsat for ved normal brug

5.8.2.   i tilfælde af svigt skal den automatisk skifte til nærlys

5.8.3.   der altid vil blive skiftet til enten nærlys eller fjernlys, uden at der er risiko for, at mekanismen standser mellem de to positioner

5.8.4.   brugeren ikke med normalt værktøj kan ændre de bevægelige deles form eller position.

6.   BELYSNINGSSTYRKE

6.1.   Almindelige bestemmelser

6.1.1.   Forlygter skal være udført således, at de giver tilstrækkeligt lys uden at blænde, når de afgiver nærlys, og god belysningsstyrke, når de afgiver fjernlys.

6.1.2.   Den af forlygten frembragte belysningsstyrke bestemmes ved hjælp af en lodret skærm, som opstilles 25 m foran forlygten og vinkelret på dennes akse som vist i bilag 3 til dette regulativ.

6.1.3.   Forlygter kontrolleres ved hjælp af en ufarvet standardglødelampe (étalon), som er konstrueret til en mærkespænding, som er angivet i det pågældende datablad i regulativ nr. 37. Under kontrol af forlygten skal spændingen over glødelampens klemmer være reguleret således, at man opnår den referencelysflux, som er angivet i det pågældende datablad af regulativ nr. 37.

6.1.4.   Forlygten anses for acceptabel, såfremt den opfylder forskrifterne i dette punkt 6 med mindst én standardglødelampe (étalon), som kan indleveres sammen med forlygten.

6.2.   Bestemmelser vedrørende nærlys

6.2.1.   Nærlysets lysbundt skal være tilstrækkeligt skarpt afskåret til, at det kan benyttes til at udføre en tilfredsstillende justering. Afskæringen skal være omtrent vandret og så retlinjet som muligt over en vandret længde af mindst ± 3° for forlygter af klasse A, C og D og mindst ± 5° for forlygter af klasse B.

Forlygten skal være indstillet således:

6.2.2.1.   lystrålen skal i sideretningen være så symmetrisk som muligt omkring linjen V-V; dette gælder dog ikke forlygter af klasse A og B, som ikke har nogen mekanisme til indstilling af den vandrette position. Sådanne forlygter skal justeres, således at de er i samme position som på køretøjet.

6.2.2.2.   lodret skal forlygten være indstillet således, at afskæringen er beliggende 250 mm under linjen H-H. Den skal være så vandret som muligt.

6.2.3.   Når forlygten er således indstillet og kun søges godkendt til afgivelse af nærlys (9), behøver den kun opfylde forskrifterne i punkt 6.2.5. og 6.2.6. nedenfor; er den bestemt til at afgive både nærlys og fjernlys, skal den opfylde de forskrifter, der er anført i punkt 6.2.5, 6.2.6 og 6.3.

6.2.4.   Når en således indstillet forlygte ikke opfylder de i punkt 6.2.5, 6.2.6 og 6.3 omhandlede forskrifter, kan dens indstilling ændres, med mindre der er tale om forlygter, som ikke har en mekanisme til justering af den vandrette indstlling, og forudsat at lysbundtets akse ikke forskydes mere end 1° (= 44 cm) sideværts mod højre eller venstre (10). For at lette indstilling ved hjælp af afskæringen kan forlygten delvis tildækkes for at gøre afskæringen skarpere. Afskæringen må dog ikke overskride linjen H-H.

Det lys, der frembringes af nærlyset på de i bilag 3 angivne skærme, skal opfylde følgende krav til lysstyrke:

6.2.5.1.   For forlygter af klasse A:

| Et vilkårligt punkt på og over linjen H-H: | ≤ 0,32 lux |
| --- | --- |
| Et vilkårligt punkt på linjen 25L-25R | ≥ 1,28 lux |
| Et vilkårligt punkt på linjen 12,5L-12,5R | ≥ 0,64 lux |

Et vilkårligt punkt på og over linjen H-H:

≤ 0,32 lux

Et vilkårligt punkt på linjen 25L-25R

≥ 1,28 lux

Et vilkårligt punkt på linjen 12,5L-12,5R

≥ 0,64 lux

6.2.5.2.   For forlygter af klasse B:

| Et vilkårligt punkt på og over linjen H-H: | ≤ 0,7 lux |
| --- | --- |
| Et vilkårligt punkt på linjen 50L-50R undtagen 50V (11) | ≥ 1,5 lux |
| Punkt 50V | ≥ 3 lux |
| Et vilkårligt punkt på linjen 25L-25R | ≥ 3 lux |
| Et vilkårligt punkt i område IV | ≥ 1,5 lux |

Et vilkårligt punkt på og over linjen H-H:

≤ 0,7 lux

Et vilkårligt punkt på linjen 50L-50R undtagen 50V (11)

≥ 1,5 lux

Punkt 50V

≥ 3 lux

Et vilkårligt punkt på linjen 25L-25R

≥ 3 lux

Et vilkårligt punkt i område IV

≥ 1,5 lux

6.2.5.3.   For forlygter af klasse C eller D:

| Test-punkt/linje/zone | Position i B-β-gitteret i vinkelgrader
  Lodret β**
  Vandret B** | Påkrævet belysning i lux ved 25 m |
| --- | --- | --- |
| Minimum | Maksimum |
| Klasse D | Klasse C | Klasse D | Klasse C |
| > 125cc | ≤ 125cc | > 125cc | ≤ 125cc |
| 1 | 0,86 D | 3,5 R | 2,3 | 15,4 |
| 2 | 0,86 D | 0 | 5,8 | 2,9 | — |
| 3 | 0,86 D | 3,5 L | 2,3 | 15,4 |
| 4 | 0,50 U | 1,50 L & 1,50 R | — | 1,08 |
| 6 | 2,00 D | 15 L & 15 R | 1,28 | 0,64 | — |
| 7 | 4,00 D | 20 L & 20 R | 0,38 | 0,19 | — |
| 8 | 0 | 0 | — | 1,92 |
| Linje 11 | 2,00 D | 9 L til 9 R | 1,6 | — |
| Linje 12 | 7,00 U | 10 L til 10 R | — | 0,3; men 0,96 inden for en 2° kegle |
| Linje 13 | 10,00 U | 10 L til 10 R | — | 0,15; men 0,64 inden for en 2° kegle |
| Linje 14 | 10 U til 90 U | 0 | — | 0,15; men 0,64 inden for en 2° kegle |
| 15* | 4,00 U | 8,0 L | 0,1* | 1,08 |
| 16* | 4,00 U | 0 | 0,1* | 1,08 |
| 17* | 4,00 U | 8,0 R | 0,1* | 1,08 |
| 18* | 2,00 U | 4,0 L | 0,2* | 1,08 |
| 19* | 2,00 U | 0 | 0,2* | 1,08 |
| 20* | 2,00 U | 4,0 R | 0,2* | 1,08 |
| 21* | 0 | 8,0 L & 8,0 R | 0,1* | — |
| 22* | 0 | 4,0 L & 4,0 R | 0,2* | 1,08 |
| Zone 1 | 1U/8L-4U/8L-4U/8R-1U/8R-0/4R-0/1R-0,6U/0-0/1L-0/4L-1U/8L | — | 1,08 |
| Zone 2 | >4U til <10 U | 10 L til 10 R | — | 0,3; men 0,96 inden for en 2° kegle |
| Zone 3 | 10 U til 90 U | 10 L til 10 R | — | 0,15; men 0,64 inden for en 2° kegle |

Test-punkt/linje/zone

Position i B-β-gitteret i vinkelgrader

Lodret β**

Vandret B**

Påkrævet belysning i lux ved 25 m

Minimum

Maksimum

Klasse D

Klasse C

Klasse D

Klasse C

> 125cc

≤ 125cc

> 125cc

≤ 125cc

1

0,86 D

3,5 R

2,3

15,4

2

0,86 D

0

5,8

2,9

—

3

0,86 D

3,5 L

2,3

15,4

4

0,50 U

1,50 L & 1,50 R

—

1,08

6

2,00 D

15 L & 15 R

1,28

0,64

—

7

4,00 D

20 L & 20 R

0,38

0,19

—

8

0

0

—

1,92

Linje 11

2,00 D

9 L til 9 R

1,6

—

Linje 12

7,00 U

10 L til 10 R

—

0,3; men 0,96 inden for en 2° kegle

Linje 13

10,00 U

10 L til 10 R

—

0,15; men 0,64 inden for en 2° kegle

Linje 14

10 U til 90 U

0

—

0,15; men 0,64 inden for en 2° kegle

15*

4,00 U

8,0 L

0,1*

1,08

16*

4,00 U

0

0,1*

1,08

17*

4,00 U

8,0 R

0,1*

1,08

18*

2,00 U

4,0 L

0,2*

1,08

19*

2,00 U

0

0,2*

1,08

20*

2,00 U

4,0 R

0,2*

1,08

21*

0

8,0 L & 8,0 R

0,1*

—

22*

0

4,0 L & 4,0 R

0,2*

1,08

Zone 1

1U/8L-4U/8L-4U/8R-1U/8R-0/4R-0/1R-0,6U/0-0/1L-0/4L-1U/8L

—

1,08

Zone 2

>4U til <10 U

10 L til 10 R

—

0,3; men 0,96 inden for en 2° kegle

Zone 3

10 U til 90 U

10 L til 10 R

—

0,15; men 0,64 inden for en 2° kegle

Bemærkninger:

| »D« | betyder under linjen H-H. | »U« | betyder over linjen H-H. |
| --- | --- | --- | --- |
| »R« | betyder til højre for linjen V-V. | »L« | betyder til ventre for linjen V-V. |

»D«

betyder under linjen H-H.

»U«

betyder over linjen H-H.

»R«

betyder til højre for linjen V-V.

»L«

betyder til ventre for linjen V-V.

| * | Under målingen af disse punkter skal den forreste positionslygte, som er godkendt i henhold til ECE-regulativ nr. 50, såfremt den er kombineret, sammenbygget med eller indbygget i forlygten, være tændt. |
| --- | --- |

*

Under målingen af disse punkter skal den forreste positionslygte, som er godkendt i henhold til ECE-regulativ nr. 50, såfremt den er kombineret, sammenbygget med eller indbygget i forlygten, være tændt.

| ** | 0,25° tolerance, som tillades separat ved hvert afprøvningspunkt for fotometri, med mindre andet er angivet. |
| --- | --- |

**

0,25° tolerance, som tillades separat ved hvert afprøvningspunkt for fotometri, med mindre andet er angivet.

Anden generel tekst:

ECE-typegodkendelse vedrørende referencelysstrøm i overensstemmelse med regulativ nr. 37 eller vedrørende den objektive lysstrøm for gasudladningslyskilder i overensstemmelse med regulativ nr. 99.

Nominelt mål for fotometri:

| Lodret: | 1 % D (0,57°D) | Vandret: | 0° |
| --- | --- | --- | --- |

Lodret:

1 % D (0,57°D)

Vandret:

0°

Tilladte tolerancer for fotometri:

| Lodret: | 0,3°D til 0,8°D | Vandret: | ± 0,5°D L-R |
| --- | --- | --- | --- |

Lodret:

0,3°D til 0,8°D

Vandret:

± 0,5°D L-R

6.2.6.   Ved forlygter af klasse C eller D skal lyset være så jævnt fordelt mellem zone 1, 2, og 3 som muligt.

6.3.   Bestemmelser for fjernlys

6.3.1.   For forlygter, som er bestemt til at afgive fjernlys og nærlys, skal måling af den belysningsstyrke, som frembringes på skærmen af fjernlyset, finde sted ved samme indstilling af forlygten som foreskrevet i punkt 6.2. ovenfor; forlygter, som alene afgiver fjernlys, skal være justeret således, at området med størst belysningsstyrke er centreret omkring skæringspunktet af linjerne H-H og V-V; en sådan forlygte behøver alene opfylde de i punkt 6.3 omhandlede forskrifter.

Bortset fra forlygter a klasse A skal det lys, som fjernlyset frembringer på skærmen, opfylde følgende forskrifter:

Skæringspunktet (HV) for linjerne H-H og V-V skal ligge inden for isoluxkurven svarende til 80 % af den maksimale belysningsstyrke. Denne maksimale værdi (EM) må ikke være under 32 lux for forlygter af klasse B eller C og 51,2 lux for forlygter af klasse D. Den maksimale værdi må under ingen omstændigheder overstige 240 lux for forlygter af klasse B og 180 lux for forlygter af klasse C og D.

6.3.2.1.1.   Fjernlysets maksimale lysstyrke (IM) udtrykt i tusinde candela beregnes efter følgende formel:

Formula

6.3.2.1.2.   Referencemærket (I′M) for denne maksimale lysstyrke, der er omhandlet i punkt 4.2.2.6, beregnes efter følgende forhold:

Formula

Denne værdi afrundes til den nærmeste af værdierne: 7,5 — 10 — 12,5 — 17,5 — 20 — 25 — 27,5 — 30 — 37,5 — 40 — 45 — 50.

6.3.2.2.   Fra punktet HV vandret mod højre og venstre skal belysningsstyrken være mindst 12 lux for forlygter af klasse B og C og 24 lux for klasse D indtil en afstand af 1 125 mm og mindst 3 lux for klasse B og C og 6 lux for forlygter af klasse D indtil en afstand af 2 250 mm.

Med hensyn til forlygter af klasse C og D skal lysstyrken være i overensstemmelse med tabel A eller B i bilag 3. Tabel A gælder, såfremt det primære fjernlys frembringes af en enkelt lyskilde. Tabel B gælder, såfremt fjernlyset frembringes af en sekundær fjernlysforlygte, der fungerer sammen med en afstemt nærlysforlygte eller en primær fjernlysforlygte.

6.4.   Ved forlygter forsynet med en justerbar reflektor skal der foretages yderligere afprøvning, efter at reflektoren lodret er flyttet ± 2 grader eller til yderstilling, såfremt denne er mindre en 2 grader, i forhold til dens oprindelige indstilling ved hjælp af anordningen til justering af forlygterne. Hele forlygten indstilles derefter tilbage igen (f.eks. ved hjælp af vinkelmåleren), idet den drejes det samme antal grader i modsat retning i forhold til reflektorens bevægelse. Der foretages følgende målinger, og punkterne skal være inden for de foreskrevne grænser:

| nærlys | : | punkterne HV og 0,86D-V |
| --- | --- | --- |
| fjernlys | : | IM og punkt HV (% af IM). |

nærlys

:

punkterne HV og 0,86D-V

fjernlys

:

IM og punkt HV (% af IM).

6.5.   De i punkt 6.2. og 6.3. ovenfor angivne skærmbelysningsstyrker måles ved hjælp af en fotoreceptor, hvis effektive arbejdsflade skal være indeholdt i et kvadrat med sidelængde 65 mm.

7.   FARVE

7.1.   Det afgivne lys skal være hvidt. Udtrykt i trikromatiske koordinater (CIE) skal lysstrålernes lys være inden for følgende grænser:

| grænse mod blå | x ≥ 0,310 |
| --- | --- |
| grænse mod gul | x ≤ 0,500 |
| grænse mod grøn | y ≤ 0,150 + 0,640 x |
| grænse mod grøn | y ≤ 0,440 |
| grænse mod violet | y ≥ 0,050 + 0,750 x |
| grænse mod rød | y ≥ 0,382 |

grænse mod blå

x ≥ 0,310

grænse mod gul

x ≤ 0,500

grænse mod grøn

y ≤ 0,150 + 0,640 x

grænse mod grøn

y ≤ 0,440

grænse mod violet

y ≥ 0,050 + 0,750 x

grænse mod rød

y ≥ 0,382

C.   YDERLIGERE ADMINISTRATIVE BESTEMMELSER

8.   ÆNDRING AF EN FORLYGTETYPE OG UDVIDELSE AF GODKENDELSE

Enhver ændring af forlygtetypen skal anmeldes til den administrative instans, som har godkendt forlygtetypen. Den pågældende instans kan da enten:

8.1.1.   skønne, at de foretagne ændringer næppe vil have mærkbare ugunstig virkninger, og at forlygten stadig opfylder forskrifterne, eller

8.1.2.   anmode om en yderligere testrapport fra det tekniske anlæg, der har ansvaret for afprøvningen.

8.2.   De kontraherende parter, som anvender dette regulativ, underrettes om bekræftelse eller nægtelse af godkendelse, med angivelse af ændringerne, ved den i punkt 4.1.4. ovenfor foreskrevne procedure.

8.3.   Den kompetente myndighed, som udsteder udvidelse af en godkendelse, tildeler et fortløbende nummer til hvert anmeldelsesskema, som udfærdiges vedrørende en sådan udvidelse, og underretter de øvrige parter i 1958-overenskomsten, der anvender dette regulativ, herom ved hjælp af et anmeldelsesskema svarende til modellen i bilag 1 til dette regulativ.

9.   PRODUKTIONENS OVERENSSTEMMELSE

Procedurerne til sikring af produktionens overensstemmelse skal være i overensstemmelse med dem, der er fastlagt i overenskomstens tillæg 2 (E/ECE/324-E/ECE/TRANS/505/Rev.2), idet der gælder følgende forskrifter:

9.1.   Forlygter, som er godkendt efter dette regulativ, skal være produceret således, at de er i overensstemmelse med den godkendte type, idet de opfylder forskrifterne i punkt 6 og 7.

9.2.   De mindstekrav til metoder til kontrol af produktionens overensstemmelse, som er fastlagt i bilag 5 til dette regulativ, skal være overholdt.

9.3.   De mindstekrav til prøvetagning ved en inspektør, som er fastlagt i bilag 7 til dette regulativ, skal være overholdt.

9.4.   Den kompetente myndighed, som har meddelt godkendelse, kan til hver en tid efterprøve de metoder til overensstemmelsesprøvning, som anvendes på hvert produktionsanlæg. Den normale hyppighed af sådan efterprøvning er én gang hvert andet år.

9.5.   Der ses bort fra forlygter med åbenbare fejl.

10.   SANKTIONER VED MANGLENDE OVERENSSTEMMELSE AF PRODUKTIONEN

10.1.   Godkendelser, som er meddelt for en type forlygte i henhold til dette regulativ, kan inddrages, såfremt kravene ikke opfyldes, eller såfremt en forlygte, som bærer godkendelsesmærket, ikke er i overensstemmelse med den godkendte type.

10.2.   Såfremt en af de kontrahernede parter, der anvender dette regulativ, inddrager en godkendelse, som han tidligere har udstedt, skal han straks underrette de øvrige kontraherende parter, der anvender dette regulativ, herom ved hjælp af et anmeldelsesskema svarende til modellen i bilag 1 til dette regulativ.

11.   ENDELIGT OPHØR AF PRODUKTIONEN

Hvis indehaveren af godkendelsen fuldstændig indstiller produktionen af en type forlygte, som er godkendt i henhold til dette regulativ, skal han underrette den myndighed, som har udstedt godkendelsen, herom. Ved modtagelse af den pågældende meddelelse underretter myndigheden de øvrige kontraherende parter i 1958-overenskomsten, der anvender dette regulativ, herom ved hjælp af et anmeldelsesskema svarende til modellen i bilag 1 til dette regulativ.

12.   NAVN OG ADRESSE PÅ DE TEKNISKE TJENESTER, SOM ER ANSVARLIGE FOR UDFØRELSE AF GODKENDELSESPRØVNINGEN, OG PÅ DE ADMINISTRATIVE MYNDIGHEDER

De kontraherende parter i 1958-overenskomsten, der anvender dette regulativ, meddeler til FN's sekretariat navn og adresse på de tekniske tjenester, som forestår godkendelsesprøvningen, og på de administrative enheder, som udsteder godkendelse, og til hvem de i andre stater udstedte skemaer med attestering af godkendelse eller udvidelse, nægtelse eller inddragelse af godkendelse eller endeligt ophør af produktionen skal fremsendes.

---

(1)  Omfattende:

Supplement 1 til den oprindelige udgave af regulativet - Ikrafttrædelsesdato: 11. august 2002.

Korrigendum 1 til den oprindelige udgave af regulativet - Ikrafttrædelsesdato: 13. november 2002.

Supplement 2 til den oprindelige udgave af regulativet - Ikrafttrædelsesdato: 27. februar 2004.

Korrigendum 1 til supplement 2 til den oprindelige udgave af regulativet - Ikrafttrædelsesdato: 10. marts 2004.

(2)  Regler for forlygters anvendelse findes i de pågældende regulativer om montering af lygter og lyssignaler.

(3)  Intet i dette regulativ er til hinder for, at en af de kontraherende parter, der anvender dette regulativ, forbyder kombination af en efter dette regulativ godkendt forlygte, som har lygteglas af plast, med en mekanisk forlygterenser (med visker).

(4)  Reflektoren betragtes som lygtehuset.

(5)  Kan lygteglasset ikke adskilles fra forlygtens hus, er et areal på lygteglasset tilstrækkeligt.

(6)  1 for Tyskland, 2 for Frankrig, 3 for Italien, 4 for Nederlandene, 5 for Sverige, 6 for Belgien, 7 for Ungarn, 8 for Tjekkiet, 9 for Spanien, 10 for Jugoslavien, 11 for Det Forenede Kongerige, 12 for Østrig, 13 for Luxembourg, 14 for Schweiz, 15 (fri), 16 for Norge, 17 for Finland, 18 for Danmark, 19 for Rumænien, 20 for Polen, 21 for Portugal, 22 for Den Russiske Føderation, 23 for Grækenland, 24 for Irland, 25 for Kroatien, 26 for Slovenien, 27 for Slovakiet, 28 for Belarus, 29 for Estland, 30 (fri), 31 for Bosnien-Hercegovina, 32 for Letland, 33 (fri), 34 for Bulgarien, 35 (fri), 36 for Litauen, 37 for Tyrkiet, 38 (fri), 39 for Aserbajdsjan, 40 for Den Tidligere Jugoslaviske Republik Makedonien, 41 (fri), 42 for Det Europæiske Fællesskab (godkendelser meddeles af medlemsstaterne under anvendelse af deres respektive ECE-symbol), 43 for Japan, 44 (fri), 45 for Australien, 46 for Ukraine, 47 for Sydafrika og 48 for New Zealand. Efterfølgende numre tildeles andre stater i den kronologiske orden, i hvilken de ratificerer eller tiltræder overenskomsten om ensartede tekniske forskrifter for hjulkøretøjer og udstyr og dele, som kan monteres og/eller anvendes på hjulkøretøjer, samt vilkårene for gensidig anerkendelse af godkendelser udstedt på grundlag af sådanne forskrifter, og de således tildelte numre meddeles af FN's generalsekretær til overenskomstens parter.

(7)  Tekniske forskrifter for glødelamper: se regulativ nr. 37.

(8)  Forlygten anses for at være i overensstemmelse med forskrifterne i dette punkt, såfremt glødelampen let kan monteres i forlygten og dens lokaliseringsflige let føres i indgreb med de tilsvarende udskæringer, selv i mørke.

(9)  En sådan særlig nærlyslygte kan være sammenbygget med et fjernlys, som ikke er underlagt kravene.

(10)  Grænseværdien på 1° for justering mod højre eller venstre er ikke uforenelig med lodret justering opad eller nedad. Sidstnævnte er kun begrænset af de i punkt 6.3 fastsatte forskrifter. (Bestemmelserne i punkt 6.3 finder ikke anvendelse på nærlyslygter).

(11)  lysstyrker Formula

---

BILAG 1

MEDDELELSE

(Største format: A4 (210 × 297 mm))

Image

---

BILAG 2

EKSEMPLER PÅ GODKENDELSESMÆRKNING

| | |
| --- | --- |

Image

Image

Forlygten, som bærer et af ovenstående godkendelsesmærker, er godkendt i Nederlandene (E 4) i henhold til regulativ nr. ... under godkendelsesnummer 243, og opfylder forskrifterne i dette regulativ i dets oprindelige form (00). Bogstaverne C-AS (fig. 1) angiver, at der er tale om en nærlyslygte af klasse A, og bogstaverne CR-BS (fig. 2) angiver, at der er tale om en nærlys- og fjernlyslygte af klasse B.

Bemærkning: Godkendelsesnummeret og tillægssymboler dertil skal være placeret tæt ved cirklen og enten over eller under bogstavet »E« eller til højre eller til venstre for dette. Godkendelsesnummerets cifre skal være på samme side af bogstavet »E« og vende samme vej.

Brug af romertal som godkendelsesnummer bør undgås for at undgå forveksling med andre symboler.

| | |
| --- | --- |

Image

Image

Forlygten, som bærer ovenstående godkendelsesmærke, har lygteglas af plast, som opfylder dette regulativs forskrifter, og er bestemt:

Figur 3: for klasse B, alene hvad angår nærlys.

Figur. 4: for klasse B, hvad angår nærlys og fjernlys.

| | |
| --- | --- |

Image

Image

Forlygten, som bærer ovenstående godkendelsesmærke, opfylder dette regulativs forskrifter:

Figur 5: for klasse B, hvad angår nærlys og fjernlys.

Figur 6: for klasse B, alene hvad angår nærlys.

Nærlyset må ikke kunne virke samtidig med fjernlyset og/eller nogen anden forlygte, som er indbygget i hinanden.

| | |
| --- | --- |

Image

Image

Forlygten, som bærer ovenstående godkendelsesmærke, har lygteglas af plast, som opfylder dette regulativs forskrifter, og er bestemt:

Figur 7: For klasse B, alene til nærlys.

Figur 8: For klasse C hvad angår nærlys og fjernlys.

| | |
| --- | --- |

Image

Image

Forlygten, som bærer ovenstående godkendelsesmærke, opfylder dette regulativs forskrifter:

Figur 9: for klasse D, hvad angår nærlys og fjernlys.

Figur 10: For klasse D, alene til nærlys.

Nærlyset må ikke kunne virke samtidig med fjernlyset og/eller nogen anden forlygte, som er indbygget i hinanden.

Forenklet mærkning af sammenbyggede, kombinerede eller i hinanden indbyggede lygter

Figur 11

(De lodrette og vandrette linjer angiver lyssignalanordningens form skematisk. De hører ikke med til godkendelsesmærket).

| Model A | |
| --- | --- |
| Model B | |
| Model C | |
| Model D | |

Model A

Image

Model B

Image

Model C

Image

Model D

Image

Bemærkning: De fire ovenstående eksempler svarer til en lygte, som er påført godkendelsesmærke angående:

En forreste positionslygte, godkendt i henhold til regulativ nr. 50 i dets oprindelige form (00).

En forlygte af klasse D med nærlys og fjernlys med maksimal styrke mellem 86 250 og 101 250 candela (angivet ved tallet 30), som er godkendt i henhold til dette regulativ i dets oprindelige form (00), og som omfatter lygteglas af plast.

En tågeforlygte, som er godkendt i henhold til ændringsserie 02 til regulativ nr. 19 og er forsynet med lygteglas af plast.

En forreste retningsviserblinklygte af kategori 11, som er godkendt i henhold til ændringsserie 01 til regulativ nr. 50.

Lygte og forlygte indbygget i hinanden.

Image

Ovenstående eksempel svarer til mærkningen af et lygteglas, som er af plast og er bestemt til anvendelse i forskellige typer forlygter, nemlig:

Enten: En forlygte af klasse D med nærlys og fjernlys med maksimal styrke mellem 86 250 og 101 250 candela (angivet ved tallet 30), som er godkendt i Tyskland (E1) i henhold til dette regulativ i dets oprindelige form (00), og som er integreret i en forreste positionslygte i overensstemmelse med regulativ nr. 50 i dets oprindelige form (00).

Eller En forlygte af klasse C med nærlys og fjernlys med største lysstyrke mellem 33 750 og 45 000 candela (angivet ved tallet 12,5), som er godkendt i Tyskland (E1) i henhold til forskrifterne i dette regulativ i dets oprindelige form (00), og som er integreret i samme forreste positionslyslygte som ovenfor.

---

BILAG 3

MÅLESKÆRM

For forlygter af klasse A

(mål er angivet i mm ved en afstand på 25 m)

Image

MÅLESKÆRM

For forlygter af klasse B

(mål er angivet i mm ved en afstand på 25 m)

Image

MÅLESKÆRM

for forlygter af klasse C og D

(mål er angivet i mm ved en afstand på 25 m)

Image

Tabel A   Forlygternes fjernlys

Der henvises til figur D for detaljer om testpunkternes placering

| Test-punk-tets nummer | Testpunktets placering | Foreskrevet belysningsstyrke, lux |
| --- | --- | --- |
| Klasse D | Klasse C |
| > 125cc | ≤ 125cc |
| | | Min. | Maks. | Min. | Maks. |
| 1 | H-V (1) | (1) | — | (1) | — |
| 2 | H-3R & 3L | 19,2 | — | 12,8 | — |
| 3 | H-6R & 6L | 6,4 | — | 4,16 | — |
| 4 | H-9R & 9L | 3,84 | — | 2,56 | — |
| 5 | H-12R & 12L | 1,28 | — | 0,8 | — |
| 6 | 2U-V | 1,92 | — | 1,28 | — |
| 7 | 4D-V | — | (2) | — | (2) |
| | Min. lysintensitet i forhold til maksimum | 51,2 | — | 32 | — |
| | Største lysintensitet | — | 180,0 | — | 180,0 |

Test-punk-tets nummer

Testpunktets placering

Foreskrevet belysningsstyrke, lux

Klasse D

Klasse C

> 125cc

≤ 125cc

Min.

Maks.

Min.

Maks.

1

H-V (1)

(1)

—

(1)

—

2

H-3R & 3L

19,2

—

12,8

—

3

H-6R & 6L

6,4

—

4,16

—

4

H-9R & 9L

3,84

—

2,56

—

5

H-12R & 12L

1,28

—

0,8

—

6

2U-V

1,92

—

1,28

—

7

4D-V

—

(2)

—

(2)

Min. lysintensitet i forhold til maksimum

51,2

—

32

—

Største lysintensitet

—

180,0

—

180,0

Tabel B   Sekundær forlygte med fjernlys, som fungerer sammen med en afstemt nærlysforlygte eller en primær fjernlysforlygte

Der henvises til figur E for detaljer om testpunkternes placering

| Test-punk-tets nummer | Testpunktets placering | Foreskrevet belysningsstyrke, lux |
| --- | --- | --- |
| Klasse D | Klasse C |
| > 125cc | ≤ 125cc |
| | | Min. | Maks. | Min. | Maks. |
| 1 | H-V (3) | (3) | — | (3) | — |
| 2 | H-3R & 3L | 19,2 | — | 12,8 | — |
| 3 | H-6R & 6L | 6,4 | — | 4,16 | — |
| 6 | 2U-V | 1,92 | — | 1,28 | — |
| 7 | 4D-V | — | (4) | — | (4) |
| | Min. lysintensitet i forhold til maksimumindstilling | 51,2 | — | 32 | — |
| | Største lysintensitet | — | 180,0 | — | 180,0 |

Test-punk-tets nummer

Testpunktets placering

Foreskrevet belysningsstyrke, lux

Klasse D

Klasse C

> 125cc

≤ 125cc

Min.

Maks.

Min.

Maks.

1

H-V (3)

(3)

—

(3)

—

2

H-3R & 3L

19,2

—

12,8

—

3

H-6R & 6L

6,4

—

4,16

—

6

2U-V

1,92

—

1,28

—

7

4D-V

—

(4)

—

(4)

Min. lysintensitet i forhold til maksimumindstilling

51,2

—

32

—

Største lysintensitet

—

180,0

—

180,0

Image

Image

---

(1)  Intensiteten ved H-V skal være lig med eller større end 80 % af den maksimale intensitet i lysets aftegning.

(2)  Intensiteten ved 4d-v skal være lig med eller større end 30 % af den maksimale intensitet i lysets aftegning.

(3)  Intensiteten ved H-V skal være lig med eller større end 80 % af den maksimale intensitet i lysets aftegning.

(4)  Intensiteten ved 4 d-v skal være lig med eller større end 30 % af den maksimale intensitet i lysets aftegning.

---

BILAG 4

PRØVNING FOR STABILITET AF FOTOMETRISKE PRÆSTATIONER AF FORLYGTER I BRUG

PRØVNING AF KOMPLETTE FORLYGTER AF KLASSE B, C OG D

Efter at de fotometriske værdier er målt efter dette regulativs forskrifter i punktet svarende til Emax for fjernlys og i punkterne HV, 50R, 50L og B50 for nærlys, afprøves et komplet prøveeksemplar af en forlygte for stabilitet af fotometriske præstationer under brug. Ved »komplet forlygte« forstås selve den komplette lygte, herunder sådanne omgivende karrosseridele og lygter, som kan påvirke dens varmeafledning.

1.   PRØVNING FOR STABILITET AF FOTOMETRISKE PRÆSTATIONER

Prøvningen finder sted i tør, stillestående luft ved en lufttemperatur på 23 °C ± 5 °C med den komplette forlygte fastgjort på et underlag, som repræsenterer korrekt montering på køretøjet.

1.1.   Ren forlygte

Forlygten bringes til at fungere i 12 timer som beskrevet i punkt 1.1.1. og kontrolleres som beskrevet i punkt 1.1.2.

1.1.1.   Prøvningsmetode (1)

Forlygten bringes til at fungere i det foreskrevne tidsrum, således at:

| (a) | i tilfælde hvor kun én lygtefunktion (fjernlys, nærlys eller tågeforlygte) skal godkendes, er den tilsvarende glødetråd tændt i den foreskrevne tid (2), |
| --- | --- |

(a)

i tilfælde hvor kun én lygtefunktion (fjernlys, nærlys eller tågeforlygte) skal godkendes, er den tilsvarende glødetråd tændt i den foreskrevne tid (2),

| (b) | Hvis der er tale om en forlygte med nærlys og ét eller flere fjernlys, eller hvis der er tale om en forlygte med nærlys og en tågeforlygte:






  (i) | skal forlygten underkastes følgende cyklus i det foreskrevne tidsrum:
  15 minutter med nærlysets glødetråd tændt
  5 minutter med alle glødetråde tændt. |
| --- | --- | --- |

(b)

Hvis der er tale om en forlygte med nærlys og ét eller flere fjernlys, eller hvis der er tale om en forlygte med nærlys og en tågeforlygte:

(i)

skal forlygten underkastes følgende cyklus i det foreskrevne tidsrum:

15 minutter med nærlysets glødetråd tændt

5 minutter med alle glødetråde tændt.

| (ii) | Såfremt ansøgeren erklærer, at forlygten skal anvendes udelukkende med enten nærlyset eller fjernlyset/fjernlysene tændt (3), gennemføres prøven i overensstemmelse hermed, således at nærlyset og derefter fjernlyset (ved flere fjernlys tændes alle samtidigt) hver især bringes til at fungere (2) i halvdelen af den i punkt 1.1. foreskrevne tid. |
| --- | --- |

(ii)

Såfremt ansøgeren erklærer, at forlygten skal anvendes udelukkende med enten nærlyset eller fjernlyset/fjernlysene tændt (3), gennemføres prøven i overensstemmelse hermed, således at nærlyset og derefter fjernlyset (ved flere fjernlys tændes alle samtidigt) hver især bringes til at fungere (2) i halvdelen af den i punkt 1.1. foreskrevne tid.

| (c) | Såfremt der er tale om en forlygte, der omfatter en tågeforlygte og én eller flere fjernlygter:






  (i) | skal forlygten underkastes følgende cyklus i det foreskrevne tidsrum:
  15 minutter med tågeforlygten tændt
  5 minutter med alle glødetråde tændt. |
| --- | --- | --- |

(c)

Såfremt der er tale om en forlygte, der omfatter en tågeforlygte og én eller flere fjernlygter:

(i)

skal forlygten underkastes følgende cyklus i det foreskrevne tidsrum:

15 minutter med tågeforlygten tændt

5 minutter med alle glødetråde tændt.

| (ii) | Såfremt ansøgeren erklærer, at forlygten skal anvendes udelukkende med enten tågeforlygten eller fjernlyset/fjernlysene tændt (3), gennemføres prøverne i overensstemmelse hermed, således at tågeforlygten og derefter fjernlyset (ved flere fjernlys tændes alle samtidigt) hver især bringes til at fungere (2) i halvdelen af den i punkt 1.1. foreskrevne tid. |
| --- | --- |

(ii)

Såfremt ansøgeren erklærer, at forlygten skal anvendes udelukkende med enten tågeforlygten eller fjernlyset/fjernlysene tændt (3), gennemføres prøverne i overensstemmelse hermed, således at tågeforlygten og derefter fjernlyset (ved flere fjernlys tændes alle samtidigt) hver især bringes til at fungere (2) i halvdelen af den i punkt 1.1. foreskrevne tid.

| (d) | Såfremt der er tale om en forlygte med nærlys, én eller flere fjernlygter og en tågeforlygte:






  (i) | skal forlygten underkastes følgende cyklus i det foreskrevne tidsrum:
  15 minutter med nærlysets glødetråd tændt
  5 minutter med alle glødetråde tændt. |
| --- | --- | --- |

(d)

Såfremt der er tale om en forlygte med nærlys, én eller flere fjernlygter og en tågeforlygte:

(i)

skal forlygten underkastes følgende cyklus i det foreskrevne tidsrum:

15 minutter med nærlysets glødetråd tændt

5 minutter med alle glødetråde tændt.

| (ii) | Såfremt ansøgeren erklærer, at forlygten skal anvendes udelukkende med enten nærlyset eller fjernlyset/fjernlysene (3) tændt, gennemføres prøven i overensstemmelse hermed, således at nærlyset og derefter fjernlyset/fjernlysene hver især bringes til at fungere (2) i halvdelen af den i punkt 1.1. foreskrevne tid, mens tågeforlygten underkastes en cyklus, hvor den er slukket i 15 minutter og tændt i 5 minutter i halvdelen af tiden, og mens fjernlyset er tændt. |
| --- | --- |

(ii)

Såfremt ansøgeren erklærer, at forlygten skal anvendes udelukkende med enten nærlyset eller fjernlyset/fjernlysene (3) tændt, gennemføres prøven i overensstemmelse hermed, således at nærlyset og derefter fjernlyset/fjernlysene hver især bringes til at fungere (2) i halvdelen af den i punkt 1.1. foreskrevne tid, mens tågeforlygten underkastes en cyklus, hvor den er slukket i 15 minutter og tændt i 5 minutter i halvdelen af tiden, og mens fjernlyset er tændt.

| (iii) | Såfremt ansøgeren erklærer, at forlygten skal anvendes udelukkende med enten nærlyset eller tågeforlygten (3) tændt, gennemføres prøven i overensstemmelse hermed, således at nærlyset og derefter tågeforlygten hver især bringes til at fungere (2) i halvdelen af den i punkt 1.1. foreskrevne tid, mens fjernlyset/fjernlysene underkastes en cyklus, hvor de(n) er slukket i 15 minutter og tændt i 5 minutter i halvdelen af tiden, og mens nærlyset er tændt. |
| --- | --- |

(iii)

Såfremt ansøgeren erklærer, at forlygten skal anvendes udelukkende med enten nærlyset eller tågeforlygten (3) tændt, gennemføres prøven i overensstemmelse hermed, således at nærlyset og derefter tågeforlygten hver især bringes til at fungere (2) i halvdelen af den i punkt 1.1. foreskrevne tid, mens fjernlyset/fjernlysene underkastes en cyklus, hvor de(n) er slukket i 15 minutter og tændt i 5 minutter i halvdelen af tiden, og mens nærlyset er tændt.

| (iv) | Såfremt ansøgeren erklærer, at forlygten skal anvendes udelukkende med enten nærlyset eller fjernlyset/fjernlysene (3) eller tågeforlygten (3) tændt, gennemføres prøven i overensstemmelse hermed, således at nærlyset og derefter fjernlyset/fjernlysene og derefter tågeforlygten hver især bringes til at fungere (2) i en tredjedel af den i punkt 1.1. foreskrevne tid. |
| --- | --- |

(iv)

Såfremt ansøgeren erklærer, at forlygten skal anvendes udelukkende med enten nærlyset eller fjernlyset/fjernlysene (3) eller tågeforlygten (3) tændt, gennemføres prøven i overensstemmelse hermed, således at nærlyset og derefter fjernlyset/fjernlysene og derefter tågeforlygten hver især bringes til at fungere (2) i en tredjedel af den i punkt 1.1. foreskrevne tid.

1.1.1.2.   Prøvespænding

Spændingen skal være indstillet således, at der tilføres 90 % af det maksimale wattforbrug, som foreskrives i regulativ nr. 37 for de(n) anvendte glødelampe(r).

Den tilførte effekt i watt skal i alle tilfælde være i overensstemmelse med den tilsvarende værdi for en glødelampe til 12 V mærkespænding, medmindre ansøgeren foreskriver, at forlygten kan anvendes ved en anden spænding.

1.1.2.   Prøvningsresultater

1.1.2.1.   Besigtigelse

Når forlygten er stabiliseret ved rumtemperatur, skal forlygtens lygteglas og et eventuelt udvendigt glas rengøres med en ren, fugtig bomuldsklud. Lygten inspiceres derefter visuelt; der må ikke være synlig skævhed, deformation, revnedannelse eller farveændring hverken i lygteglasset eller i et eventuelt udvendigt glas.

1.1.2.2.   Fotometrisk prøvning

For at efterkomme dette regulativs forskrifter skal de fotometriske værdier efterprøves i følgende punkter:

For forlygter af klasse B:

Nærlys: 50R - 50L - B50 - HV.

Fjernlys: I punktet svarende til Emax

For forlygter af klasse C og D:

Nærlys: 0,86D/3,5R – 0,86D/3,5L – 0,50U/1,5L & 1,5R - HV.

Fjernlys: I punktet svarende til Emax

Der kan foretages endnu en indstilling til korrektion for eventuel varmeforårsaget deformation af forlygtens sokkel (ændringen i afskæringslinjens position er omhandlet i punkt 2 i dette bilag).

Mellem de fotometriske egenskaber og værdierne målt inden prøvningen kan tillades en afvigelse på 10 %, heri medregnet tolerancerne for den fotometriske metode.

1.2.   Tilsmudset forlygte

Efter at være afprøvet som foreskrevet i punkt 1.1. ovenfor bringes forlygten til at fungere i én time som beskrevet i punkt 1.1.1. efter at være forberedt som beskrevet i punkt 1.2.1. og kontrolleret som beskrevet i punkt 1.1.2.

1.2.1.   Forberedelse af forlygten

1.2.1.1.   Prøveblanding

1.2.1.1.1.   Til forlygter med udvendigt lygteglas af glas:

består blandingen af vand og forurenende stof, som skal påføres forlygten, af:

9 vægtdele kvartssand med kornstørrelse 0-100 μm,

1 vægtdel vegetabilsk kulstøv (bøgetræ) med kornstørrelse 0-100 μm,

0,2 vægtdel NaCMC (4), og (**fodnote)

en passende mængde destilleret vand med en specifik ledningsevne på ≤ 1 mS/m.

Blandingen må højst være 14 dage gammel.

1.2.1.1.2.   For forlygter med udvendigt lygteglas af plast:

består blandingen af vand og forurenende stof, som skal påføres forlygten af:

9 vægtdele kvartssand med kornstørrelse 0-100 μm,

1 vægtdel vegetabilsk kulstøv (bøgetræ) med kornstørrelse 0-100 μm,

0,2 vægtdel NaCMC (4),

13 vægtdele destilleret vand med specifik ledningsevne ≤ 1 mS/m, og

2 ± 1 vægtdele overfladeaktivt stof (5).

Blandingen må højst være 14 dage gammel.

1.2.1.2.   Påføring af prøveblandingen på forlygten

Prøveblandingen påføres jævnt på hele forlygtens lysende overflade, hvorefter man lader den tørre. Denne procedure gentages, indtil lysstyrken er faldet til 15-20 % af de værdier, som er målt for hvert af følgende punkter under de i dette bilag beskrevne betingelser:

For forlygter af klasse B:

Nærlys/fjernlys og fjernlys alene: I punktet svarende til E max

Nærlys alene: B 50 and 50 V

For forlygter af klasse C og D:

Nærlys/fjernlys og fjernlys alene: I punktet svarende til Emax

Nærlys alene: 0,50U/1,5L & 1,5R og 0,86D/V

1.2.1.3.   Måleudstyr

Det anvendte måleudstyr skal svare til det, som anvendes til godkendelsesprøvning af forlygter. Til fotometrisk efterprøvning anvendes en standardglødelampe (étalon).

2.   PRØVE FOR ÆNDRING I AFSKÆRINGSLINJENS LODRETTE BELIGGENHED UNDER VARMEINDVIRKNING

Denne prøve består i at efterprøve, at afskæringslinjens lodrette flytning under indvirkning af varme ikke overstiger en foreskreven værdi for en nærlyslygte i brug.

Efter at forlygten er afprøvet i henhold til punkt 1, underkastes lygten den i punkt 2.1. beskrevne prøve uden at fjernes fra eller flyttes i forhold til prøveopspændingen.

2.1.   Prøvning

Prøvningen udføres i tør og stillestående luft ved en lufttemperatur på 23 °C ± 5 °C.

Ved hjælp af en masseproduceret glødelampe, som er ældet i mindst én time, bringes forlygten til at fungere med nærlys uden at fjernes fra eller efterjusteres i forhold til prøveopspændingen. (Til denne prøve indstilles spændingen som foreskrevet i punkt 1.1.1.2.). Positionen af afskæringslinjens vandrette del (mellem de lodrette linjer gennem punkterne 50 L og 50 R for forlygter af klasse B, 3,5 L og 3,5 R for forlygter af klasse C og D) kontrolleres henholdsvis 3 minutter (r3) og 60 minutter (r60) efter at lygten har været i funktion.

Måling af ændringen i afskæringslinjens position som beskrevet ovenfor kan udføres med enhver metode, som giver acceptabel nøjagtighed og reproducerbare resultater.

2.2.   Prøvningsresultater

2.2.1.   Resultatet, målt i milliradianer (mrad) anses kun for acceptabelt for nærlyslygter, når den numeriske værdi ΔrI = |r3 – r60| målt på forlygten, ikke er over 1,0 mrad (ΔrI ≤ 1,0 mrad).

2.2.2.   Er denne størrelse imidlertid over 1,0 mrad, men ikke over 1,5 mrad (1,0 mrad < ΔrI ≤ 1,5 mrad), afprøves endnu en forlygte som beskrevet i punkt 2.1. efter tre på hinanden følgende gange at have været underkastet den nedenfor beskrevne cyklus for at stabilisere positionen af forlygtens mekaniske dele på et underlag, som er repræsentativt for korrekt montering på køretøjet:

Nærlyset bringes til at fungere i én time (spændingen indstilles som foreskrevet i punkt 1.1.1.2.),

Én times stilstand.

Forlygtetypen anses for acceptabel, såfremt gennemsnitsværdien af de numeriske værdier ΔrI målt på første prøve, og ΔrII, målt på den anden prøve, ikke er over 1,0 mrad.

Formula

---

(1)  En testplan findes i bilag 8 til dette regulativ.

(2)  Hvis den afprøvede forlygte omfatter lyssignallygter, skal sidstnævnte være tændt under hele prøven. Er der tale om en retningsviserblinklygte, skal dennes blinkfunktion være aktiveret med et tændt/slukket forhold på omtrent én til én.

(3)  Såfremt to eller flere glødetråde lyser samtidig, når forlygten afgiver overhalingssignal, anses dette ikke for normal samtidig brug af glødetrådene

(4)  NaCMC betegner natriumsaltet af carboxymethylcellulose, sædvanligvis benævnt CMC. Den i smudsblandingen anvendte NaCMC skal have en substitutionsgrad (DS) på 0,6-0,7 og en viskositet på 200-300 cP af en 2 % opløsning ved 20 °C.

(5)  Tolerancen på mængden skyldes nødvendigheden af at fremskaffe smuds, som spredes korrekt over hele plastlygteglasset.

---

BILAG 5

MINDSTEKRAV FOR METODER TIL KONTROL AF PRODUKTIONENS OVERENSSTEMMELSE

1.   GENERELT

1.1.   Overensstemmelseskravene anses for opfyldt i mekanisk og geometrisk henseende, såfremt forskellene ikke overstiger de uundgåelige fremstillingsvariationer inden for dette regulativs forskrifter. Denne betingelse gælder ligeledes for farven.

Hvad angår fotometriske præstationer anses masseproducerede forlygter ikke for uoverensstemmende, såfremt ved prøvning af de fotometriske præstationer af enhver på tilfældig måde udtaget forlygte, som er udstyret med standardglødelampe,

1.2.1.   for forlygter af klasse A, ingen målt værdi afviger mere end 20 % i ugunstig retning fra den værdi, som er fastlagt i dette regulativ, og

For forlygter af klasse B, C og D:

1.2.2.1.   ingen målt værdi afviger i ugunstig retning med mere end 20 % fra den værdi, som foreskrives i dette regulativ. For værdier i zone III for forlygter af klasse B og zone I for forlygter af klasse C og D kan den maksimale afvigelse i ugunstig retning være henholdsvis:

0,3 lux, svarende til 20 %

0,45 lux, svarende til 30 %

1.2.2.2.   og der for fjernlyset, med HV beliggende inden for isoluxkurven svarende til 0,75 Emax, er overholdt en tolerance på +20 % for maksimalværdierne og -20 % for minimumværdierne af de fotometriske værdier i ethvert målepunkt foreskrevet i punkt 6.2.3.2. og 6.3.2.2. i dette regulativ.

1.2.3.   Hvis resultaterne af de ovenfor beskrevne prøver ikke opfylder forskrifterne, gentages prøverne med en anden standardglødelampe.

1.3.   Til efterprøvning af den lodrette ændring i afskæringslinjens beliggenhed under indvirkning af varme anvendes følgende metode (kun forlygter af klasse B, C og D):

En af de udtagne forlygter afprøves med den i bilag 4, punkt 2.1. beskrevne metode efter tre på hinanden følgende gange at have gennemgået den i bilag 4, punkt 2.2.2. beskrevne cyklus.

Forlygten anses for acceptabel, såfremt Δr ikke er over 1,5 mrad.

Er denne værdi over 1,5 mrad, men ikke over 2,0 mrad, afprøves endnu et prøveeksemplar, hvorefter gennemsnittet af de numeriske værdier for de to prøver ikke må være over 1,5 mrad.

1.4.   Der ses bort fra forlygter med åbenbare fejl.

2.   MINDSTEKRAV TIL DEN AF FABRIKANTEN FORETAGNE KONTROL AF PRODUKTIONENS OVERENSSTEMMELSE

For hver type forlygte skal indehaveren af godkendelsesmærket gennemføre mindst følgende prøvninger med passende intervaller. Prøvningerne udføres i overensstemmelse med bestemmelsen i dette regulativ.

Såfremt der ved nogen prøvetagning konstateres manglende overensstemmelse hvad angår den pågældende type prøvning, udtages og prøves flere prøveeksemplarer. Fabrikanten skal træffe foranstaltninger til sikring af overensstemmelsen af den pågældende produktion.

2.1.   Prøvernes art

Prøvning for overensstemmelse med dette regulativ skal omfatte fotometriske egenskaber og, for forlygter af klasse B, C og D, efterprøvning af den lodrette ændring i afskæringslinjens beliggenhed under indvirkning af varme.

2.2.   Metoder, som anvendes ved prøvningen

2.2.1.   Prøvningerne skal i almindelighed udføres i overensstemmelse med de i dette regulativ fastlagte metoder.

2.2.2.   I enhver overensstemmelsesprøvning, som udføres af fabrikanten, kan tilsvarende metoder anvendes med samtykke fra den kompetente myndighed, som forstår godkendelsesprøvningen. Det påhviler fabrikanten at godtgøre, at de anvendte metoder er ækvivalente med dem, som er fastlagt i dette regulativ.

2.2.3.   Anvendelse af punkt 2.2.1. og 2.2.2. forudsætter jævnlig kalibrering af prøvningsapparaturet samt at dette bringes i overensstemmelse med målinger foretaget af en kompetent myndighed.

2.2.4.   I alle tilfælde skal samme referencemetoder som i dette regulativ anvendes til administrativ efterprøvning og prøveudtagning.

2.3.   Prøvetagningens art

Der udtages på tilfældig måde prøver af forlygter fra en ensartet produktionsbatch. Ved en ensartet batch forstås et sæt forlygter af samme type, defineret i henhold til fabrikantens produktionsmetoder.

Bedømmelsen skal sædvanligvis dække serieproduktion fra de enkelte fabrikker. En fabrikant kan dog behandle resultaterne fra flere fabrikker vedrørende samme type som én gruppe, forudsat at fabrikkerne anvender samme kvalitetsstyringssystem.

2.4.   Målte og registrerede fotometriske egenskaber

De udtagne forlygteprøver underkastes fotometrisk måling i de punkter, som er fastlagt i regulativet, idet aflæsningen er begrænset ved punkterne:

2.4.1.   for forlygter af klasse A: HV, LH, RH, 12,5L og 12,5R

2.4.2.   for forlygter af klasse B: Emax, HV (1) for fjernlyset, og punkterne HV, 50R, 50L for nærlyset.

2.4.3.   for forlygter af klasse C og D: Emax, HV (1) for fjernlyset, og punkterne HV, HV, 0,86D/3,5R, 0,86D/3,5L for nærlyset.

2.5.   Acceptkriterier

Det påhviler fabrikanten at foretage en statistisk analyse af prøvningsresultaterne og i enighed med de kompetente myndigheder fastlægge acceptkriterier for produkterne med henblik på opfyldelse af forskriften for prøvning af produktionens overensstemmelse i punkt 9.1. i dette regulativ.

Acceptkriterierne skal være fastlagt således, at der med en konfidensgrænse på 95 % er en sandsynlighed på mindst 0,95 for, at stikprøven består i overensstemmelse med bilag 7 (første prøveudtagning).

---

(1)  Hvis fjernlyslygte og nærlyslygte er indbygget i hinanden, skal HV for fjernlys være samme målepunkt som for nærlys.

---

BILAG 6

FORSKRIFTER FOR LYGTER MED LYGTEGLAS AF PLAST - PRØVNING AF LYGTEGLAS ELLER MATERIALEPRØVER SAMT AF KOMPLETTE LYGTER

1.   ALMINDELIGE FORSKRIFTER

1.1.   Prøver, som indleveres i henhold til punkt 2.2.4. i dette regulativ, skal opfylde forskrifterne i punkt 2.1. til 2.5. nedenfor.

1.2.   De to prøver af komplette lygter, som indleveres i henhold til punkt 2.2.3. i dette regulativ, og som omfatter lygteglas af plast, skal hvad angår lygteglassets materiale opfylde forskrifterne i punkt 2.6. nedenfor.

1.3.   Prøverne af lygteglas af plast eller materialeprøverne skal, med den eventuelle reflektor, som de er bestemt til anvendelse sammen med, underkastes godkendelsesprøvning i den kronologiske rækkefølge, som er angivet i tabel A i tillæg 1 til dette bilag.

1.4.   Kan lygtefabrikanten imidlertid godtgøre, at produktet allerede har bestået de i punkt 2.1. til 2.5. nedenfor foreskrevne prøver eller tilsvarende prøver i henhold til et andet regulativ, behøver de pågældende prøver ikke gentages; kun de i tillæg 1, tabel B foreskrevne prøver er påbudt.

2.   PRØVNING

2.1.   Bestandighed mod temperaturændringer

2.1.1.   Prøvning

Tre nye prøver (lygteglas) gennemgår fem cykliske forløb af temperatur- og fugtighedsændringer (RH = relativ fugtighed) i henhold til følgende program:

3 timer ved 40 °C ± 2 °C og 85-95 % RH

1 time ved 23 °C ± 5 °C og 60-75 % RH

15 timer ved -30 °C ± 2 °C

1 time ved 23 °C ± 5 °C og 60-75 % RH

3 timer ved 80 °C ± 2 °C

1 time ved 23 °C ± 5 °C og 60-75 % RH

Inden denne prøvning skal prøverne opbevares ved 23 °C C ± 5 °C og 60-75 % RH i mindst fire timer.

Bemærk: Perioderne på én time ved 23 °C ± 5 °C skal indbefatte de overgangsperioder fra den ene temperatur til den anden, som er nødvendige for at undgå temperaturchok.

2.1.2.   Fotometriske målinger

2.1.2.1.   Metode

Der foretages fotometriske målinger på prøverne før og efter prøvningen.

Disse målinger finder sted med brug af en standardlampe (étalon) i følgende punkter:

B 50, 50L og 50R for forlygter af klasse B, 0,86D/3,5R, 0,86D/3,5L, 0,50U/1,5L og 1,5R for forlygter af klasse C og D til nærlyset eller fjernlyslygte/nærlyslygte

Emax for fjernlysets lysbundt fra fjernlyslygte eller fra nærlys-/fjernlyslygte.

2.1.2.2.   Resultater

Afvigelsen mellem de fotometriske værdier, målt på hver prøve før og efter prøvning, må ikke være over 10 %, heri medregnet tolerancerne på den fotometriske metode.

2.2.   Bestandighed mod stoffer i atmosfæren og kemiske stoffer

2.2.1.   Bestandighed mod stoffer i atmosfæren

Tre nye prøver (lygteglas eller materialeprøver) udsættes for bestråling fra en kilde med spektral energifordeling svarende til et sort legeme med en temperatur mellem 5 500 K og 6 000 K. Mellem kilden og prøverne anbringes passende filtre, som giver størst mulig reduktion af stråling med bølgelængde under 295 nm og over 2 500 nm. Prøverne udsættes for en belysningseffekt på 1 200 ± 200 W/m2 i et tidsrum, som bevirker, at de modtager en lysenergi på 4 500 MJ/m2 ± 200 MJ/m2. Inden for afdækningen skal temperaturen, målt på det sorte panel, som er anbragt i niveau med prøverne, være 50 °C ± 5 °C. For at sikre ensartet udsættelse skal prøverne rotere omkring strålingskilderne med mellem 1 og 5 o./min.

Prøverne overbruses med destilleret vand med specifik ledningsevne mindre end 1 mS/m ved en temperatur på 23 °C ± 5 °C, i henhold til følgende cyklus:

overbrusning: 5 minutter; tørring: 25 minutter.

2.2.2.   Bestandighed mod kemiske stoffer

Efter udførelse af den i punkt 2.2.1. ovenfor beskrevne prøvning og den i punkt 2.2.3.1. nedenfor beskrevne måling behandles den ydre overflade af de tre nævnte prøver som beskrevet i punkt 2.2.2.2. med den i punkt 2.2.2.1. nedenfor foreskrevne blanding.

2.2.2.1.   Prøveblanding

Prøveblandingen består af 61,5 % n-heptan, 12,5 % toluen, 7,5 % tetrachlorethan, 12,5 % trichlorethylen og 6 % xylen (de angivne procenttal er % v/v).

2.2.2.2.   Påføring af prøveblandingen

Et stykke bomuldsklud (ifølge ISO 105) gennemblødes til mætning med den i punkt 2.2.2.1. ovenfor angivne blanding og påføres efter højst 10 sekunder på prøvens ydre overflade i et tidsrum af 10 minutter med et tryk på 50 N/cm2, svarende til en kraft på 100 N på et prøveareal på 14 x 14 mm.

Inden for denne 10 minutters periode gennemvædes stofpuden igen med blandingen, således at sammensætningen af den påførte væske til stadighed er identisk med den foreskrevne prøveblanding.

I påføringsperioden er det tilladt at kompensere for tryk, der påføres prøven, for at forebygge revnedannelse.

2.2.2.3.   Rengøring

Efter afslutning af påføringen af prøveblandingen tørres prøverne i fri luft og vaskes derefter med den i punkt 2.3. beskrevne opløsning. (Bestandighed mod detergenter) 23 °C ± 5 °C.

Derefter skylles prøverne omhyggeligt med destilleret vand med et indhold af urenheder på højst 0,2 % ved 23 °C ± 5 °C og aftørres derefter med en blød klud.

2.2.3.   Resultater

2.2.3.1.   Efter prøvning for bestandighed mod stoffer i atmosfæren skal prøvernes ydre overflade være uden revner, ridser, skår og deformation, og middelafvigelsen i transmission Formula, målt på de tre prøver efter metoden beskrevet i tillæg 2 til dette bilag, må ikke være over 0,020 (Δtm ≤ 0.020).

2.2.3.2.   Efter prøvning for bestandighed mod stoffer i atmosfæren skal prøvernes ydre overflade være uden revner, ridser, skår og deformation, og middelafvigelsen i transmission Formula, målt på de tre prøver efter metoden beskrevet i tillæg 2 til dette bilag, må ikke være over 0,020 (Δmt ≤ 0.020).

2.3.   Bestandighed mod rengøringsmidler og carbonhydrider

2.3.1.   Bestandighed mod rengøringsmidler

Den ydre overflade af de tre prøver (lygteglas eller materialeprøver) opvarmes til 50 °C ± 5 °C og nedsænkes derefter i fem minutter i en blanding, hvis temperatur holdes på 23 °C ± 5 °C, og som består af 99 dele destilleret vand med et indhold af urenheder på højst 0,02 %, og én del alkylarylsulfonat.

Efter udførelse af prøvningen tørres prøverne ved 50 °C ± 5 °C.

Prøvernes overflade rengøres med en fugtig klud.

2.3.2.   Bestandighed mod carbonhydrider

Den ydre overflade af disse tre prøver indgnides derefter let i ét minut med en bomuldsklud gennemblødt med en blanding af 70 % n-heptan og 30 % toluen (% v/v) og tørrer derefter i fri luft.

2.3.3.   Resultater

Efter successiv udførelse af ovenstående to prøvninger må den gennemsnitlige afvigelse i transmissionen Formula, målt på de tre prøver efter den i tillæg 2 til dette bilag beskrevne metode, ikke være over 0,010 (Δtm ≤ 0.010).

2.4.   Bestandighed mod mekanisk nedbrydning

2.4.1.   Metode til mekanisk nedbrydning

Ydersiden af de tre nye prøver (lygteglas) udsættes for ensartet mekanisk nedbrydning med den i tillæg 3 til dette bilag beskrevne metode.

2.4.2.   Resultater

Efter denne prøvning måles afvigelserne:

| i transmission | : | |
| --- | --- | --- |
| og i spredning | : | |

i transmission

:

Formula

og i spredning

:

Formula

med den i tillæg 2 beskrevne metode i det område, der foreskrives i punkt 2.2.4.1.1. i dette regulativ. Gennemsnitsværdien for de tre prøveeksemplarer skal være således, at:

Δtm ≤ 0,100;

Δdm ≤ 0,050

2.5.   Prøvning for vedhæftning af eventuel coating

2.5.1.   Klargøring af prøven

I et areal på 20 mm x 20 mm af lygteglassets coatede overflade indridses med barberblad eller nål en inddeling bestående af kvadrater på ca. 2 mm x 2 mm. Trykket på barberblad eller nål skal være tilstrækkeligt til i det mindste at skære gennem coatingen.

2.5.2.   Beskrivelse af afprøvningen

Der benyttes klæbebånd med en vedhæftningsstyrke på 2 N/(cm bredde) ± 20 %, målt under de standardbetingelser, der foreskrives i tillæg 4 til dette bilag. Klæbebåndet, hvis bredde er mindst 25 mm, trykkes i mindst fem minutter mod den overflade, der er forberedt som beskrevet i punkt 2.5.1.

Derefter belastes enden af klæbebåndet på en sådan måde, at vedhæftningskraften til overfladen afbalanceres af en kraft vinkelret på denne overflade. På dette stadium skal tapen afrives med en konstant hastighed af 1,5 m/s ± 0,2 m/s.

2.5.3.   Resultater

Der må ikke være væsentlig beskadigelse af det inddelte areal. Der tillades beskadigelse af skæringspunkterne mellem kvadraterne eller ved kanterne af udskæringen, forudsat at det beskadigede område ikke udgør mere end 15 % af det inddelte område.

2.6.   Afprøvning af komplet forlygte med lygteglas af plast

2.6.1.   Bestandighed mod mekanisk nedbrydning af lygteglassets overflade

2.6.1.1.   Prøvninger

Lygteglasset i lygteprøve nr. 1 underkastes den i punkt 2.4.1. ovenfor beskrevne prøvning.

2.6.1.2.   Resultater

Efter prøvningen må resultaterne af de fotometriske målinger, som er udført på forlygten i overensstemmelse med dette regulativ, højst være 30 % over de maksimalværdier, der foreskrives for punkt HV, og højst 10 % under de minimumværdier, der foreskrives for punkt 50 L og 50 R for forlygter af klasse B, 0,86D/3,5R, 0,86D/3,5L for forlygter af klasse C og D.

2.6.2.   Prøvning for vedhæftning af eventuel coating

Lygteglasset i lygteprøve nr. 2 underkastes den i punkt 2.5 ovenfor beskrevne prøve.

3.   KONTROL AF PRODUKTIONENS OVERENSSTEMMELSE

Med hensyn til de materialer, der anvendes ved fremstilling af lygteglas, anses lygterne i en serie for at opfylde forskrifterne i dette direktiv, hvis følgende er overholdt:

3.1.1.   Prøvernes yderside efter prøvning for bestandighed mod kemiske stoffer og prøvning for bestandighed mod detergenter og carbonhydrider ikke frembyder revner, skår eller deformation, som er synlig for det blotte øje (se punkt 2.2.2, 2.3.1 og 2.3.2).

3.1.2.   De fotometriske værdier i de i punkt 2.6.1.2. beskrevne målepunkter efter udførelse af prøvningen i punkt 2.6.1.1. er inden for de grænser for produktionens overensstemmelse, som foreskrives i dette regulativ.

3.2.   Opfylder prøvningsresultaterne ikke forskrifterne, gentages prøvningen på endnu en prøve af forlygter, udtaget på tilfældig måde.

TILLÆG 1

KRONOLOGISK RÆKKEFØLGE AF GODKENDELSESPRØVNINGEN

A.   Prøvning af plastmaterialer (lygteglas eller materialeprøver, som er indleveret i henhold til punkt 2.2.4. i dette regulativ).

| Prøveeksemplarer — Prøvning | Lygteglas eller materialeprøver | Lygteglas |
| --- | --- | --- |
| 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 |
| 1.1. | Begrænset fotometri (punkt 2.1.2.) |

Prøveeksemplarer — Prøvning

Lygteglas eller materialeprøver

Lygteglas

1

2

3

4

5

6

7

8

9

10

11

12

13

1.1.

Begrænset fotometri (punkt 2.1.2.)

x

x

x

| 1.1.1. | Temperaturændring (punkt 2.1.1.) |
| --- | --- |

1.1.1.

Temperaturændring (punkt 2.1.1.)

x

x

x

| 1.1.2. | Begrænset fotometri (punkt 2.1.2.) |
| --- | --- |

1.1.2.

Begrænset fotometri (punkt 2.1.2.)

x

x

x

| 1.2.1. | Transmissions-måling |
| --- | --- |

1.2.1.

Transmissions-måling

x

x

x

x

x

x

x

x

x

| 1.2.2. | Spredningsmåling |
| --- | --- |

1.2.2.

Spredningsmåling

x

x

x

x

x

x

| 1.3. | Stoffer i atmosfæren (punkt 2.2.1.) |
| --- | --- |

1.3.

Stoffer i atmosfæren (punkt 2.2.1.)

x

x

x

| 1.3.1. | Transmissions-måling |
| --- | --- |

1.3.1.

Transmissions-måling

x

x

x

| 1.4. | Kemiske stoffer (punkt 2.2.2.) |
| --- | --- |

1.4.

Kemiske stoffer (punkt 2.2.2.)

x

x

x

| 1.4.1. | Spredningsmåling |
| --- | --- |

1.4.1.

Spredningsmåling

x

x

x

| 1.5. | Detergenter (punkt 2.3.1.) |
| --- | --- |

1.5.

Detergenter (punkt 2.3.1.)

x

x

x

| 1.6. | Carbonhydrider (punkt 2.3.2.) |
| --- | --- |

1.6.

Carbonhydrider (punkt 2.3.2.)

x

x

x

| 1.6.1. | Transmissions-måling |
| --- | --- |

1.6.1.

Transmissions-måling

x

x

x

| 1.7. | Nedbrydning (punkt 2.4.1.) |
| --- | --- |

1.7.

Nedbrydning (punkt 2.4.1.)

x

x

x

| 1.7.1. | Transmissions-måling |
| --- | --- |

1.7.1.

Transmissions-måling

x

x

x

| 1.7.2. | Spredningsmåling |
| --- | --- |

1.7.2.

Spredningsmåling

x

x

x

| 1.8. | Vedhæftning (punkt 2.5.) |
| --- | --- |

1.8.

Vedhæftning (punkt 2.5.)

x

B.   Prøvning af komplette forlygter (indleveret i henhold til punkt 2.2.3.) i dette regulativ).

| Prøvning | Komplet forlygte |
| --- | --- |
| Prøve-eksemplar nr. |
| 1 | 2 |
| 2.1. | Ældning (punkt 2.6.1.1) |

Prøvning

Komplet forlygte

Prøve-eksemplar nr.

1

2

2.1.

Ældning (punkt 2.6.1.1)

x

| 2.2. | Fotometri (punkt 2.6.1.2) |
| --- | --- |

2.2.

Fotometri (punkt 2.6.1.2)

x

| 2.3. | Vedhæftning (punkt 2.6.2) |
| --- | --- |

2.3.

Vedhæftning (punkt 2.6.2)

x

TILLÆG 2

METODE TIL MÅLING AF LYSSPREDNING OG -TRANSMISSION

1.   UDSTYR (se illustration)

Lysstrålen fra en kollimator K med halv divergens β/2 = 17,4 × 104 rd begrænses af en blænder Dτ med en åbning på 6 mm, op mod hvilken prøveholderen anbringes.

En konvergent akromatisk linse L2, korrigeret for sfærisk aberration, forbinder blænderen Dτ med modtageren R; diameteren af linsen L2 skal være således, at den ikke afblænder det fra prøven spredte lys inden for en kegle, hvis halve topvinkel er β/2 = 14°.

En ringformet blænder DD, med vinkler αo/2 = 1° og αmax/2 = 12° anbringes i linsens billedbrændplan L2.

Den uigennemsigtige centrale del af blænderen er nødvendig for at eliminere lys, som kommer direkte fra lyskilden. Blænderens centrale del skal kunne fjernes fra lysstrålen på en sådan måde, at den kan føres nøjagtigt tilbage i udgangsstillingen.

Afstanden L2 Dτ og brændvidden F2
   (1) af linsen L2 skal være valgt således, at billedet af Dτ fuldstændig dækker modtageren R.

Sættes den initiale indfaldende flux til 1 000 enheder, skal den absolutte præcision af hver aflæsning være bedre end 1 enhed.

2.   MÅLINGER

Der foretages følgende aflæsninger:

| Aflæsning | Med prøve | Med midterafsnit af DD | Repræsenteret størrelse |
| --- | --- | --- | --- |
| T1 | nej | nej | Indfald-ende flux i første aflæsning |
| T2 | ja
  (før prøvning) | nej | Flux afgivet af det nye materiale i et felt på 24° |
| T3 | ja
  (efter prøvning) | nej | Flux afgivet af det afprøvede materiale i et felt på 24° |
| T4 | ja
  (før prøvning) | ja | Flux, som er spredt af det nye materiale |
| T5 | ja
  (efter prøvning) | ja | Flux, som er spredt af det afprøvede materiale |

Aflæsning

Med prøve

Med midterafsnit af DD

Repræsenteret størrelse

T1

nej

nej

Indfald-ende flux i første aflæsning

T2

ja

(før prøvning)

nej

Flux afgivet af det nye materiale i et felt på 24°

T3

ja

(efter prøvning)

nej

Flux afgivet af det afprøvede materiale i et felt på 24°

T4

ja

(før prøvning)

ja

Flux, som er spredt af det nye materiale

T5

ja

(efter prøvning)

ja

Flux, som er spredt af det afprøvede materiale

Image

---

(1)  Der anbefales en brændvidde på ca. 80 mm for L2.

TILLÆG 3

METODE TIL PRØVNING VED PÅSPRØJTNING

1.   Prøvningsudstyr

1.1.   Sprøjtepistol

Den anvendte sprøjtepistol skal være udstyret med en dyse Ø 1,3 mm, som giver mulighed for en væskestrømningshastighed på 0,24 ± 0,02 l/min. ved et arbejdstryk på 6,0 bar - 0, +0,5 bar.

Under disse arbejdsbetingelser skal der på den overflade, der udsættes for nedbrydning, fremkomme et blæsemønster med en diameter på 170 mm ± 50 mm i en afstand af 380 mm ± 10 mm fra dysen.

1.2.   Prøveblanding

Prøveblandingens sammensætning er følgende:

Kvartssand med hårdhed 7 på Mohr-skalaen og kornstørrelse mellem 0 og 0,2 mm samt tilnærmelsesvis normal fordeling med skarpkantethedsfaktor 1,8 til 2;

Vand med hårdhed ikke over 205 g/m3 til en blanding bestående af 25 g sand pr. liter vand.

2.   Afprøvning

Lygteglassets ydre overflade udsættes én eller flere gange for den sandstråle, der frembringes som ovenfor beskrevet. Sandstrålen rettes omtrent vinkelret mod den overflade, som afprøves.

Nedbrydningen kontrolleres ved hjælp af en eller flere glasprøver, der anbringes som reference tæt ved de afprøvede lygteglas. Blandingen påsprøjtes, indtil ændringen i lysspredning på prøven (prøverne), målt ved den i tillæg 2 beskrevne metode, er sådan, at:

Formula

Der kan anvendes flere referenceprøver til kontrol af, at hele den afprøvede overflade er ensartet nedbrudt.

TILLÆG 4

PRØVNING AF KLÆBEBÅNDETS VEDHÆFTNING

1.   FORMÅL

Med metoden bestemmes den lineære vedhæftningskraft af et klæbebånd til en glasplade under standardbetingelser.

2.   PRINCIP

Måling af den kraft, det kræver at løsrive et klæbebånd fra en glasplade i en vinkel på 90°.

3.   FORESKREVNE ATMOSFÆREBETINGELSER

Den omgivende luft skal have en temperatur på 23 °C ± 5 °C og 65 ± 15 % RH.

4.   PRØVEEMNER

Inden prøven skal prøverullen af klæbebånd konditioneres i 24 timer i den foreskrevne atmosfære (se punkt 3 ovenfor).

Fra hver rulle afprøves fem prøveobjekter, hver med længde 400 mm. Før prøveobjekterne aftages, kasseres de tre første vindinger på rullen.

5.   FREMGANGSMÅDE

Prøven finder sted i de i punkt 3 foreskrevne omgivelser.

De fem prøveobjekter udtages ved, at klæbebåndet udrulles radialt med en hastighed på ca. 300 mm/s, hvorefter de inden for 15 sekunder påføres på følgende måde:

Klæbebåndet sættes på glasset, idet det påføres gradvis med en langsgående let gnidende bevægelse af fingeren uden overdrevent tryk på en sådan måde, at der ikke efterlades luftbobler mellem klæbebåndet og glaspladen.

Prøven henligger i 10 minutter under de foreskrevne atmosfæriske betingelser.

Træk ca. 25 mm af prøveobjektet fri af pladen i et plan vinkelret på prøveobjektets akse. Fastgør pladen og fold den frie ende af klæbebåndet tilbage i en vinkel på 90°. Påfør en sådan kraft, at skillelinjen mellem klæbebånd og plade er vinkelret på denne kraft og vinkelret på pladen.

Træk, så klæbebåndet løsnes med en hastighed på 300 mm/s ± 30 mm/s, og registrér den kraft, som kræves dertil.

6.   RESULTATER

De fem målte værdier ordnes i rækkefølge, og medianværdien tages som måleresultat. Denne værdi udtrykkes i Newton pr. cm bredde af klæbebåndet.

---

BILAG 7

MINDSTEKRAV TIL PRØVETAGNING VED EN INSPEKTØR

1.   GENERELT

1.1.   Overensstemmelseskravene anses for opfyldt i både mekanisk og geometrisk henseende i henhold til forskrifterne i dette regulativ, såfremt eventuelle forskelle ikke overstiger uundgåelige fremstillingsvariationer. Denne betingelse gælder ligeledes for farven.

Hvad angår fotometriske præstationer anses masseproducerede forlygter ikke for uoverensstemmende, såfremt ved prøvning af de fotometriske præstationer af enhver på tilfældig måde udtaget forlygte, som er er udstyret med standardglødelampe:

1.2.1.   for forlygter af klasse A, ingen målt værdi afviger mere end 20 % i ugunstig retning fra den værdi, som foreskrives i dette regulativ, og,

forlygter af klasse B, C og D:

1.2.2.1.   ingen målt værdi afviger i ugunstig retning med mere end 20 % fra den værdi, som foreskrives i dette regulativ. For værdierne i zone III for forlygter af klasse B og zone I for forlygter af klasse C og D er den maksimale afvigelse i ugunstig retning henholdsvis:

0,3 lux, svarende til 20 %

0,45 lux, svarende til 30 %,

1.2.2.2.   og der for fjernlyset, med HV beliggende inden for isoluxkurven svarende til 0,75 Emax, er overholdt en tolerance på +20 % for maksimalværdierne og –20 % for minimumværdierne af de fotometriske værdier i ethvert målepunkt angivet i punkt 6.2.3.2. og 6.3.2.2. i dette regulativ.

1.2.3.   Hvis resultaterne af de ovenfor beskrevne prøver ikke opfylder forskrifterne, gentages prøverne med en anden standardglødelampe.

1.2.4.   Der ses bort fra forlygter med åbenbare fejl.

2.   FØRSTE PRØVEUDTAGNING

Ved den første prøveudtagning udtages fire forlygter på tilfældig måde. Den første prøve på to eksemplarer mærkes A, den anden prøve på to eksemplarer mærkes B.

2.1.   Produktionen ikke uoverensstemmende

Efter udtagning af prøver ved den i fig. 1 i dette bilag viste procedure anses masseproducerede forlygter ikke for uoverensstemmende, såfremt afvigelserne af de målte værdier for forlygterne i ugunstig retning er:

2.1.1.1.   for prøve A,

| A1: | én forlygte | | 0 % |
| --- | --- | --- | --- |
| | én forlygte | ikke over | 20 % |
| A2: | begge forlygter | over | 0 % |
| | men | ikke over | 20 % |
| | gå til prøve B | | |

A1:

én forlygte

0 %

én forlygte

ikke over

20 %

A2:

begge forlygter

over

0 %

men

ikke over

20 %

gå til prøve B

2.1.1.2.   for prøve B,

| B1: | begge forlygter | | 0 % |
| --- | --- | --- | --- |

B1:

begge forlygter

0 %

2.2.   Manglende overensstemmelse

Efter udtagning af prøver ved den i fig. 1 i dette bilag viste procedure anses masseproducerede forlygter for uoverensstemmende og anmodes fabrikanten om at bringe sin produktion i overensstemmelse med forskrifterne (justering), såfremt afvigelserne af de målte værdier for forlygterne er:

2.2.1.1.   prøve A

| A3: | én forlygte | ikke over | 20 % |
| --- | --- | --- | --- |
| | én forlygte | over | 20 % |
| | men | ikke over | 30 % |

A3:

én forlygte

ikke over

20 %

én forlygte

over

20 %

men

ikke over

30 %

2.2.1.2.   prøve B

| B2: | i tilfælde A2 | | |
| --- | --- | --- | --- |
| | én forlygte | over | 0 % |
| | men | ikke over | 20 % |
| | én forlygte | ikke over | 20 % |
| B3: | i tilfælde A2 | | |
| | én forlygte | | 0 % |
| | én forlygte | over | 20 % |
| | men | ikke over | 30 % |

B2:

i tilfælde A2

én forlygte

over

0 %

men

ikke over

20 %

én forlygte

ikke over

20 %

B3:

i tilfælde A2

én forlygte

0 %

én forlygte

over

20 %

men

ikke over

30 %

2.3.   Inddragelse af godkendelse

Efter udtagning af prøver ved den i figur 1 i dette bilag viste procedure anses prøverne for uoverensstemmende og vil punkt 11 bragt i anvendelse, såfremt afvigelserne af de målte værdier for forlygterne er:

2.3.1.   prøve A

| A4: | én forlygte | ikke over | 20 % |
| --- | --- | --- | --- |
| | én forlygte | over | 30 % |
| A5: | begge forlygter | over | 20 % |

A4:

én forlygte

ikke over

20 %

én forlygte

over

30 %

A5:

begge forlygter

over

20 %

2.3.2.   prøve B

| B4: | i tilfælde A2 | | |
| --- | --- | --- | --- |
| | én forlygte | over | 0 % |
| | men | ikke over | 20 % |
| | én forlygte | over | 20 % |
| B5: | i tilfælde A2 | | |
| | begge forlygter | over | 20 % |
| B6: | i tilfælde A2 | | |
| | én forlygte | | 0 % |
| | én forlygte | over | 30 % |

B4:

i tilfælde A2

én forlygte

over

0 %

men

ikke over

20 %

én forlygte

over

20 %

B5:

i tilfælde A2

begge forlygter

over

20 %

B6:

i tilfælde A2

én forlygte

0 %

én forlygte

over

30 %

3.   GENTAGELSE AF PRØVEUDTAGNING

I tilfælde A3, B2 og B3 skal der senest to måneder efter anmeldelsen udtages en tredje prøve C bestående af to forlygter fra beholdningen af enheder, som er produceret efter justering.

3.1.   Produktionen ikke i uoverensstemmelse

Efter udtagning af prøver ved den i fig. 1 i dette bilag viste procedure anses masseproducerede forlygter ikke for uoverensstemmende, såfremt afvigelserne af de målte værdier for forlygterne er:

3.1.1.1.   prøve C

| C1: | én forlygte | | 0 % |
| --- | --- | --- | --- |
| | én forlygte | ikke over | 20 % |
| C2: | begge forlygter | over | 0 % |
| | men | ikke over | 20 % |
| | fortsæt med prøve D | | |

C1:

én forlygte

0 %

én forlygte

ikke over

20 %

C2:

begge forlygter

over

0 %

men

ikke over

20 %

fortsæt med prøve D

3.1.1.2.   prøve D

| D1: | i tilfælde C2 | | |
| --- | --- | --- | --- |
| | begge forlygter | | 0 % |

D1:

i tilfælde C2

begge forlygter

0 %

3.2.   Manglende overensstemmelse

Efter udtagning af prøver ved den i fig. 1 i dette bilag viste procedure anses masseproducerede forlygter for uoverensstemmende og anmodes fabrikanten om at bringe sin produktion i overensstemmelse med forskrifterne (justering), såfremt afvigelserne af de målte værdier for forlygterne er:

3.2.1.1.   prøve D

| D2: | i tilfælde C2 | | |
| --- | --- | --- | --- |
| | én forlygte | over | 0 % |
| | men | ikke over | 20 % |
| | én forlygte | ikke over | 20 % |

D2:

i tilfælde C2

én forlygte

over

0 %

men

ikke over

20 %

én forlygte

ikke over

20 %

3.3.   Inddragelse af godkendelse

Efter udtagning af prøver ved den i fig. 1 i dette bilag viste procedure anses prøverne for uoverensstemmende og vil punkt 11 bragt i anvendelse, såfremt afvigelserne af de målte værdier for forlygterne er:

3.3.1.   prøve C

| C3: | én forlygte | ikke over | 20 % |
| --- | --- | --- | --- |
| | én forlygte | over | 20 % |
| C4: | begge forlygter | over | 20 % |

C3:

én forlygte

ikke over

20 %

én forlygte

over

20 %

C4:

begge forlygter

over

20 %

3.3.2.   prøve D

| D3: | i tilfælde C2 | | |
| --- | --- | --- | --- |
| | én forlygte | 0 eller over | 0 % |
| | én forlygte | over | 20 % |

D3:

i tilfælde C2

én forlygte

0 eller over

0 %

én forlygte

over

20 %

Image

---

BILAG 8

OVERBLIK OVER DRIFTSPERIODER VEDRØRENDE PRØVNING FOR STABILITET AF FOTOMETRISKE PRÆSTATIONER

| Forkortelser: | P: | passing beam lamp (nærlyslygte) |
| --- | --- | --- |
| D: | driving beam lamp (fjernlyslygte) (D1 + D2 betyder to fjernlyslygter) |
| F: | front fog lamp (tågeforlygte) |
| : | betyder en cyklus, hvor lygten er slukket i 15 min. og tændt i 5 min. |

Forkortelser:

P:

passing beam lamp (nærlyslygte)

D:

driving beam lamp (fjernlyslygte) (D1 + D2 betyder to fjernlyslygter)

F:

front fog lamp (tågeforlygte)

Image

betyder en cyklus, hvor lygten er slukket i 15 min. og tændt i 5 min.

Alle de følgende sammenbyggede forlygter og tågeforlygter samt de tilføjede markeringssymboler for klasse B tjener som eksempler og er ikke udtømmende.

| 1. | P eller D eller F (C-BS eller R-BS eller B) |
| --- | --- |

1.

P eller D eller F (C-BS eller R-BS eller B)

Image

| 2. | P+D (CR-BS) eller P+D1+D2 (CR-BS R-BS) |
| --- | --- |

2.

P+D (CR-BS) eller P+D1+D2 (CR-BS R-BS)

Image

| 3. | P+D (C/R-BS) eller P+D1+D2 (C/R-BS R-BS) |
| --- | --- |

3.

P+D (C/R-BS) eller P+D1+D2 (C/R-BS R-BS)

Image

| 4. | P+F (C-BS B) |
| --- | --- |

4.

P+F (C-BS B)

Image

| 5. | P+F (C-BS B/) eller C-BS/B |
| --- | --- |

5.

P+F (C-BS B/) eller C-BS/B

Image

| 6. | D+F (R-BS B) eller D1+D2+F (R-BS R-BS B) |
| --- | --- |

6.

D+F (R-BS B) eller D1+D2+F (R-BS R-BS B)

Image

| 7. | D+F (R-BS B/) eller D1+D2+F (R-BS R-BS B/) |
| --- | --- |

7.

D+F (R-BS B/) eller D1+D2+F (R-BS R-BS B/)

Image

| 8. | P+D+F (CR-BS B) eller P+D1+D2+F (CR-BS R-BS B) |
| --- | --- |

8.

P+D+F (CR-BS B) eller P+D1+D2+F (CR-BS R-BS B)

Image

| 9. | P+D+F (C/R-BS B) eller P+D1+D2+F (C/R-BS R-BS B) |
| --- | --- |

9.

P+D+F (C/R-BS B) eller P+D1+D2+F (C/R-BS R-BS B)

Image

| 10. | P+D+F (CR-BS B/) eller P+D1+D2+F (CR-BS R-BS B/) |
| --- | --- |

10.

P+D+F (CR-BS B/) eller P+D1+D2+F (CR-BS R-BS B/)

Image

| 11. | P+D+F (C/R-BS B/) eller P+D1+D2+F (C/R-BS R-BS/B) |
| --- | --- |

11.

P+D+F (C/R-BS B/) eller P+D1+D2+F (C/R-BS R-BS/B)

Image

---